Dilluns, 04 Juliol 2016 07:58\nCalafell repesca el seu passat\nCultura Josep M. Flores/ Taempus\nCalafell inaugura a l'antiga confraria un centre d'interpretació del mar en què es reivindica el llegat dels pescadors del municipi'\nCalafell és una de les principals destinacions turístiques i, sobretot, de segona residència de la Costa Daurada. El nombre de prop de 25.000 habitants empadronats al municipi es triplica durant els dies de pont i caps de setmana, i durant l'època estival arriben fins a 150.000. Com a la majoria de poblacions de la costa catalana, molt abans que el turisme esdevingués la primera activitat econòmica, Calafell era un petit poble de pescadors i mariners. A primera línia de mar, encara s'hi conserven algunes poques de les antigues botigues del peix, com en la que va estiuejar l'escriptor Carlos Barral, convertida en casa museu, amb estructures senzilles de fusta i un encant especial.\nEl llegat gastronòmic\nPerò el principal llegat del passat mariner n'és la gastronomia local, com l'anomenat arrossejat, que en realitat no es tracta d'un plat, sinó de dos: patates amb rap i un plat de fideus rossejats. Encara que no ho sembli, l'origen d'aquest recepta és molt humil, d'èpoques de fam, en què els pescadors i els pagesos s'intercanviaven patates (que costaven poc) i rap (que no era un peix tan valorat com ara). En canvi, avui és un plat selecte que podeu trobar als millors restaurants de la ciutat.\nEl passat mariner dóna a Calafell un encant que avui s'ha convertit en reclam turístic. Des de fa pocs dies, els visitants o residents que tinguin curiositat per conèixer més detalls sobre el llegat dels pescadors tenen l'oportunitat de visitar el nou centre d'interpretació del mar, o centre d'interpretació del Calafell pescador, tal com als calafellencs els agrada dir-ho. Es va inaugurar la revetlla de Sant Pere, coincidint amb l'inici de la festa major i just després del pregó que aquest any va fer Joan Totosaus, l'autor d'una de les peces més destacades de l'exposició: una maqueta de grans dimensions i amb tots els detalls de la façana marítima a la dècada de 1940. Totosaus hi ha dedicat set anys de feina, dirigint una recerca en què han participat desenes de persones, la majoria gent gran, gràcies a les quals la reproducció de les cases i tots els detalls, com el color de les persianes, és fidel a les originals. “El Calafell que retrata la maqueta era millor que l'actual, pel paisatge, com a postal, i fins i tot com a vida, tot i que era molt dura”, assenyala Joan Totosaus. L'espai destinat a l'exposició també recull fotografies de diferents èpoques, estris dels pescadors, maquetes de diferents tipologies de barques, arts de pesca, etc. Es tracta d'una exposició permanent que es complementarà sempre amb activitats pedagògiques entorn del tema mariner, com ara visites guiades i programes dirigits a les escoles.\nPerò més enllà del contingut d'aquest nou museu, que el dia de la inauguració va despertar la curiositat i els records de centenars de calafellencs que el van visitar, cal destacar el continent, o sigui l'edifici on està situat: l'antiga confraria de pescadors, un espai emblemàtic que antigament era conegut com l'Ajuntament de la Platja. La confraria, doncs, s'ha recuperat com a equipament cultural –el projecte de restauració de l'edifici el va començar l'anterior govern municipal de CiU i l'ha acabat l'actual, del PSC-UAM-PP–. Més d'una setantena de famílies, entitats i particulars hi han col·laborat aportant fotografies antigues, estris i històries personals en un acte de generositat i, al mateix temps, d'homenatge als antics habitants del barri de pescadors.\nDivendres, 01 Juliol 2016 18:51\nEl Museu Pau Casals exhibirà obres de Ramon Casas de la col·lecció d’art de Casals\nL’exposició s’inaugurarà es podrà visitar al museu vendrellenc fins el dia 11 de setembre\nLa Sala Polivalent del Museu Pau Casals acollirà, de l’1 de juliol a l’11 de setembre, l’exposició 'Ramon Casas a les col·leccions del Museu Pau Casals'. La mostra, que s’inaugura el proper 1 de juliol, a les 19.30h, i es realitza amb motiu de l’Any Ramon Casas, es composa de 18 obres, 3 olis i 15 dibuixos de cartró d’aquest artista presents a la col·lecció d’art de Pau Casals. Una de les peces que es podrà admirar en aquesta exposició és el 'Retrat de Pau casals' que Casas li va fer a l’il·lustre vendrellenc a principis de segle i que ha estat cedit pel Museu Nacional d’Art de Catalunya. Els interessats podran visitar la mostra fins el dia 11 de setembre de dimarts a dissabte, de 10 a 14h i de 17 a 21h i diumenges i festius de 10 a 14h.\nEl destacat músic d’El Vendrell va crear durant els anys 20 i 30 la seva pròpia col·lecció de pintures i escultures dels artistes catalans més reconeguts de finals del segle XIX i principis del XX. Pau Casals triava personalment les obres en haver-les contemplat a les exposicions d’importants galeries de Barcelona, tot seguint el consell d’experts en la matèria com galeristes i crítics. Les seves principals adquisicions, que majoritàriament servien per decorar la casa de Sant Salvador, eren obres dels artistes de la Sala Parés, liderats per Joan Anton Maragall, i dels artistes de l’organització del crític Joan Merlí.\nCal dir que l’exposició forma part de la Ruta Ramon Casas pels Museus del Penedès, la qual mostra les obres d’aquest artista presents en les col·leccions de diversos museus del Garraf, l’Alt i el Baix Penedès mitjançant un circuit unitari. La iniciativa, duta a terme pel 150è aniversari del naixement de l’artista, compta amb la participació de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer (Vilanova i la Geltrú), el Museu del Cau Ferrat (Sitges), el Museu Deu (El Vendrell) el Museu de Maricel (Sitges), el Museu Pau Casals (Platja de Sant Salvador, El Vendrell), el Vinseum (Vilafranca del Penedès) i l’Ajuntament de Torredembarra.\nPer altra banda, la Sala Polivalent del Museu Pau Casals també acollirà el 19 de juliol ales 19h una conferència de la mà del doctor en Filosofia i Lletres per la Universitat de Barcelona Francesc Fontbona. Cal destacar que Fontbona, estudiós de l’art dels segles XIX i XX, va publicar el catàleg raonat del fons d’art del Museu Pau Casals l’any 2013.\nDivendres, 01 Juliol 2016 10:39\nDivendres, 01 Juliol 2016 07:52\nUnanimitat al ple del Vendrell contra Franco\nEl PP i la ultradretana PxC també avalen la moció impulsada pel govern\nl govern del Vendrell (PSC-CiU-ERC) s'ha sortit amb la seva i ha aconseguit aprovar per unanimitat de tots els grups municipals la moció que anul·la l'acord de ple que l'any 1964 va concedir el títol d'alcalde honorífic i perpetu al dictador Francisco Franco. No només el PP es va sumar a la proposta –al gener havia votat en contra d'una moció presentada per Som Poble-CUP a favor de retirar tots els símbols franquistes del municipi–, sinó que el partit d'ultradreta Plataforma per Catalunya, que al Vendrell lidera August Armengol, no només hi va donar el seu vot, sinó que va afegir-se com un dels grups impulsors de la moció juntament amb els del govern i Sí Se Puede. Aquest fet va provocar que els regidors de Som Poble-CUP es retiressin com a grup impulsor de la moció, tot i que lògicament hi van donar suport. El Vendrell és el segon municipi del Baix Penedès que retira a Franco el títol d'alcalde honorífic. El primer a fer-ho va ser Calafell amb l'única abstenció d'un dels dos regidors del PP.\nAquesta setmana, efectius de la brigada municipal del Vendrell han procedit a treure dues de les últimes plaques franquistes penjades a la façana d'uns blocs en compliment del que estableix la llei de memòria històrica.\nDivendres, 01 Juliol 2016 07:46\nCunit revisa els contractes amb Inipro firmats per l'anterior govern del PSC\nL'empresa investigada per tràfic d'influències va gestionar entre el 2005 i el 2011 el casal d'avis i l'Espai Jove\nL'Ajuntament de Cunit, governat des del 2011 per CiU, ICV i ERC i des del 2015 també per Guanyem Cunit, ha ordenat als serveis administratius i jurídics municipals que revisin un per un els contractes que va signar l'anterior govern socialista amb l'empresa Inipro, implicada en un presumpte cas de tràfic d'influències a través de contractes amb els ajuntaments de Tarragona, Viladecans i Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat). En tots aquests municipis es dóna la circumstància que governava el PSC quan es van contractar serveis a aquesta empresa. Per aquest escàndol van ser detinguts l'excap de gabinet de l'alcalde de Tarragona, Gustavo Cuadrado, i també el primer tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Viladecans, Joaquín Guerrero, i els dos màxims responsables de l'empresa Inipro, Ricard Campàs i Enrique Miró. El titular del jutjat d'instrucció número 1 de Tarragona que investiga el cas els va prendre declaració i els va deixar en llibertat amb càrrecs.\nQuan el govern de Cunit va tenir coneixement que aquesta empresa havia treballat entre el 2005 i el 2011 per a l'Ajuntament van demanar als serveis jurídics que revisessin tota la documentació dels contractes per comprovar que s'ajusten a dret. Fins avui, segons l'alcaldessa, Montserrat Carreras (CiU), només s'han detectat irregularitats de tipus administratiu. Quan s'acabi la revisió, el govern valorarà si cal o no comunicar aquestes irregularitats a la fiscalia.\nInipro va cobrar, entre el 2005 i el 2011, 706.000 euros per la gestió i la dinamització de l'espai jove de Cunit, més tots els tallers que s'hi feien, i com a mínim 116.000 euros per gestionar el casal d'avis entre els anys 2006 i 2007.\nL'exalcaldessa socialista està molt tranquil·la\nL'exalcaldessa socialista de Cunit i ara cap de l'oposició, Judith Alberich, ha afirmat que està molt tranquil·la perquè els contractes amb Inipro es van adjudicar per concurs i són “totalment legals”. Alberich assegura que ella no va conèixer els suposats vincles d'aquesta empresa amb el seu partit fins que va esclatar l'escàndol a l'Ajuntament de Tarragona. La cap del PSC sosté que Inipro “va fer tan bona feina a Cunit” que fins i tot la Generalitat els felicitava cada any per com gestionaven l'espai jove.\nDilluns, 27 Juny 2016 07:34\nCunit, penitents del deute\nEl govern multicolor liderat per l'alcaldessa Montserrat Carreras (CiU) fa cinc anys que està sotmès a una estricta dieta econòmica per sanejar el deute que van deixar el PSC i el PP\nL'Ajuntament de Cunit ocupava, fins fa ben poc, un dels primers llocs de la llista de municipis catalans més endeutats. L'any 2011 l'índex d'endeutament es va disparar fins al 230% (42 milions d'euros), quan el límit permès és del 110%. Aquesta situació delicada de les finances municipals és fruit dels anys de bonança i dels governs del PSC i el PP, que “van gastar més del que tenien”, segons recorda l'alcaldessa, Montserrat Carreras (CiU). A còpia de retallar la partida d'inversions per imperatiu legal, l'equip de govern ha aconseguit reduir el deute de 42 a 28 milions i avui per avui, tot i que l'índex continua fora de la llei (138%), les expectatives per redreçar la tendència són més optimistes.\nEl govern multicolor de Montserrat Carreras, en què conviuen sigles polítiques tan antagòniques com CiU, ERC, ICV i ara Guanyem Cunit, no ha pogut lluir obra feta per mor d'aquesta vulnerable situació econòmica, però no ha impedit, a criteri de l'alcaldessa, que s'hagin dut a terme accions de caire àmpliament social.