Crecimiento y desigualdad son compatibles - Fitxa d'activitat DIA\nCreixement i desigualtat són compatibles?\nDilluns 11 d'abril, a les 19.00 h\nTal com ho posa de relleu l'FMI, com més concentració de riquesa hi ha en poques mans, les possibilitats de creixement són menors. Antón Costas va estudiar les causes d'aquesta dicotomia i en va analitzar les possibles solucions.\nAntón Costas, catedràtic d'Economia Aplicada i president del Cercle d'Economia\nEl creixement i la desigualtat, són compatibles? Aquest és el dilema plantejat en aquesta conferència, al qual ha procurat donar resposta el professor Antón Costas, catedràtic d'Economia aplicada a la Universitat de Barcelona i president del Cercle d'Economia. En la darrera ponència del cicle de debats Què passa a Europa?, organitzat pel Consell Català del Moviment Europeu amb el suport de l'Obra Social "la Caixa", Antón Costas planteja la resposta següent: d'entrada –diu– "això depèn". "El creixement i la desigualtat –afirma– són compatibles, a vegades." De fet ho han estat en el passat i fins i tot ho són avui dia, a la Xina, als Estats Units i a Anglaterra, on se'ns ofereixen experiències en què ambdues variables conviuen. En bona part, això dependrà de fins a quin punt s'acceptin unes determinades conseqüències polítiques. Antón Costas es mostra prudent: "Tot dependrà del tipus de creixement que desitgem, del tipus de desigualtat que es generi i del preu polític que estiguem disposats a suportar."\nCostas planteja una visió de l'evolució de les idees contrastants dels economistes sobre els factors que podrien afavorir o no el creixement. Ho fa tot partint d'èpoques ben llunyanes fins a arribar als nostres dies: des de Mandeville amb la seva coneguda Faula de les abelles, passant pel màxim representant de l'escola clàssica, Adam Smith, amb La riquesa de les nacions i La teoria dels sentiments morals, en què de fet planteja una defensa dels principis i els sentiments morals com a base del creixement, fins a arribar als moderns economistes neoclàssics i a la irrupció de J. M. Keynes i els seus seguidors, per acabar fent esment d'autors contemporanis com ara Kuznets, Okun, Piketty i Henri Guitton. Amb aquest recorregut històric tracta de fixar el marc conceptual en què s'ha estat desenvolupant l'anàlisi de la relació entre creixement i desigualtat. Sobre aquesta base afirma que cal tenir ben present que la formació bàsica dels economistes es troba molt arrelada, encara avui, a una idea central: les polítiques encaminades a afavorir sobretot l'equitat, o a reduir la desigualtat, acaben tenint efectes costosos en termes d'una reducció de les taxes de creixement de les economies afectades. En la realitat del conjunt de les nostres economies, continua afirmant Costas, estem vivint avui allò que havíem ja viscut ara fa cent anys, a principis del segle xx. "Un clar retorn de la desigualtat, després d'haver transitat per una època de més igualtat, en el període comprès entre els anys cinquanta i vuitanta del segle passat. Un retorn que ha comportat un clar renaixement de la preocupació per la redistribució entre els mateixos economistes", conclou.\nPer últim, el professor Antón Costas ens anuncia la bona notícia del possible naixement d'un cert nou paradigma en les formes de veure la relació entre economia i desigualtat, que abandonaria la versió dominant de caire clarament pessimista, i que defensaria –encara que sigui amb certes cauteles– que, "com més igualtat, més creixement dels països". Com indica Costa, les dades i els informes provinents d'organismes com el Fons Monetari Internacional ens indiquen que "amb certes restriccions en els extrems, els països més igualitaris sembla que creixen millor i distribueixen millor els fruits del seu creixement, no només pel que fa a la renda, sinó per exemple en salut, educació, llibertat, etc.". És amb la presentació d'aquestes teories i d'una certa evidència dels estudis en marxa que Antón Costas reivindica com "una bona nova" el principi que "certes polítiques redistributives prudents poden millorar tant l'eficiència com el creixement dels països". Per acabar, Costas recorda, però, que totes les relacions entre dues variables econòmiques com les esmentades –creixement i desigualtat– depenen sempre de múltiples factors. Tot i que indica que molts economistes diuen que la desigualtat és l'altra cara del progrés i que és inevitable, ell opina que a l'Estat espanyol el problema és un altre: "Ara, el que més ens afecta és la manca d'oportunitats, sobretot entre els joves, molt més, encara, que no pas la desigualtat."


“A nosaltres ens sobra, a ells els falta” – BLOG DE L'INSTITUT FERRAN TALLADA\n“A nosaltres ens sobra, a ells els falta”\nDesembre 20, 2017 per ferrantallada Feu un comentari\nAmb el lema “A nosaltres ens sobra, a ells els hi falten” els Integradors de 2n curs de tarda van realitzar una recollida de roba d’hivern i de menjar, la setmana de l’11 al 15 de desembre. Van ser ells/es mateixos qui ho van repartir el divendres 15 pels barris del Districte Horta-Guinardó. Una acció directa d’ajuda i acompanyament per cobrir algunes necessitats de les persones Sense Sostre.\nA aquesta iniciativa li va seguir una activitat per l’alumnat de cicles de la tarda a la sala d’actes el dilluns 18 de desembre. Sense jaqueta, ni sabates, ni mòbil, amb mans gèlides i estirats sobre cartons en un racó, els alumnes experimentaren moltes sensacions i sentiments de les persones Sense Sostre. Un fosc silenci a la sala d’actes i les fredes passes dels participants ajudaren a fer un recorregut tant metafòric com real: un circuit d’immersió per posar-nos en la pell dels que viuen el seu dia a dia al carrer.\nGràcies a tots i totes per la col·laboració amb la recollida de roba i menjar i també a tot l’alumnat i professorat del centre per la vostra participació en l’activitat.\nPer veure el vídeo que hem fet, podeu entrar al Facebook de l’Institut.\n« Nedem al Club Natació Catalunya\nTenis a la Vall d’Hebron »


Garnì Valdan Falcade Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 77 allotjaments a Falcade.\nVia Danilo Busin 7, Falcade, Falcade, Itàlia, 32020 - Veure al mapa\nMés informació sobre Garnì Valdan\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Garnì Valdan és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Falcade. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Garnì Valdan, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcacotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, mini bar, escriptori, telèfon per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen pesca estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Garnì Valdan és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Falcade.\nTots els tipus de viatgers (126)Parelles (59)Viatgers en solitari (39)Famílies amb infants petits (12)Famílies amb infants grans (1)Grups (16)


La peça de Miguel Guich, de l’establiment de Sant Andreu, ha sigut triada per un jurat que ha valorat una quarantena de peces\n16 de d’abril del 2021. 18:36\nEl Forn del Passeig del barri de San Andreu de Barcelona ha guanyat el concurs del millor Pa de Sant Jordi de Catalunya en una edició, la quarta, en què els participants han exhibit un gran nivell. En total, s’han presentat 40 forners professionals i 12 alumnes d’escoles de fleca de Catalunya (hi ha dues categories). El certamen ha tingut lloc a l’Estació del Nord de Barcelona i ha sigut organitzat per l’Obra Social Ernest Verdaguer de la plataforma Panàtics, amb el recolzament de la Federació Catalana d’Associacions de Gremis de Catalunya.\nEls pans s’han exposat a tres taules gegants amb un número i sense cap altra referència perquè siguin anònims en vista dels components del jurat. Els jutges fan les seves valoracions provant els 40 pans, que han sigut elaborats amb la mateixa recepta, que inclou nous, sobrassada i formatge emmental. Les peces havien d’entrar pels ulls, tenir un pes determinat i jugar amb el gust (pel tipus de pastat i el tracte de la fermentació) i la textura.\nDiego Arriola, guanyador a la categoria d’escoles de fleca\nEl guanyador a la categoria professional ha sigut Miquel Guich, d’El Forn del Passeig, seguit pels germans Sistarè, del Forn Sistarè (Reus), segons, i Andreu Bertran, de Forn Mistral (Barcelona), tercer.\nA la divisió d’escoles, ha guanyat Diego Arriola, de l’Escola de Forners de Barcelona, amb Genis i Xavier, de l’Institut Escola Hoteleria i Turisme de Cambrils, en segon lloc, i Hicham el Bout, de l’Escola de forners de Barcelona, en tercer.\nMés de 450 pans s’han entregat a Barcelona Actúa, El chiringuito de Dios i la Parròquia de Santa Ana, que els repartiran a famílies necessitades.\nSant Jordi Gastronomia Què menjar avui


El Gran Recapte d’aliments canvia de format per causa de la COVID-19 - Parets del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > El Gran Recapte d’aliments canvia de format per causa de la COVID-19\nEl Gran Recapte d’aliments canvia de format per causa de la COVID-19\nEnguany la campanya se celebrarà entre els dies 16 i 21 de novembre i es podran adquirir vals bescanviables de diferents imports\nLa irrupció de la COVID-19 ha comportat una emergència sanitària a la qual ha seguit una emergència social arreu de l'Estat. Els Bancs dels Aliments de Catalunya han vist augmentar la seva demanda en més d'un 40% en els darrers mesos. Per aquest motiu, i amb l'objectiu de pal·liar la situació de vulnerabilitat que viuen algunes famílies, Parets se suma un any més a la campanya del Gran Recapte per contribuir a garantir el dret a alimentació de milers de persones.\nEnguany, la campanya, que a Parets se celebrarà entre el 16 i el 21 de novembre, canvia de format per tal de garantir les mesures recomanades per les autoritats sanitàries. El nou format consisteix en la venda de vals que, amb el suport dels comerços col·laboradors, es podran adquirir a les caixes de pagament de les botigues que hi formen part de la campanya.\nVals bescanviables per aliments\nEls vals inclouen un codi EAN -un sistema d'identificació numèrica adaptat que es llegeix amb un dispositiu electrònic- i es podran adquirir en funció de l'aportació que es vol fer: 5 €, 10 €, 20 € i 50 €. Al final de la campanya, i un cop digitalitzats els vals, el seu valor total es podrà bescanviar per aliments que aniran directament a l'organització del Gran Recapte.\nEn aquesta edició es podran adquirir els vals als establiments de Mercadona, Aldi, els dos supermercats de Superservis, a Sorli Discau i, enguany, també s'hi afegeix la botiga de la marca Dia.\nSuport dels voluntaris i voluntàries de Parets\nLa campanya tornarà a comptar amb la participació d'equips de voluntaris i voluntàries que, en grups més reduïts, informaran la ciutadania del funcionament de la compra dels vals, i donaran suport al personal dels establiments.\nAquest nou sistema minimitza les aglomeracions i cues, optimitza els recursos i genera un estalvi important en transport i logística. A més, es podran escollir els productes de compra final, en funció de les necessitats i la situació específica de cada municipi.


