Pepa Fernández, Presentadora i directora del programa de RNE "No es un día cualquiera": "Sents ploure, sents un petard, però nosaltres aspirem que ens escoltin" | Revista | EROSKI CONSUMER\nPepa Fernández, Presentadora i directora del programa de RNE "No es un día cualquiera": "Sents ploure, sents un petard, però nosaltres aspirem que ens escoltin"\nPorta deu temporades al capdavant de "No es un día cualquiera", un dels programes més premiats de la ràdio espanyola. Dos Ondas, l'últim a la seva carrera professional, un Micròfon d'Or, dos Micròfons de Plata i una Antena d'Or, entre altres guardons, testifiquen la qualitat d'un programa en què es parla amb naturalitat de ciència i d'història, de llengua i de filosofia. La prova del seu èxit, les més de 700.000 persones que l'escolten els dissabtes i diumenges a Radio Nacional. Pepa Fernández assegura que tot el mèrit del programa és dels seus col·laboradors: "Si sortís malament, m'haurien de despatxar a mi". Veient-la en directe es nota com gaudeix de les seves cinc hores de programa. Ella confirma que se li fan curtes perquè l'entusiasma la ràdio. Només hi ha una cosa que no li agrada del seu treball: matinar.\nCom porta el fet de llevar-se tots els dissabtes i diumenges a les sis del matí?\nSempre dic que Radio Nacional no em paga per fer aquest programa. Estic absolutament segura perquè gaudeixo tant fent-lo que crec que hauria de pagar jo. Tret de les matinades, que les porto fatal.\nDiria que sí a un programa de tarda?\nNo estaria malament. Seria una oferta que consideraria. El que en cap cas no consideraria seria fer un programa de matins cinc dies a la setmana. Em sembla admirable l'esforç que fan els meus companys per matinar tant. M'agrada el cap de setmana perquè són dos programes i això et permet cuidar-los molt, llegir-te els llibres, veure les pel·lícules, preparar els guions... Coses que un programa diari no em permetria.\nQuè li dóna la ràdio a canvi de les matinades?\nEns ho passem molt bé. Són tòpics allò de "quin gran equip, que bé que ens portem", però és que en aquest cas és cert. Col·laboro amb grans professionals, ens hem fet amics i m'agrada veure'ls els caps de setmana. Perquè, encara que la gent et digui "mira aquests, tots els caps de setmana estan en algun lloc" no és tan meravellós, és un esforç personal. Els col·laboradors tenen altres feines, la majoria. I surten la tarda del divendres per fer el programa en algun lloc d'Espanya i no tornen fins al diumenge a la nit. És un esforç molt gran i la gent que pensa "que bé que s'ho passen" es confon i a més, de vegades, es confon amb mala llet. Ens ho passem bé, però cal veure la part dura de l'assumpte.\nCol·labora amb Forges, Manuel Toharia, Jose María Iñigo, Andrés Aberasturi... Així és fàcil fer un programa?\nJo sempre dic als meus caps que si el programa funciona malament m'han de despatxar a mi. Perquè són molt bons, són gent de primera línia en els seus apartats, tenim el millor naturalista, els millors experts en música, el millor dibuixant gràfic... Gent boníssima, i aquesta és la grandesa del programa.\nEs diu del seu programa que és culte i entretingut. Més d'un diria que són termes contradictoris.\nAquesta és la gràcia. Haver aconseguit donar informació i motius de reflexió i no ser una llauna. Aquest programa ha apostat sempre no per donar lliçons, ni per crear opinió, sinó per proposar la reflexió. Fa poc vam fer una tertúlia de quaranta minuts sobre la prudència. Perquè, vam pensar, és important en la vida? Sí. Llavors, en parlem. Potser farem pensar la gent. Potser diuen: "Doncs jo tinc una actitud massa prudent davant certes coses o massa temerària". No pretenem arribar a cap conclusió. Però sí que volem establir un tema de reflexió.\nMai s'ha sentit pressionada per a parlar del cor?\nNo parlar de la crònica social és una aposta meva. Jo no tinc interès en aquestes coses. Sempre penso que és molt respectable que agradin a la gent, però no crec que el temps que Radio Nacional m'ofereix administrar, el pugui dedicar a coses que no aportin alguna cosa. De manera entretinguda, divertida, però que aportin. Jo, de tots els programes m'enduc alguna cosa. Una paraula que no conec, conceptes que em fan pensar, alguna cosa.\nEl seu programa no té oients, té "escoltadors". Per què?\nMolts ens diuen que no és correcte, però és una paraula correctíssima. Ens la va suggerir un escoltador quan començàvem. Ens va dir: "Aquest programa no és per a sentir-lo, és per a escoltar-lo, així que jo em considero escoltador". Em va semblar tan bonica! El que parla pretén que l'altre escolti. Tu sents ploure, sents un petard, però escoltes qui t'interessa el que diu. Hi ha gent que sent la ràdio i la té de fons, però allò a què aspirem nosaltres és que ens escoltin.\nTé molts seguidors; què els dóna, als escoltadors?\nQuan va esclatar el boom de la televisió la gent deia que la ràdio es moriria, però la ràdio no es morirà mai, perquè et dóna una proximitat imbatible. Hi ha gent que et diu "esmorzo amb tu tots els dies, em llevo amb tu, t'escolto al llit". Això et dóna una relació d'afecte amb la gent que és molt gratificant. Sobretot, és bonic saber que ajudes persones que ho estan passant malament. Qui ha de treballar el cap de setmana o qui fa feines especialment ingrates, qui ha de planxar o ser a la cuina o cuidar un malalt. Som amb ells, ajudant-los, i això és meravellós.\nQuan s'asseu davant el micròfon, a qui es dirigeix?\nNo pensem en cap edat, ni en cap perfil social perquè ens hem adonat que ens escolta tota mena de gent. Qui és gran i no ha tingut oportunitat d'anar a escola i et diu: "Quant que aprenc amb vostès, vostès són la meva escola". Però també qui té un gran nivell acadèmic, ens escolten catedràtics, per exemple. Quan faig un programa en directe i tinc un moment de reflexió em dedico a veure la cara de la gent i em dic: "Fixa-t'hi, és que hi ha de tot". Des d'un senyor que em deia que m'escoltava des de les vinyes treballant fins a professors, enginyers o arquitectes.\nLa crisi ha beneficiat la salut de la ràdio? Les audiències pugen.\nBé, l'Estudi General de Mitjans fa diversos mesuraments al llarg de l'any i sempre en alguns puja i en altres baixa el públic de la ràdio. Jo sóc molt cauta amb aquestes coses, amb les audiències de la ràdio en general i del programa en particular. Aquest últim mesurament ens dóna 120.000 escoltadors més, i estic contentíssima perquè això significa que hi ha una tendència a pujar, però no em crec que hàgim guanyat tota aquesta audiència en tres mesos. Les audiències s'han de veure any a any, per a observar les tendències. Això sí que ajuda, però no s'ha de veure una sola onada.\nQue les audiències no es mesurin dia a dia és un avantatge de la ràdio sobre la televisió?\nSens dubte. Els que fan televisió i sobretot televisió diària viuen pendents de les audiències i tots reconeixen que és una creu. Perquè, a més, les fluctuacions d'audiència són molt rares. De vegades pots fer un programa que tu creus que és genial i l'endemà l'audiència et dóna un disgust i tu penses: "Amb la bona entrevista que vaig fer ahir..." La televisió castiga molt els professionals, hauria d'haver-hi apostes a llarg termini. Julio César Iglesias sempre diu que a la ràdio un programa no dura perquè sigui bo, sinó que és bo perquè dura. És a dir, les apostes a llarg termini es fan bones. I a la televisió no hi ha temps, perquè el temps són diners en publicitat i, és clar, cal trobar una fórmula que funcioni. Però si els programadors de televisió tinguessin una mica més de paciència, estic segura que molts programes i moltes sèries que s'han retirat al mes, ara tindrien èxit.\nLi han anat al darrere, des de la televisió?\nHe fet coses a la televisió. Però mai no m'han ofert res que fos prou encisador, a la qual no pogués dir que no. Mai no he tingut una gran oferta de la televisió. També és veritat que a la televisió jo no em sento tan a gust com a la ràdio, perquè la ràdio és naturalitat i la televisió, per mi, potser perquè no domino el mitjà, no és naturalitat. No em permet ser jo mateixa.\nI si li ofereixen fer aquest mateix programa a televisió?\nMolta gent ens diu que seria un èxit. Jo crec que no. Crec que té el ritme de la ràdio. A més, és un programa de ràdio pública, amb unes particularitats que no sé si funcionarien en una ràdio privada.\nHi ha programes que només poden ser de ràdio pública. No dic que aquest en sigui un, tinc els meus dubtes, però hi ha programes que només es poden fer en una ràdio pública. Ha d'haver-hi una ràdio pública per a garantir que aquests programes arribin a l'aire. L'anunciant vol programes que tinguin molta audiència. Però hi ha altres programes que, encara que no la tinguin, s'han de fer perquè són de servei social.\nRàdio pública sense publicitat i televisió pública amb anuncis. Li sembla el més correcte, aquest model?\nLa televisió es podria pagar mitjançant un cànon, però la gent hi estaria disposada? Si, al públic de TVE, tu ara li dius: "Doncs miri, no tindrà publicitat però tindrà un cànon", et diran que no, segurament. I més en un moment de crisi. Seria un altre tipus de televisió, segurament. O hauria de ser-ho. No entraria en el joc comercial.\nEn el seu programa cuiden molt el llenguatge.\nL'altre dia em preguntaven a Calahorra si jo era filòloga. No sóc filòloga, però sóc periodista i m'interesso pel meu instrument de treball, que crec que és l'eina de treball de moltíssima gent, no només dels periodistes, sinó de totes les persones que en la seva feina s'han de relacionar amb els altres. Tots fem servir el llenguatge i tots tenim un cert interès per parlar al més correctament possible. En el programa hem fet una mica de bandera d'això.\nHi ha un descuit del llenguatge entre els periodistes?\nSom molt culpables de certes incorreccions que es van repetint. Tots ens equivoquem, jo la primera, però quan m'equivoco intento corregir.\nLi pesen més les crítiques o les lloances?\nEm disgusten molt les crítiques injustificades. Quan la cosa està justificada i t'ho diuen amb respecte, m'agrada. Però les crítiques maldients, maleducades, no les puc suportar. No pots dir: "Despatxi vostè aquest paio, que no m'agrada". Aquesta crítica no l'accepto. Simplement li dic: "Vostè pot escollir el que vol escoltar, jo no puc escollir qui m'escolta".\nSi treballa els caps de setmana, desconnecta entre setmana?\nNo. No desconnecto mai. Aquest és el problema quan els teus dies lliures són dilluns i dimarts. Ho vulguis o no, et truquen, perquè no treballes en els horaris habituals. Però quan la feina t'agrada, quan és una feina tan meravellosa com aquesta, si em queixés seria una ingrata.\nNota la crisi també en els seus programes?\nEls mitjans i les empreses que viuen de la publicitat, en temps de crisi ho passen molt pitjor. Afortunadament, Radio Nacional no viu de la publicitat, però viu indirectament de la publicitat de la televisió i, per tant, els retalls de publicitat, evidentment, ens afecten. Jo treballo enguany amb menys companys que l'any passat.\nInternet ha canviat la ràdio?\nInternet ha obert unes possibilitats infinites per a la ràdio, infinites. I crec que encara estem començant, que en seran moltes més. Escoltar el programa quan vulguis, descarregar-te'l en un podcast... Això és magnífic. I el correu electrònic permet una comunicació immediata amb el públic. Si t'equivoques, et corregeixen al moment. Encara més, dubtem d'alguna cosa i al minut ja hi ha tres o quatre que responen. És meravellós.\nRecorda el seu primer programa?\nVa ser terrible. Mai no havia fet un programa en castellà, sempre havia treballat en català. Estava molt nerviosa. Sentia molta responsabilitat. Devia ser la persona més trista del món. Ahir mateix, un matrimoni em va dir: "Jo, a vostè, la considerava horrible".\nI encara es posa nerviosa en directe?\nNervis no. Sempre hi ha sentit de la responsabilitat. Els moments puntuals de nervis estan gairebé sempre associats a algú que ha d'estar en antena en mitja hora i no es presenta. Però solc mantenir el tipus. Sóc molt més calmada a la ràdio que en la meva vida diària. Quan acaba el programa, però, penso molt si havia d'haver dit alguna cosa i no l'he dita, coses així. Sóc molt d'autoflagel·lar-me i donar-hi voltes. Hi ha gent que pensa: "Doncs ara ja està, i un cop fet, ja està fet". Suposo que és l'ideal. Però jo sóc de menjar-me el coco. A més, quan sóc conscient dels meus errors, que és gairebé sempre, em castigo molt. La meva principal crítica sóc jo.\nO sigui, que, tot i els premis, no es relaxa.\nNo, gens. No sóc de relaxar-me gens, no m'adormiré sobre els llorers. Ahir, aquestes mateixes persones que em deien que jo no els agradava gens al principi, em van dir també: "Després, vostè va aprendre i el millor de tot és que continua aprenent". I això espero. Sé que ara sé més que fa deu anys i espero que d'aquí a deu anys, si aconsegueixo aguantar aquest ritme, sàpiga més del que sé ara.