\nL'oposició pensa que la cançoneta del deute és l'excusa perfecta del govern per no fer res. Judith Alberich, exalcaldessa i cap del PSC, admet la delicada situació econòmica però insisteix que el govern de Carreras s'ha acomodat en la inacció i que no fa res perquè no té propostes ni alternatives. Alberich destaca la preocupació pel sector comercial per la falta de polítiques de promoció econòmica. És una visió que comparteix Esther Otero, portaveu de Ciutadans, que pensa que amb una millor redistribució dels recursos es podrien fer més coses. Otero lamenta que ni el govern ni la resta de l'oposició hagin accedit a rebaixar-se el sou i que no s'hagi fet res per salvar la Feria de Abril. El regidor del PP, José Barquier, és més apocalíptic, ja que denuncia “desídia i passivitat” i culpa el govern de la incessant pèrdua d'habitants.\nGenerositat, l'equilibri del pacte\nMontserrat Carreras es mostra satisfeta del pacte de govern tot i que admet que la diversitat de sensibilitats polítiques afegeix complexitat i requereix moltes dosis de generositat per part de tots. “El secret és que tots n'estiguin assabentats i siguin coresponsable de tot”, diu.\nS'ha donat un nou impuls a la marca turística Penedès Marítim incorporant-hi Vilanova, Sitges, el Vendrell i Calafell.\nHan reobert el Punt d'Informació Juvenil i ampliat de 20 a 30 el nombre de places al centre obert per a joves en risc social.\nS'ha recuperat la gestió integral de la piscina municipal, un dels principals forats econòmics heretat de l'anterior govern.\nS'han emprès accions per atraure més oferta hotelera.\nDiumenge, 26 Juny 2016 11:49\nCampanya contra les defecacions de gossos al carrer al Vendrell\nLes sancions poden arribar a ser de fins a 3.000 euros per als propietaris infractors\nL'Ajuntament del Vendrell ha posat en marxa una campanya per conscienciar els propietaris de gossos de la necessitat de complir determinats requisits per a una bona convivència, sobretot pel que fa a les defecacions dels animals als parcs i a la via pública. Mitjançant la col·locació de cartells arreu del municipi, l'Ajuntament recorda als seus veïns que han de recollir les deposicions dels animals i que és obligació de tots lluitar contra els factors i les situacions que puguin alterar aquesta convivència. Les ordenances municipals preveuen sancions de fins a 3.000 euros per als propietaris infractors.\nDissabte, 25 Juny 2016 08:14\nDissabte, 25 Juny 2016 07:53\nPla de xoc a Calafell per pal·liar les inundacions\nMedi Ambient Josep M. Flores/ Taempus\nA partir del setembre, l'Ajuntament consultarà les propostes amb els veïns de les zones afectades\nL'Ajuntament de Calafell destinarà aproximadament 500.000 euros a un pla de xoc per pal·liar les inundacions que es produeixen a les parts baixes del municipi quan hi ha aiguats. Les intervencions consistiran en petites obres en els punts febles o senzillament tasques de manteniment del sistema de clavegueram.\nPer encàrrec de l'Ajuntament, l'empresa Sorea, adjudicatària del servei municipal d'aigües i clavegueram, ha presentat una proposta en relació amb els punts més crítics de la façana marítima. La intenció del govern municipal és sotmetre les propostes a la participació ciutadana i, en aquest sentit, té previst convocar una sessió consultiva al setembre amb el veïnat de les zones afectades. Aquest procés servirà tant per millorar la proposta com per establir quines són les actuacions més urgents.\nDivendres, 24 Juny 2016 10:45\n50 desallotjats per un foc en un hotel a Coma-ruga\nNo hi va haver ferits i l'incendi va destruir una habitació de la quarta planta\nUn incendi en una habitació de l'hotel Brisamar de Coma-ruga (el Vendrell) va obligar a desallotjar ahir una trentena de clients de l'establiment i 20 més d'un edifici veí, segons van informar els Bombers de la Generalitat i els Mossos d'Esquadra. El foc, que no va causar cap ferit ni intoxicat, va començar poc abans de tres quarts d'una del migdia en una habitació de la quarta planta, destinada a l'emmagatzematge d'arxius i usos del personal de manteniment. Al voltant d'un quart de tres de la tarda, es va autoritzar el retorn dels clients a l'hotel de manera esglaonada –els de la quarta planta van ser els últims a poder accedir a les habitacions–, tot i que a la tarda l'hotel encara no s'havia restablert el subministrament d'aigua. Els veïns de l'altre immoble desallotjat també van poder tornar a casa seva.\nEl cap de guàrdia dels Bombers de la Generalitat, Oriol Pellissa, va confirmar que el foc havia destruït completament l'habitació destinada a arxiu. La gran quantitat de fum que va provocar el material incendiat va generar una espessa columna de fum que va pujar a la tercera i quarta planta, d'on van ser desallotjats els clients. Els Mossos d'Esquadra han obert una investigació per determinar l'origen del foc.\nDijous, 23 Juny 2016 14:49\nDijous, 23 Juny 2016 08:19\nUna pífia al cartell de la festa major del Vendrell obliga a repetir-lo\nFesta Major Taempus\nLa colla vendrellenca va comprovar que a la imatge del cartell hi sortien els Diables de Reus\nEls components del Ball de Diables del Vendrell treuen fum. Mai millor dit. Van quedar de pedra quan l'Ajuntament va presentar públicament el cartell de la festa major d'enguany, obra de l'artista Ilona, i van comprovar que la imatge dels diables que hi apareixien no era la de la colla local sinó que es tractava dels Diables de Reus. Les xarxes socials van començar a bullir i dimarts la regidora de Cultura del Vendrell, Eva Serramià, va anunciar en declaracions a TV del Vendrell que tant el consistori com els administradors de la festa han decidit retirar el cartell. Serramià ha qualificat l'incident de “desafortunat” i ha admès que l'autora del cartell no hi va donar importància i que els administradors i representants municipals no van adonar-se que com a mínim la imatge dels diables no corresponia a la colla del Vendrell.\nTampoc tenen clar que la imatge del ball de cintes correspongui al grup local. Els administradors anunciaran avui la decisió que presa per corregir l'error: si es canvien les fotos i es manté el mateix cartell o bé se'n tria un altre dels que els van presentar al concurs.\nDimarts, 21 Juny 2016 16:36\nL’ordenança de terrasses del Vendrell s’aprovarà en el proper ple de juny\nComerç Elisabet Soler\nNo s’autoritzaran terrasses en voreres que no disposin d’un mínim d’1,80 m pel pas de vianants\nL’Ajuntament del Vendrell presentarà i sotmetrà a votació la nova ordenança reguladora de terrasses en el proper ple municipal, que tindrà lloc el 28 de juny. El document ha estat elaborat pels tècnics del consistori i ha comptat amb un ampli consens entre el Centre d’Iniciatives Turístiques (CIT), el Gremi d’Hostaleria del Baix Penedès i tots els grups polítics de l’Ajuntament.\nFins al moment el Vendrell, que compta amb 370 establiments del sector de la restauració, no tenia cap reglament que regulés aquesta matèria. Per aquest motiu, el regidor de Comerç, Kenneth Martínez, confia en què en el proper ple s’aprovi aquesta primera ordenança reguladora de terrasses: “Creiem que és necessària per facilitar la tasca tant dels tècnics com dels propis establiments i donar-los seguretat jurídica en un lloc on la restauració i el turisme tenen un gran pes”.\nAquest reglament té l’objectiu d’ordenar l’actual situació tot establint un criteri per concedir o no als diferents establiments la instal·lació de terrasses. L’ordenança no regularà situacions anteriors, sinó que regularà les peticions dels locals que facin la sol·licitud a partir de la seva aprovació. Cal dir que hi ha molts propietaris d’establiments que estan pendents de la resolució de la instància presentada o que no l’han presentat a l’espera de l’entrada en vigor d’aquesta regulació.\nLes terrasses, respectuoses amb la comoditat dels vianants\n“Les terrasses són una part vital ja que som un municipi litoral, turístic i amb un bon clima, per la qual cosa el que volem és afavorir que els establiments en puguin tenir, sempre respectant la comoditat dels vianants”, ha afirmat Martínez. En aquest sentit, el regidor de comerç ha explicat que es denegarà la sol·licitud a aquells locals que vulguin establir terrasses en voreres que no permetin un mínim de 1’80 metres pel pas de vianants. Per altra banda, l’ordenança regula el cobrament de la taxa de terrasses en funció del nombre de taules que posi cada local i estableix unes línies orientatives de colors, dissenys i materials.\nEl president del CIT, Magí Mateu, ha expressat la seva alegria per l’elaboració d’aquesta regularització i ha felicitat l’Ajuntament per la feina feta durant els vuit mesos que hi ha estat treballant. Per altra banda, el president del Gremi d’Hostaleria del Baix Penedès, Elías Chacón, també s’ha mostrat cofoi i ha expressat que la regulació “és necessària, ja que la restauració representa un tant per cent molt elevat de l’economia vendrellenca”.\nDimarts, 21 Juny 2016 08:29\nReinventen Coma-ruga per generar activitat\nL'Ajuntament del Vendrell ha demanat una subvenció a la UE\nL'Ajuntament del Vendrell ha presentat un projecte per acollir-se a una subvenció al 50% de la Unió Europea per desenvolupar un programa de millora, valorat en dos milions, a la zona marítima de Coma-ruga. El projecte se centra en la reurbanització de la plaça Germans Trillas per adaptar-la a les necessitats reals del nucli. El consistori ha notat un important increment, en els últims anys, del nombre d'habitants que viuen a Coma-ruga de manera habitual i això genera unes necessitats específiques, segons l'època de l'any, que s'intentaran cobrir amb aquesta nova iniciativa.\nL'objectiu del projecte, que el govern municipal va presentar fa uns quants dies als veïns i les entitats del barri, és dinamitzar l'atractiu de la zona i crear un centre urbà que doni servei als ciutadans.\nEl projecte engloba l'àrea de Germans Trillas, l'estany i el parc Tabaris. La intenció és reaprofitar aquest antic parc d'atraccions per dotar el municipi d'un palau de fires i congressos.\nEl tercer tinent d'alcalde de l'Ajuntament del Vendrell, Kenneth Martínez (PSC), assegura que el projecte parteix d'una inversió per obrir les portes a una regeneració de l'activitat econòmica. La dinamització de la zona turística i comercial de Coma-ruga és un dels objectius que els partits del govern municipal van acordar en el pacte de govern signat l'any passat.\nEn espera del futur parc termal\nEl regidor socialista Kenneth Martínez assegura que un dels desitjos del govern local del Vendrell seria posar en marxa un parc termal públic a Coma-ruga. Aquest desig topa, però, amb la dura realitat de falta de diners i d'inversors que puguin desenvolupar un projecte d'aquestes característiques.\nEls antics calders de Coma-ruga, on afloraven les aigües termals a una temperatura constant d'entre 18 i 21 graus, i les propietats medicinals d'aquestes aigües van ser un reclam de turisme de luxe durant el primer terç del segle XX. Conscient d'aquest potencial i de la necessitat de desestacionalitzar el turisme i afavorir l'activitat comercial a la zona i al centre, el govern del Vendrell aposta per un palau de congressos però amb la fita del futur parc termal en stand by, esperant el moment adequat per recuperar el temps perdut.