L'ANC convoca concentracions als consolats d'Espanya a la UE sota el lema 'Justícia espanyola, la vergonya d'Europa' - VilaWeb\nL’ANC convoca concentracions als consolats d’Espanya a la UE sota el lema ‘Justícia espanyola, la vergonya d’Europa’\nL'entitat ha subratllat que el Tribunal de Schleswig-Holstein ha descartat els delictes de rebel·lió i sedició i, per aquesta raó, ha defensat que cal alliberar immediatament els presos polítics\nLes assemblees exteriors de l’ANC han convocat manifestacions avui davant dels principals consolats espanyols a la UE sota el lema: ‘Justícia espanyola, la vergonya d’Europa’. A través d’un comunicat, l’entitat ha subratllat que el Tribunal de Schleswig-Holstein ha descartat els delictes de rebel·lió i sedició i, per aquesta raó, ha defensat que cal alliberar immediatament els presos polítics. Ha assegurat que la decisió de la justícia alemanya, ‘suposa un fort revés al jutge Llarena i a la justícia espanyola’, ja que ‘posa en dubte tota la instrucció feta des de Madrid i deixa en evidència que no hi ha hagut ni delicte de rebel·lió ni de sedició’. Per tot plegat, l’entitat ha afirmat que la manifestació convocada per dissabte a les set de la tarda a Barcelona pren una nova dimensió i ha de ser un clam per la llibertat i la retirada de les acusacions.\nL’ANC també ha recordat que l’ex-ministre espanyol d’Hisenda, Cristóbal Montoro, ha reconegut públicament i diverses vegades que no es va dedicar cap euro a finançar el referèndum de l’1 d’octubre. A més, ha subratllat que ‘les penes de presó per malversació poden ser de 2 a 6 anys, molt inferiors als 15 o 30 anys pels delictes de sedició i rebel·lió, respectivament’. Ha explicat que ‘en pocs dies’ se sabrà també la resolució de la justícia escocesa, que està pendent de decretar si extradeix o no la consellera Clara Ponsatí. Ha subratllat que Ponsatí tampoc no ha estat empresonada preventivament, cosa que ‘torna a deixar al descobert la parcialitat i duresa injustificades de la justícia espanyola, que no només acusa els nou presos polítics catalans d’uns delictes que ni Alemanya ni Bèlgica consideren, sinó que és l’única de les quatre justícies europees que els manté empresonats preventivament’.\n‘Per un delicte de rebel·lió, que segons la justícia alemanya no existeix, tenim 9 dirigents polítics i socials a la presó des de fa mesos i es vol suspendre 6 diputats pervertint les eleccions del 21 de desembre’, ha criticat l’entitat. ‘Exigim que s’alliberin immediatament els presos i es retirin les acusacions’. L’ANC també ha explicat que la instrucció de Llarena ‘xoca frontalment’ amb les declaracions i afirmacions que organismes i entitats internacionals han fet al voltant dels empresonaments preventius. ‘Tant Amnistia Internacional com el Comissariat dels Drets Humans de l’ONU han denunciat la regressió dels drets humans a l’estat espanyol i han recomanat diàleg per a solucionar un conflicte polític’, ha afegit.


Medalla d’or i de plata per Catalunya al Campionat d’Espanya de Seleccions Autonòmiques - Competicions Estatals - Federación Catalana de Voleibol\nCatalunya torna del Campionat d’Espanya de Seleccions Autonòmiques amb el títol de campiones en categoria infantil femenina i el de subcampiones en la cadet femenina. Les més petites han revalidat el títol aconseguit l’any passat amb una contundent victòria davant la selecció d’Astúries. Les cadet perdien la final, després de dominar el partit els dos primers sets, amb la selecció balear. El conjunt cadet masculí finalitzava en cinquena posició, mentre els infantils ho feien en una meritòria sisena plaça.\nL’equip de Joshua Pérez i Sonia Fandos ha dominat amb superioritat a tots els rivals i ha acabat penjant-se la medalla d’or sense perdre ni un sol set en els cinc partits disputats al llarg del campionat. Les catalanes han mostrat en tot moment un joc sòlid i eficaç, molt regular, estable i cohesionat que ha permès anar guanyant partit rere partit. La final, disputada amb la selecció asturiana, va seguir la tònica de la resta de partits i, tot i patir en el primer set, va dominar amb claredat els dos següents per tancar amb un nou 3-0 la seva participació al campionat espanyol.\nAmb aquesta nova medalla d’or la selecció infantil femenina catalana es consolida com la comunitat autònoma amb més títols en els últims deu anys. Amb el d’ahir, són 8 els podis aconseguits per les infantils de Catalunya entre els que hi ha 6 medalles d’or (2011, 2012, 2013, 2014, 2018 i 2019) i dues de bronze (2017 i 2010). Aquesta edició han tancat el podi dues de les comunitats autonòmiques que també son habituals al podi infantil femení, Astúries i Andalusia.\nMenys sort han tingut les cadets de Miguel Fuente i Arthur Cohen a la final del torneig que les ha enfrontat a la selecció balear. Les catalanes han començat dominant el partit, primer remuntant el primer parcial que perdien per 18-24 i que han acabat guanyant i, després, tancant el segon set amb un 25-17 al marcador. Però la selecció balear, sabedora del seu potencial i les seves possibilitats, i més després del gran campionat que portaven a les espatlles havent derrotat a seleccions favorites al podi, no han deixat escapar la possibilitat de remuntar el partit. Les catalanes cada cop més incòmodes al camp no han tingut opcions de tancar el partit i s’han vist abocades al set de desempat. Un tie break que han dominat les balears fins al 10-13 i que les catalanes han aconseguit empatar. Final d’infart i de pell de gallina amb intercanvi de punts que han acabat finalitzant les de les illes amb un 14-16. El tercer calaix del podi l’ha ocupat Andalusia. La selecció cadet femenina acumula 7 títols en els darrers 10 anys de campionat. En aquest cas són 3 ors (2012, 2013 i 205), 3 plates (2010, 2011 i 2019) i 1 bronze (2018).\nLa selecció cadet masculina ha finalitzat el CESA 2019 en cinquena posició. Una selecció molt jove no ha acabat de trobar-se a la pista per fer front als rivals d’aquest campionat. Van començar amb derrota per 3-0 amb Canàries que els va situar com a segons d’un grup de 3, on també hi havia la Comunitat autònoma d’Aragó. A quarts de final, una nova derrota amb Andalusia allunyava a l’equip d’Alberto Toribio i Idaira Vega de les opcions de revalidar el títol assolit l’any passat. Finalitzaven el torneig amb una victòria molt ajustada amb Galícia que els ha situat en cinquena posició. La selecció cadet acumula 3 ors (2013, 2014 i 2018) i una plata (2012), totes elles amb Alberto Toribio al capdavant de l’equip. El podi d’aquesta categoria ha estat per Castella La Manxa, primer; Madrid, segon; i Canàries, tercer.\nPer últim, la selecció infantil masculina segueix millorant posicions en el campionat any rere any i a està més a prop del bronze aconseguit l’any 2010. Aquesta edició, l’equip entrenat per Sergi Mirada i Camilo Caro ha finalitzat el Campionat d’Espanya en sisena posició, millorant la setena de l’any passat i la vuitena del 2017. Els joves jugadors han mostrat un bon nivell de joc que s’ha anat consolidant al llarg del torneig. Al podi han pujat la selecció de Canàries, medalla d’or; Múrcia, medalla de plata; i Galícia, bronze.


Tàrrega per la Independència: de març 2015\nFotos de la conferència del jutge Santiago Vidal a Tàrrega el 24 de març de 2015\nPer accedir a l'àlbum de fotografies (30 fotos) feu clic damunt la foto:\nTàrrega Televisió, 25 de març de 2015\nSantiago Vidal: “Al juny o al juliol els partits ens donaran una sorpresa quant a la llista unitària”\nTinc motius per pensar que aquesta llista tirarà endavant, més enllà del propi desig, però abans cal deixar passar les municipals\nEn poques setmanes començaré una nova feina a la Generalitat que "molestarà" encara més que la meva tasca com a jutge\nLa passada nit, en una xerrada que va omplir el teatre Ateneu de Tàrrega, el jutge Vidal va rebre el suport de 600 persones en la presentació de l'esborrany de constitució catalana que ha col·laborat a redactar. L'acte es va poder seguir per circuit intern de TV en una sala adjacent, un cop assolit l'aforament màxim del local.\nDurant la presentació, Santiago Vidal va desgranar el cronograma que seguirà el procés d'independència des del 27S i fins a la seva total culminació, l'any 2017. Va assegurar que la diplomàcia no permet que, de moment, la comunitat internacional anunciï el seu recolzament a la causa catalana, però que el suport està assegurat un cop els catalans hàgim fet el pas de votar clarament per la independència.\nPel que fa a l'esborrany de constitució, va comentar que amb poc més d'un mes i mig ja s'han recollit a unanovaconstitucio.cat més de 60.000 esmenes i aportacions de persones que s'han fet partícips d'aquest projecte. Els temes que mes polèmica susciten són la renúncia explícita a disposar d'exèrcit i la cooficialitat de la llengua espanyola que, va admetre, podria ser transitòria.\nFinalment va recordar que les properes són unes “eleccions autonòmiques jurídicament, però plebiscitàries políticament”. Totes les opcions són vàlides aquell dia, menys una: quedar-se a casa, perquè “això és de covards i Catalunya no és un poble covard”.\nPrèviament, l'acte va començar amb un minut de silenci per les víctimes de l'accident aeri del vol Barcelona-Dusseldorf.\nEn la presentació inicial, realitzada per Antoni Colomé, coordinador de "Tàrrega per la independència" que fou l'organitzadora de l'acte, es va assegurar que són molt més efectius els missatges que volen infondre la por que els que transmeten esperança, raó per la qual “els independentistes hem de treballar més que els altres”. També va afirmar que cal estar units davant dels atacs: “hem de ser capaços de deixar aparcats els bàndols i ser generosos en pro del nou estat, per tal de guanyar la independència el proper 27 de setembre”.\nVolem aclarir-vos aquest punt del cartell sobre l'aforament limitat per a la xerrada del dimarts 24 de març.\nL'aforament del teatre Ateneu és de 550 persones. No és permès que hi pugui accedir més gent.\nL'entrada és lliure, sense reserves. Les portes s'obriran 45 minuts abans, a 3/4 de 8.\nEstem mirant de poder instal·lar una pantalla a l'exterior de l'Ateneu per a que ningú que ho desitgi es quedi sense poder escoltar al jutge Santiago Vidal. És una qüestió tècnica, però, que encara no la tenim resolta.


7_ Volta a les Pinedes_ · Anoia Turisme\nVOLTA A LES\nDistància: 11,8 km\nEnvoltats de bosc durant tota la ruta farem una excursió a llevant del Pujol d’Orpinell, en caiguda cap al nucli de Vilanova d’Espoia. Voltarem el llarg perímetre de les Pinedes de l’Armengol, entre boscos i garrigues, trobant racons de postal en forma de mosaic agrícola o planes de vinya, sempre acompanyats de la pedra: clapers, feixes, marges, barraques…_\nDes dell Clot del Ruc, des d’on observem planes ocupades per vinyes i el Mas de Can Muntades. Al fons la Serra de la Tardana amb el Turó de l’Avellana (706 m) i al seu costat Montserrat. Els orígens de Can Muntades són actuals (inicis del XIX) i estan relacionats amb la família Muntades de Capellades.\nActualment hi viuen quatre generacions. Un dels membres destacats de la família va ser l’Abat Muntades, un dels restauradors del Monestir de Montserrat al s. XIX. L’avi de Cal Muntades era un bon barracaire_\nLES BARRAQUES DE VINYA_\nDurant l’itinerari ens trobarem moltes barraques de vinya associades a la presència de marges de pedra seca per dins el bosc. Marges que afeixaven el terreny per permetre el conreu de la vinya. Anirem descobrint detalls constructius lleugerament diferents de cada barraca en funció de la seva ubicació o localització. N’hi ha de secció rodona, quadrada o indefinida,… Unes es recolzen als marges del terreny i altres són isolades en mig de camps. Unes amb contraforts per reforçar la paret i d’altres amb murets afegits per la protecció del vent. Unes amb el marc superior de la porta format per un arc de pedres, o altres amb una gran pedra plana (llinda). En fi, tot un món de petites variants_\nEn aquest terreny pedregós l’aigua s’escola ràpidament i no és fàcil de trobar surgències de terra o deus. Aquesta es va protegir amb la bonica volta de pedra seca. Per entrar es va haver de fer una petita galeria on la frescor convida a seure-hi una estona. A fora, els sanguinyols i els joncs són reflex d’aquesta humitat al sòl_


Gairebé la meitat dels televisors venuts són ja d'Ultra Alta Definició (UHD) - YCOM\nGairebé la meitat dels televisors venuts són ja d'Ultra Alta Definició (UHD)\nGairebé la meitat dels televisors venuts són ja d’Ultra Alta Definició (UHD)\nEl mercat mundial de vendes de televisors va créixer un 2,9% el 2018, arribant als 221 milions d’unitats, degut, en gran part, a la crida pel Mundial de Rússia. Xina va liderar el 2018 el mercat mundial amb 30.100.000 televisors venuts, seguida d’Amèrica del Nord amb 24,7 milions.\nIHS Markit en el seu últim estudi de mercat destaca que en el quart trimestre del 2018, i per primera vegada, més de la meitat de totes les vendes de televisors han estat Ultra Alta Definició (UHD).\nEl director d’investigació de IHS Markit, Paul Gray, destaca que “la grandària mitjana de les noves pantalles de televisió segueix creixent almenys una polzada per any. Europa Occidental i Amèrica Llatina, en particular, superen aquest punt de referència en 2018”.\n“Amb la caiguda dels preus dels panells LCD, els consumidors clarament es preocupen més per l’augment de la mida que per gastar menys diners. Fins i tot al Japó, on els consumidors s’han resistit a comprar televisors grans, la grandària mitjana de la pantalla va augmentant any rere any”, explica Gray.\nLes vendes de televisors UHD TV van arribar als 99 milions d’unitats, impulsats per pantalles de major grandària. Gairebé dos terços (63%) dels televisors d’Europa Occidental es van vendre amb resolució UHD en el quart trimestre de 2018, la proporció més gran de qualsevol regió del món.\nAmb tot, cal destacar que més de les tres quartes parts dels televisors venuts en el quart trimestre de 2018 van ser televisors intel·ligents. A Amèrica del Nord, aquesta proporció s’eleva al 85 per cent, 10 punts percentuals més que l’any anterior.