FOTOGALERIA | Un món de places buides dona la benvinguda al 2021 - À Punt\nFOTOGALERIA | Un món de places buides dona la benvinguda al 2021\nLes imatges inèdites de les celebracions de Cap d'Any marcades per estrictes restriccions sanitàries contrasten amb els carrers plens de Wuhan, Hanoi o Pyonyang\nEl confeti sobrevola lliurement Times Square. La icònica plaça rep l'any sense gent / Reuters\n01 de gener 2020 - 11:31\nEls sofàs de casa i els pijames han cobrat un protagonisme especial en bona part del planeta, on l'any s'ha acomiadat amb una excepcionalitat a què 2020 ja ens té acostumats. Les restriccions sanitàries han canviat les icòniques imatges de les celebracions massives a capitals de totes les latituds per les places buides.\nLa ciutat xinesa de Wuhan, per contra, ha sigut un dels racons del món on la celebració de Cap d'Any ha sigut pareguda a la dels darrers anys. Amb mascaretes, això sí, però sense la distància interpersonal ni les restriccions de mobilitat que enguany han deixat deserts llocs tan emblemàtics com Times Square.\nL'arribada de l'any, potser la més esperada de les últimes dècades, sí que ha deixat un sentiment compartit d'esperança i alhora s'ha convertit arreu del món en un sentit homenatge a l’1,8 milions de víctimes mortals que la pandèmia ha deixat al seu pas.\nTime Square, Nova York, EUA.\nEl confeti sobrevola lliurement una plaça deserta. Una imatge inèdita en un dels llocs més icònics del planeta per a celebrar-ne l'arribada, que es produeix en un dia negre per als Estats Units: 3.927 persones mortes han mort a causa del coronavirus en només 24 hores. "L'any que ve ens reunirem i omplirem Times Square. Però enguany, ni tan sols intenteu vindre a veure-la", va demanar el cap de Departament de la Policia de Nova York, Terence Monahan, en una roda de premsa celebrada el dimecres. No obstant això, Nova York va voler honrar els treballadors essencials permetent que una quarantena d'ells, acompanyats dels éssers estimats, visqueren en directe la mítica baixada de la bola gegant.\nWuhan, la Xina.\nFa exactament un any Wuhan donava la veu d'alarma d'un virus que ha condicionat la vida de tot el planeta en els últims mesos. La ciutat xinesa que ha quedat associada a la pandèmia en la memòria col·lectiva, ja ha perdut la por al virus i va donar la benvinguda al 2021 amb globus, crits de felicitat i multituds que omplien els carrers.\nNi cotillons ni raïm. Els operaris de neteja no han tingut, durant la nit de dijous a divendres, més treball que qualsevol altra nit de l'any. Per primera volta en dècades la plaça de la Puerta del Sol de Madrid ha rebut l'any sense gent i amb fortes restriccions sanitàries. Espanya ja acumula més de 80 milions de persones contagiades i més de 50.000 morts.\nPequín, la Xina.\nUn gran grup de persones amb mascareta esperen a fer fotos de l'eixida del sol a la capital xinesa, on les fortes mesures durant bona part del 2020 han donat pas a certa normalitat. No obstant això les autoritats xineses van demanar prudència a la població en detectar els primers casos de contagi local en mesos.\nLondres, el Regne Unit.\nEls focs artificials il·luminaren els voltats de Tower Bridge en una ciutat marcada per l'enduriment de les restriccions per la por a l'expansió al país de la nova variant del coronavirus. En els últims dies, la pandèmia ha assolit xifres de rècord al Regne Unit i la capital se situa en el nivell de risc 4.\nNewcastle, el Regne Unit.Regne Unit\nDos dones en batí i sabates de casa ixen al carrer a felicitar l'any nou.\nEl concert 'Willkommen 2021' i els focs artificials han sigut l'única nota festiva en una Porta de Brandenburg custodiada per forces de seguretat. El país fa dos dies va notificar més de mil morts diàries que s'afigen a les dures xifres que deixa una de les setmanes més complicades des que va començar la pandèmia.\nL'aïllament del país i l'aparent absència de contagis ha permés a la capital nord-coreana celebrar un Cap d'Any sense més restriccions que les habituals al país asiàtic.\nLa plaça Monastiraki va quedar completament deserta des de les 22:00 h, moment en què va començar el toc de queda imposat pel govern per tal d'impedir les celebracions de Cap d’Any als carrers, restaurants i locals d'oci nocturn.\nTòquio, el Japó.\nComplint amb la tradició, el Santuari Meiji inicia l'any nou abarrotat de gent a pesar que les xifres rècord que deixa e rebrote de coronavirus durant l'última setmana poden ser l'avantsala d'un nou estat d'alarma al país.\nUna multitud de persones, moltes sense mascareta, s'amuntona als carrers de la ciutat vietnamita deixant una de les imatges que més contrasten amb les dures restriccions sanitàries arreu del món.\nUna plaça de Sotomayor completament buida durant l'entrada de l'any 2021.\nRio de Janeiro, el Brasil.\nDistància interpersonal entre els assistents a la celebració de Cap d'Any a la platja de Copacabana.


Joan Colomo publica el cinquè treball 'Sistema' aquest divendres - AraVallès\nJoan Colomo publica el cinquè treball 'Sistema' aquest divendres\nEl músic celoní presenta 14 temes amb la participació dels músics Marc Clos, Guillem Caballero i Adrià Bauzó\nSant Celoni Dijous, 10.3.2016. 13:45 h\nEl músic i cantautor de Sant Celoni, Joan Colomo, publica demà, divendres, el seu cinquè treball que porta de títol Sistema. Després de l'èxit del darrer treball La fília i la fòbia, Colomo seguirà oferint un pop amb veu pròpia en què la cançó protesta hi serà molt present a través dels 14 temes - cantats tant en català com en castellà - que es troben en aquest disc.\nPortada del disc 'Sistema' de Joan Colomo\nEl cantautor ha comptat, en aquest darrer treball, amb el suport dels músics Marc Clos, Guillem Caballero i Adrià Bauzó.\nLa presentació oficial serà el 12 de maig a la Sala Bikini de Barcelona, dins del Festival Curtcircuit.


Sarment: Més sobre els dipòsits de Gas Natural\nEl diari La Vanguardia dedicava el passat dia 11 de juliol tres pàgines de la seva secció ‘Vivir’ a parlar dels previstos futurs dipòsits de Gas Natural. Un projecte que, si es porta a terme, suposarà la creació d’uns 200 llocs de treball durant les obres (previstes entre 2014 i 2024) i uns 40 de fixos quan entri en funcionament, per fases, a partir del 2017. Unes xifres «llamineres», subratllava el diari, en aquest temps de crisi, en què és difícil que sorgeixin projectes d’envergadura a mitjà i llarg termini en àrees rurals i des de la iniciativa privada.\nL’Ajuntament ja va advertir que no podia pronunciar-se sense conèixer a fons i amb tot detall el projecte; mentrestant, a nivell de poble, la nova ha despertat les lògiques incògnites. L’empresa assegura que l’emmagatzemament de gas sota terra ofereix garanties de seguretat (i al port de Barcelona fa anys que hi ha uns enormes dipòsits exteriors que mai no han ocasionat cap problema). Els dubtes vénen per la part mediambiental: tant per la procedència de la gran quantitat d’aigua (del riu?) necessària per injectar al subsòl durant deu anys, com per l’evacuació de les enormes quantitats del salmorra a través del col·lector ja existent però que podria resultar insuficient o precari. Aquest col·lector o saleoducte va ser construït per la generalitat el 1989 i el gestiona Aigües de Barcelona amb control de l’ACA; va des de Cardona-Súria i Balsareny-Sallent fins a la depuradora del Baix Llobregat al llarg de 128 km. Ara bé, si en les condicions de la concessió administrativa així s’establís, potser una solució seria fer front a una millora o renovació d’aquesta conducció. Una altra possibilitat que s’ha apuntat seria descontaminar exteriorment l’aigua salinitzada.\nGas Natural Fenosa assegura que tant el funcionament de la instal·lació com els treballs de construcció seran respectuosos amb l’entorn. La planta passarà «pràcticament desapercebuda» en superfície: hi haurà un edifici que ocuparà unes dues hectàrees amb els equips per comprimir el gas, dependències de manteniment i seguretat i una sala de control amb un petit aparcament per als operaris. Cada dipòsit tindrà al damunt una petita àrea tancada on es podrà accedir a un segment del gasoducte. «La resta podran continuar sent camps de conreu».\nAgraïm a Gas Natural Fenosa que ens ha facilitat amablement un plànol que detalla la ubicació prevista dels dipòsits: a l’est i nord de la riera del Mujal, al sud de les Cases Noves, a l’oest de la serra del Giralt i dels plans del Saüc i al nord del Collet del Nado.\nActe informatiu a Balsareny\nEl dia 18 de juliol, GNF va comunicar que iniciava els tràmits administratius demanant a l’Ajuntament de Balsareny un informe de compatibilitat del seu projecte amb l’ordenament urbanístic del poble; i el dia 24 de juliol va celebrar un acte informatiu públic per donar a conèixer als veïns de Balsareny detalls sobre la instal·lació prevista.\nEn un Sindicat que presentava una molt bona assistència de públic, dos representants de GNF, Francisco Velasco i Joan Pujol, van explicar el projecte, presentant-lo com «una gran oportunitat» per a Balsareny, ja que les característiques del lloc són úniques.\nEl públic assistent va obrir un debat llarg i interessant, que va fer palesos els dubtes i prevencions que la proposta genera. En primer lloc, la seguretat i els riscos mediambientals: els representants de GNF van explicar que s’estan fet els estudis exigibles sobre impacte mediambiental i van dir que «creien» que la seguretat seria del 100%, i que si els estudis demostraven que això no fos així, el projecte no es duria a terme. Diverses persones van manifestar la seva inquietud pel fet que hi pogués haver alguna possibilitat de risc, ni que fos lleu. El dubte sobre d’on es trauria l’aigua —el Llobregat va prou just de cabal— no es va aclarir: l’empresa es va remetre als estudis mediambientals en curs, i va dir que es buscaria l’indret amb el menor impacte possible per no malmetre el cabal del riu. I pel que fa a la capacitat i mal estat del saleoducte, la postura va ser donar per suposat que ha de ser l’ACA, que és qui el gestiona, qui s’encarregui de les millores necessàries, condició indispensable perquè el projecte tiri endavant.\nUn altre dubte va ser si l’existència de les falles que hi ha al nord i al sud del terme de Balsareny comportaria algun risc; la resposta va ser que no hi ha cap risc, ni per distància de la falla als dipòsits —uns 2 km— ni per profunditat —les cavitats estaran molt més per sota, entre 600 i 900 metres. Sobre el perill d’incendis forestals, es va respondre que els estudis mediambientals ja preveuran una distància de seguretat des de les tanques del recinte fins a les arbredes més properes. Sobre el soroll de la perforació, van dir que seria el mateix que el que es va fer durant les prospeccions, però que llavors es van utilitzar perforadores de mineria i ara serien perforadores específiques per a hidrocarburs, que fan el mateix soroll —els decibels estan regulats per llei—, però són molt més ràpides i acaben abans la feina. I a la pregunta de què passarà passats el 40 anys de vida útil dels dipòsits, la resposta va ser que es buidarien de gas i es reomplirien de salmorra, es taparien amb ciment i es desmantellarien totes les instal·lacions superiors.\nAlguns assistents van demanar si a l’hora de cobrir els llocs de treball es donaria prioritat a Balsareny i rodalies. La resposta va ser que GNF així ho procura fer sempre que es pot; tot i que en la fase de construcció caldria evidentment portar personal tècnic especialitzat de l’estranger —serien els primers dipòsits subterranis en cavitats salines de l’Estat espanyol—, es procuraria, per interès de tothom, que el màxim possible de personal fos de prop; i amb més raó encara pel que fa al personal fix, posant com a exemple la planta que GNF té a El Monte (Huelva) on, de 40 treballadors, 39 són locals. Per fer això, caldria tanmateix un procés de formació tècnica específica. Algú va demanar que aquest compromís fos assumit davant notari.\nEl següent punt de debat van ser les compensacions al poble, més enllà de les llicències d’obres i els impostos. L’empresa va reconèixer que hi hauria una «carta als Reis» i que és pràctica habitual seva de signar convenis de col·laboració amb els ajuntaments en aquelles matèries que s’ajustin a la política de patrocinis de l’empresa. Es va demanar més concreció —gratuïtat o rebaixes en el rebut del gas; hospitals, residències o espais públics...—, però tampoc no es va aconseguir, és clar, cap compromís concret a part de «llegir la carta». Algú va acusar GNF de voler vendre el projecte com una font d’oportunitats quan es tracta d’obtenir beneficis per a l’empresa, i òbviament es va admetre que així és: si l’empresa no hi veiés benefici ja no hauria presentat el projecte, però van subratllar que el projecte també és estratègic per al país, i que per això els governs de la Generalitat —l’actual i l’anterior— el veuen, d’entrada, amb bons ulls.\nMolts assistents van demanar que es continués informant dels avenços del projecte en reunions com aquesta; la gent de GNF van dir que òbviament el projecte i tots els estudis mediambientals i anàlisis de risc es farien públics i que tothom hi podria presentar al·legacions; però que ells estaven disposats a tornar a venir a explicar-se tantes vegades com calgués. També l’alcalde, que va subratllar que tan bon punt GNF va presentar la sol·licitud a l’Ajuntament, ja els va demanar que vinguessin a explicar-se. Però diversos assistents van demanar que l’aprovació municipal es supedités a una consulta popular, i aquí no hi va haver resposta per part de l’Ajuntament. També es va dir que s’hauria de constituir una comissió popular de seguiment del projecte. Continuarem informant.\nEtiquetes de comentaris: 2012-07, Societat, Treball