Jocs Populi: Lobo - VilaWeb\nL'Oriol Comas ens presenta un joc per als qui saben distingir ficció de realitat\n'Lobo' és un joc per als qui no confonen ficció i realitat i per als qui consideren que més val no tenir tant, però que sigui ben segur. És un joc de rajoletes amb personatges, llocs i situacions. Moltes rajoletes són ovelles de colors i es reparteixen a l'atzar entre els jugadors. L'objectiu del joc és que el jugador faci un clos amb el màxim d'ovelles del color que li hagin tocat. La dificultat està en la competició de llops i caçadors, quan entren en joc.\nLobo fou creat per Philippe des Pallières l'any 2002 pensant en jugadors de més de set anys. N'hi poden participar de dos a quatre, i cada partida dura una mitja hora. Editat per Morapiaf, costa uns 24 euros.\nCom cada divendres, coincidint amb la publicació del 'Jocs Populi' VilaWeb rifa, via Facebook, un exemplar del joc objecte del programa. D'ara al divendres de la setmana entrant, doncs, ja podeu deixar-hi els vostres comentaris. Un de vosaltres s'endurà un 'Lobo'.


El casc històric acollirà el VII Gran Fons de Muntanya Ciutat de Sagunt\nEl pròxim dimecres 1 de maig se celebrarà el VII Gran Fons de Muntanya Ciutat de Sagunt, organitzat pel Club d’Atletisme Sagunt. Els participants arrancaran des de la plaça Major. Durant la jornada es disputaran dos carreres: una de 12 quilòmetres i una altra de 19, totes dos pel casc històric i per muntanya i en les quals les corredores i corredors podran gaudir del patrimoni històric de la ciutat. A més, també es durà a terme una prova per als més xicotets, que consistirà en dos voltes a l'Església de Santa Maria. A l'acte de presentació que s’ha celebrar hui a l’Ajuntament, han assistit representants del Club d’Atletisme Sagunt, amb l'alcalde de la ciutat, Quico Fernández i el regidor d'Esports, Miguel Chover.\n“Nosaltres com a ajuntament col·laborem en totes les activitats esportives, que cada vegada són més freqüents, de major quantitat de participants i de major qualitat, la qual cosa denota el nostre compromís amb l'esport”, ha assenyalat l'alcalde. A més, ha destacat els nombrosos esdeveniments que s'estan presentant últimament: ciclisme, patinatge, gimnàstica, futbol, handbol, bàsquet i hoquei.\nMiguel Chover ha afirmat que l'atletisme és un dels esports que “estem descobrint i potenciant d'una manera molt important; que hi haja clubs com el Club d’Atletisme Sagunt per a nosaltres és molt agradable i per descomptat la col·laboració és plena des del primer moment”.\nQuico Fernández també ha assenyalat la quantitat d'esportistes federats amb els quals compta Sagunt i que col·laboren amb el projecte de ciutat saludable, de ciutat que “pensa en tots, en els més xicotets i els més majors, en l'esport competitiu i l'esport d'oci; acabem la capitalitat cultural valenciana però podríem tindre la capitalitat esportiva”.\nBelén Sánchez, membre del Club d’Atletisme Sagunt, ha volgut animar la gent a participar en la competició i també en la barbacoa que es realitzarà en la plaça Major en finalitzar les competicions: “És una carrera molt bonica amb la qual la gent de fora està molt contenta, perquè és una forma de conéixer Sagunt i gaudir del paisatge”.\nPer a acabar, l'alcalde ha animat a participar “els xiquets i xiquetes i a totes aquelles persones a les quals els agrada córrer, perquè siga un gran dia de l'esport.”