Alumnes de Carlet i La Pobla Llarga vencen en els Premis de Poesia i Narrativa Vicente Andrés Estellés de Benimodo - Vista impresión\nPOBLACIONES » Benimodo » Alumnes de Carlet i La Pobla Llarga vencen en els Premis de Poesia i Narrativa Vicente Andrés Estellés de Benimodo\nAlumnes de Carlet i La Pobla Llarga vencen en els Premis de Poesia i Narrativa Vicente Andrés Estellés de Benimodo\n• El tribunal estava compost per Enric Ramiro Roca com a president i Vicent Climent i Ernest Llorca com a vocals\nJa es coneixen als guanyadors i guanyadores de la dihuitena edició dels Premis de Poesia i Narrativa curta en valencià Vicente Andrés Estellés, promocionats per l'Ajuntament de Benimodo que dirigeix Paco Teruel. L'atípica celebració dels premis ha resistit el terratrèmol de la pandèmia del Covid-19, que tant esdeveniments culturals ha anul·lat i ho ha solucionat allargant el seu període de lliurament d'obres, la qual cosa ha afavorit la participació, amb més d'un centenar de treballs. La guanyadora en la modalitat de poesia ha resultat Martina Gil Ferrer, de l'IES Pere d’Esplugues de la Pobla Llarga, amb la seua obra “Una nit plujosa d’abril”. Va ser segona Vincenta Raducan, de l'IES Eduardo Primo Marqués de Carlet, amb el treball “El clarobscur del cor”. Va completar el podi Marttina Breittmayer Díaz amb “Ja no estàs”. Estudia en l'IES Hort de Feliu d'Alginet. El jurat també ha proposada, donada la seua qualitat, la publicació de les obres de Marta Cardosa González (de l'IES 9 d’Octubre de Carlet), Julio Rivera Biosca (del Col·legi La Puríssima d'Alzira) i Andrea Benedito Álvarez, també d'aquest centre.\nPer part seua, en la modalitat de narrativa es va imposar Helena Martí Valero amb la seua obra “Si tanques els ulls”. És de l'IES 9 d’Octubre de Carlet. Han completat el podi Mercé Madramay Pasqual de l'IES Els Èvols de l'Alcúdia amb “Era una vegada, la història que no conten” i Carmen Llorens Hueso de l'IES Eduardo Primo Marqués de Carlet amb “El món de Blai”. Es dóna la circumstància que les sis primeres classificades en les dues categories han resultat dones. El jurat també ha proposat la publicació dels treballs de Laura Fargueta Pelufo d'Alzira, Paula Mondéjar González de Carlet i Alba Crespo Martínez també de Carlet.\nFinalment, l'obra guanyadora del Premi Didín Puig va ser “El món des de la finestra”, escrita per Pau Peris Pastos, de l'IES Eduardo Primo Marqués de Carlet.\nPodia participar alumnat del segon cicle de l'ESO, Batxillerat i Cicles Formatius de tots els instituts de la Ribera. Els premis estipulats per l'Ajuntament de Benimodo se situen en els 500 euros per als primers classificats en les dues opcions disponibles (narrativa curta i poesia), 300 euros per al segon i 200 per al tercer. El Premi Didín Puig està dotat amb 300 euros. El tribunal estava compost per Enric Ramiro Roca com a president i Vicent Climent i Ernest Llorca com a vocals; actuant com a assessors, a petició de l'alcalde de Benimodo, Paco Teruel; el cronista oficial de la població, Rafael López Andrada; i la funcionària Elena Mendoza Miravalls. El cartell ha sigut obra de Vicent Machí Álvarez, artista local que malgrat la seua joventut ha realitzat nombroses exposicions tant individuals com col·lectives i està en possessió d'importants premis i esments pel seu treball.


Roger Torrent i Pere Aragonès, mostrant els pressupostos de la Generalitat . ACN / Gerard Artigas\nPer aquelles inexplicables paradoxes del destí mentre el vicepresident del govern de la Generalitat presentava uns pressupostos que sembla que al final s’aprovaran, en una acció lloable i sorprenent per inèdita, els directors de les escoles públiques del Garraf feien públic un manifest denunciant la situació de precarietat en que es troben en moltes qüestions les escoles fruit de les retallades constants que d’ençà el 2011 s’ha anat produint.\nUn cop més escoltem la cantarella, lògica per qui defensarà els pressupostos, dient que són un pressupostos socials i que de cada quatre euros tres van a despesa socials i que son els millors que es poden fer en les circumstàncies actuals. Potser sí. La publicitat i els missatges que van llençat diàriament així ho volen fer creure.\nEl pressupost és la llei més important que el govern aprova -o hauria d’aprovar- cada any, és la concreció numèrica de les voluntats polítiques, és la prioritat en les accions que el govern posa en marxa.\nUn pressupost és un exercici de redistribuir els ingressos que té el govern i segon com es distribueixin assenyala intencions i realitats.\nNo és fàcil fer un pressupost. Moltes tensions, moltes prioritats, pocs recursos -mai són suficients- i també molts compromisos que s’ha anat adquirint que cal plasmar-los numèricament si es vol complir.\nMai ningú està del tot content amb els pressupostos, només i encara els governs monocolors tenen una certa tranquil·litat en el seu debat, però fins i tot així cada responsable d’un àrea malda per obtenir més recursos i per altra banda la necessitat de l’equilibri financer no dóna gaire per jugar.\nLes xifres són les que són i amb aquestes cal jugar.\nEls pressupostos de la Generalitat ja estan en marxa i han superat el seu primer tràmit parlamentari .\nD’ençà 2017 no n’hi havia hagut capacitat per part del govern de bastir unes xifres que trobessin l’aval suficient com per tirar endavant.\nAquest any sembla que això ha canviat, el govern d’ERC i JxCat han aconseguit trobar una certa complicitat amb els Comuns -amb la necessitats d’aprovar els pressupostos a Barcelona, invocant el bé del país i també necessitats de protagonisme polític- s’hi han posat bé i treuen pit de que han fet uns grans pressupostos.\nHi ha també la lògica discrepància entre molts sectors de la societat del valor real dels pressupostos ja que es situen en les xifres del 2010, per tant porten uns deu anys de retard. Això sí, aturen la constant retallada que l’antiga CDC i amb la complicitat d’ERC havien portat a xifres realment patètiques fins avui.\nEn la seva expressió més generosa els pressupostos es situen en les xifres que el 2010 tenia el govern en despesa social.\nPer tant tot i ser possiblement bons (?) estan encara 10 anys pel darrera del que podia haver estat. Perquè no podem negar que el País en 10 anys ha acumulat moltes més necessitats de les que hi havia en aquell moment.\nSigui com sigui i pensem el que pensem la veritat és que calen números ja!\nI de fet ja han passat el primer tràmit parlamentari. L’oposició no ha pogut tirar endavant les esmenes a la totalitat i el Vicepresident Aragonès fa crides a PSC i Cup a que votin els pressupostos per tenir un suport ampli.\nJa veurem com van els debats en les comissions i com acaben finalment les xifres.\nSe’n fa propaganda però la realitat és la que és i essent importants no signifiquen cap avanç substancial, potser signifiquen aturar la davallada que ja és prou important.\nPerò també els pressupostos tenen lectures diverses.\nAquella que es queda en els xifres globals de cada consellaria i quins projectes globals tira endavant. En la majoria dels casos recuperen retallades per situar les partides al 2010, per tant tampoc resoldran els problemes que la retallada sistemàtica que s’ha anat fent en el darrer decenni.\nI tampoc la inversió es situa als nivells que hi havia al país fa deu anys.\nEn fi que es pot entendre la satisfacció dels que han pactat el pressupost perquè vol dir que hi haurà números nous d’ençà 2017 però tampoc són per fer repicar campanes ni molt menys.\nPerò també hi ha la lectura territorialitzada, és dir quina és l’aportació que fa el govern del País als diversos territoris o si encara és vol apropar més la lent comarca per comarca.\nI és en aquesta segona visió cal deixar constància que el nostre territori no surt massa ben parat en la distribució.\nNo és d’ara però, històricament el Garraf ha estat una de els comarques amb més baixa inversió de la Generalitat, amb tots els governs, i amb tots els colors d’aquest governs.\nAra sembla que al Garraf -quart per la cua en inversió per càpita- el supera el Baix Penedès que es situa pràcticament a la cua pel que fa a inversions.\nLa Generalitat preveu invertir en el territori uns 1,678 milions d’euros.\nD’aquest ens arribaran al territoris pocs.\nL’Alt Penedès hi van 9,78 milions.\nEl Baix Penedès en tindrà 1,99 milions.\nEl Garraf en rebrà 6,55 milions.\nEn fi que és ben poca cosa.\nJa sabem que sempre en volem més i més.\nPerò a l’escadussera aportació d’enguany cal afegir-hi la històrica manca d’aportacions.\nPerò el cert és que tampoc hi ha hagut resposta contundent per part de les autoritats locals que de manera continuada han suportat aquesta situació.\nEnguany des del Baix Penedès hi ha hagut una resposta institucional, el Consell Comarcal i els alcaldes sembla que s’han posat d’acord en manifestar la seva discrepància i reclamant que hi hagi una major aportació que resolgui els problemes més flagrants del territori.\nAl Garraf no hi ha hagut posició institucional comuna i a Vilanova fins i tot el Ple de l’Ajuntament amb el vot del govern rebutjava dues mocions el PSC una reclamant una major atenció pressupostàries de la Generalitat al territori i una concreta sobre educació.... Mocions raonables i que eren perfectament assumibles, però ja se sap que quan la proposta bé de l‘oposició no es vota i menys si compromet als partits del govern davant del seu Govern.\nUn any més doncs haurem de viure amb unes xifres que no resoldran la manca de les grans infraestructures interiors de la comarca i també respecte a les que relacionen amb la resta del país.\nQue algú, alguna autoritat creïble aixequi la bandera de la reivindicació i anirem al darrera.\nPoca república, almenys aquí, veig que fem amb aquestes xifres...