Matí a 4 Bandes - 2a part de la tertúlia. Els "Iaioflautes" abans de les concetracions del 12M - RTVE.es\nMatí a 4 Bandes - 2a part de la tertúlia. Els "Iaioflautes" abans de les concetracions del 12M\n2a p Tertúlia. Els 'Iaioflautes'\nSegona hora de la tertúlia, amb Joan Ridao i Daniel Sirera. I a partir de 2/4 de 10, tertúlia amb "iaioflautes". Amb nosaltres, el Miquel Tomàs, la Consol Lacida i el Tomàs Díaz.\nveure més sobre "Matí a 4 Bandes - 2a part de la tertúlia. Els "Iaioflautes" abans de les concetracions del 12M" veure menys sobre "Matí a 4 Bandes - 2a part de la tertúlia. Els "Iaioflautes" abans de les concetracions del 12M"\n> Matí a 4 Bandes - 2a part de la tertúlia. Els "Iaioflautes" abans de les concetracions del 12M


XAREL·10: 297.- Quatre grups de tres lletres\nNo dic el perquè, perquè algú altre ho tregui...\nCOI, ni idea ;)\nCrec recordar que li havia escoltat aquest enigma a en Màrius Serra...\nM'ho miro... però... i això que és fàcil...\nPUIGMALEEEET! Ja ho pots explicar!! ;-))\nNo, PUIGMALET, no ho expliquis, que treballin una mica més. :-DD\nSí, GFM: gener, febrer, març. Les inicials dels mesos de l'any, agrupades per trimestres.\nUi… McAbeu, si vols esborrar o que esborri el meu comentari… No havia vist el teu!\nNo, P-CFACSBC2V no s'ha d'esborrar res. Només seguia la broma a l'ASSUMPTA, els enigmes es solucionen com i quan voleu vosaltres. :-))\nAaaah, així que era això? :-)) Mai de la vida hi hagués atinat... creia que era alguna sèrie :-))\nMolt bé, PESÉ!! :-DD\nUi, no ho hauria encertat mai a la vida, aquest!!!\nSerà NYU, potser?\nTard, sempre tard ...\nDescartades les opcions COI (FERRAN), NYU (SÀNSET) i TARD (aquesta té quatre lletres, JOAN) hem d'acceptar que la resposta GFM que dóna en PUIGMALET, explica en P-CFACSBC2V i accepten ASSUMPTA i PILAR és la correcta. :-DD\nMoltes felicitats a tots! :-)\nun enigma col·laboratiu, hehe


Les Pungoles opina i viu: Urbanitzacions contra la gent gran!!!\nAprofitar aquests espais tranquils i lluny de la massificació urbana, per instal.lar equipaments per la gent gran és una bona opció, per dotar de certa vida aquests entorns dormitori. Reduïr els seus obstacles, facil.litar i subvencionar l'adaptació de les seves llars, és també allargar la permanència d'aquests veïns en les seves llars i per tant en el municipi. Oferir carteres de serveis assistencials i reds de contactes, convertiran les urbanitzacions catalanes en llocs on jubilar-se realment.\nPublicat a Urbanitzacions Ignorades pel Municipi


Retrat d'un falangista | ASSOCIACIÓ D'ESCRIPTORS EN LLENGUA CATALANA\nRetrat d'un falangista\nPassen els anys, vénen generacions noves i novel·lar la Guerra Civil segueix sent una activitat predilecta dels escriptors. Quan semblava que sobre el temps en què la gent deia «Salut» i no «Adéu» estava tot dit, arriben autors com Manuel Rivas, Javier Cercas o J. Anton Baulenas (per posar alguns exemples) i obrin noves perspectives sobre l’assumpte.\nEl novel·lista alacantí Joaquim G. Caturla ha publicat L’home de l’estació (Premi Blai Bellver de Narrativa) en l’editorial Bromera. Es tracta de la història de dos personatges, pare i filla, en el seu procés continuat de divergència, a despit dels anys i dels esforços d’ella per reconciliar-se. Ell és un falangista convicte, ella s’enamora d’un company mestre, militant d’esquerres. Això els distanciarà de forma inevitable. Ara, ell és a punt de morir en una residència i ella fa el viatge, des de Madrid a Alacant, per a acomiadar-se’n.\nTota l’obra és –en un paral·lelisme contrastiu molt eficaç– la reconstrucció de les estampes vitals dels dos personatges. La vida d’ell ha estat un seguit d’avatars marcats per l’ambició i la cobdícia. Ella, per contra, és una dona sensible, tenaç, generosa. La seua figura, així com la de sa mare, té el perfil atractiu, silent, amb una harmonia i una bellesa més insinuada que descrita.\nLa novel·la fa servir una rigorosa documentació de l’època. I fa submergir-nos en l’Alacant bèl·lic, una ciutat estratègica per als falangistes i, després, profundament amarga per als republicans. Amb l’Stanbroock, l’últim vaixell que portarà republicans a Algèria, els milers i milers de republicans caigueren en mans de les tropes franquistes. Abans els quintacolumnistes, com el protagonista de la novel·la, enviaren gent (entre ells Serrano Suñer) a l’estranger a través del consolat d’Argentina, celebraven misses clandestines i tenien una xarxa d’informadors que varen, segurament, provocar el bombardeig del mercat on moriren 300 persones.\nPerò si la novel·la és una reconstrucció històrica molt aconseguida, la força de L’home de l’estació està en la peripècia de dos personatges centrals, allunyats, no només per unes idees, sinó per una visió del món i una sensibilitat diferents.\nQuan tot apuntava envers una reconciliació final entre el pare i la filla, el descobriment per part d’ella d’un assassinat –del qual ell ha estat un instigador– canviarà les coses. Ella se n’anirà abans del funeral. No hi haurà reconciliació entre la filla i el pare, perquè el perdó –per no convertir la veritat en un tic inútil– necessita que l’altre assumesca la part de culpa corresponent.\nL’home de l’estació és la millor novel·la sobre la Guerra Civil a la ciutat d’Alacant i un espècimen ben valuós del gènere. Una ficció construïda des d’una sensibilitat, una tendresa i una professionalitat admirables.\nLevante, Posdata, 17 de febrer de 2006.


L’ofrena floral a Sant Bartomeu dona el tret de sortida a la Festa Major de Sants 2021 | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nL’ofrena floral a Sant Bartomeu a l’Església de Santa Maria de Sants ha donat el tret de sortida dels actes oficials de la Festa Major de Sants 2021. Les comissions de festes, el Districte i les entitats del barri han fet les seves ofrenes de bon matí i han demanat, la majoria, una millora de la situació de la pandèmia. El rector de la Parròquia de Santa Maria de Sants, Ramon Batlle, ha comentat que “sempre és bo veure l’església plena i avui precisament dels carrers del barri que venen a oferir flors a Sant Bartomeu”. El rector ha aprofitat per explicar també el vincle de Sant Bartomeu amb el barri i la història del sant, a més, ha comentat que ara és el moment per “deixar-se estimar per Sant Bartomeu”.\nPol Bridgewater, vicepresident de la Federació de la Festa Major de Sants ha sigut l’encarregat d’anar cridant un per un als membres de les comissions i autoritats perquè fessin la seva ofrena. Des d’Alolea de Dalt, Montserrat Gili, ha donat les gràcies de “poder ser aquí després de l’any que s’ha viscut” i ha demanat que l’any vinent es pugui tornar a fer Festa Major.\nAlcolea de Baix ha demanat “que tinguem una Festa Major amb més esperança que mai” i les comissions de Sagunt i Papin, juntes, han fet la seva ofrena a Sant Bartomeu i han demanat poder ser aquí “durant molts anys” deia Mar Valls del carrer Sagunt.\nLa celebració ha acabat amb l’ofrena dels Castellers de Sants, que enguany per mesures sanitàries no han pogut fer el tradicional pilar a Sant Bartomeu. Una novetat d’enguany ha estat el repic de les campanes amb el “Toc de festa” a l’Església de Santa Maria de Sants, una tradició que enguany s’ha recuperat.\nPel que fa a les impressions de les autoritats, Marc Serra, el regidor del Districte de Sants-Montjuïc comentava que “les sensacions són molt bones, hi ha ganes de Festa Major i és evident que encara estem impregnats per la situació de pandèmia, però hem vingut tots amb un somriure” explicava. En el mateix sentit, la presidenta del Districte de Sants-Montjuïc, Neus Munté, deia que “un any més no és la festa que nosaltres volíem, però hem de mirar endavant”.\nClicant al reproductor podeu escoltar la retransmissió de la celebració a l’església i de les entrevistes a comissions i autoritats.


LA BONA CONFITURA: BARTHES, BONAPARTE I ROVIRES (Un microrelat de Maria Rovira)\nBARTHES, BONAPARTE I ROVIRES (Un microrelat de Maria Rovira)\n‘Un dia, fa molt de temps, vaig trobar una fotografia de Jêrome, l’últim germà de Napoleó (1852). Llavors em vaig dir, amb un astorament que mai després he pogut mitigar: ‘Veig els ulls que han vist l’Emperador’. A vegades parlava d’aquest astorament, però com que ningú semblava compartir-lo, ni tan sols comprendre’l (la vida està feta així, a base de petites solituds), el vaig oblidar.’\nCom Roland Barthes es va trobar la fotografia de Jêrome Bonaparte, jo l’altre dia me’n vaig trobar una de meva. Hi tinc quinze anys i estic entaulada a les postres d’un dinar familiar. Duc el meu jersei històric (potser l’única peça de roba que salvo de tota aquesta època de criteri estètic nul) i joguinejo amb el tovalló. Pel ribet vermell i verd entenc que és Nadal. Al meu costat hi ha el meu germà, que ara fa anys que viu fora, però jo miro a càmera amb una expressió de riure incòmode. Sense ser molt obvi, a les celles s’hi entreveu un punt de retret, com dient, ‘Per mi de veritat que t’ho podries estalviar’. Pensat una mica, entenc que la fotografia (com totes les familiars, d’altra banda) la va fer el meu avi i que jo no mirava a càmera, el mirava a ell. Em devia estar dient alguna cosa per fer-me aixecar el cap i jo en aquell moment no volia sortir a cap foto, però també sabia que era inevitable.\nEm vaig quedar mirant la fotografia. ‘Així és exactament com el mirava, doncs’. Per un moment esdevinc ell, mirat per mi fa deu anys.\nAra ell no hi és i hi som només nosaltres, mirant-nos als ulls. Jo la miro a ella i els seus ulls em miren, però no a mi.\nEtiquetes de comentaris: Maria Rovira\nSilvia 11 de juny de 2015, a les 20:16\nMaria, trobo encantador aquest relat. Però sisplau, deixa el cabell d'àngel en pau per als gormands;-)) un plaer llegir-te


Complicitat en la Festa de la Tardor de la Gent Gran - Tot Barberà\nComplicitat en la Festa de la Tardor de la Gent Gran\nTú estás aquí: Inicio / Complicitat en la Festa de la Tardor de la Gent Gran\nMés d’un centenars de persones, entre voluntàries i homenatjades, van gaudir d’una tarda de festa que va organitzar un any més l’AVV Can Gorcs II.\nAmb aquesta jornada, l’entitat ret homenatge a la gent gran de la ciutat pel seu treball “en fer progressar la nostra societat”.\nAquest dissabte, 15 d’octubre, l’Associació de Veïns Can Gorcs II va organitzar una de les festes més tradicionals que organitza l’entitat, la Festa de la Tardor destinada a la Gent Gran.\nAmb aquesta jornada l’entitat veïnal ret homenatge a totes les persones de la tercera edad de la ciutat que han treballat per “fer progressar la nostra societat “.\nEn la festa enguany l’AVV Can Gorcs va reunir a un total de 95 persones que van comptar amb el suport de prop d’una trentena de voluntaris i voluntàries que any rere any preparen aquesta diada amb proximitat i complicitat amb els homenatjats.\nLes activitats es van iniciar a les 17.30h amb un berenar que va estar seguit d’un ball acompanyat per lamúsica del Duet Màgic.\nA les 20h es va realitzar el lliurament de plaques commemoratives a dues de les persones de més edat. El lliurament va estar present el tinent d’Alcaldia, Pere Pubill i Linares així com diferents membres de la Junta de l’AVV Can Gorcs II.\nL’AVV La Romànica reuneix a centenars de persones per gaudir de la Diada... FANTÁSTICAS RECETAS PARA AYUDARNOS A PERDER PESO


Holiday home Volterra 83 with Outdoor Swimmingpool Volterra Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 217 allotjaments a Volterra.\nVolterra, Volterra, Itàlia - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday home Volterra 83 with Outdoor Swimmingpool\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Pignano, Holiday home Volterra 83 with Outdoor Swimmingpool és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Volterra 83 with Outdoor Swimmingpool asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, cuina americana, forn microones per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holiday home Volterra 83 with Outdoor Swimmingpool.