Arxius de Recomanacions - Pàgina 2 de 5 - AMPA Vedruna Immaculada\nInici | Recomanacions | Pàgina 2\nEnsenya’m a menjar bé, de Gemma Ros (Presentació del llibre: 14/05/2016, a Pebre Negre)\n12 maig, 2016 LlibresRecomanacions0 comments\nCada dia més estudis i teories apunten que la nostra salut depèn, molt més del que ens podem arribar a imaginar, d’una dieta sana... Llegir més\nEmocionari, de Cristina Núñez Pereira i Rafael R. Valcárcel\n5 maig, 2016 LlibresRecomanacions0 comments\nRecomanat per a primària. L’educació emocional és una de les grans assignatures pendents. I com abans es comenci a treballar, molt millor. El llibre... Llegir més\nPedra, paper, tisores… 1, 2, 3… ja!\n29 abril, 2016 Articles i ConferènciesRecomanacions0 comments\n“No mostrar-se indiferent davant l’abús cap als altres. No mirar cap a l’altra banda. No creure que mentre no et passa a tu, no... Llegir més\nXiula: 5.472 m un viatge musical il·lustrat, de Rikki Arjuna\n28 abril, 2016 LlibresRecomanacions0 comments\nRecomanat per a infatil i primària. Coneixeu els hits “Verdura i Peix” o “Polls”? Si els vostres fills els han sentit alguna vegada, segur... Llegir més\nCharlie i la fàbrica de xocolata, de Roald Dahl\n22 abril, 2016 LlibresRecomanacions0 comments\nAra que les llibreries i els mitjans no paren de parlar-nos de novetats editorials, nosaltres apostem per un clàssic infantil i juvenil: “Charlie i... Llegir més\nTe quiero un montón, de Juan Carlos Chandro.\n14 abril, 2016 LlibresRecomanacions0 comments\nRecomanat per a infantil. Aquest és un conte molt i molt senzill i, potser per això, captiva els més petitons. Es resumeix en una... Llegir més\n7 abril, 2016 LlibresRecomanacions0 comments\nRecomanat per a Secundària i adults Que difícil que és ser diferent de la resta! I la majoria, sense raó, ens hi hem sentit... Llegir més\nPoesies amb suc. Selecció de Miquel Desclot.\n31 març, 2016 LlibresRecomanacions0 comments\nRecomanat per a primària. El dia 21 de març va ser el dia mundial de la poesia i, per fer-ne honor, us recomanem el... Llegir més\nPatufet, on ets?, de Roger Roig i Hugo Prades\n17 març, 2016 LlibresRecomanacions0 comments\nRecomanat per a tothom. Recordeu els llibres d’en Wally? El noi d’ulleres i samarreta a ratlles blanques i vermelles que s’amagava per tot arreu?... Llegir més\nFario, de Santi Baró\n10 març, 2016 LlibresRecomanacions0 comments\nRecomanat per a Secundària i adults. Aquesta és una novel·la juvenil d’aquelles que no pots deixar de llegir, amb la qual gairebé tots els... Llegir més


maig 2, 2007\nimpremta làser digital diu:\n27 agostde 2013 a 23:49\ni com puc saber perquè sota el meu pagerank si abans tenia 4 ara tinc 2\n28 agostde 2013 a 00:37\nHola Remi, és complicat saber per què t'han baixat el PageRank, les causes poden ser diverses:\n1) Han desaparegut webs que et linkeaban.\n2) han baixat el PageRank a webs que et linkeaban.\n3) Alguns links que rebies provenien de xarxes de blocs que copiaven contingut (això els ha fet baixar el seu PageRank i per tant, el teu)\n4) Has canviat l'estructura de la teva web i el PageRank intern que generaven els teus links ha canviat (a pitjor).\nControles qui et linkea i PR té? seguint això entendràs millor el teu.\nEscolta, un consell. Registra't a Google+ com a autor de la teva web (https://www.montsepenarroya.com/como-conseguir-que-tu-foto-aparezca-junto-a-tus-resultados-de-google/) Ara mateix, és una forma excel·lent de millorar el posicionament.\nCom s'indexa el https? Vídeo sobre Tità realitzat a partir de les dades de la Huygens


Notícies - Tots els CAP de Sant Cugat obriran a l'estiu\nObriran de vuit a tres entre el 30 de juliol i el 10 de setembre\nSant Cugat dóna suport al manifest de defensa de l'atenció primària (17/jul/17)\nEl CAP La Mina celebra 25 anys amb la petició d'una millora de l'equipament i d'urgències pediàtriques (11/jul/17)\nEl CAP La Mina centralitzarà les urgències\nel 26/abr/18 Sílvia González Societat PDF\nEls tres centres d'atenció primària obriran de vuit del matí a tres de la tarda, entre el 30 de juliol i el 10 de setembre. La mesura, que vol donar resposta a l'augment de demanda dels últims anys, arriba a través de l'assignació de recursos feta pel Servei Català de la Salut (CatSalut). Aquesta dotació ha comportat la incorporació d'un metge, un pediatre i una infermera al CAP Turó de Can Mates.\nAquest any, el CAP Sant Cugat deixarà de ser l'únic cap de referència obert a l'agost. L'increment poblacional del municipi ha motivat un canvi de cobertura sanitària i ara, els tres centres atendran les consultes de medicina general, pediatria, infermeria, rehabilitació i atenció especialitzada.\nLa novetat forma part de les propostes de millora en atenció sanitària treballades per la Generalitat, el consistori i MútuaTerrassa, operadora dels centres. La tinenta d'alcalde de Polítiques de Cicle de Vida, Susanna Pellicer, ha explicat què ha motivat l'obertura dels tres centres aquest any.\nFa un parell d'anys veiem que hi havia molts usuaris procedents de Valldoreix i Can Mates. I ara podrem comprovar, amb més recursos, que els tres centres podran obrir.\nDurant aquest període, la mesura preveu l'obertura del consultori de la Floresta als matins i el tancament del de les Planes. Pellicer apunta que no han vist necessari mantenir obert el consultori planenc.\nL'última vegada que el vam obrir vam tenir 10 consultes. No té sentit que s'obri a l'estiu.\nAixí, entre el 30 de juliol i el 10 de setembre, el CAP Sant Cugat centralitzarà les urgències a la tarda, amb un pediatre, medicina de família, infermeria i radiologia simple. En cas de dubte, es pot trucar al 061 (CatSalut Respon), que funciona les 24 hores.\nEl tancament, per optimitzar recursos\nDes del 2011 CatSalut havia reduït l'atenció en els centres sanitaris amb l'arribada del període de vacances. Fins l'any passat, el CAP Valldoreix i, després, el CAP Can Mates es van acollir a la reducció horària i tancaven les tardes de juliol i completament l'agost. El CAP La Mina assumia tota la demanda sanitària.\nEl tancament de dos dels tres CAP ha motivat durant aquests anys queixes de diversos partits polítics i entitats d'esquerres, l'última una protesta l'any passat.