Kenting Huimianjiu B&B Kenting Taiwan - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.202, Longquan Rd., Hengchun Township, Maobitou, Kenting, Taiwan, 946 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Kenting Huimianjiu B&B\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Kenting, Kenting Huimianjiu B&B és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Kenting Huimianjiu B&B és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de express check-in/check-out, transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes.\nL'ambient de Kenting Huimianjiu B&B es reflexa en cada habitació. aire condicionat, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa, insonorització són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí, karaoke que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Kenting Huimianjiu B&B és una elecció inteligents per a viatgers a Kenting, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Alberto Fernández denuncia Betevé per la utilització de\nAlberto Fernández denuncia Betevé per la utilització de l'expressió "presos polítics"\nLa Junta Electoral demana que el regidor concreti si la fórmula l'han utilitzat periodistes de la cadena o entrevistats o tertulians\nper Redacció 21 de març de 2019 13:18\nEl regidor del PP Alberto Fernández ha denunciat Betevé per utilitzar l'expressió "presos polítics". La Junta Electoral ha demanat més concreció al popular perquè especifiqui si la fórmula ha estat emprada per periodistes de la cadena o per persones externes, com ara entrevistats o tertulians.\nMés info: L'Ajuntament de Barcelona acata l'ordre de la Junta Electoral i retira el llaç groc\nL'òrgan de l'Estat sol·licita al regidor popular que especifiqui qui ha dit "presos polítics" en antena. En concret, si l'expressió l'han fet servir "empleats" de Betevé, ja siguin presentadors, corresponsals, directors o moderadors de debats; o si l'han utilitzat "persones alienes" a la cadena. En aquest cas, sentencia la Junta Electoral, l'expressió estaria emparada per la llibertat d'expressió.\nBetevé tenia dret a recurs fins ahir al migdia.\n"Estem molt tranquils"\nEl director de Betevé, Sergi Vicente, ha explicat al TOT Barcelona que estan "molt tranquils". Sobre l'ús de l'expressió "presos polítics", Vicente ha dit que utilitzen "criteris periodístics". A més, ha detallat que la cadena ha presentat al·legacions a la resolució de la Junta Electoral després que dimarts rebessin la notificació.\nPP Presos polítics\nL'ordre de la Junta Electoral sobre el llaç groc s'endú de retruc la pancarta de suport a Open Arms\nReapareixen els llaços grocs davant l'Ajuntament i la Generalitat\nColau s'ha gastat 40.600 euros en una web tombada per la Junta Electoral\nL'Ajuntament impugna les llistes de votants amb discapacitat que ha autoritzat la Junta Electoral


Caprabo participa en la Setmana Europea de Prevenció de Residus 2021 contra el desaprofitament\nPublicat 24/11/2021 18:24CET\nCaprabo ha participat en la Setmana Europea de Prevenció de Residus 2021, que se celebra entre el 20 i 28 de novembre, "amb diverses accions orientades a sensibilitzar sobre el desaprofitament".\nEn concret, ha desenvolupat un qüestionari didàctic en línia "amb el qual aprendre i entendre per què és important la reducció de residus" de manera específica a les ciutats, segons un comunicat de la cadena de supermercats d'aquest dimecres.\nAquesta iniciativa s'ha compartit amb els centres educatius que inclou el programa educatiu per a una alimentació saludable 'Tria bo, tria sa', que ha assenyalat que estarà disponible durant tot el curs escolar.\nCaprabo també treballa aquesta setmana amb el voluntariat de la Creu Roja amb la iniciativa de sensibilització 'Alimentació saludable i reducció del desaprofitament alimentari', basada en els aliments que es trien i la manera de consum.\nL'empresa ha recordat que va rebre el VIII Premi Europeu de Prevenció de Residus en "reconeixement a la seva feina a través d'accions innovadores, originals i adaptables" a altres regions d'Europa per prevenir els residus.


Exhaurides totes les places del campus de waterpolo que organitzen els Olotins Joan Lluís Albella, Gerard Reixach i el Selvatà David Rodríguez a Anglès – elgarrotxi.cat\nExhaurides totes les places del campus de waterpolo que organitzen els Olotins Joan Lluís Albella, Gerard Reixach i el Selvatà David Rodríguez a Anglès\nExhaurides totes les places del campus de waterpolo que organitzen els Olotins Joan Lluís Albella, Gerard Reixach i el Selvatà David Rodríguez.\nEl Wins Clínic que aquest any se celebrarà del 5 al 8 d’agost, és un esdeveniment que molts dels waterpolistes a nivell nacional tenen marcat en vermell cada estiu.\nWaterpolo i diversió defineixen aquest campus que ja porta 9 anys alegrant els estius als seus “winner‘s.\nLa proposta, el nivell dels entrenadors / col·laboradors, les activitats que any rere any van canviant, sumat a les comoditats del poble d’Anglès i rodalia, fa que el Wins clínic tingui molta tirada en el waterpolo espanyol. Tant és així que després de fins i tot ampliar el nombre d’inscripcions, 3 mesos abans de la data prevista d’inici ja s’ha penjat el cartell de complet.\nAquest any hi seran representats 17 clubs diferents de Catalunya, Madrid, Euskadi i València. El Campus es realitza amb la inestimable col·laboració de l’Ajuntament d’Anglès i del Club Waterpolo Anglès.\nVÍDEOS: El Consell dels Infants d’Olot presenta les seves propostes al ple


VOLS CONÈIXER MÉS COSES SOBRE LES LENTS DE CONTACTE? - Optica Herrero\nAQUÍ T’EXPLIQUEM ALGUNES COSES INTERESSANTS QUE ET PODEN AJUDAR.\nSi ets usuari de lents de contacte, sabràs més o menys que tipus d’elles existeixen, que reemplaçaments tenen, quantes hores cal usar-… però t’explicarem algunes coses que potser no coneixies. Si mai has fet servir lents de contacte, aquesta explicació et pot anar molt bé per iniciar-te en el seu món.\nQuin tipus de lents de contacte hi ha?\nBàsicament hi ha dos tipus de materials usats en el món de la contactologia, que diferencien les lents de contacte significativament. Segons aquest material es distingeixen dues classes de lents de contacte: toves i semirígides.\nLes lents de contacte toves són les que s’usen amb més freqüència, ja que són molt còmodes i corregeixen la majoria de les graduacions.\nD’altra banda, les lents de contacte semirígides, són les que tenen unes prestacions perquè l’ull “es cansi menys”, poden corregir qualsevol mena de graduació i fins i tot s’indiquen quan hi ha problemes de salut a l’ull. La contrapartida és, que són més incòmodes i costa més tolerar.\nQuè reemplaçament tenen les lents de contacte?\nLes lents de contacte tenen molts terminis de recanvi, encara que cada dia s’opta per reduir el temps de reemplaçament per facilitar el seu ús (a major reemplaçament es necessita major manteniment, i això dificulta l’usuari). Els reemplaçaments més utilitzats són diaris i mensuals, encara que també es pot fer trimestral, semestral i anual. Les lents semirígides, té la particularitat que duren entre 1 i 2 anys.\nÉs important recalcar, que el temps de reemplaçament comença quan s’obre el precinte que emmagatzema la lent de contacte, i és independent dels dies usats durant el temps establert per al seu recanvi (per exemple, si una lentilla mensual la vam obrir el primer dia del mes l’hem de tirar al cap d’aproximadament 30 dies, encara que només l’hauríem lloc 10 dies).\nCom he de netejar les lents de contacte?\nHi ha moltes solucions de manteniment, i dependran del tipus de lents de contacte que portem i del nostre ull. El teu òptic-optometrista et recomanarà el millor per a tu.\nA tall resum, hi ha solucions úniques que són les més usades per què fan totes les funcions en una i s’utilitzen bàsicament en lents toves. Després hi ha sabons, peròxids, pastilles enzimàtiques, solucions iodades, humectants … que podran ser usats en diferents situacions.\nPuc hidratar el meu ull mentre porto les lents de contacte?\nPer descomptat. Un dels principals problemes que ocorren quan portes lents de contacte és que els teus ulls es poden ressecar. En aquests casos, és molt útil fer servir llàgrima artificial per hidratar l’ull i no tenir molèsties. Cal tenir en compte que la llàgrima artificial pugui ser compatible amb l’ús de lents de contacte. Hi ha fins i tot llàgrimes que hidraten i alhora netegen la lentilla.\nHi ha algunes lents de contacte especials?\nSí, nosaltres volem destacar dues.\nLa primera són les lents de contacte d’ORTOQUERATOLOGIA NOCTURNA. Són lents de contacte semirígides que es posen a la nit mentre dorms i et corregeixen la miopia i l’astigmatisme, de manera que quan et lleves pots veure bé sense necessitat de portar ulleres ni lents de contacte. Si vols més informació sobre aquest tema, pots consultar: http://lentillasparami.com/orto-k/\nLa segona són les lents de control de la miopia. Hi ha dos tipus de lents de contacte que permeten controlar relativament l’evolució de la miopia, segons els estudis clínics publicats. Una és la ortoqueratologia nocturna i l’altra la lent MiSight, una lent diària per al control de la miopia per als més petits. Les dues les pots adaptar a Òptica Herrero. Si et preocupa l’evolució de la miopia en els teus fills, consulta amb nosaltres a info@opticaherrero.es\nEsperem que us hagi ajudat aquest article, i per descomptat quedem a la vostra disposició per aclarir dubtes que us puguin sorgir.\nRoger Herrero Cubero\nÒptic col·legiat 15.453


Una veu cuidada, pausada, però potent i elèctrica. És Judit Lorien, una cantautora mataronina que amb només vint anys ja ha format el grup 'Lorien' i que promet convertir-se en una ambaixadora de la ciutat.\n“Des que tinc raó de ser que vull fer música”, recorda Lorien, que als 5 anys va començar a demanar als seus pares que l’apuntessin a classes de piano. Les lliçons la van fer créixer al costat de la música, fins que als 13 o 14 anys, va cobrir una vacant en un grup de combo de l’escola de música on estudiava. “Després, tot va anar rodat perquè vaig començar a anar pel meu compte i, de mica en mica, em van anar sortint concerts a quatre bars de Mataró en els quals vaig tocar versions”, explica.\nAra, amb només 20 anys, ja en fa un que va gravar la seva primera maqueta amb quatre cançons pròpies, escrites i composades per ella mateixa. “Són quatre temes de ritme suau i que podríem catalogar dins del folk”, remarca Lorien. Ho explica setmanes abans de tornar a entrar a l’estudi amb el grup per gravar el que serà el seu primer treball d’estudi i que podria veure la llum a principis d’aquesta tardor.\nSerà, com ella mateixa assegura, “un disc de veritat”, atrevit també, perquè s’endinsa en el món de l’indie-rock amb lletres introspectives que la mateixa Lorien ha escrit: “Depèn molt del meu estat d’ànim, però la música m’ajuda a expressar sentiments i emocions als que no podria posar paraules”.\nLa música és un univers que comparteix amb les matemàtiques, carrera que cursa. Què tenen en comú dos móns tan oposats? “Tenen moltes més coses en comú del que ens pensem perquè la manera de pensar és similar i l’harmonia, per exemple, és present en totes dues disciplines”. Números i notes en una ment talentosa amb un futur molt prometedor.\n"Tenim moltes ganes d'entrar a l'estudi perquè creiem que en pot sortir un treball amb molta força"\nHa passat pel Vermut Sonat, entre altres, i actuarà a la Sala Bikini de Barcelona aquest juliol i a Vic amb el seu grup 'Lorien'. La seva veu delicada inundarà unes melodies d'indie rock que veuran la llum a la tardor. "Tenim moltes ganes d'entrar a l'estudi perquè creiem que en pot sortir un treball amb molta força", preveu la cantant.\nDefineix-te: Tranquil·la, però nerviosa i exigent\nUn llibre: 'El nom del vent' de Patrick Rothfuss\nUna pel·lícula: 'Malditos Bastardos' de Tarantino\nUn viatge: Tinc pendent anar al Nepal\nUn músic: Freddie Mercury\nUn somni: Viure de la música