Esparreguera acollirà la primera Fira de la Passió de Catalunya\nSe celebrarà els dies 16 i 17 de febrer de 2019 amb l’objectiu de potenciar el comerç local, augmentar el vincle amb les entitats de cultura popular de la vila i divulgar el patrimoni treatral i cultural del municipi\nLa Fira de Festa Major d’Hivern d’Esparreguera esdevindrà la primera Fira de la Passió de Catalunya el cap de setmana del 16 i 17 de febrer de 2019. Així ho ha confirmat el regidor de Cultura i Festes de l’Ajuntament d’Esparreguera, Emmanuel Ortí, qui ha manifestat que l’objectiu de la nova fira serà potenciar el comerç local, augmentar el vincle amb les entitats de cultura popular de la vila i, al mateix temps, divulgar el patrimoni teatral i cultural d'Esparreguera.\nLa primera Fira de la Passió es durà a terme el cap de setmana posterior al de la celebració de Santa Eulàlia, patrona d’Esparreguera, fet que, segons el regidor Ortí, “permetrà allargar la celebració de la Festa Major d’hivern i potenciar les activitats de les entitats de la vila”. Aquest nou enfocament parteix de la iniciativa presentada per La Passió, Esparreguera Comerç i la Federació d’Entitats de Cultura Popular Catalana d’Esparreguera amb l’objectiu que la festa arreli més entre la població.\nSegons Emmanuel Ortí, l’aposta per la Fira de Passions “permetrà enfortir el vincle amb les entitats del municipi, potenciar el comerç local i alhora donar visibilitat al llegat teatral de la població”. Per al regidor de Cultura, “la fira ha estat tradicionalment molt concorreguda, però no ha arrelat del tot entre els esparreguerins. Amb aquest canvi volem que la gent del poble se la senti seva i creiem que aquest nou format hi ajudarà.”\nLa Fira de Passions estarà ambientada en l’any 0 i comptarà amb la representació al carrer de diferents escenes del drama sacre. A la plaça de l’Ajuntament es concentraran els estands dedicats a informació sobre les diferents passions i hi haurà dues activitats estrella: una cercavila que representarà l’entrada a Jerusalem i la desfilada dels Armats, els soldats romans de Tarragona.\nLa Fira de la Passió serà el tret de sortida per a la nova temporada de representacions, que començaran el 10 de març. Manel Roca, membre de la Junta de La Passió d’Esparreguera, ha explicat que “s’espera que la coincidència de la primera Fira de la Passió amb la celebració del 50è aniversari del Teatre de la Passió incideixi en una millor visibilització de La Passió, i les Passions”. No en va, a la Fira de la Passió s’ha convidat a la Federació Catalana de Passions, entitat que agrupa vuit municipis, i a Europassions per si volen participar amb alguna representació o a través d’un estand informatiu.\nL’objectiu, segons Manel Roca, “és implicar al màxim nombre d’entitats del municipi en la fira del 16 i 17 de febrer”. Per això s’està treballant en un programa que inclogui obres de teatre, projeccions de cinema relacionades amb la temàtica de Passions i visites dramatitzades a punts d’interès turístic del municipi. També es vol organitzar un concurs fotogràfic puntuable per la lliga fotogràfica i un concurs d’Instagram.\nRedacció / Fotos: Arxiu-Aj. Esparreguera


Política i Societat > Rutes asiàtiques culturals: "Les nits de Ramadà pakistaneses a Barcelona"\nCasa Àsia i CultRuta ofereixen aquesta ruta cultural per Ciutat Vella per apropar a la ciutadania a la manera com els barcelonins i barcelonines musulmans de contextos culturals pakistanesos viuen el seu dia a dia a la ciutat especialment durant el mes del dejuni anual.\nDe la mà de Amad Husain, barceloní d'origen pakistanès, enginyer i educador de Casa Àsia, coneixerem com i per què van triar Barcelona com a destí migratori, com s'hi senten, com s’organitzen, el valor que li donen a la família, la seva filosofia de vida i com participen de la ciutat. Al mateix temps coneixerem com viuen el Ramadà, conegut pel mes de dejuni, pregària i recolliment i com la nit pren vida després de la posta de sol, trencant el dejuni a la mesquita o a casa amb un àpat en família i en comunitat.\nDurant el recorregut es visitarà, entre altres, el diari local pakistanès, un restaurant o botiga d’aliments, l’associació de treballadors pakistanesos, i una de les mesquites del barri. A més a més, inclou un petit tast de menjar pakistanès, per ajudar-nos a copsar la màgia de les nits de Ramadà i conèixer una mica millor els nostres veïns d’origen pakistanès.\nEs tracta d'un projecte intercultural que contribueix al coneixement de la Barcelona diversa i a trencar estereotips i rumors sobre la immigració.\nCondicions de la ruta:\n-Per accedir a la mesquita cal dur coberts cames i braços amb mànigues llargues i les dones també cobrir-se el cap amb un mocador.\n-Cal inscriure’s a través de la web de CultRuta per les dates ja programades. Per reserves de grup tancat superior a les 15 persones es pot contactar directament a Casa Àsia per fixar data i fer la reserva (illort@casaasia.es).\n11/05/2019 > 01/06/2019\n11, 17 i 25 de maig i l'1 de juny de 2019, de 19.30 h a 21.30 h\nRuta per Ciutat Vella\n18 euros (inclou tast de menjar). No recomanat a menors de 14 anys. Descompte amb el Carnet Jove.\nInscripcions i més informació a CultRuta.\nArticle a Metropolitan\nHaving Ramadan feel in Barcelona (Arab news)\ncultruta , barcelona , ramadan


Habilitats clau per afrontar els temps post-Covid-19\nLa situació generada per la pandèmia pot crear disfuncions de motivació, cohesió i altres efectes emocionals i psicosocials en equips de persones i els seus líders. L'actitud d'aquests últims serà fonamental per facilitar el retorn a la normalitat.\nEn aquest curs treballaràs habilitats clau per gestionar equips en el context actual, com la motivació, l'orientació als objectius, la gestió de les emocions i l'estrès, la comunicació inspiradora o l'empatia.\nCurs adreçat a comandaments intermedis, líders d’equips i professionals de l’àrea de gestió de persones. Especialment indicat per a aquelles persones que treballen en empreses que viuen una situació complicada a causa de la Covid-19 i necessiten reactivar el seu equip i el seu lideratge.\n1. Anàlisi de la situació viscuda durant els temps de la Covid-19\n2. Anàlisi DAFO del líder (Debilitats, Amenaces, Fortaleses i Oportunitats)\n3. Gestió de les emocions personals\n5. Gestió de l’estrès produït per la pandèmia\n1. Estat de l’equip en el retorn a l’activitat normal\n2. Motivació de l’equip\n3. Cohesió de l’equip\nT’interessa Comandament intermedi: Liderar i reactivar després del confinament? Escriu-nos i podrem atendre’t


Surt a informació pública el projecte d’ampliació de la C-16\nC-16 al seu pas per Viladecavalls\nL'obra comporta una inversió que s'ha estimat en 178 MEUR i afectaria un tram de 21 quilòmetres\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat ha iniciat el procés d’informació pública del projecte per ampliar la carretera C-16 entre Berga i Bagà, en un tram de 21 quilòmetres. L’obra comporta una inversió que s’ha estimat en 178 MEUR i es divideix en dues intervencions. El desdoblament de l’actual carretera entre Berga i Cercs per assolir una calçada amb quatre carrils, dos carrils per sentit, amb una barrera central fixa; i la implantació d’un tercer carril entre Cercs i Bagà, que estarà operatiu en un sentit o un altre mitjançant una barrera mòbil. Segons Territori, aquesta actuació permetrà millorar la capacitat, la fluïdesa i la seguretat del trànsit en aquest tram.\nL’actual C-16 entre Berga i Bagà té dos carrils, un per sentit, en la major part del traçat –amb algun tram de tercer carril per avançaments– interseccions a nivell i accessos directes a propietats adjacents. L’orografia és complexa, amb el traçat encastat en la vall del Llobregat.\nTé una intensitat de trànsit elevada, amb uns 14.000 vehicles diaris, de mitjana, amb una particularitat afegida: la seva fluctuació. La demanda és molt estacional i molt asimètrica; els caps de setmana d’hivern, amb unes puntes molt marcades els divendres i dissabtes al matí en sentit túnel del Cadí, i els diumenges a la tarda, en sentit Barcelona.\nUn tram de 21 km\nEl projecte presentat per territori se subdivideix en quatre trams. Entre el sud de Berga i el pantà de la Baells (Cercs), un tram de 6 quilòmetres que travessa una zona d’orografia difícil, però no es troba encaixat en la vall i, per tant, segons el projecte, el desdoblament és viable tècnicament i mediambientalment. En aquest cas l’existència de dos túnels d’uns 450 metres de longitud cadascun, afegeix, fan aconsellable l’opció de duplicar la carretera, a partir de la plataforma existent, per assolir quatre carrils de circulació, amb una mitjana fixa de separació.\nPel que fa al tram de 7,5 quilòmetres que uneix el pantà de la Baells i l’enllaç de Malanyeu, suggereix construir un carril addicional a la carretera per implantar una secció 2+1. Aquest tercer carril seria reversible, de manera que funcionarà en un sentit o en un altre en funcions de les necessitats. En aquest cas, per a separar els sentits de la circulació, s’ha optat per la implantació d’una barrera mòbil.\nPel que fa al tram a l’altura de l’enllaç de Malanyeu, d’1,5 quilòmetres, es desdoblaria la carretera per a generar una zona d’avançaments en tots dos sentits de la circulació.\nFinalment, al tram restant de sis quilòmetres fins a Bagà, s’implantaria el tercer carril amb barrera mòbil.\nEl mecanisme de la barrera mòbil és pioner a l’estat espanyol. Es tracta d’una barrera que separa els carrils de circulació en funció de les necessitats del trànsit mitjançant una màquina de transferència. La màquina agafa la barrera i la trasllada mentre va circulant a uns 15-20 km/h. Aquesta maniobra s’efectua en el sentit on es tanca el carril i, en condicions normals, en horaris de poc trànsit.\nD’altra banda, l’actuació preveu un disseny dels carrils que permeti un espai suficient en el cas que es produeixi alguna incidència en el sentit de carril únic.\nSegons el projecte, l’obra comportarà la construcció de dos nous túnels en el tram de la carretera que es desdoblarà i l’ampliació dels tres túnels existents al llarg del traçat on es construirà el tercer carril addicional. En concret, es construirà un nou túnel com a duplicació del túnel de Berga, amb 448 metres de longitud, i un altre com a duplicació del de Cercs, amb 461 metres. Així mateix, s’eixamplaran els túnels de la Nou (185 metres de longitud), Castell de Guardiola (141 metres) i Guardiola del Berguedà (368 metres).\nEl projecte que ara se sotmet a informació pública també planteja una gestió avançada, intel·ligent, de la infraestructura, coneguda com a ‘smart road’. En aquest sentit, s’instal·laria un conjunt de pòrtics de senyalització variable que informarien les persones usuàries de les condicions de circulació; el sentit de circulació de cada carril i la velocitat màxima permesa en cada tram. Amb aquest sistema es busca afavorir la seguretat i la comoditat en la conducció.