Amb sistema visual lliure/ocupat. Amb banda lliure inferior a la porta de la cabina.\nAscensor panoràmic que comunica les plantes Soterrani a Tercera. Amb indicador de parada i informació visual a la cabina i a l’exterior. Avisador lluminós d'emergència.\nAudiovisuals subtitulats segons l'exposició.\nPorta d'accés totalment envidrada.\nReservades dues places públiques de 220x450 cm amb senyalització vertical al carrer Requena, amb itinerari accessible fins al Museu.\nDues entrades principals sense desnivells. En ambdues entrades, porta pesada amb ample lliure de pas de 150 cm. Obertura cap a l'interior per mitjà de tirador situat a 110 cm d'altura.\nUbicada en Planta Baixa accessible sense desnivells. Paviment homogeni i antilliscant.\nAmple lliure de pas en corredors superior a 120 cm. Plantes Baixa a Soterrani connectades per mitjà de rampa de tres trams de 18 m de longitud cadascun i inclinació de l'11%. Amb passamans doble a un sol costat situat a 50 cm d'altura, no prolongat als replans. Paviment antilliscant. Itinerari alternatiu per mitjà d'ascensor. Paviment homogeni i antilliscant.\nUna cabina adaptada al lavabo d’homes i una altra al de dones. Amb itinerari accessible. Senyalització a la porta amb símbol homologat. Paviment antilliscant. Porta del lavabo d'obertura amb manilla d'obertura cap a dins, amb 90 cm d'ample lliure de pas. Amb moll de retorn. Davant i darrere de la porta hi ha un espai igual o superior a 150 cm. Porta de la cabina d'obertura cap a dins, amb 90 cm d'ample lliure de pas. Amb moll de retorn. En cas d'emergència, el forrellat no permet obertura des de l'exterior. Dins de la cabina es pot inscriure un cercle de 150 cm de diàmetre. Lavabo de 80 cm d'altura sense pedestal, amb 62 cm d'altura lliure inferior i 60 cm de fons. No és possible utilitzar-lo des del vàter. Aixeta monocomandament. Barra de suport abatible al costat esquerre i fixa al dret. Ambdues situades a 85 cm d'altura. Separació entre barres de 70 cm.\nHi ha un ascensor principal panoràmic que comunica les plantes Soterrani a Tercera. Situat en planta accessible amb itinerari accessible. Amb ample lliure de pas de 80 cm. I cabina de 100x120cm. Botons de trucada a 90 cm d'altura i botons interiors a 90 cm d'altura.\nPortes d'accés a les sales d'exposicions amb ample lliure de pas de més de 100 cm. Corredors amb ample lliure de pas de més de 90 cm. El Museu compta amb bancs i suports isquiàtics. Textos explicatius situats a unes altures compreses entre els 90-190 cm. En sales temporals, el mobiliari té ample lliure de pas i altura de textos variable segons exposició.\nEntrada principal sense desnivells i itinerari accessible des de l'entrada del restaurant. Ample lliure de pas de la porta de 90 cm amb obertura cap a l'interior mitjançant tirador situat a 70 cm d'altura. Barra no adaptada de 90 cm d'altura. Paviment sense ressalts i antilliscant en sec. Ample lliure de pas en corredors superior a 120 cm. Espai lliure de pas entre taules de més de 80 cm Possibilitat d'inscriure un cercle de 150 cm de diàmetre. Taules d’un peu, sense travesser, de 60 cm d'altura Paviment sense ressalts i lliscant en mullat. Espai lliure de pas entre taules de 80 cm, es pot inscriure un cercle de 150 cm de diàmetre.\nDues entrades principals, ambdues amb porta de vidre proveïda de senyalització visual contrastada.\nMostrador de 80 cm d'altura amb il·luminació directa.\nItinerari lliure d'obstacles. Paviment sense celles, antilliscant i homogeni. Hi ha senyals informatius amb pictogrames contrastats. Il·luminació homogènia. En les sales d'exposicions, il·luminació, itinerari i grandària de textos variable segons exposició.\nLavabos d’homes i dones senyalitzats amb pictogrames homologats no tàctils, sense contrast cromàtic i situats a 150 cm d’altura. Porta del lavabo contrastada respecte a la paret. Il·luminació no homogènia amb temporitzador. Paviment antilliscant. Sense obstacles ni elements volats sense senyalitzar.\nAscensor panoràmic que comunica les plantes Soterrani a Tercera. Amb botons contrastats, en Braille i amb alt relleu. Sense passamans. Compta amb senyals sonors que indiquen la planta de parada i el sentit de desplaçament. Amb senyal d'alarma sonora.\nPaviment sense celles, antilliscant i homogeni. Il·luminació homogènia i sense reflexos als elements expositius. Hi ha fullets explicatius de font gran i alt contrast cromàtic. Panells i rètols amb font gran i amb contrast cromàtic.\nPorta principal de vidre sense senyalització visual d'alt contrast. Paviment antilliscant, homogeni sense desnivells. Barra de 110 cm d'altura. Itinerari sense desnivells obstaculitzat per mobiliari repartit pel saló. Paviment sense celles, antilliscant i homogeni. Carta amb textos grans i contrastats. Il·luminació homogènia. Itinerari obstaculitzat per mobiliari.


-20% descompte - Visita Palau de la Música Catalana - Palau de la Música Catalana - Entradas de Vanguardia\nVisita Palau de la Música Catalana - Palau de la Música Catalana\n-20% descompte: Des de 8€ preu exclusiu amb la targeta del Club Vanguardia per a la Visita Lliure a al Palau de la Música.\nAconsegueix les teves entrades amb descompte per a la Visita Lliure al Palau de la Música Catalana\nAprofita el descompte per a les entrades per a la Visita Lliure al Palau de la Música Catalana, el recinte Patrimoni Mundial per la UNESCO. Una joia arquitectònica, un centre simbòlic de la ciutat i el país, i un temple de la música. L'itinerari per l'edifici de Lluís Domènech i Montaner et portarà per les emblemàtiques escales d'accés a la sala, l'enciclopèdia modernista que és la Sala Millet, l'esclat de llum, forma i color de la platea i, fins i tot, pujar al mateix escenari on llegendes de la música han fet història.\nVisita amb aplicació audioguia descarregable al teu dispositiu mòbil amb explicacions, imatges, música, vídeo i l'electricitat d'una nit de concert a 360º.\nOferta vàlida per a dues entrades per cada targeta de Club Vanguàrdia.\nSerà necessari presentar la targeta Club Vanguardia per accedir al recinte.\nVisita amb audioguia descarregable al teu dispositiu mòbil amb explicacions, imatges, música, vídeo i l’electricitat d’una nit de concert. Audioguia disponible en: català, castellà, anglès i francès.\nCom arribar a Visita Palau de la Música Catalana\nA més de la Visita Lliure, gaudeix de la millor música clàssica i coral amb la programació de Palau de la Música d'aquest curs, a més d'acollir les temporades de l'OCM i l'OSV.\nEntradas De Vanguardia2021-08-11T16:24:31+02:00\nA partir 12/11/2021\nLa consagración de la primavera de Stravinsky amb Faust, Les Siècles & Roth