El agua de Catalunya pasa por Bruselas | Aigua és Vida\nEl agua de Catalunya pasa por Bruselas\nAutor: Quim Pérez, portaveu de la Plataforma Aigua és Vida, portaveu d’Ecologistes en Acció i membre convidat del Consell de l’Ús Sostenible de Catalunya i del Consell de l’Aigua de l’Ebre.\nDes de gran part dels moviments socials de defensa del bon estat del medi natural i la justícia social veiem amb gran preocupació que si bé la Unió Europea ha estat fort a fer-se respectar pel que fa a les decisions econòmiques, fins i tot contundent, no actua davant les irresponsables i permissives polítiques dels estats membres, que permeten dia sí i dia també el deteriorament del medi natural. Molts pensamos que l’arrel, el fons d’aquesta crisi econòmica prové d’un conflicte ambiental global, on els béns comuns que ens dóna la Terra es sobreexploten i contaminen com simples mercaderies, per sobre dels seus límits de recuperació, i s’esgoten.\nL’aigua sens dubte és un d’esos béns, sin los que aquest planeta seria un altre molt incert, i els humans i éssers vius no existiríem. La preservació dels rius, aqüífers, llacs i arroyos és tan essencial com facilitar a les persones el dret humà fonamental d’accés a l’aigua i el seu sanejament. Molt conscient d’ells, la Comissió Europea va posar en marxa des de finals de la passada centúria normatives i directives de protecció dels recursos hídrics. La culminació fue l’any 2000 amb l’aprovació de la Directiva Marco del Agua. No obstant, el novembre passat de 2012, la Comissió Europea va emetre el ‘Plan per salvaguardar els recursos hídrics d’Europa’, una Comunicació, també llamada Blue Print, dirigida al Parlament Europeu, al Consell i al Comitè Econòmic i Social.\nEl Blue Print fa una anàlisi que entenem no s’ajusta a la realitat, pel fet d’apostar pel mercadeig d’un ben essencial com l’aigua i considerar una millora substancial de les masses d’aigua europees. Això sí, detecta la necessitat d’incorporar a la normativa europea els cabals ecològics o de manteniment. A Catalunya, com a país mediterrani, rius com el Ebre, el Ter, el Llobregat, el Gaià i tantos altres, pateixen la falta d’aigua circulant per mantenir la seva pròpia vida, que per una altra part ha de satisfer les nostres necessitats més vitals, tan agràries, com industrials, comercials o domèstiques. Desgraciadament, les nostres administracions estatals i nacionals no estan per la labor i faciliten les extraccions per sobre de les possibilitats ecològiques de les masses d’aigua, massa ambiguament fixades per la Directiva Marco d’Agua. Mentre, des de l’Estat central es permet sobreexplotar l’Ebre, el Segre i les dues Nogueres, i des de la Generalitat es procedeix igual amb els rius que són de la seva plena competència, aquells que configuren les denominades conques internes de Catalunya.\nPer todo ello, és imprescindible informar a la Unitat d’Agua de la Comissaria de Medi Ambient de la Comissió Europea i diversos Europarlamentaris de diversos colors polítics i diferents Estats, dels perills futurs i del grau lamentable de deteriorament dels nostres ecosistemes fluvials. És imperiosa la necessitat de que la Directiva Marco d’Agua incorpori un model de cabals ecològics que permetin la vida piscícola i invertebrada , que de manera natural habitaria el riu, així com la seva vegetació associada. Amb aquest objectiu els moviments socials lligats a la defensa dels rius i d’accés universal a l’aigua presentamos el 25 i 26 de novembre a la Comissió i Parlament Europeus l’informe ‘Propuestas per a la millora de la gestió de l’aigua a la Unió Europea’.\nAquest informe presenta una sèrie de propostes concretes sobre canvis normatius: que evitin els greus i irracionals impactes dels embassaments i dics, les pressions excessives de les captacions d’aigua, la contaminació de les aigües, amb propostes d’incorporació de nous contaminants emergents i de l’obligació de facilitar informació sobre l’estat químic de les aigües. També de polítiques de tarifació justa i que fomentin l’ús racional, de foment de millores en la irrigació, reducció de fugues en xarxa, que evitin els intercanvis d’aigua entre conques o per a ús lucratiu, i que consideri la gran vulnerabilitat de les aigües frente a els riscos que potenciarà el canvi climàtic, amb l’increment ja palpable de sequeres e inundacions.\nEls nostres objectius són imprescindibles per poder assegurar no només el bon estat ecològic de les masses d’aigua sinó també facilitar la vida dels humans ara i en el futur. Per a això anem a Brussel·les amb l’esperança de que no tot està perdut ni tot és mercat: l’aigua és vida i la vida no té preu.\n← Vídeo – Salud Universal: De la cobertura privada a la atención pública\nEntitats i veïns de Sallent pressionaran per exigir vies de solució per al runam →


Mallorca es mulla per l'esclerosi múltiple\nUna desena de poblacions se sumen a la campanya solidària d'una malaltia que afecta una de cada deu persones a les Illes\n1 min. Palma 10/07/2016 19:09\n651x366 Sa Pobla ha acollit la remullada de tres consellers: Biel Barceló, Catalina Cladera i Patricia Gómez. / ARA BALEARS Sa Pobla ha acollit la remullada de tres consellers: Biel Barceló, Catalina Cladera i Patricia Gómez. / ARA BALEARS\n651x366 L'animació no hi ha faltat. / ARA BALEARS L'animació no hi ha faltat. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Sa Pobla. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Sa Pobla. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Sóller. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Sóller. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Esporles. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Esporles. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Inca. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Inca. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Alcúdia. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Alcúdia. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Cala Bona, Son Servera. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Cala Bona, Son Servera. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Calvià. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Calvià. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Manacor. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Manacor. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Portocristo. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Portocristo. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a la platja de Muro. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a la platja de Muro. / ARA BALEARS\n651x366 Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Capdepera. / ARA BALEARS Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a Capdepera. / ARA BALEARS\nUn any més, Mallorca no ha faltat a la cita. Una desena de municipis s'han sumat a la campanya Mulla't per l'esclerosi múltiple, una manera de demostrar solidaritat amb l’Associació balear d’esclerosi múltiple (Abdem).\nJa fos a la piscina o a la platja, nombroses persones han fet un capfico. Cal recordar que la malaltia afecta una de cada deu persones a les Illes. Així, Muro, Son Servera, Manacor, Portocristo, sa Pobla, Alcúdia, Calvià, Artà, Capdepera, Esporles, Sóller i Inca han participat en la campanya.\nLa piscina de sa Pobla ha acollit la remullada institucional, en la qual han participat tres consellers del Govern: el vicepresident, Biel Barceló; la consellera d'Hisenda i Administracions Públiques, Catalina Cladera, i la consellera de Sanitat, Patricia Gómez.\nmulla't per l'esclerosi


50 anys de la nostra història – Sants.org\nEl Casal Independentista de Sants “Jaume Compte” ens fa arribar aquest article per recordar-nos que fa 50 anys que hi ha esquerra independentista, però que no en fa tants que s’explica que fa 50 anys que hi ha esquerra independentista.\nLa sentencia d’Eduardo Galeano diu que “Mentre els lleons no tinguin els seus propis historiadors, les històries de caceres seguiran glorificant el caçador”. Som doncs davant d’un grup de lleones i lleons que s’ha posat a escriure, a revisar arxius, triar i remenar fins a desgranar 50 anys d’una part de la història. La nostra història.\nL’any 1968 és l’any que qualsevol historiadora o militant de l’esquerra independentista posa com a data de naixement del moviment de l’esquerra independentista tal i com l’entenem en l’actualitat. Si bé molt abans hi ha militància obertament marxista i obertament independentista, les formulacions organitzatives en les que militaven no tenien aquesta aposta ideològica i estratègica. Serveixi d’exemple en Jaume Compte i militància del Partit Català Proletari. Una experiència que va quedar troncada per la repressió i més tard per la guerra, i que fa que no sigui fins al final del anys 60 no es reprengui aquest fil roig de la història.\nSerà a partir de l’evolució de un grup de persones enquadrades a les sigles històriques del Front Nacional de Catalunya que porta a un grup de militància influenciada pel maig del 68 i l’experiència decolonial i revolucionaria a Cuba i a Àsia, a fundar el PSAN sota les coordenades de Països Catalans, Independència i Socialisme. I d’ençà de 1968 ha plogut molt. El moviment ha evolucionat, ha patit creixements i ruptures, ha generat síntesis del seu propi projecte fins a dur-lo als nostres dies, madurat 50 anys. Son doncs, 50 anys de literatura política que mai s’ha escrit de manera tant cohesionada i des d’un punt de vista de lleons i lleones.\nAquest ha estat el repte entomat per l’editorial Tigre de Paper i coordinat per l’historiador Carles Viñas, posant 22 autores i autors a escriure les 900 pàgines que posen els pilars sobre el qual s’aixeca aquesta història. Un llibre participat per diverses generacions i sensibilitats i construït arreu dels Països Catalans. On Blanca Serra signa el pròleg i Anna Gabriel en signa l’epíleg de “Història de l’esquerra independentista”.\nPerò la nostra història no ha estat només una cosa de documents i debats, sinó que ha estat una història de lluita i agitació. És aquí quan cal posar en valor un segon llibre que està en procés de redacció. Un llibre que avarca un mateix període històric i d’un mateix espai polític, però que ho fa des de la seva vessant més agitativa. “Difón la idea” és un llibre documental que pretén publicar entre 600 i 1000 adhesius de les diferents lluites i campanyes de l’esquerra independentista. Un projecte a càrrec de l’editorial Pol·len i que tindrà a tres megalomans del tema com a autors. En Martí Puig que podeu trobar darrera del seu avatar de tuiter @EiMemoria en Jordi Padró que des de fa més d’una dècada està vinculat al centre de documentació Maria Mercè Marçal de l’Esquerra Independentista. Un centre documental on també col·labora en Pep Garcia, el darrer autor d’aquest projecte.\nAmbdós projectes estan en procés de finançament mitjançant la plataforma Verkami de micro mecenatge. Arribats a aquest punt us emplacem a entrar a la web i demanar-vos que ho fem possible entre totes. No sabem si aquest Sant Jordi podrem ser als carrers, però si sabem que de llibres no ens en faltaran.\n50 anys de la nostra història was first posted on gener 29, 2021 at 11:41 am.\nFeminicidi a Silla [L’Horta Sud]


El cristianisme a les arrels de Catalunya – Parròquia Sant Pere de Rubí\nEl cristianisme a les arrels de Catalunya\n13/09/2014 | By Mn. Joaquim In Full Parroquial\nFa anys, en un altra població on exercia el ministeri pastoral, estant present als actes de la Diada, algú em va preguntar per què la parròquia no feia una ofrena floral com les altres entitats locals. La resposta és que l’Església només pot fer ofrenes a Déu, a la Verge Maria i als sants. és ben legítim que individus particulars i entitats civils facin actes d’homenatge a persones i institucions que han tingut una significació històrica; però l’Església, com a institució, no pot fer actes que es puguin interpretar com a accions de culte i veneració que només es reten a Déu i a persones reconegudes com a santes. Una altra cosa és que amb la nostra presència participem d’uns actes que miren de cohesionar la vida social i donar-li un sentit.\nL’ésser humà té un anhel de transcendència que, si no el troba realitzat en la fe en Déu, buscarà realitzar-ho en altres ideals com poden ser la nació, la cultura, la llengua, la música, una ideologia política, etc. No hi ha res a dir que qualsevol persona, sigui creient o no, comparteixi en diferent mesura els ideals abans esmentats. La qüestió és que aquests ideals són relatius “a la nostra vida i a l’època històrica que ens toca viure” i que fer-ne un absolut en l’altar davant del qual cremem tot l’encens del nostre temps, il·lusions, energies, valors, etc. és caure en la idolatria. Quan Déu desapareix del cor de l’home, aquest ha de cercar-ne substituts. La Roma antiga, per exemple, havia instituït una religió civil en la qual se sacralitzaven les estructures socials i polítiques.\nEls cristians no podem oblidar que l’Església és uns quants segles anterior a Catalunya i que fins i tot, a la nostra terra, moltes parròquies ja existien abans de la formació de Catalunya com a ens social, la qual cosa posa de manifest que la Comunitat cristiana va tenir un paper molt important en la formació, naixement i consolidació de la societat catalana que no sempre és justament reconegut. No podem deixar de banda que el primer text literari escrit en català és un llibre d’homilies, és a dir, de comentaris destinats a exposar els continguts de la Bíblia al poble. Altres idiomes han tingut com a primers textos literaris novel·les, poemes d’amor, cartes, contractes, testaments, etc.; però el català s’honora de tenir com a primera expressió literària l’exposició de la Paraula de Déu a la gent; així doncs, tenim el tresor d’un idioma construït per a la comunicació, capaç de fer conèixer les veritats més sublims i eternes als éssers humans. Fer un bon ús de l’idioma demana no oblidar les arrels d’on venim. Oblidar-les i fer de les expressions culturals uns déus és idolatria.\nEn aquests dies de debat sobre el futur de Catalunya, m’agrada recordar la cèlebre frase del bisbe Torras i Bages: “Catalunya serà cristiana o no serà”, que ens fa pensar com hem donat importància a uns valors i n’hem relegat uns altres a l’oblit i la ignorància. Avui hom defensa un model de societat que s’allunya de l’ideal de l’Evangeli i que sembla voler tallar les arrels cristianes que la fonamentaven, amb el consegüent risc de perdre la identitat en poques generacions. En l’actualitat, a l’hora de parlar de la construcció de la societat, la solidaritat apareix com el valor estrella, però és interpretat a conveniència de cadascú; juntament amb això es menystenen la fe, el respecte a la vida en tots els seus estadis, el respecte a la persona, que no pot ser tinguda com un objecte i molts altres valors que són innegociables. Crec que la qüestió realment candent en el debat és el model de societat que volem construir per ara i per al futur, un model de societat en el qual Déu no pot ser relegat a l’esfera privada, perquè si els humans som sociables per naturalesa és perquè hem estat creats per Ell a imatge i semblança seva; una societat en la qual el cristianisme, que proclama Déu que s’ha fet home, té encara i tindrà molt a dir-li.\nPrevious StoryJo estaré enmig d’ells\nNext StoryEls plans del Senyor