Spank Català: Crònica d'una sessió light\nFelicitats per la crònica, que reflecteix a la perfecció el memorable dia d'avui!\nQuina sort tenim de comptar amb la teva perícia periodística perquè els records de la nostra relació no s'esvaeixin com la boira...\nAfegeixo només un detall sense importància, que particularment m'agradaria conservar en la memòria: el bonic soroll -quasi metàl·lic- que feien les meves cleques sobre el teu magnífic culet quan érem al llit, abans que arribés la pizza. Te'n recordes?\nResulta que el dormitori és una habitació relativament petita, i el so sec de la meva potent mà ressonava admirablement sobre el teu culet.\nPer un altre cantó, vull expressar la meva fonda satisfacció i el meu agraïment en constatar que la meva spankee avui s'ha portat molt bé. Sense rebel·lar-se en cap moment, ha acceptat el càstig podríem dir de bon grat i tot. Aquesta actitud facilita molt la nostra feina: ens permet concentrar-nos en l'administració de la pena d'una manera correcta i eficaç, sense haver d'estar pendent de braços o peus que s'interposen en el camí de la justícia.\nPer tot, moltes gràcies, spankee!\n29 de febrer, 2008 00:08\nWeno weno... però no sé si el pròxim dia podré acceptar-ho tot de bon grat...\nPensa que jo tinc un punt d'orgull MOLT ALT i amb un cop al mes que em posi dalt dels teus genolls voluntàriament,crec q ja en tinc prou!... :P\nPerò ara en sèrio: l'orgull és pecat. Això diuen. Per tant, penso que en aquest sentit, necesitu una mica de disciplina i mà dura. M'agradaria comportar-me sempre com ho he fet avui: sense queixar-me ni moure'm, però siguem realistes, només ho he fet perquè sabia que la zurra seria light. He d'aprendre a ser aixi també quan m'en espera una de bona, quan se que seran castigades les meves faltes més grans...\nImagina't un dia en que, mentre tu et treiesis la jaqueta i la penjesis, jo ja m'anès col·locant a la taula amb els pantalonets baixats i la mirada abaixada,a punt per rebre el càstig merescut. T'agradaria? Sense queixes, sense moviments. Inclús aniria comptant jo, perque tu només et limitessis a fer la teva feina, corregir-me.\nAish, he de dir públicament que estic molt contenta de que un home intel·ligent com ell es faci càrrec de la meva educació com a persona, i que vetlli per la millora contínua del meu comportament...!\n29 de febrer, 2008 01:39\nVeus com tot arriba, barrufeta? Quant a la teva solitud (sembla el títol d'una peli, no? "La solitud de la spankee", o "Sola davant dels spankers",...), només puc apaivagar-la enviant-te els meus comentaris, malauradament també de spanker!!. Veig, però, que vas deixant rastre en altres blogs de spankees. No estàs tan sola, doncs, però sembla que les teves col.legues no acaben de decidir-se a intervenir en el vostre de blog. Coses de l'idioma, potser?\n03 de març, 2008 13:51\nEl soroll d'unes patacades, l'incofusible so d'una surra, esdevé un element indestriable del conjunt de sentits que intervenen en una relació spanko. Tal com passa amb tot allò que percebem pels sentits, alguns sorolls queden gravats en la nostra memòria com a part del record que decoraven, tot i arribant a convertir-se en els detonants de la reposició d'aquell record en el futur, en escoltar un so semblant.\nAmic spanker bcn, crec que puc vaticinar que, a partir d'ara, barrejaràs per sempre més aquest so metàl.lic que tan bé descrius ...amb l'olor de la pizza!!\n03 de març, 2008 14:06


Prop de 3.500 persones assisteixen al 60è Festival de Santa Cecília de La Salle Reus\nFestival de la cançó de Santa Cecília de La Salle Reus, Roseta Mauri\nImatge del Festival de la cançó de Santa Cecília de La Salle Reus.\nL'edició d'enguany s'ha centrat en la figura de la ballarina reusenca, Roseta Mauri\nProp de 3.500 persones han omplert aquest cap de setmana el teatre de La Salle Reus per assistir als festival organitzats per celebrar la festivitat de Santa Cecília, que es va commemorar el passat 22 de novembre.\nTots els alumnes de l’escola han participat en un festival que enguany ha arribat a la seva 60a edició i que s'ha centrat en la figura de la ballarina Roseta Mauri. De fet, aquest curs també es commemoren els 60 anys de la fundació de la Tuna La Salle Reus i el 15è aniversari del parvulari de l'escola.\nRoseta Mauri va ser una dona avançada als seus temps, de forta personalitat, que va triomfar com a ballarina a París i que es va convertir en la reusenca universal. Concretament, el decorat del festival ha reivindicat la creativitat i ha estat dedicat a la imatge de Roseta Mauri.\nComenta el contingut : Prop de 3.500 persones assisteixen al 60è Festival de Santa Cecília de La Salle Reus


Muriel Casals a Margallo: "No seria la millor sortida escoltar la veu del poble?"\nAprofitant la presència del ministre d'Afers Exteriors en un acte a Barcelona, la presidència d'Òmnium li ha preguntat directament sobre la consulta del 9 de novembre. Margallo li ha respost que "demanar l'impossible és altament perillós".\nRedacció 08/01/2014 - 17.14 Actualitzat 08/01/2014 - 20.40\nMargallo ha assegurat que "demanar l'impossible és altament perillós".\nEl ministre d'Afers Exteriors, José Manuel García-Margallo ha visitat Barcelona aquest dimecres per participar en una conferència a l'Hotel Palace titulada "El futur de la Unió Europea". Entre els assistents, hi havia la presidenta d'Òmnium Cultural, Muriel Casals, que, al torn de preguntes, ha agafat el micròfon i li ha demanat per la consulta del 9 de novembre.\n"No seria la democràcia i escoltar la veu del poble català la millor sortida per afrontar la situació actual?", li ha preguntat Muriel Casals. "Recordem que fa un any en el marc del Fòrum 'Spain Investors day' vostè va mostrar una obertura de mires i va fer unes declaracions on afirmava que Catalunya requeria d'un nou model amb més autogovern en matèries com el finançament, la cultura i les infraestructures. Veient que l'obra del govern espanyol ha anat precisament en el sentit contrari: recentralització de competències i imposició de polítiques públiques als territoris. No entén vostè com una proposta lògica l'aposta lògica pel dret a decidir que ha fet el poble català?", ha afegit.\nEl ministre ha respost a la presidenta d'Òmnium amb un advertiment: "Demanar el possible és sensat, demanar el probable és temerari i demanar l'impossible és altament perillós". José Manuel García-Margallo ha assegurat que el govern espanyol està disposat a dialogar, però sempre "amb respecte a la norma". "No m'agradaria en absolut que Catalunya naufragués", ha insistit que una Catalunya independent quedaria fora de la UE i tindria greus problemes pel que fa al deute i els inversors.


Inca presenta els actes de la festivitat del Dijous Gros – Ajuntament d'Inca\nLes faves seran el fil conductor de la festivitat del Dijous Gros d’Inca. A la presentació han acudit el Balte, Virgilio Moreno, la regidora de Fires, Antònia Sabater, la regidora de Mercats, María José Fernández, representants de les entitats col·laboradores i dels cellers i restaurants. “Gràcies a la implicació de particulars i entitats, s’ha decidit donar una empenta a aquest esdeveniment per tal que es consolidi dins el calendari de fires i festes inqueres”, ha assenyalat Moreno. Així el pròxim dijous 5 de maig, durant tot el dia, s’han programat activitats per a tothom.\n“La intenció és aconseguir una jornada festiva que atregui l’atenció dels inquers i els visitants, i que a la vegada tengui aquell caràcter tradicional que l’historiador Biel Pieras ens contarà el 2 de maig a les 20 h al Claustre de Sant Domingo”, ha contat Sabater. La jornada del Dijous Gros començarà amb una edició especial del mercat que s’estendrà fins a l’horabaixa. Al migdia, hi haurà a la plaça de l’aigua el tradicional dinar de faves solidari. El que es recapti enguany per les més de 300 racions es destinarà a la Fundació Joan XXIII.\nA partir de les 17,30 h els més petits tendran el seu protagonisme amb diferents activitats com un taller de cuina, jocs amb castells inflables o la música del grup Spaguetti. La dansa també tendrà el seu espai amb una mostra de l’Escola Municipal de Música Antoni Torrandell, juntament amb una trobada de ball en línia. “A més, com a complement a tots els actes, 12 cellers i restaurants oferiran del 5 al 8 de maig diferents plats on les faves tendran el seu protagonisme; així es podrà degustar des d’un cuinat tradicional a plats més elaborats com un anfós amb salsa i faves”, ha explicat Fernández.


Preus del serveis bàsics: Prou abusos als nostres barris! | favb.cat\nInici » Preus del serveis bàsics: Prou abusos als nostres barris!\nPreus del serveis bàsics: Prou abusos als nostres barris!\nPublicat el dilluns 25 de juliol del 2016 | 10:25\nLa millor política social: no alçar els preus dels serveis bàsics per sobre de l’IPC en època de crisi\nLa Confederació d’Associacions de Veïns de Catalunya (Confavc) ha engegat aquesta campanya per denunciar públicament que el moviment veïnal català rebutja l'alça generalitzada dels preus dels serveis bàsics tals com l’electricitat, el subministrament d’aigua, el transport públic, els peatges, etc... Serveis que per la seva funció social, els seus preus estan regulats per l’administració pública, i que aquest any, marcat per la crisi econòmica, s’han augmentat molt per sobre dels increments salarials de la majoria dels treballadors i treballadores.\nPensem que en aquest període, en el qual l’atur ja afecta a l’11,8% de la població catalana (455.800 persones), la millor política social que haurien d’haver aplicat les administracions públiques hagués estat la de congelar els preus d’aquests serveis, que paguen d’igual manera els veïnes i veïnes amb menys poder adquisitiu que les persones que tenen més ingressos.\nConcretament, la campanya que avui es presenta a totes les entitats veïnals també exigeix que es revisi i negociï amb les organitzacions socials i veïnals la liberalització del servei elèctric. La Confavc, juntament amb el moviment veïnal de l’estat espanyol, demana una moratòria en l’aplicació de la Tarifa d’Últim Recurs (TUR), que es posarà en marxa a partir del juliol. A més, denuncia que aquesta liberalització del mercat elèctric ha estat marcada per una insalubre opacitat i manca de transparència entre la Comisión Nacional de la Energía i les cinc companyies elèctriques que acaparen el mercat.\nLa Confavc rebutja:\n1- L’alça generalitzada dels preus dels serveis bàsics, tals com:\nL'electricitat: S’ha pujat fins ara un 3,4%, després de desmesurats augments d’un 11% l’any passat, i a l’espera que durant aquest any se n’aprovin més.\nL’aigua: L’alça del preu de l’aigua s’ha generalitzat també a tot Catalunya, ja que el nou cànon, aprovat per l'Agència Catalana de l'Aigua, ha augmentat un 5,3%. A aquest increment se li ha sumat la pujada de les tarifes a molts municipis de Catalunya. Per exemple, a l’àrea metropolitana, la suma dels increments del rebut arriben a un 8%.\nLa brossa: un 7% a l’àrea metropolitana.\nEls transports públics: els bitllets de Rodalies i mitja distància, un 6 i 5%.\nEls transports públics metropolitans: La mitjana de les tarifes, un 4,7%.\nEls peatges: Un 4,6% els de la Generalitat i un 4,4 % els estatals (AP-7, AP-2).\n2.- Els increments de les taxes, tarifes i impostos aprovats en els darrers pressupostos dels ajuntaments i entitats públiques de Catalunya han estat superiors al 4,5% de mitjana, i erosionen la qualitat de vida de la majoria del veïnat. Una fiscalitat indiscriminada basada, sobre tot, en els impostos indirectes.\nPer aquests arguments, des del moviment veïnal ens preguntem: ¿han de promoure, les administracions públiques aquestes pujades dels preus dels serveis bàsics que repercuteixen d’igual manera sobre tothom, independentment dels seus ingressos?\n¿Són oportunes aquestes alces, quan la majoria de les famílies estan essent ofegades per les hipoteques, els salaris congelats i una situació d’atur que torna a créixer d’una manera preocupant?\nI, ¿són ètiques, quan algunes companyies de serveis bàsics, com Endesa, va obtenir uns beneficis de 2014 milions d’euros en els tres trimestres de l’any passat, o Gas Natural, va aconseguir en l’exercici passat un 10,2% més de beneficis, arribant als 1.057 milions d’euros?\nEstem indignades i indignats perquè aquestes alces colpegen les economies familiars més fràgils. Les persones treballadores i sobre tot, les que ja creuen la frontera de l’exclusió social.\n¿Fins quan, les polítiques d’ajudes de fons públics estaran dirigides a aquells que han provocat aquesta crisi, que entre altres coses, demostra que aquest model no està en crisi, sinó que està esgotat?\n¿Què es pretén amb aquesta injecció de diner públic? Ajudar a restablir un sistema caduc que no només aconsegueix un repartiment injust i acumulatiu de riquesa per uns pocs?\nSi avui decidim sortir al carrer, ho farem per aquests motius. Les associacions de veïns i el conjunt del moviment veïnal estem alertats de les situacions que comencen a viure els nostres barris.\nBarcelona, 18 de febrer de 2009