AMPA Pompeu Fabra Anglès: de març 2017\nCom bé sabeu el passat mes de febrer us vam passar una enquesta per a poder fer una valoració de les activitats extraescolars que s'estan realitzant actualment. Volem agrair la participació de tots els que vau dedicar un temps per a respondre-la. Vam obtenir 56 respostes, aquí us deixem el resum de respostes:\nQuina activitat extraescolar fa el teu fill/a?\nQuines activitats us interessarien de cara al proper curs:\nDibuix (no plàstica, sinó dibuix)\nESTARIA BÉ QUE ALGUNES DE LES ACTIVITATS ES FESSIN AL MIGDIA\nAquest any transformem el Pati de Tallers en un tastet d'activitats extraescolars. Digues quina t'agradaria provar?\nAltres (Escriu a sota les teves propostes)\nNatació ( un monitor que els portés des de l'escola i els ajudés al vestuari)\nPublicat per POMPEUFABRA a 8:14:00 Cap comentari:


Les emocions se'n pugen a la Línia 10 a través de les seues huit estacions\nLa línia tranviària ja compta amb noms i imatges per a les parades que connectaran el centre amb Natzaret\nA poc a poc, la Línia 10 de Metrovalencia, que unirà el centre amb la zona de la Ciutat de les Arts i les Ciències i Natzaret, pren forma. La gran infraestructura tramviària que iniciarà una nova etapa en la connexió dels barris amb el cor de la capital ja compta amb noms i imatge per a les seues huit estacions i espera connectar així amb les arrels valencianes. Així ho ha assenyalat el conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat, Arcadi España, que ha destacat que aquest projecte va més enllà de la seua ubicació física.\nI és que la Línia 10 de Metrovalencia (Alacant-Natzaret) comptarà amb il·lustracions que serviran com a imatge identificativa de les seues parades en plans i altres suports de Metrovalencia, així com en els títols per a desplaçar-se. Totes elles realitzades per huit il·lustradors i il·lustradores que, a través de la seua mirada, han posat color i forma a elements relacionats amb aquestes estacions.\nEn concret, Diego Blanco ha realitzat la imatge d’Alacant; Mar Hernández ‘Malota’ la de Russafa; Pau Valls la d’Amado Granell/Montolivet; Irene Pérez la de Quatre Carreres; Víctor Visa la corresponent a Ciutat Arts i Ciències/Justícia; Ángela Fernández del Camp la d’Oceanogràfic; Simone Virgini la pertanyent a Moreres, i Elga Fernández Lamas la de Natzaret.\nD’aquesta manera, el nom de les huit estacions (Alacant, Russafa, Estimat Granell/Montolivet, Quatre Carreres, Ciutat Arts i Ciències/Justícia, Oceanogràfic, Moreres i Natzaret) anirà acompanyat de les il·lustracions seleccionades, fruit d’un procés obert dut a terme per Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) en col·laboració amb l’Associació de Professionals de la Il·lustració Valenciana (APIV), amb més de 90 propostes.\nEn aquest sentit, Arcadi España ha assenyalat que l’objectiu és “reforçar el vincle emocional entre les infraestructures i els veïns i veïnes dels barris de València per a combinar la cultura valenciana amb les infraestructures, ja que no sols reflecteixen una ubicació física, sinó també una ubicació emocional”.\nPer part seua, la directora gerent de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, Anaïs Menguzzato, ha destacat que la denominació d’aquestes huit parades “s’ha realitzat en funció de criteris geogràfics i funcionals i altres de caràcter històric i popular, però sempre amb la finalitat d’ajudar a situar-se a les persones usuàries”. El conseller ha afegit que aquests noms són “fruit del diàleg amb la ciutadania”, ja que atén la proposta d’introduir l’art d’artistes joves en les instal·lacions de Metrovalencia en els pressupostos participatius de la Generalitat Valenciana.\nLa línia tramviària, que combina tres trams subterranis i cinc en superfície per a connectar el centre de València amb la zona de la Ciutat de les Arts i les Ciències i el barri de Natzaret, continua avançant. Actualment s’estan executant les obres previstes al llarg del tram subterrani amb la instal·lació de la doble via i aparells; drenatges i canalitzacions laterals per a instal·lacions; i els acabats, paviments, revestiments verticals, mobiliari… de les tres estacions.\nA més, juntament amb els treballs d’adequació del tram en superfície, s’estan executant obres en l’electrificació, instal·lació de subestacions i escomeses entre Alacant i Natzaret, i de senyalització, comunicació i seguretat.


Carles Benítez: "Llibertat.cat omple un espai que moltes veus reclamaven" - Indymedia Barcelona\nCarles Benítez: "Llibertat.cat omple un espai que moltes veus reclamaven"\nper llibertat.cat\t 07 nov 2011\nLlibertat.cat ha complert 5 anys (http://www.llibertat.cat/content/view/14289/1/) d'existència a la xarxa aquest divendres 4 de novembre. Per celebrar l'efemèride, l'equip del mitjà ha organitzat un aniversari (http://www.llibertat.cat/content/view/14173/1/) amb una xerrada, un lliurament de premis i un sopar, a més d'un concert.\nA més, el cinquè aniversari ha constituït un punt d'inflexió en la trajectòria de l'altaveu de l'Esquerra Independentista a la xarxa, ja que ha dut a terme una renovació profunda que té el seu màxim element d'expressió en una remodelació de la pàgina web amb la que es proposa fer un salt endavant. Carles Benítez, històric militant independentista i un dels membres fundadors de Llibertat.cat, explica en una entrevista els projectes de futur del mitjà i fa un repàs històric de tot l'aconseguit fins ara.\nDesprès de 7 anys de presència a la xarxa, l'11 de setembre del 2005 Llibertat.com anunciava el seu tancament. Davant d'aquest anunci, un grup de persones va veure que això representava la pèrdua d'un espai l'Esquerra Independentista a la xarxa. En aquesta línia, vaig fer un escrit titulat "No ens podem permetre el tancament de Llibertat.com"(http://alenar.blog.cat/2005/07/15/no_ens_podem_permetre_el_tancament_de_/), on entre altres coses deia: "No els hi podem deixar el camí lliure, ens calen eines com Llibertat.com per aturar-los i difondre els nous plantejaments de l'esquerra independentista. Segur que cal fer moltes coses, segur que ens cal més compromís de tots i totes, segur que hem de fer-nos moltes autocrítiques. Segur que cal presentar-nos amb un altre tarannà, sense rebaixar plantejaments, però necessitem una eina com llibertat.com. Hem de reforçar els plantejaments ideològics, hem d'estar preparats per saber rebatre el llenguatge dominant. Hem de saber vendre una imatge de lluita i combat moderna adequada al segle XXI".\nRe: Carles Benítez: "Llibertat.cat omple un espai que moltes veus reclamaven"\nper uffff\t 07 nov 2011\n"Dins d'aquest marc, hem apostat clarament per la CUP com a eix vertebrador del moviment rupturista, en col·laboració amb el conjunt de la resta d'organitzacions de l'esquerra independentista."\nTots sabiem que llibertat.cat era una eina de control i incidència de l'MDT, camuflada de estructura al servei de tot el moviment. EL que no s'havien atrevit a fer encara era posicionar-se públicament, trascendint i anant més enllà de les decisions que el moviment pren els espais vinculants.\nMDT i l'independentistem interclassista, no ens entendrem.... no ens entendrem...\nper Zurd\t 07 nov 2011\nquines ganes de buscar maranya...\ncal més unitat entre els que lluiten/ ara, d'aquí 40 anys\na mi em sembla molt bé el que diu\nper GB\t 07 nov 2011\nFelicitats pels anys de lluita!\nper guanyarem\t 08 nov 2011\nÀnims i endavant amb la informació i la difusió, ara és més necessari que mai!\nper Neus\t 09 nov 2011\nEl senyoret del primer comentari: Com es nota que tens carnet d'Endavant i que puts a secta xunga nano. Ves a embrutar a una altrea banda si us plau.\nAmunt Carles, amunt llibertat.cat i per molts anys!\nper uffff\t 10 nov 2011\nNo, no tinc carnet ni d'Endavant ni targeta client del Caprabo. Em sap greu, però no sóc el papus. La realitat és més complexe encara que us obstineu a intentar reduir-la i simplificar-la.\nPerò vaja, es veu que ara dir la veritat és embrutar. N'hi ha que prefereixen la política de fets consumats que el debat obert i transparent.\nCrec que no se l'hi escapa a ningú, que si llibertat.cat és una "eina pel moviment", ha de respondre a les necessitat d'aquest i partir dels posicionaments presos en els espais que aquest es dota per prendre les decisions. I està car que llibertat.cat va més enllà, posicionant-se clarament en el debat estratègic i organitzatiu, transcendint les decisions de l'EI.\nJo diria que això no acaba de ser una "eina pel moviment", sinó una eina per un cert tipus de moviment, un model que no ha estat decidit ni ratificat per ningú, més enllà de la política de fets consumats d'alguns.\nI no dic que estigui malament, tothom pot fer el que cregui. Ara bé, llavors no anem venent la moto que és "una eina pel moviment".