Tornem a obrir portes i a oferir activitats i serveis – Associació de Veïns del Barri del Poble Nou de Vilafranca del Penedès\nDilluns,29 de juny de 2020 Divendres,6 de novembre de 2020 lajunta\t321 Views\nA tal efecte disposem, repartits per diversos punts estratègics del nostre local d’ampolles de gel higienitzant i d’ampolles de desinfectant i gamuses per poguer desinfectar tant les nostres mans com els estris que s’utilitzin en les diverses activitats. Tanmateix es obligatori l’ús de mascareta per accedir al local social, la qual es pot treure per fer activitats si es manté la deguda distancia social.\nTots els nostres monitors s’han fet responsables del compliment d’aquestes mesures sanitàries i de limitació d’aforament.\nConfiem en la màxima responsabilitat de la junta de l’entitat, dels monitors i dels usuaris de les nostres instal.lacions. Moltes gràcies a tots/es per fer-ho possible.\nInstruccions d’accés i utilització del nostre local fins a nova ordre\nTot seguint les mesures de la Fase 2 del desconfinament informem que aquesta Associació de Veïns reobrirà les seves instal·lacions a partir del dimarts dia 9 de juny del 2020 amb les següents limitacions i instruccions d’us que, agrairíem que fossin respectades tant com pels nostres usuaris d’activitats com pels nostres visitants. BOE 153 del 30-05-2020, Secció I, Pag. 35839. I diferents mesures de l’Ajuntament.\nObligació de portar mascareta i de rentar-se les mans, tota persona, al accedir al local. Trobaran una ampolla de gel hidroalcohòlic a l’entrada del local així com a les diferents sales d’activitats.\nLes persones que ens visitin en horari d’atenció al públic podran accedir al despatx, sent obligatori l’ús de mascareta sanitària. Provisionalment serà de dilluns a dijous de 10 a 12 h.\nEls monitors, professors i usuaris de les activitats físiques com Tai Chi, Ioga, Gimnàstica de Manteniment i Taller d’Assaig de Teatre, podran utilitzar només la sala gran i amb l’aforament limitat que calculem en un màxim de 10 persones per garantir la distancia social de 2 metres. No es poden utilitzar els vestuaris. Cada monitor es responsabilitza de la desinfecció, tant a l’inici de l’activitat com al final, de poms de portes d’entrada, poms de les portes dels WC, banquetes i de qualsevol estri que hagi estat tocat o utilitzat. És a dir que la desinfecció s’haurà d’efectuar a cada canvi de classe. A tal efecte trobaran una ampolla de desinfectant i una baieta a cada sala d’activitats.\nEls monitors, professors i usuaris de les Classes d’Idiomes per Adults podran utilitzar només la sala gran tot utilitzant les cadires que s’han posat a disposició i la taula existent a aquesta sala si així ho desitgen, tot respectant la distancia sanitària de 2 metres. Cada monitor es responsabilitza de la desinfecció, tant a l’inici de l’activitat com al final, de poms de portes d’entrada, poms de les portes dels WC, de la taules i les cadires i de qualsevol estri que hagi estat tocat o utilitzat. És a dir que la desinfecció s’haurà d’efectuar a cada canvi de classe. A tal efecte trobaran una ampolla de desinfectant i una baieta a cada sala d’activitats.\nEls monitors, professors i usuaris de les Classes d’Idiomes per Infants, donat el nombre baix d’usuaris, podran seguir utilitzant la sala d’idiomes tot mantenint la distancia sanitària de 2 metres. El monitor es responsabilitza de la desinfecció, tant a l’inici de l’activitat com al final, de poms de portes d’entrada, poms de les portes dels WC, de la taules i les cadires i de qualsevol estri que hagi estat tocat o utilitzat. És a dir que la desinfecció s’haurà d’efectuar a cada canvi de classe. A tal efecte trobaran una ampolla de desinfectant i una baieta a cada sala d’activitats.\nAgrairem la nostra i vostra responsabilitat per gaudir d’una bona salut. Junta Directiva a 8 de juny del 2020.\n← Novetat pel juliol: Classes de guitarra per grups – Totes les edats.\nRecordatori: El proper dilluns 6-07-20 comença el nou Curset de Guitarra – T’animes? →


DOS LLIBRES DE\nEn molt poc temps, la col·lecció La Sínia d'El Tall ha tret a la llum dues noves aportacions poètiques ben interessants, corresponents als números 17 i 18 d'una col·lecció que al llarg d'aquest any ha publicat quatre llibres: Súcubes, d'Onofre Garcias Salas; Tacats de sang, de Joan Pomar Mir i ara, en poques setmanes de diferència, La lluna al llit, de Mercè Rojals Asencio i L'estació de les ombres, de Josep Lluís Aguiló. Aquesta col·lecció uneix en cada volum una veu poètica amb un artista plàstic, amb la intenció d'oferir un producte que es pugui llegir i es pugui mirar. D'aquesta manera, La lluna al llit de Mercè Rojals té l'atractiu d'anar acompanyat per les belles il·lustracions fetes per la germana de l'autora, la pintora Marga Rojals Asencio. Es tracta d'un volum singular, donat que la poetessa publica en llibre per primera vegada i la pintora, que duu molts anys treballant en silenci, és encara pràcticament desconeguda entre nosaltres. El llibre dóna notícia d'una manera de treballar la sensibilitat amb mà pausada de dues creadores. L'una es val de les paraules i l'altra, de les formes i els colors. Pel que fa a L'estació de les ombres, de Josep Lluís Aguiló, que es presenta acompanyat amb les il·lustracions de Miquel Llodrà, de gran força expressiva, confirma el nou to de veu poètica que ja vàrem saludar amb joia, fa uns pocs mesos, arran de la publicació de La biblioteca secreta. El manacorí Josep Lluís Aguiló també ha treballat llargs anys en silenci, de manera rigorosa, en profunditat. Bon coneixedor d'una ampla panoràmica lírica anglosaxona, la seva poesia aporta accents renovadors entre nosaltres. Na Fiona Campbelopina que són dues bones lectures per rematar aquest estiu inclement.\n-Dins dos registres ben distints. Na Rojals Asencio aporta unes tonalitats líriques delicades, el tractament de la paraula com si fos una bolla de cristall de Murano o de Moravia. I n'Aguiló aprofundeix el camí que ha madurat llargament de poesia del coneixement.\n-Crec que és exactament com dius. Veus diverses i totes dues valuoses.\nDemà, diumenge, el benemèrit grup que reivindica el llegat jueu de l'illa i del Mediterrani, ha organitzat una moguda que té alguna cosa d'espectacular. Na Fiona diu que no faltarà a la cita, en eCasal Weyler del carrer de la Pau, on la festa comença a partir de les 19'30 de la tarda.\n-Celebren la V Jornada Europea de la Cultura Jueva -m'explica-, amb un programa que resulta atractiu per més d'un concepte.\n-I de què va, la cosa?\n-Començaran amb una mostra de llibres sobre Maimònides, donat que el 2004 coincideix amb el 800 aniversari de la seva mort. Aquest important filòsof jueu, d'arrels aristotèliques, va néixer a Còrdova el 1135 i va morir a Egipte el 1204. Enguany, per tant, es celebra el seu centenari.\n-I què més hi haurà?\n-La projecció d'un interessant documental, El último sefardí, de M. A. Nieto i la sorpresa d'una degustació gastronòmica de cuina sefardí.\n-Amb un programa com aquest crec que no hi puc faltar.