Els diaris d’aquest dissabte són de dos tipus. Uns expliquen que el President Torra ha ordenat al Departament d’Interior que presenti un pla de revisió dels protocols interns dels Mossos d’Esquadra arran de la seva actuació a Girona i Terrassa. Torra també espera que Miquel Buch, el conseller de la cosa, faci canvis al departament —és a dir destitucions, relleus, digue-li B. Els altres diaris són els que expliquen això que ara has llegit amb la paraula purga.\nÉs qüestió de sensibilitat i de sentit històric. Els britànics encara anomenen massacre (sí, en anglès també s’escriu així) la càrrega de la cavalleria voluntària de Manchester i Salford i del 15é regiment d’hússars de Sa Majestat sobre els 60.000-80.000 aplegats al St. Peter’s Field, als afores de Manchester, el 16 d’agost del 1819. Convocades per la Patriotic Union, reclamaven la reforma de la representació parlamentària. Van morir quinze persones i entre 400 i 700 van resultar ferides.\nAquí passa una cosa semblant. Un líder cupaire ha qualificat “d’acte de tortura” les càrregues dels Mossos. Els partits del 155 –disculpa la simplificació– aprecien que els agents només complien el seu deure. Així les coses, la perspectiva del President i del conseller cau més o menys entremig d’uns i altres. Aquells demanen la dimissió de conseller i dels seus alts càrrecs. Altres critiquen al President per desqualificar la policia catalana. Entremig queda la revisió dels protocols interns. No se sap del cert qui té raó, qui l’encerta més. Però és segur que no són els que desorbiten els fets i recargolen la realitat amb hipèrboles i exageracions. Ho fan per algun motiu, esclar, però potser no sigui per explicar la veritat.


Montnegre - La ruta teatralitzada ‘Camins’ del Parc del Montnegre i el Corredor, al servei de la inclusió social - Notícia - L'informatiu\nLa propera tindrà lloc el 15 de setembre\nEl dissabte 14 de juliol es va dur a terme la quarta ruta teatralitzada d’enguany al Parc del Montnegre i el Corredor.\nEn la que és ja la tercera edició del programa de rutes teatralitzades inclusives al Parc del Montnegre i el Corredor, famílies provinents de diversos pobles de l'entorn i de Barcelona van participar i gaudir el dissabte 14 de juliol de les aventures del pare Jaume i la Trementinaire.\n“Camins, un viatge pels cinc sentits” aborda la manera com la fòbia ancestral a la fauna competidora dels humans (representada per la guilla) es transmuta en respecte i cerca de solucions al conflicte. Van animar el recorregut alguns personatges antics de la muntanya, encarnats pels artistes de l'entitat CIMA, amb múltiples referències als llargs periples anuals de les trementinaires de Tuixent vers la costa, passant pel Corredor, a les utilitats d'algunes plantes remeieres o a la sobrietat de la vida rural.\nUna introducció al context del Parc del Montnegre i el Corredor i un epíleg reflexiu fent-ne prospectiva, van emmarcar una activitat basada fonamentalment en l'experimentació dels sentits i adaptada per al seu gaudi en qualsevulla condició personal.\nPer a més informació sobre la ruta teatralitzada inclusiva “Camins, un viatge pels cinc sentits”, consulteu aquest enllaç. Hi trobareu també informació sobre les altres dues propostes de rutes teatralitzades que es desenvolupen a la Xarxa de Parcs Naturals: “Aigua, un viatge pels cinc sentits”, al Parc Natural del Montseny, i “Emboscada, un viatge pels cinc sentits”, al Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac.\nTambé us convidem a visitar la pàgina L'accessibilitat a la Xarxa de Parcs Naturals. Recull els diversos programes i materials, itineraris i rutes, equipaments, jocs inclusius i materials de préstec que treballen per facilitar l'accés al medi natural de les persones amb discapacitats.


Crònica del viatge del Casal de l'Avi a Leon - InfoJonquera\t\nCrònica del viatge del Casal de l'Avi a Leon\nDissabte, 7 d'octubre de 2017 a les 12:00h\nEl Casal de l'Avi de la Jonquera ha visitat Leon | Casal de la gent Gran de la Jonquera\nUn nou viatge del Casal de l'Avi de la Jonquera, en aquesta ocasió han visitat León, i aquesta és la crònica del seu viatge.\nEl Casal de l'Avi de La Jonquera va organitzar un viatge del 25 al 30 de setembre de 2017 a León.\nEl 25 sortida de la Jonquera a les 6 h. del matí en direcció a León, parada per esmorzar i dinar a Logroño al Restaurant Bodegón del Cid. Després de dinar continuació del viatge fins a León, sopar i dormir a l'hotel Infantas de León.\nDia 26, visita a\nsing.)?–-#–-les–-#–-las–-#–-...tel Infantas de León. Dia 26, visita a las Médulas, format per les restes de l'exp...–-#–-43">las Médulas, format per les restes de l'explotació minera d'or a cel obert, més gran de tot l'imperi romà, patrimoni de la Humanitat des de 1997 i dinar a\nsing.)?–-#–-Les–-#–-Las–-#–-...i de la Humanitat des de 1997 i dinar a Las Médulas al Restaurant Agora. A la tarda...–-#–-43">Las Médulas al Restaurant Agora. A la tarda visita a Ponferrada.\nDia 27, temps lliure per visitar León, Plaza Mayor, Barrio Húmedo i fer compres. Dinar al Restaurant Casa Daniel, havent dinat visita guiada a León, Catedral de Santa Maria, Basílica de San Isidoro, Convento de San Marcos, Casa Botines de Gaudí, Palacio de los Guzmanes.\nDia 28, visita al matí del Castillo de los Templarios, de Ponferada documentat des de 1187. Seguidament sortida cap Astorga per fer una visita i dinar al Restaurant Ruta Romana. La seva situació a la Via de la Plata i Camí de Santiago. La converteixen en una ciutat receptora de turisme. Els seus monument més rellevants són la Catedral, el Palacio Episcopal (obra d'Antonio Gaudí), l'Ajuntament i Ergàstula Romana.\nDia 29, visita a la ciutat castellana de Zamora amb un interessant nucli antic, amb la curiosa Catedral que destaca per la seva decoració exterior d'escates, esglésies romàniques, castell i muralles. Dinar al Restaurant Ribel Casa Elias. A la tarda, visita a la ciutat de Toro, coneguda per la seva Colegiata de Santa María la Mayor.\nDia 30, sortida a les 8 h en direcció a La Jonquera. Dinar al Restaurant La Parrilla de Tudela. I continuació del viatge fins a arribar a La Jonquera.\nLa Junta considerem que la sortida va anar bé, ja que l'Hotel en què dormíem era restaurat de nou i les seves habitacions disposaven de tots els serveis i d'unes habitacions molt grans i llits molt amplis. El menjar tant a l'Hotel com als Restaurants en què vàrem dinar cada dia va agradar a tothom. L'autocar del viatge era molt ampli i còmode.\nDia 30, sortida a les 8 h. en direcció a La Jonquera. Dinar al Restaurant La Parrilla de Tudela. I continuació del viatge fins arribar a La Jonquera.\nLa Junta considerem que la sortida va anar bé ja que l’Hotel en que dormíem era restaurat de nou i les seves habitacions disposaven de tots els serveis i de unes habitacions molt grans i llits molt amplis. El menjar tant a l’Hotel com als Restaurants en que vàrem dinar cada dia va agradar a tothom. L’autocar del viatge era molt ampli i comode.\nCLIMENT lA JONQUERA\n1.\t 9 d'octubre de 2017 a les 22:35h\ns.v.p. REPASEU LA CRONICA


Dones d'Empresa presenta el programa de la tercera edició del cicle de formació de primer nivell Business Executiva XXI. - Esguard de Dona\nDones d'Empresa presenta el programa de la tercera edició del cicle de formació de primer nivell Business Executiva XXI.\nBy Esguard de Dona - divendres, d’octubre 11, 2013\nEl programa consta de quatre jornades monogràfiques amb temes centrals diversos de màxim interès per a dones executives, directives, emprenedores o treballadores. Són sessions programades en dijous al matí, amb coffee break i dinar de networking inclosos, amb horari de 9h a 16h. Les sessions constaran d'1 ponència de professionals experts o de renom en l'àmbit en qüestió.\nDesprés de la gran acollida que van tenir les primeres edicions del programa, Dones d'Empresa planteja una nova edició que s'iniciarà el 31 d'octubre amb continguts totalment renovats i de màxima actualitat per a les empreses i les empresàries i directives.\nJornada 1 · Dijous 31.10.13\nLa gestió del temps és molt rendible\nEn els negocis hi ha dos recursos que habitualment són escassos, el temps i els diners. Pel que fa als diners ens han ensenyat des de petits i, fins i tot, a la universitat a administrar-los mentre que respecte del temps actuem com si fos il·limitat.\nLa formació anirà a càrrec de Joan Jubert, expert en Estratègia, Innovació i Innovació de gestió empresarial. Director de Jubert & Partners, SL.\nInscripció Dones d'Empresa: 45 € | Altres públics: 55 €\nJornada 2 · Dijous 7.11.13\nDos no es barallen si un no vol. Millorar les relacions interpersonals en l’àmbit laboral\nL'objectiu de les sessions és sensibilitzar de la importància d’utilitzar tècniques, estratègies i actituds adients, que millorin les relacions interpersonals en l’àmbit laboral.\nSer capaços de donar la resposta emocional adequada a cada situació interpersonal difícil o complexa que ens podem trobar a la nostra vida professional. Unes bones relacions interpersonals, faciliten la consecució dels objectius de l’empresa a l’hora que esdevé una eina de motivació i per tant, milloren el rendiment\nLa formació anirà a càrrec de Agustí Romeo, Màster en Marketing General i Llicenciat en Disseny Industrial\nJornada 3 · Dijous 21.11.13\nContinuació de la jornada anterior.\nJornada 4 · Dijous 28.11.13\n«El poder de la imatge professional per a una comunicació efectiva»\nEls objectius de la jornada són\n- Conèixer, analitzar i valorar què i com transmet la imatge personal.\n- Saber adequar una imatge professional a l’activitat i entorn sense perdre en identitat.\n- Comunicar de manera afectiva a través dels codis de la imatge.\n- Valorar i analitzar la imatge com a posicionament professional i carta de presentació.\nLa formació anirà a càrrec de Consol Vilar especialista en serveis i formació en imatge personal, professional i empresarial per donar a conèixer la imatge com una eina de treball. Directora de DICIC\nTotes les sessions tindran lloc a les instal·lacions de l'Hotel Estela Barcelona, Sitges.\nPer tal de poder fer la reserva de la plaça, caldrà fer efectiu el pagament, amb mínim dos dies d'antelació, al núm. de compte (Banc Sabadell) 0081 0050 11 0001189122. Cal indicar al concepte de la transferència: Dones d’Empresa i el vostre nom i el nom de l’empresa. Per fer la preinscripció podeu respondre aquest mateix correu indicant les mateixes dades.