Sección: En Valencià, Marina Baixa, Reactiva\nLa regidoria de Participació Ciutadana de l'Ajuntament d'Altea celebrava, de dimecres 29 a divendres 31 de juliol, el lliurament de regals als 83 xiquets i xiquetes que han participat en el concurs de dibuix “Tot Anira bé”. Este reconeixement als participants ha tingut lloc en sis torns, per respectar així les mesures de seguretat davant el COVID-19.\nEste projecte, que donava inici en els primers dies del confinament, tenia per objecte que els menors passaren un temps imaginant i creant un cartell que animara a la ciutadania d’Altea.\nCom ha indicat l’edil d’àrea, Maria Antonia Laviós, “els cartells participants es poden veure en una xicoteta exposició situada a la Biblioteca Pública Municipal d’Altea”.\nLaviós ha explicat que “el Consell de participació, format per tots els grups polítics i diferents associacions vam decidir per unanimitat que tots els cartells mereixien ser premiats per la qual cosa el més just era realitzar un sorteig”. El sorteig es pot visualitzar en les xarxes socials d’Altea Participa i els guanyadors del mateix han resultat ser Iraida Laviós Polo; Martín, Rosa i Clara López Fuster i Paula i Mireia Martín-Albo Feases. El premi del sorteig eren 3 vals de 100€ cada un d’ells.\nFinalment, la regidora agraïa en nom seu, el de l’Ajuntament i del Consell de Participació, “la implicació dels xiquets i xiquetes i als seus pares per haver acompanyat els menors i haver-los ajudat en el projecte”.\nA més, l’edil convida “a totes i tots els ciutadans d’Altea a visitar l’exposició dels cartells durant este mes d’agost”.


Rousseff, l'altra esquerra llatinoamericana\nLIDERATGE AL CONTINENT AMERICÀ\nLa presidenta del Brasil ha construït un oasi de pragmatisme entre els seus aliats regionals\nJOAQUIM PIERA São Paulo 16/03/2013 00:00\n260x366 UNA EXCEPCIÓ REGIONAL La presidenta del Brasil amb el seu homòleg veneçolà, Hugo Chávez, el 2011 a Caracas. Rousseff aspira a ser una líder internacional sense punts foscos per a Occident. Seguint els passos del seu predecessor, Lula da Silva, i sota la bandera de Brasil Sem Miséria, el govern de Rousseff se centra a combatre la pobresa i l'especulació financera. / D. FERNÁNDEZ / EFE UNA EXCEPCIÓ REGIONAL La presidenta del Brasil amb el seu homòleg veneçolà, Hugo Chávez, el 2011 a Caracas. Rousseff aspira a ser una líder internacional sense punts foscos per a Occident. Seguint els passos del seu predecessor, Lula da Silva, i sota la bandera de Brasil Sem Miséria, el govern de Rousseff se centra a combatre la pobresa i l'especulació financera. / D. FERNÁNDEZ / EFE\nLes expropiacions d'empreses estrangeres, les reformes constitucionals a mida, el culte a la personalitat, el conflicte amb els grups de comunicació predominants, el patriotisme o el distanciament amb els Estats Units no formen part de l'ideari de l'actual govern brasiler. La presidenta Dilma Rousseff -com el seu antecessor, Lula da Silva- aspira a ser una líder internacional creïble i sense punts foscos per a Occident, per això defuig estridències i busca que l'atenció se centri en les seves polítiques d'integració social, d'eradicació de la pobresa i d'incentiu al creixement econòmic.\nRousseff ha donat continuïtat a les polítiques de Lula\nEl Brasil marca el ritme a l'Amèrica del Sud. La revolució social començada pel president Luiz Inácio Lula da Silva, que va portar l'esperança a milions d'exclosos i va encoratjar les esquerres de la regió, no s'atura. Rousseff i el seu govern de coalició no han rebaixat els objectius socials. Tot al contrari, han fet el que ni Lula es va atrevir a fer: han regulat el mercat financer foragitant els especuladors que amenaçaven el real, la qual cosa li ha valgut crítiques des de Nova York i Londres; s'ha enfrontat a la banca, que nedava en l'abundància, abaixant els tipus d'interès i pressionant-la amb crèdits més barats de les entitats públiques, i ha fet un pols al sector energètic, reduint les tarifes.\nEl Fome Zero (gana zero) va ser la bandera del primer govern Lula; ara, la presidenta promet amb el Brasil Sem Miséria (Brasil sense misèria) acabar amb la pobresa extrema. Malgrat haver enterrat la reforma agrària, ningú pot dir que Rousseff hagi afluixat en la integració dels sectors marginats. I tot plegat, en un escenari on l'economia local no acaba d'enlairar-se (el PIB va pujar un 2,7 % el 2011 i un 0,9% el 2012).\nIntegració, no polarització\nRousseff se centra en les fractures socials i no en les ideològiques\nDilma Rousseff té el seu propi modus operandi , diferent del dels seus aliats regionals, com el desaparegut Hugo Chávez, Cristina Fernández, Evo Morales o Rafael Correa. El Brasil ha apostat per grans projectes. El Mundial de futbol de 2014 i els Jocs de 2016 són un aparador ideal per exhibir el seu model econòmic.\nL'esquerra brasilera no s'ha plantejat reformes constitucionals a la veneçolana, nacionalitzacions a la boliviana i a l'argentina, ni guerres mediàtiques a l'equatoriana. Rousseff té un perfil gestor que no convida al culte a la personalitat i encara menys al populisme.\nLluny del peronisme\nEl pragmatisme de Rousseff és antagònic al populisme de CFK\nPer molt que Cristina Fernández de Kirchner es desplacés a Brasília durant la seva última campanya electoral per buscar la foto amb Dilma Rousseff, els seus estils difereixen completament.\nEl conflicte constant amb l'oposició i la polarització que han alimentat el kirchnerisme i el chavisme no s'adiu amb un Brasil que porta més d'una dècada cicatritzant la fractura social. La formació d'un gran mercat intern, amb el sorgiment d'una nova classe mitjana, ha estat el motor del miracle brasiler. Per a Rousseff, la confrontació interna, o desafiaments polítics com l'expropiació a la petroliera Repsol-YPF o la guerra amb el grup Clarín de comunicació representarien un fre per a l'actual model brasiler.\nAnhels de ser potència\nEl Brasil ha recuperat la sintonia perduda amb els Estats Units\nLa vocació brasilera de ser una potència global és conseqüència de l'èxit de la revolució social interna. Lula va fer el primer pas amb la creació d'un nou bloc, el dels països emergents, articulant els BRIC (Brasil, Rússia, Índia i la Xina), però l'amistat amb Hugo Chávez, el castrisme i, principalment, amb l'Iran de Mahmud Ahmadinejad van generar recels a Washington.\nDilma Rousseff ha donat un cop de timó: s'ha oblidat de Teheran i s'ha acostat a l'administració de Barack Obama. El Brasil es posiciona com un compendi de "realisme, pragmatisme i idealisme", segons el ministre d'Afers Estrangers, Antonio Patriota.\nL'aposta brasilera l'ha consolidat com a líder regional i alhora li ha permès guanyar-se un lloc propi en aquest nou ordre multipolar de relacions internacionals.