Itàlia: records, ferides i esperances tres anys després del terratrèmol de l’Aquila · Global Voices en Català\nItàlia: records, ferides i esperances tres anys després del terratrèmol de l'Aquila\tTraducció publicada 16 abril 2012 14:28 GMT\n· Veure la notícia original [it]\tEscrit perPaola DOrazio\nDesastres naturals, Història, Tecnologia, Notícies dels ciutadans, Resposta humanitària, Premsa i mitjans de comunicació, Activisme digital\nEnglish · Italiy: netizens ponder on the April 2009 earthquake in L'Aquila\nFrançais · Italie : Le tremblement de terre de L'Aquila, c'était il y a trois ans македонски · Италија: Нетизените се навраќаат на земјотресот во Акила од април 2009\nItaliano · Italia: ricordi, ferite e speranze a tre anni dal terremoto aquilano\nCom marquen encara els rellotges de moltes esglésies i campanars del centre de l'Aquila, el 6 d'abril de 2009 a les 3.32 de la matinada un terratrèmol de sis graus a l'escala de Richter va trencar el silenci i va destruir la vida d'una ciutat sencera. En el tercer aniversari d'aquell tràgic incident, tots els ciutadans s'han unit en una abraçada col·lectiva amb abundants propostes, comentaris i iniciatives gestionades a través d'internet.\nA la ciutat no han mancat les visites ni les commemoracions institucionals (amb l'assistència destacada de Fabrizio Barca, ministre de Cohesió Territorial, que ha prestat una atenció especial al cas de l'Aquila i a la transparència del procés de reconstrucció [it]) que s'han mesclat amb sentiments de condol i commoció i també amb demandes de justícia i de garanties durant la reconstrucció de la ciutat.\nAquests dos últims dies, molts han compartit principalment a Twitter (mitjançant les etiquetes #laquila, #terremoto, #laquilapernoi i #6aprile) records, reflexions i mostres de suport als habitants de l'Aquila. En la majoria dels casos, fan referència a la conversa telefònica entre dos empresaris que, l'endemà de la notícia del terratrèmol, reien anticipant-se als negocis que tancarien amb les obres de construcció i reconstrucció. En aquesta breu gravació es pot escoltar un fragment de la conversa [it].\n @ermeneleutico dedica uns versos a la ciutat:\n#Buonanotte l'Aquila / riempita di promesse / usata e abbandonata / per meschino interesse [L'Aquila/plena de promeses/utilitzada i abandonada/per un mesquí interès.]\nMentrestant, Marta Torres manifesta la solidaritat amb els abrucesos:\nNo oblidaré mai #laquila, ciutat destruïda el #6aprile. És una VERGONYA que encara ara sigui una ciutat fantasma. Tot el meu afecte per al poble abrucès♥.\n@Bebo1936 recorda l'experiència viscuda aquella nit de fa tres anys:\nFa tres anys fugia de la violenta sacsejada del #Terremoto de l’#aquila, a l’#Abruzzo.\nI @DaniDBJ afegeix:\nL'Itàlia que aquella nit no reia, ara no oblida. #6aprile#laquila\nFinalment @liv_77 posa en evidència el fet que encara no s'hagi tornat realment a la normalitat:\nDes de fa tres anys, per desgràcia, consulto l'INGV (Institut Nacional de Geofísica i Vulcanologia) @INGVterremoti#laquila\nL'Aquila, 5 d'abril del 2012. Processó pels carrers del centre (foto de wired.it)\nHi ha hagut unes quantes iniciatives sorgides a la xarxa per recordar aquell dia.\nUn vídeo fet per l'Associació Shoot4Change [it] i l'Anpas (Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze) recull veus, imatges i narracions en directe, proporcionant també un espai per explicar i que t'expliquin [it].\nLa Move Productions i Al-Jazeera han produït un documental amb el títol “Ritorno a L'Aquila” [it] (tornada a l'Aquila) que avui han emès per la xarxa centenars de televisions a internet coordinades per la xarxa Altratv.tv [it], juntament amb Tiscali [it].\nA més a més, per al 15 d'abril la publicació en línia Wired.it [it] ha presentat una campanya [it] que pretén mantenir una alta atenció en la situació de l'Aquila: per debatre entre més gent sobre els projectes de reconstrucció i de renovació de la ciutat també s'ha previst un barcamp [it] a la cèntrica Piazza Duomo. Per a informació i actualitzacions de l'organització de l'esdeveniment, podeu seguir l'etiqueta #occupylaquila de Twitter.\nEl col·lectiu 3:32 [it], que es va crear poques setmanes després del terratrèmol, ha publicat al seu bloc una llarga reflexió sobre els esdeveniments més importants que han caracteritzat aquests anys de l'Aquila:\nEl terratrèmol del 2009 va ser sens dubte una catàstrofe i, per tant, com qualsevol catàstrofe de la història mundial ha destruït coses, éssers vius, però n'ha fet sorgir unes altres. A més, el repte de reconstruir la ciutat ha aconseguit activar processos de reunió i de comunicació entre les persones que abans semblaven impossibles. [...] Més que restaurada, o simplement reconstruïda, la nostra ciutat s'ha de refundar. Lluitar per l'Aquila avui significa en primer lloc oposar-se a l'especulació immobiliària i a la transformació excessiva de sòl i territori. [...] La nostra lluita és realment territorial, amb la seva identitat i les seves especificitats, però és també una lluita per un model general caracteritzat per una política transparent, amb decisions realment democràtiques i participatives, de respecte del patrimoni ambiental i cultural i pel desenvolupament ecosostenible.\nNo manquen intervencions ni discursos institucionals, com el de Stefania Pezzopane, actual regidora de Cultura de la ciutat, que a la web Articolo21.org escriu:\nEl 6 d'abril serà una data difícil d'oblidar perquè han passat més de mil dies i encara sentim sobre les nostres vides el pes d'una precarietat i d'una desorientació que no s'ha acabat. La nostra ciutat encara es troba deserta, ferida, privada d'aquella vida palpitant que tenia i també de la quotidianitat de cadascun de nosaltres. [...] Aquest no és un dia normal simplement perquè, juntament amb el dol que va quedar marcat com una ferida als nostres cors, ens sorprenem de la nostra força i de l'esperança que encara aconseguim donar a la mirada amb què intentem abraçar el futur.\nVoltant pels carrers de la ciutat i els pobles limítrofs, hom s'adona que a l'Aquila el trauma encara és present i visible, però encara és més fort el ressentiment d'aquelles famílies que no tornaran mai més a les seves cases, d'aquells qui se senten abandonats i que continuen dient que no s'ha fet prou i que res (o poc) no ha canviat durant aquests tres anys: runa acumulada pels carrers del centre, cases apuntalades i edificis destruïts són l'escenari que acull els turistes a les restes medievals dels Abruços [it].\nHi va haver milers de ferits i 309 víctimes, entre les quals molts joves que s'havien traslladat a l'Aquila des de tots els racons d'Itàlia per anar a la universitat.\nLa tragèdia de l'Aquila no sols ha tingut com a resultat les pèrdues humanes que va causar el terratrèmol: s'han obert nombroses investigacions judicials (algunes encara en curs) sobre la gestió d'emergències [it], sobre les responsabilitats lligades als materials de construcció dels immobles i les condicions d'alguns edificis (especialment els públics, entre els quals la Casa dello Studente) i sobre els lobbies especulatius i de mala vida interessats pels fons destinats a la construcció [it] de la ciutat i de tot el cràter sísmic [it].\nI després de la triple catàstrofe (tsunami, terratrèmol, accident nuclear) que fa un any va colpir el Japó [en], no han mancat les comparacions entre Fukushima i L'Aquila [it] que destaquen els diversos “enfocaments” dels experts de tots dos països respecte a les previsions i els informes científics sobre els terratrèmols.\nPassada la mediatització dels mesos posteriors al sisme, quan l'Aquila havia acumulat un (trist) ressò internacional, els focus es van apagar i, tres anys després de la tragèdia, encara queda molta feina per fer perquè la ciutat i els habitants tornin a la vida.\nEscrit per Paola DOrazio · Traduït per Mireia Bel Garrit Traducció publicada 16 abril 2012 14:28 GMT\nMés articles sobre Itàlia Itàlia: la desocupació dels joves: “selectius” o a la fuga?


La producció de cereals disminueix entre un 20 i un 40% per la sequera - Diari de Girona\nLa producció de cereals disminueix entre un 20 i un 40% per la sequera\nLa manca de pluges i les altes temperatures han afectat sobretot les zones de secà de l'Alt i el Baix Empordà · L'onada de calor ha assecat vinyes especialment a l'interior alt-empordanès\n05.07.2019 | 01:27\nPlantació d'ordi amb poca densitat a causa de la sequera d'enguany xavier frigola\nPlantació d'ordi amb poca densitat a causa de la sequera d'enguany\nL'onada de calor de la setmana passada, arribant fins als 40 graus a diferents indrets de les comarques gironines, ha acabat d'arrodonir la temporada de sequera que ha provocat que la producció de cereals d'hivern, sobretot a les zones de secà de l'Alt i el Baix Empordà, disminueixi entre un 20 i un 40%. En paral·lel, el cultiu que en aquests moments s'està desenvolupant i que més va patir les conseqüències de la darrera onada de calor ha estat la vinya, que ha patit importants assecades principalment a les zones interiors de l'Alt Empordà.\nEl coordinador d'Unió de Pagesos a les comarques gironines, Xavier Frigola, explica que els cereals d'hivern, principalment ordi, blat i colza, que es recullen a finals de juny i a principis de juliol, han patit una important davallada sobretot en els terrenys de secà més que els terrenys «frescals», que són aquells que compten amb més humitat i que sobreviuen millor a la calor. També s'han vist perjudicats els cultius de farratges.\nLes alteracions en el procés de cultiu dels cereals ja van començar el setembre passat, quan un període de sequera va retardar la sembra. A més, les fortes pluges de tardor van impedir sembrar el novembre i el desembre, per tant, la majoria de sembres van ser tardanes. I a més, la primavera seca ha influït en la baixada de la producció. Els experts van informar Frigola que «el clima mediterrani és propens a patir cicles de sequera. El fet distintiu és el canvi climàtic que origina els pics de calor i l'augment de les temperatures, condicions que han provocat que els cereals no tinguin els recursos hídrics necessaris quan han de formar l'espiga i omplir el gra». Frigola subratlla que enguany ha succeït un fet curiós: «Els cultius que es van sembrar en una data normal, entre octubre i desembre, han patit més perquè van néixer més aviat i la sequera els va afectar en un estadi més avançat, mentre que els cereals plantats a primers de gener, la sequera els va afectar en una etapa inicial i les pluges d'abril els van salvar». Frigola apunta que davant aquesta situació, «hem de professionalitzar-nos més i optimitzar al màxim les nostres inversions en cereals per no patir pèrdues». Altres cultius com la fruita dolça o el blat de moro no han patit tants perjudicis per la calor, sobretot perquè la majoria disposen de recs.\nAssecament del raïm\nEl president del Celler Cooperatiu d'Espolla, Pere Lloveras, ressalta que s'han assecat moltes vinyes a causa de la darrera onada de calor, sobretot a l'interior de l'Alt Empordà i especialment en el cas de la varietat de raïm carinyena negra. Amb aquestes temperatures tan elevades, Lloveras pronostica que la recollida de raïm podria avançar-se.


Protecció Civil de la Generalitat activa l'Alerta del pla VENTCAT per forts vents des d'aquesta matinada - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nEl Servei Meteorològic de Catalunya preveu un episodi de forts vents a partir d’aquesta nit i fins demà al migdia\nEs preveuen incidències sobretot al front litoral de Barcelona i de Girona, pel component sud del vent i coincidint amb la mobilitat i l'activitat del matí\nEl vent també serà especialment fort amb possibilitat d'afectacions al Pirineu, sobretot a la Val d’Aran, i a les comarques d'interior de Girona\nProtecció Civil de la Generalitat ha activat l’alerta del Pla Especial d’Emergències per risc de Vent a Catalunya VENTCAT i ha emès una Prealerta del Pla de Protecció Civil de Catalunya PROCICAT per fort onatge d’acord amb les previsions del Servei Meteorològic de Catalunya SMC i per les afectacions que se'n poden derivar.\nLes ventades afectaran a partir de la propera nit i matinada i fins al migdia de demà, el litoral, especialment la costa de Barcelona i Girona. Els forts vents també afectaran el Pirineu Occidental, sobretot la Val d’Aran i comarques de l'interior de Girona.\nEl període de major preocupació serà demà al matí a les zones urbanes del litoral de l'àmbit metropolità de Barcelona, coincidint amb tota l'activitat i mobilitat habitual d'un dia laborable.\nEl vent bufarà de component sud-oest i s’espera que l’episodi més intens s’allargui fins demà dilluns al migdia al litoral. A causa d'aquest component del vent també es poden produir incidències en zones més habituades a fortes ventades però de component habitual nord (tramuntana), com és el cas del Baix Empordà.\nPer aquest motiu, Protecció Civil de la Generalitat demana molta precaució en els desplaçaments tant de matinada com de primera hora del matí demà per la possible caiguda de branques, arbres i altres elements estructurals a la xarxa viària i ferroviària. També cal extremar la precaució en les activitats a l’aire lliure tant a l’entorn natural com a les zones urbanes properes a arbrat com ara parcs i jardins, per la possibilitat de caiguda de branques i arbres. En el moment de les ratxes més fortes cal evitar aturar-se a prop de murs de tancament o elements similars que poden caure per l'efecte del vent.\nEviteu també accedir al front litoral mentre duri el fort onatge. El vent i els cops de mar podria fer-vos caure a l'aigua i ser arrossegats amb dificultats per ser rescatats per les males condicions de la mar. Respecteu els tancaments als accessos de ports, espigons i passeigs marítims.\nDelegació a l'Alt Pirineu i Aran Protecció Civil\tDelegació a les Terres de l'Ebre Delegació a Girona Delegació a Barcelona


En veu de dona jueva - La Jueva de Tortosa - Representació emmarcada dintre dels actes organitzats per l'Ajuntament de Tortosa amb motiu de la Jornada Europea de la Cultura Jueva - La jueva de tortosa\nEn veu de dona jueva – La Jueva de Tortosa – Representació emmarcada dintre dels actes organitzats per l’Ajuntament de Tortosa amb motiu de la Jornada Europea de la Cultura Jueva\n02/09/2018 / 11:00 - 12:00\nAmb motiu de la Celebració de la Jornada Europea de la Cultura Jueva, hem preparat un espectacle on Blanca recorda llargues converses mantingudes amb la seua estimada mare i les seues germanes. “En veu de dona jueva” vol ser la nostra contribució en donar a conèixer el paper de la dona jueva i la transmissió dels coneixements mitjançant la mare, en la societat catalano-jueva medieval.\nLa representació comença des d’un petit portal del Call Jueu, quan Blanca, dona jueva que va viure a la Tortosa de finals del segle XV, fa la seua aparició entre els visitants. A partir d’aquest moment comença un viatge en el temps que recrea l’antiga aljama de Tortosa. Caminant pels carrers del call fins arribar a la plaça Ben Saruq, on a la Blanca li espera una bonica sorpresa, que voldrà compartir amb tots aquells que la vulguin acompanyar.\nA la veu i en paper de Blanca: Pili Cugat\nA la guitarra: Carlos Lupprian\nA la percussió: Andreu Ubach\n« Del Sena a l’Ebre amb Pili Cugat i Carlos Lupprian – Música ambientada en els cabarets dels anys 20 a bord de Lo Sirgador\nRoix Ha-Xanà / Cap d’Any Jueu 5779 al Call de Barcelona amb actuació musical de La Jueva de Tortosa »