ECOGRAFIA A L’HEMODIÀLISIS . Una nova eina per a infermeria. > ACIN - Associació Catalana d'Infermeria Nefrològica\nQuè és l'ACIN?\nAmbaixadores de l'ACIN\nQuè són els grups de treball\nComunicació, publicitat i difusió\n12 mesos per aprendre a cuidar-se\nNutrició i Malaltia Renal\nBloc de pacients\nObjectius del nostre grup de treball - Nutrició i Malaltia Renal\nEl grup d'hemodiàlisi, realitzarem un estudi multicèntric. Amb la col·laboració del centre de diàlisi Diaverum - Maresme, unitats d'hemodiàlisi de l'Hospital del Mar i la Fundació Puigvert. Estudiarem la relació de suport sociofamiliar en els malalts crònics, en tractament d'hemodiàlisi i l'adhesió terapèutica.\nMitjançant qüestionaris de salut autopercebuda, de suport social, dinàmica familiar i situació de risc social. Ja que la cronicitat produeix diverses psicopatologies (depressió i ansietat) i precisa d'un bon suport emocional i social per a una adaptació a la malaltia crònica.\nECOGRAFIA A L’HEMODIÀLISIS . Una nova eina per a infermeria.\nd’octubre 27, 2016 18:32\nNo fa gaire temps el centre de diàlisis on treballo va adquirir un ecógraf, ens van donar unes pinzellades de com usar-lo, ens serviría per millorar l’atenció al malalt. És evident que la sensació que vem tenir tots és d’il.lusió amb una nova “joguina” tot i que l’aplicació ja va ser una altra història. Treure-li profit a aquest aparell significa educar-se, va ser el sentiment general de tot l’equip d’infermeria.\nRealment a la infermeria l’ús de l’ecógraf ha estat reservat a una minoría i per tant, tampoc s’ha donat un espai important a les escoles universitaries, tanmateix, estem inmersos en un procés d’aprenentatge a una manera de veure i d’actuar al nostre àmbit diari, de fet és bastant innovadora la presencia d’aquests a la gran majoria dels centres de diàlisis.\nFins ara, a tots els pacients que s’els feia una FAVI rebien un seguiment del seu accés per part dels infermers/es de diàlisi controlant el thrill, buf i pols; el trajecte probable de punció, la profunditat dels vasos i també els posibles problemas que poden sorgir, com: estenosis, aneurismes, etc… . És a dir, aspectes que mes aviat imaginem. Ara podem visualitzar tots aquets paràmetres, verificant la seva presencia o no. D’aquesta manera el diagnòstic preventiu i el control periòdic de les FAVI’s ha de passar a un primer plà a diferent manera que fins ara, es a dir, l’utilització d’aquesta eina es ajudarà a perlongar la vida de l’accés vascular i en definitiva la qualitat de vida del malalt.\nPer tant, tindrem una altra visió ( mai millor dit )no només d’una part de les nostres tasques a hemodiàlisi sinó que haurem de variar potser la nostra manera de fer.\nSigui com sigui, m’agradaria deixar una idea per replantejar-nos la forma de fer.\nEl ventall de possibilitats es ampli. Les puncions complexes, FAVI’s pot desenvolupades serán les candidates primeres en l’aplicació del ecógraf, però poc a poc hauriem d’implantar-lo a gaire-bé tots els àmbits de la hemodiàlisi. Per tant, es clar que inicialment el nostre temps de conexión i desconexió es veuran afectats, però amb entrenament i paciencia podem arribar a desenvolupar una agilitat important ( ho dic per experiencia). Cal, això sí, una formació. Potser seria bó que als nostres centres de treball s’en faciliti uns minims coneixaments sobre aquesta materia.\nL’ecógraf ens permet, mitjançant l’imatge, reforçar la técnica , experiencia i habilitat adquirida durant tot el temps com a professionals de l’hemodiàlisi que no s’hauria de perdre, sinó que seria bo que trobéssim un equilibri entre les dos tècniques , és a dir, per una banda tenir el tacte del fluxe, pols i desenvolupament vascular i per una altra la visualització i verificació de la morfología de l’acces.\nManejo de la antisepsia de la piel\nSignos de alarma para pacientes en HD\n19 d’abril, 2018\nRecomendaciones nutricionales generales en HD\nAUTOCUIDADOS DEL ACCESO VASCULAR PARA HEMODIÁLISIS\nPlantas medicinales e interacciones medicamentosas\n05 d’abril, 2018\nQUIMIOTERAPIA EN HEMODIÁLISIS\n02 de febrer, 2018\n08 de setembre, 2017\n13 d’abril, 2017\nINTOXICACIÓ PER LITI I HEMODIÀLISI\n07 de març, 2017\nMEMBRANAS DE HEMODIALISIS E HIPERSENSIBILIDAD\n17 de febrer, 2017\nC/ Pujades, 350\ntel. 932 530 983


/Excursió de caiac més snorkel a Llançà\nI si al rem li sumem snorkel? Després de l'escalfament i l'explicació tècnica bàsica del paleig, navegareu en caiac per la badia de Llançà fins arribar a la zona de Cap Ras.\nAllà desembarcareu per fer la sessió d'snorkel a la platja de Canyelles que té un fons marí molt ric. Descobrireu la fauna i la flora més representativa d'aquest racó de la Costa Brava, sempre de la mà d'un guia professional.\nUs animeu a descobrir de dues maneres diferents la costa de Llançà?\nCondicions de Excursió de caiac més snorkel a Llançà\nVeure condicions generals de contractació o Polítiques de cancel·lació de Excursió de caiac més snorkel a Llançà\nL'excursió es realitzarà amb caiacs de mar dobles.\nEntre el juny i el setembre, les sortides únicament es realitzen els dissabtes i diumenges de 11h a 14h. Durant l'agost també es programen sortides els dimarts i dijous de 11h a 14h. La durada de l'activitat és de 3h i té una dificultat baixa. Us recomanem que us presenteu al lloc de realització de l'activitat 15 minuts abans de l'hora de sortida.\nL'edat mínima per realitzar aquesta activitat és de 16 anys.\nEl preu de l'activitat inclou el lloguer del material, el monitor/guia de l'empresa, fitxes didàctiques i l'assegurança corresponent.\nsabates tancades que es puguin mullar


Connexió establerta - El Periòdic d'Andorra\nLa plataforma esquiable entre la pista Avet i el poble funcionarà la pròxima setmana\nA baix, aspecte de la plataforma, ahir. | C.G.\nEs van complint els terminis. A 100 dies d’iniciar-se les finals de la Copa del Món tota la infraestructura va prenent forma. Després de 16 mesos de feina, l’enllanç entre la pista Avet i el poble de Soldeu que passa sobre la plataforma està operatiu, permetent la connexió als esquiadors de cara a l’inici de la temporada a l’estació, la setmana vinent. La finalització del pàrquing i el vial són les dues grans obres que queden per concloure el projecte, que té un pressupost superior als 25 milions d’euros i que va ser declarat pel Govern d’interès nacional.\nEl comptador continua en marxa i acostant-se a la data. Ara ja només són dues les xifres que marquen l’inici d’aquest esdeveniment, que es disputa a Grandvalira de l’11 al 17 de març. Prop del 95% de la plataforma ja està completada després de 16 mesos de feina ininterrumpuda. «Ha estat un non stop», assegurava Conrad Blanch, director general del Comitè Organitzador de les Finals. L’1 d’agost del 2017 arrencaven els moviments de terra i durant tot aquest temps «coordinar la feina ha estat molt exigent» pel volum de gent treballant-hi i per les grans dimensions dels elements utilitzats en la construcció. L’enllaç esquiable entre la pista i els ascensors que donen accés al telecabina està operatiu en la data prevista. «Era un objectiu tremendament difícil, s’ha treballat amb les condicions més desfavorables quant a la climatologia a l’hivern. Tècnicament és molt complex l’accés i la logística» per fer arribar tot el material a la zona, com les 16 biges utilitzades, la més llarga d’elles de 90 metres un cop col·locada.\nBlanch: «Era un objectiu tremendament difícil, s’ha treballat amb les condicions més desfavorables quant a la climatologia»\nLa satisfacció de tots els presents en la presentació de les tasques realitzades fins el moment era evident. Obrir el pàrquing, que comptarà amb 450 noves places per finalitzar amb la mancança d’aparcament, i acabar el vial d’accés està programat per al 15 de febrer. «Queda molta feina a fer perquè el muntatge començarà a primers de març», afirmava Blanch, comptant que tindran dues setmanes per realitzar tota l’adeqüació de la zona d’arribada de cara a les curses. La plataforma permet tenir una zona d’arribada més gran i guanyar espai per a les graderies. La previsió de tota la setmana de competició entre Soldeu i el Tarter és arribar als 25.000 espectadors.\nLa nova plataforma compta amb forma de palanca tradicional del Pirineu, recordant els antics ponts de muntanya. En el projecte es va voler tenir cura en la integració paisatgística de la infraestructura, sobretot quan la neu desapareix. També va tenir en compte diferents elements i per aquets motiu no s’ha actuat a la llera del riu. Sota el pont es constitueix un sistema que permet que plogui, fet que ajudarà a tenir l’àrea humida i que hi hagi vegetació.\nImatge de país\nEn les disciplines d’estiu i hivern, principalment en ciclisme i esquí, el Principat la darrera dècada ha organitzat competicions de ressò mundial. «Andorra ha fet un salt qualitatiu sobretot a nivell de grans esdeveniments esportius», recordava el cap de Govern, Toni Martí. La plataforma i tot el que la rodeja és una obra feta especialment per a les finals de la Copa del Món, però «aquesta infraestructura quedarà» i permetrà guanyar un equipament a l’estació de cara als seus clients. Per la dificultat que apuntava Blanch en la construcció per tots els elements implicats que aportaven complexitat al projecte, Martí assegurava que aquesta obra, «conjuntament amb el túnel dels dos Valires, des d’un punt de vista d’enginyeria són de les més complexes» que hi ha al Principat.\nAquestes iniciatives, que sorgeixen del sector públic i privat, «són projectes que sumen» com a país. El cap de Govern es mostrava segur que la conclusió del circuit mundial a Grandavalira serà un èxit i que «el resultat final serà que tornarem a donar una bona imatge d’Andorra». Aquest només és un nou pas endavant i un cop realitzada una edició serà en un futur «més fàcil organitzar una segona». Tots aquests projectes marquen «un camí que s’ha de continuar».\nCom en tots els grans esdeveniments, el voluntaris tenen un paper fonamental en el funcionament i l’organització d’aquest. La resposta torna a ser positiva i van ser 500 les peticions realitzades, quan són 300 els que es necessiten. L’organització compta amb un equip de 130 persones i són 45 els corredors masculins i femenins que hi prendran part, representant a 18 països. En total seran 600 les persones que conformen els staff tècnics. El nombre des periodistes acreditats serà de 350.\nMartí vol oblidar la problemàtica amb Viladomat\nDeterminat a passar pàgina. Martí va voler parlar de present i futur, més que de temps pretèrits, encara que aquests siguin recents. Amb la plataforma prop d’enllestir-se, font de conflicte amb Joan Viladomat i pel qual es va témer per la continuïtat de Grandvalira, el cap de Govern es vol centrar en el que hi ha al davant: «Deixem estar les polèmiques. El passat és el passat, deixem viure el present i sobretot el futur esperançador, que serà molt mediàtic i on serem referents del món de l’esquí». L’esdeveniment «no seria igual si la marca Grandvalira no hagués continuat» i subratlla el sentiment nacional a l’hora de fer funcionar les coses, remarcant «l’Andorra que més enllà del benefici propi, ho fa pel col·lectiu».


Jornada de treball i aprenentatge col·lectiu a l’Hort comunitari de la Barceloneta\nEl proper divendres 24 de juliol a partir de les 19:00h tornem a obrir les portes de l’hort comunitari del barri a totes les veïnes. Farem una petita visita guiada a l’hort i un taller de repel·lent natural de mosquits, entre d’altres activitats. Per cuidar-nos entre totes, necessitem que feu inscripció prèvia (hi haurà un màxim de 15 persones) per això us convidem a inscriure-us al següent enllaç on també tindreu la informació de la normativa de l’Agència de Salut Pública de Barcelona (podeu llegir-la també a continuació).\nEns veiem a l’hortet! 🙂\nNormativa de l’Agència de Salut Pública de Barcelona\nAbstenir-se d’anar a l’hort si té algun/s dels símptomes compatibles amb COVID19 (tenir febre, malestar general, tos o altres símptomes respiratoris, diarrea, etc.).\nEvitar que hi vagin grups i col·lectius de risc fins que oficialment se’ls autoritzi a fer-ho.\nDistanciament físic (2m mínim).\nÚs obligatori de mascareta (cada usuari/a portarà la seva mascareta).\nRentat de mans amb sabó especialment per l’ús de les eines comuns, claus de reg, mànegues, els panys o cadenats d’accés, compostadors, lavabos, piques, etc. (tenim aixeta i sabó a l’hort). Si es fa ús de guants, assegurar fer-ne un ús adequat.\nL’hort es mantindrà tancat per dins mentre s’hi treballa.\nEs mantindrà un cartell amb totes aquestes indicacions en un indret visible a l’entrada de l’hort.\nMés informació: https://ajuntament.barcelona.cat/ecologiaurbana/ca/preguntes-frequents-covid-19\nPublicat el 15/07/2020 28/10/2020 per La SardinetaPosted in Activitats, Agroecologia, Barceloneta, Hort comunitari\nAnterior Previous post: Confinades però seguim cooperant!\nSegüent Next post: Altar dia de morts a l’hort comunitari\n🫒🫐Aquesta setmana a la cistella hi tindrem oli, melmelades i olives de @verol_obrador_ecologic\nTornen als carrers, amb música, projeccions i bones vibres, acompanyades d'@elhortetdelforat i @casalpou en la propera sessió de #cinemalaplaça\nTrobàvem a faltar aquests espais de trobada amb les productores: totes plegades davant una taula compartint sabors i sabers ❤💚\n🏵💮🌸🌹 Et convidem a participar en aquesta primera edició de les 48h d'Agricultura i verd urbà a Barcelona, a través de la visita guiada de l'hort comunitari de La Barceloneta que farem el proper diumenge 30 de maig a les 11hs.\n📍Vius a La Barceloneta?\nAvui hem fet la primera jornada d'intercanvi de plantes, esqueixos i llavors de la temporada 💮🏵🌼🌱\nFesta Sardineta (7)\nHort comunitari (4)\nPrograma Festa Major… en 8a Festa de la Sardineta


Primera llista formada per 24 jugadors pel partit davant Hongria - El Periòdic d'Andorra\nPrimera llista formada per 24 jugadors pel partit davant Hongria\nEl seleccionador, Koldo Àlvarez, segueix apostant per la joventut de cara a Budapest\nShaqiri i Llovera, en el matx entre Andorra i Suïssa a l’Estadi Nacional. | FMA\nDiumenge la selecció té una nova cita de la fase de classificació per a l’Eurocopa. Juga a Budapest davant Hongria. De cara a l’enfrontament, l’entrenador, Koldo Àlvarez, té confeccionada una preconvocatòria de 24 jugadors, amb alguns moviments significatius.\nEl més evident és el del capità, Ildefons Lima, que no pot jugar per sanció. La llista la composen Josep Antoni Gomes, Ferran Pol, Víctor Silverio, Emili Garcia, Txus Rubio, Max Llovera, Cristian Martínez, Adri Rodrigues, Jordi Rubio, Moisés San Nicolás, Marc Garcia, Jordi Aláez, Ludovic Clemente, Sebas Gómez, Víctor Hugo Moreira, Marc Pujol, Marcio Vieira, Marc Vales, Marc Ferré, Edu Peppe, Àlex Martínez, Víctor Rodríguez, Gabi Riera i Juli Sànchez. La preconvocatòria és extensa perquè hi ha jugadors que són dubte perquè estan tocats. Aquest és el cas de Pujol i Ludo, que arrosseguen lesions. Tracten de recuperar-los i el termini és molt ajustat per a que puguin arribar a la cita hongaresa.\nEntre els jugadors que es troben entrenant amb el combinat nacional es continua apostant pel jovent, amb la confiança de les darreres convocatòries dels juvenils Àlex Martínez i Aláez, a més de l’entrada com a tercer porter de Silverio.\nAjornament de lliga / Aquest partit internacional obliga a l’FC Andorra a ajornar el seu partit del cap de setmana, el corresponent a l’onzena jornada contra la UE Llagostera B a la Borda Mateu. La Federació Catalana de Futbol ha confirmat l’ajornament, però la nova data encara està per decidir esperant a que els clubs arribin a un acord.


El Consell d’Administració de Divalterra aprova un pressupost de 24 milions d’euros per a 2017 – Compromís Diputació de València\nEl Consell d’Administració de Divalterra ha aprovat aquest dimarts el pressupost de la mercantil per a l’any 2017, que ascendeix a un total de 24.050.693 euros, en un consell en el qual també s’ha aprovat el cessament de Víctor Sahuquillo com a cogerent de l’empresa pública, després de la carta presentada pel propi Sahuquillo el passat 15 de desembre posant el seu càrrec a la disposició del Consell.\nEl pressupost de Divalterra per a 2017 contempla, entre altres línies, partides concretes per a millorar la xarxa comarcal d’Agències d’Ocupació i Desenvolupament Local (AEDL), per a dinamitzar les àrees industrials i les zones comercials dels municipis, per a la integració en el mercat laboral d’aturats de llarga durada en risc d’exclusió social i foment de l’empreniment entre els joves i per a treballar en la reducció de les emissions de carboni.\nEn paral·lel, al voltant de 16 milions del pressupost de Divalterra per al pròxim exercici es destinen a gestió forestal i regeneració de zones verdes urbanes, amb l’objectiu d’evitar incendis a través del treball de selvicultura preventiva que duen a terme les brigades forestals de l’empresa pública de la Diputació.\nTornant a aqueixes línies noves que tenen cabuda en el pressupost aprovat aquest dimarts pel Consell d’Administració de Divalterra, s’inclouen 90.000 euros per a estendre la xarxa de AEDL als municipis que no disposen del servei i recolzar el treball dels quals ja disposen d’aquestes agències locals, fomentant la seua especialització professional.\nEl pressupost de l’empresa pública inclou igualment 60.000 euros per a seguir desenvolupant la Càtedra Divalterra al costat de la Universitat Politècnica de València, amb la finalitat de modernitzar i innovar en les àrees i polígons industrials de la província. I altres 100.000 euros per a impulsar plans estratègics orientats a revitalitzar els centres comercials urbans, fomentant el comerç de proximitat.\nUna altra de les partides importants i noves la trobem en l’àmbit de l’empreniment i l’ocupació, on es destinen 250.000 euros per a ajudar a trobar treball a aturats de llarga durada majors de 30 anys en risc d’exclusió social, per mitjà de programes integrals d’orientació, formació i inserció laboral. A aquesta línia cal afegir una altra de 100.000 euros per a la formació de joves menors de 30 anys en la millora de les seues capacitacions professionals i per a l’empreniment.\nEn l’apartat de gestió forestal, al marge del pressupost per a les Brigades de Divalterra, destaquen els 190.000 euros per a tractar de reduir la Petjada de Carboni, els 150.000 euros per a impulsar l’assessorament tècnic en l’administració i ús de les muntanyes amb vista a una gestió més sostenible dels recursos naturals, i els 130.000 euros per a l’impuls de l’agricultura ecològica.\nArxivat en: Premsa divalterra, pressupostos\n← El Magnànim presentà el llibre «La violència política contra les dones (1936-1953)»\nLa Diputació dinamitza la conca del riu Sellent al seu pas per Bolbaite amb un mirador i l’adequació de la zona d’esbarjo →


Trastorn Obsessiu-Compulsiu | Gabinet Psicològic Mataró\nEl trastorn Obsessiu-Compulsiu és un trastorn d'ansietat que es caracteritza per la presència d'obsessions i compulsions de forma irracional.\nLa persona reconeix que les seves obsessions i/o compulsions són excessives o irracionals, o així ho fa en algun moment del transcurs de la malaltia. Les obsessions-compulsions causen un marcat malestar o interfereixen de forma significativa en la vida diària de la persona, en el seu funcionament ocupacional, en les seves activitats o en les seves relacions socials i interpersonals.\nLes obsessions tenen a veure amb la brutícia, l'ordre, la religió, la violència, o el sexe, entre altres aspectes habituals. Per reduir el malestar que produeixen aquestes obsessions, la persones sol realitzar compulsions (rituals compulsius), que són accions motores o mentals que es realitzen seguint un determinat ordre (per exemple, rentar-se les mans sempre de la mateixa manera, resar mentalment una oració, comprovar repetides vegades portes, panys i el gas, entre uns altres).\nAquest trastorn produeix un gran malestar, afecten significativament al funcionament diari de la persona, produint grans limitacions.\nEl trastorn Obsessiu-Compulsiu es pot produir per factors genètics que condicionen el desenvolupament, encara que encara es desconeix la seva manera de transmissió. Generalment es produeix a causa d'alteracions del lòbul frontal del cervell, concretament en el procés d'informació i en la producció de substàncies com la serotonina.\nSe sol iniciar durant el període infantil-juvenil desencadenat per situacions d'estrès o situacions límit, que sol presentar un quadre crònic amb períodes de millora i d'empitjorament, encara que pocs casos són greus o desapareixen de forma espontània. Es calcula que un 20% dels casos se superen per complet.\nEl trastorn Obsessiu-Compulsiu presenten símptomes molt variats, i de forma simultània. Aquests són els més habituals:\nPor a la Brutícia: Fixació per la contaminació, els gèrmens, virus o substàncies estranyes.\nFixació per l'Ordre: Recerca *contínua de la perfecció basada en la simetria, amb un malestar causat pel desordre.\nFòbies d'impulsió: Por intensa a perdre el control de forma sexual, religiosa o agressiva.\nAcumulació: Es tracta de recol·lectar objectes i patir gran dificultat en separar-se d'ells.\nPensament màgic: Aparició de pensaments desagradables que són modificats a través de conductes determinades.\nRepetició: Necessitat de repetir una mateixa acció fins a aconseguir benestar.\nComprovació: Necessitat de comprovar detalls com tancar la porta, la clau del gas o assegurar les finestres.\nDubtes metafísics: Dubtes sobre la pròpia existència o sobre el futur.\nNecessitat d'explicar: Fixació per explicar el nombre de persones, cotxes o qualsevol objecte quantificable.\nTractaments del trastorn Obsessiu-Compulsiu\nEl TOC, o tractament per al trastorn Obsessiu-Compulsiu es pot tractar de forma conductual, encara que també existeixen mètodes que inclouen la medicació o la cirurgia.\nHabitualment es realitzen sessions de tractament per solucionar aquest trastorn d'ansietat en les quals s'exposa al pacient a una situació que normalment li pot crear ansietat per impedir la reacció compulsiva. En el nostre centre, els nostres psicòlegs són professionals en aquesta matèria, doncs estan especialitzats en trastorns d'ansietat, en els quals s'inclouen aquests tractaments:\nSi necessites més informació sobre símptomes, tractament o diagnòstic del trastorn Obsessiu-Compulsiu no dubtis a contactar amb el centre de psicologia situat a l'àrea de Maresme i Mataró. Demana la teva cita sense cap compromís en el nostre centre de psicologia clínica.


13 Agost 2017 | Eduard Garcia Molina | Biaruts d'adopció\nQuant de temps portes vivint a Biar?\nVivint porte 8 anys i mig. Em vaig casar l'any 2008 i des d'aleshores Biar és la meua casa. A més, des de que vaig conèixer al meu home, en el 2005, les meues "visites" al poble van ser més a sovint.\nD'on eres exactament? Conta'ns com és el teu poble.\nJo sóc nascuda en Gandia, però per assumptes de treball del meu pare hem viscut en molts llocs. L'any 1993 vam arribar a Castalla i ja ens vam instal.lar allí. Són molts anys en eixe poble: escola, institut i totes les meues amistats. Així que ara ja es pot dir que sóc castelluda.\nCastalla és un poble molt bonic, molt acollidor. La veritat és que considere que es viu molt bé allí... què vaig a dir jo!\nVaig conèixer al meu home un 10 de maig de 2005. Així que sóc "biaruda d'adopció" per amor.\nCom es vas sentir al vindre?\nQuan canvies de poble sempre és difícil en un primer moment. Cert és que jo ja coneixia a moltíssima gent quan vaig vindre a viure. Això ajuda molt.\nQuè és el més difícil que vas passar al instal·lar-te al poble?\nPotser acostumar-se a fer les coses diàries a un poble que realment no és el teu. De fet, i per posar un exemple, al principi fins i tot anava a la perruqueria a Castalla. Ara ja no, per suposat, però imagine que també era per no perdre el contacte amb el que ja coneixies.\nQuè és el que més t'agrada de Biar i el que menys?\nDe Biar m'agraden moltes coses. És un poble preciós a simple vista. M'encanten les seues serres, la quantitat de senders xulíssims que té que fan molt fàcil l'esport a la natura. Sens dubte el millor de tot és la seua gent.\nEl que menys... a la pròxima entrevista t'ho dic, és que he de pensar-ho!\nQuins tòpics es coneixen al teu poble de Biar?\nEl consabut refrany que no vaig a escriure ací... i que segurament jo el vaig conèixer pel que es diu també de Castalla... que tampoc escriuré... A més del Ball dels Espies, per suposat!\nQuina valoració fas d'aquest temps a Biar?\nJa he comentat que jo visc molt a gust ací. La valoració que faig és totalment positiva. Jo he format la meua família ací. El meu home i els meus dos fills, Jaume i Pau, són biaruts... així que ací em quede!\nSupose que com que estàs tan a prop de Castalla aniràs a sovint, t'agradaria tornar a viure allí?\nÉs una cosa que no m'he plantejat mai. A Castalla vaig cada setmana. Vàries vegades... queda molt a prop, per tant no ho estranye massa.\nQuè diries a la gent que no coneix el poble?\nÉs un poble que paga la pena conèixer. Biar té molt a mostrar. El seu casc urbà és preciós, i la seua natura també. Els costums, les festes nombroses al llarg de l'any... jo els diria que vingueren i ho comprovaren. Conèixer l'interior és molt interessant, no sols de sol i platja viu el Llevant, no?\nQuè és el que més trobes a faltar de Castalla i no trobes en Biar?\nEixa és una pregunta difícil. Cada poble té coses bones i altres més negatives. En tots els llocs. I a mi sempre m'agrada quedar-me amb les parts positives, fins i tot del lloc on vius. Jo estic encantada a Biar. De veritat.\nPer acabar, ens contaries alguna anècdota viscuda a Biar?\nMil i una. Imaginat el que donen de sí 12 anys de viure ací. El millor de tot és recollir eixes vivències i quedar-te-les per a tu. D'això es tracta la vida, d'anar col·leccionant moments per després recordar-los.\nL'article té 30 lectures\nEntrevistes, Biaruts d'adopció, Biaruda d'adopció