Dissabte s'inaugurarà l'exposició del segon projecte guanyador del Premi TAVCC | el Casino | NacióManresa\nDissabte s'inaugurarà l'exposició del segon projecte guanyador del Premi TAVCC | el Casino\nLa mostra de Rosa Cerarols i Clara Nubiola "De buscar un mar i trobar un paisatge" es podrà veure a l'Espai 7 fins al 3 d'octubre\nper Redacció, 14 de setembre de 2021 a les 21:54 |\nRosa Cerarols i Clara Nubiola | AjM\nL'Espai7 del Centre Cultural el Casino de Manresa estrenarà aquest dissabte, 18 de setembre, l'exposició titulada De buscar un mar i trobar un paisatge, de Rosa Cerarols i Clara Nubiola, un dels projectes guardonats a la 5a edició del Premi Biennal d'art contemporani TAVCC | el Casino. L'exposició es podrà visitar fins al 3 d'octubre, de dimarts a diumenge de 17.30 a 20.30 h.\nFelipe García i el tàndem format per Rosa Cerarols i Clara Nubiola van ser guardonats ex aequo el març passat en la 5a edició d'aquest premi que organitzen conjuntament la Taula d'Arts Visuals de la Catalunya Central (TAVCC) i el Centre Cultural el Casino depenent de l'Ajuntament de Manresa, un guardó que té la voluntat de promoure i donar difusió a propostes d'arts plàstiques i creació contemporànies.\nEls dos projectes seleccionats, entre més de cinquanta de propostes rebudes, van aconseguir una dotació econòmica de 2.000 euros cada un per a la seva producció, i la possibilitat d'exposar els seus projectes a l'Espai7 del Casino. L'exposició de Felipe García titulada Monumento a mis madres. Y la destrucción de viejos dinosaurios va poder visitar-se del 9 al 25 de juliol, i aquest mes de setembre és el torn del projecte de Rosa Cerarols i Clara Nubiola.\nRosa Cerarols (Calders, 1979) és Doctora en Geografia cultural i postgraduada en Antropologia visual. És professora del departament d'Humanitats, creadora del Grup de Recerca de Geohumanitats i membre de la Comissió de Polítiques d'Igualtat de la Universitat Pompeu Fabra, del Consell de Protecció de la natura del govern autonòmic (CPN) i secretària del Grup de Pensament de l'Associació de Geografia Espanyola (AGE).\nHa realitzat els documentals antropològics Trenta metres i un balcó (Tanios Films, 2006), projectat en diversos festivals internacionals de temàtica etnogràfica i Plens de Patum (beca IPEC). I ha participat en el projecte Post it City, documentant el comerç informal al carrer de la ciutat de Barcelona.\nEl 2008 va rebre el Premi d'assaig Carmen de Burgos de divulgació feminista amb el seu treball doctoral Narrant el Marroc: viatgeres espanyoles en el seu Orient domèstic. Gènere, literatura de viatges i geografies imaginàries colonials. Ha obtingut també beques postdoctorals a la Universitat de Brown (EUA, 2012) i a la Universitat del Minho (Portugal, 2015). Fruit d'aquest projecte va ser convidada a impartir un curs internacional sobre geografia, cinema i gènere a la UNICAMP de Brasil el 2016, any en què també va publicar el llibre Geografías de lo exótico: Marruecos en la literatura de viajes.\nEn el camp de les geohumanitats, ha creat el Grup de Recerca en Geohumanitats de la UPF, ha organitzat diversos col·loquis i ha publicat diverses monografies i articles de divulgació. En el marc del projecte de recerca del Ministeri Geohumanitats: diàlegs entre art, paisatge i territori en entorns no urbans ha col·laborat i assessorat en el treball de diversos artistes.\nEn el camp de la docència, ha obtingut diferents reconeixements i premis en relació al disseny de projecte docents, com el Premi d'Innovació docent del Consell Social de la UPF (2013) i la concessió de desenvolupar un pla pilot per a treballar des de la narrativa transmèdia (2020).\nÉs membre fundador del projecte i l'associació cultural Konvent (Cal Rosal, Berga), a través del qual ha realitzat diversos projectes de comissariat.\nClara Nubiola (Barcelona, 1976) centra el seu interès en el territori. Des de la pràctica artística desenvolupa projectes des dels quals pot abordar l'entorn que habitem amb una mirada crítica i subjectiva. L'urbà, el rural, el limítrof, les perifèries, l'urbanisme...\nEn els seus projectes reivindica la pràctica de la senzillesa i d'allò que és proper amb les instal·lacions i propostes realitzades específicament per al marc geogràfic en què treballa i amb eines austeres com ara caminar, la tinta i el paper. Fuig de les veritats absolutes o les teoritzacions infinites i prefereix acostar-se al paisatge des de la interpel·lació directa, des del dubte obert.\nHa mostrat el seu treball en diverses galeries i espais en ciutats com Barcelona, Madrid o Saragossa.\nEl projecte De buscar un mar i trobar un paisatge neix de la voluntat d'unificar la pràctica artística amb el coneixement geogràfic, per crear un relat de territori que abordi el paisatge des d'una mirada plural, integrant algunes de les moltes capes que el constitueixen més enllà de la dicotomia objectiu-subjectiu. L'expedició per trobar el mar perdut de la Catalunya Central és l'ham i l'excusa per teixir un relat conjunt sobre els paisatges i plantejar obertament preguntes sobre el territori que habitem.\nEl fil conductor del projecte és, doncs, l'exploració lúdica d'un mar desaparegut a partir de la vinculació de les seves particularitats geològiques d'origen i la petjada transformadora de la nostra espècie, que ha anat generant un llegat paisatgístic que es considera necessari revisar i confrontar-lo críticament, construint un nou mapa expandit d'itineraris que les artistes han recorregut a peu, confeccionant un arxiu de dades i observacions. El mapa-relat resultant, que es presentarà a l'Espai7 del Centre Cultural el Casino de Manresa, és fruit d'expedicions successives pel territori que van començar el juliol del 2019 i que han acabat aquest mes de setembre.\nLes artistes es plantegen obertament preguntes tipus: Com elaborem un mapa? Com es pot narrar el paisatge? Com s'explora un territori? Quin rastre trobem de l'antic mar en el Geoparc? Per què Montserrat té la forma que té? Quina relació té la sal del mar i les mines existents en l'eix Sallent- Súria-Cardona? Què ens explica el territori arrasat pels incendis? Com es fan i es desfan els paisatges? Quines correspondències hi ha entre la fauna arqueològica de les Coves del Toll i el poblat ibèric del Cogulló? La muntanya nova de runam salí és corona com la més alta del Pla de Bages? On van i què visiten els que suposadament fan geoturisme?\nEl projecte presenta una proposta expositiva immersiva visual i sensorialment, superant la idea del cub blanc s'opta per la creació d'un diàleg visual tret d'escala, desplegant el territori a la sala expositiva. La sala esdevé, doncs, un mapa expandit de gran format que acollirà l'espectador, fent-lo desplaçar per la sala-territori i recórrer els quilòmetres cartografiats.\nUn projecte per promoure les arts plàstiques\nEl Premi Biennal TAVCC | el Casino neix com a iniciativa conjunta entre l'Ajuntament de Manresa (a través del Centre Cultural el Casino) i la Taula d'Arts Visuals de la Catalunya Central i que té com a objectiu final la promoció, la difusió i la coordinació de propostes d'arts plàstiques i creació contemporània.\nDes de la TAVCC es valora molt positivament aquesta cinquena edició d'un premi que es consolida com a eina, a la Catalunya Central, de treball al voltant de la creació artística contemporània i la seva aproximació a la societat en general. La forta i diversa participació, que creix a cada edició del premi, així com la diversitat de mirada dels membres del jurat i la qualitat de les propostes rebudes, fa pensar en un compromís en aquest sentit.\nCultura i Mitjans, Espai7, art, TAVCC, Premi TAV-CC


- DEPANA. Lliga per a la Defensa del Patrimoni Natural\nLa recent donació a Depana de dues finques al Delta de Llobregat obre un nou repte per a l’entitat. En aquest cas, la conjunció d’una propietària que coneixia l’entitat, l’ajuda del Parc Agrari i de l’Ajuntament de Gavà ha fet cristalitzar que ara siguem propietaris de 1,3 Ha de terreny deltaic.\nSón ambients naturals a recuperar des de la seva transformació agrícola, o sigui que hi ha feina per poder restaurar-los com a espai natural. Tants anys de reivindicacions no havien, de moment, reportat cap possibilitat d’assolir, encara que modesta, una fita com aquesta.\nLa idea és poder desenvolupar accions demostratives de conservació a un dels paratges més amenaçats del Delta; els entorns de la Pineda de la Pava.\nDe moment, tot està molt tendre i hi ha moltes decisions a prendre. Anirem informant sobre els propers passos a emprendre, a banda de poder trobar el moment de mostrar-vos el petit bocí de Delta propietat de DEPANA.\nLa Junta Directiva de DEPANA


El govern defensa que actua amb previsió i recorda que mai ha demanat crèdits de tresoreria — Ajuntament d'Olèrdola\n06:55 del 19 de maig de 2022\nEl govern defensa que actua amb previsió i recorda que mai ha demanat crèdits de tresoreria\nEl govern defensa que actua amb previsió i recorda que mai ha demanat crèdits de tresoreria El regidor d'hisenda, Artur Santacana, indica que es redueix el capítol de personal per evitar apujar impostos http://www.olerdola.cat/news/el-govern-municipal-defensa-la-seva-actuacio-previsora-i-recorda-que-mai-ha-hagut-de-demanar-credits-de-tresoreria http://www.olerdola.cat/news/el-govern-municipal-defensa-la-seva-actuacio-previsora-i-recorda-que-mai-ha-hagut-de-demanar-credits-de-tresoreria/@@download/image/ArturSantacana.JPG\nEl regidor d'hisenda, Artur Santacana, indica que es redueix el capítol de personal per evitar apujar impostos\nArtur Santacana, regidor d'hisenda\nL’Ajuntament d’Olèrdola ha fet la previsió correcte d’insolvències i la prova és que no ha hagut de demanar cap crèdit de tresoreria per a pagar nòmines o proveïdors, com sí que han hagut de fer altres administracions. Així ho ha recordat el regidor d’hisenda de l’Ajuntament d’Olèrdola, Artur Santacana, que ha replicat d’aquesta manera la reiterada acusació de manca de previsió que ha llençat al govern municipal el grup de CiU.\nEn el ple d’aprovació dels pressupostos del 2013, el grup municipal de CiU va considerar que la baixada de recaptació era fruit d’aquesta suposada manca de previsió. Santacana ha assenyalat que altres administracions, com el Consell Comarcal, han hagut de demanar crèdits per pagar nòmines i proveïdors, però a Olèrdola no ha calgut recorre a aquesta mesura amb l’actual govern municipal.(àudio)\nSantacana també ha indicat que amortitzar places de personal és una decisió difícil que no agrada prendre, però ha defensat que cal adoptar decisions d’aquest tipus per a evitar apujar els impostos als ciutadans. (àudio)\nValorant altres aspectes tractats en el debat d’aprovació del pressupost d’aquest 2013, Artur Santacana també ha exposat que el govern municipal és partidari de ser cada cop més autosuficients en el finançament de les inversions i ser estrictes en fer les que es puguin pagar. També ha fet notar que en l’aprovació inicial del pressupost, el capítol d’inversions sempre és reduït i al llarg de l’any es va incrementant a partir del romanent o de finançament afectat. Com a exemple recordava que , malgrat ser un any difícil i no comptar amb finançament extern, l’Ajuntament va poder realitzar el 2012 prop de 400 mil euros d’inversions amb fons propis.(àudio)\nEl regidor d’hisenda també ha subratllat que des de l’Ajuntament , en l’actual context de baixada d’ingressos, s’adequa l’estructura municipal per a mantenir-la però fent que als ciutadans no li suposi un sobreesforç viure a Olèrdola.\nEscolta l'entrevista a Artur Santacana, realitzada per Canal 20-Ràdio Olèrdola,clicant aquí