Per un govern municipal que respecte la diversitat sexual! | Coses a dir\n← La participació com a eix troncal de l’acció del nou govern municipal\nUn bon govern és el que escolta als empleats i empleades →\nPer un govern municipal que respecte la diversitat sexual!\nPosted on 28 gener 2015\tby Sergi\nEl 9 de juliol del 2006, el meu marit Jose de Lamo i jo ens casàrem. Un esdeveniment important en les nostres vides que va significar, alhora, mostrar una altra València al món, perquè aquell casament es produïa mentre el papa Benet XVI oferia una missa en la ciutat excloent amb les nostres famílies (i que, tot siga dit, va ser una porta d’entrada més per a la corrupció de la trama Gürtel). Crec en el respecte a la diversitat, en la convivència que hem de construir entre totes les persones, en una València on cabem tots: cadascú amb les seues idees i formes de viure; sense exclusions ni sectarismes. Vull que eixos valors estiguen presents a l’Ajuntament de la ciutat i per això et demane que participes en les votacions a les primàries de Compromís.\nLa diversitat ha de convertir-se en un valor a protegir i a fomentar pel govern municipal. Nosaltres, lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals, hem avançat molt en igualtat en els últims anys. Les lleis de matrimoni i d’identitat de gènere van situar-nos a l’avantguarda mundial en quant a igualtat legal però encara molt a fer per aconseguir la igualtat social. L’eina més important per a nosaltres és la VISIBILITAT. Perquè, i això ho sabem del feminisme, allò personal és polític. Per a una parella de xiques o de xics, com el meu marit i jo, donar-nos de la mà al carrer és un acte d’afirmació política de la nostra identitat, un acte polític que naix de les entranyes, però un acte polític al cap i a la fi.\nPer això, elegírem casar-nos el dia que el món mirava a València com a una ciutat conservadora, on un Papa extremadament excloent i irrespectuós amb la nostra realitat arengava contra nosaltres, contra la diversitat, contra els drets humans més elementals. I amb la cara ben alta decidírem dir PROU i mostrar al món com era realment esta València nostra, una ciutat oberta, diversa i tolerant. Una societat divorciada del seu govern municipal, el qual pretenia mostrar una imatge en blanc i negre. Però no ho aconseguiren. Perquè València ha sigut, és i serà multicolor. I això, estic convençut ho tindrà molt clar el pròxim govern municipal, on Compromís tindrà un paper clau. Mal que li pese al conservadorisme més ranci.\n#ImaginaValència apostant pels valors de la diversitat: impulsant l’Orgull Lèsbic, Gai, Trans i Bisexual; recordant i homenatjant les víctimes de l’odi per qüestions de gènere, llengua, ètnia o orientació sexual; com la ciutat oberta i moderna que tots i totes ens mereixem.\nAquesta entrada s'ha publicat en Primàries Compromís i etiquetada amb diversitat, Feminisme, igualtat, LGTB. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n4 respostes a Per un govern municipal que respecte la diversitat sexual!\n29 gener 2015 a les 15:20\nCom a amic i company de valors de Sergi i José, tinguí la sort de compartir aquell acte tan important i bonic, tant a nivell personal com sociopolític.\nDes del lloc on la societat de València et done, sé que continuaràs treballant per la diversitat en totes les vessants humanes com una font de gran riquesa social.\n29 gener 2015 a les 15:22\nGràcies, Jordi! Em recorde molt d’eixe dia! Quina sort compartir-lo amb tu! 😉\nrobertortinfalco@hotmail.com ha dit:\n29 gener 2015 a les 15:49\nEnhorabona, encara q j ‘han passat 8 anys. Triareu el mijor día possible.\n29 gener 2015 a les 15:50


El Club del joc - Notícies del CPNL\nAquesta activitat, doncs, proposa un tast de diversos jocs de taula amb l'objectiu de difondre l'oferta de jocs i les joguines en català entre els participants, així com també potenciar l'ús de la llengua catalana en un entorn lúdic.\nDe les activitats de l'any 2014 destaquem quatre sessions del Club de Joc. Les dues primeres van estar organitzades per la Delegació de Nou Barris i la llibreria La font de mimir. Es va jugar al conegut joc de Catan, en el qual l'important és dissenyar una estratègia de negociacions per acabar tenint el control d'una illa. En l'altra sessió, que va comptar amb un convidat d'excepció, en Màrius Serra, va ensenyar a jugar els participants amb l'Enigmàrius, el seu darrer joc.\nLes altres dues sessions van estar organitzades per la Delegació de Sant Martí, en col·laboració amb el Casal de Gent Gran Quatre Cantons, ubicat al barri del Poblenou. La primera es va centrar en el Verbàlia, que planteja tot tipus d'enigmes amb la llengua com a protagonista i l'altra sessió va estar dedicada als jocs lingüístics ràpids.\nEl joc és una eina de comunicació que ajuda a un aprenentatge inductiu de la llengua, per això és una bona estratègia per potenciar l'ús del català en els ambients de lleure.


Bloc de notes: de gener 2020\nMadrid em sembla avui una ciutat profundament trista. El cel gris deixa anar de tant en tant unes gotes de pluja minúscules, fredes, cantàbriques. Els carrers de prop del Retiro tenen un punt londinenc, però sense l’exotisme que té per a nosaltres la capital britànica. Tothom sembla tenir pressa. M'arribo a la Cuesta de Moyano, on la majoria de casetes són tancades. Un llibreter baixa la persiana de fusta just quan m'acosto a treure-hi el nas. Em compensa, però, l'escena que visc just al costat. Un altre llibreter té posada la ràdio, on sona una cançó de Gabinete Caligari. El llibreter acompanya la veu de Jaime Urrutia amb la seva, encara més greu. Com que en conec la lletra, els acompanyo jo també, interiorment:\nSi por costumbre yo amé\npor costumbre olvidé,\nÉs un moment bonic, poètic, quasi el millor del dia. El llibreter no s'avergonyeix en absolut davant la meva presència i segueix cantant, mentre jo ressegueixo els títols del taulell amb l'orella posada en el duet. I no se m'acudeix millor música que aquesta de Gabinete per acompanyar aquest Madrid d'avui, gris com la força del costum.\nEl museu del Prado em porta indefectiblement a la infantesa. No és un museu neutre, un museu més. Em recorda profundament la meva mare i alguna visita infantil, que llavors feia cansat i de mala gana. Però ara visc amb emoció aquells records. Recordo que Las Meninas estaven en una sala fosca i petita, on s'entrava gairebé com en un santuari. La primera vegada que vaig veure-les devia tenir sis o set anys. La meva mare me'n parlava amb devoció, com d'un tresor, i tinc ara a la ment una imatge vaga d'aquella sala fosca i de l'estranyesa que em va produir aquell quadre, que contemplava amb un sentiment inculcat de ser profundament afortunat de ser on era; una sensació que no acabava de comprendre. Ara la sala oval, gran, on s'exposa l'obra, juntament amb la resta de retrats de la cort de Velázquez, imposa. L'entorn ampli, amb les parets pintades de gris i els retrats, extraordinaris, exhibits amb amplitud, és magnífic. Tinc la sort de veure-la avui, estranyament, amb molt poca gent, gairebé sol. Però no en tinc prou amb aquest luxe; arribo cansat després d'unes jornades intenses i amb una certa enyorança, que no em predisposen a la bellesa. Segueixo recorrent les sales i el sentiment de trobar-me en un món irreal, més que no en un museu, segueix envaint-me. El passat se'm representa en forma d'imatges reiteradament presents en llibres de text de la infantesa: Jovellanos, pensatiu i somniador, retratat per Goya, el mateix Goya pintat per Vicente López, Carles V a cavall, per Tiziano. O se m'apareix també la sagrada família de Rafael, la reproducció de la qual, emmarcada en fusta daurada, presidia la saleta de casa els meus pares, on ara hi tinc la biblioteca.\nCuriosament, és la pintura del segle XIX la que em va estovant i situant-me: Fortuny, els Madrazo, l'immens quadre de Gisbert de l'afusellament del general Torrijos... D'aquí, entro ja ben predisposat a les últimes sales de la planta baixa. L'anunciació de Fra Angelico, acabada de sortir dels tallers de restauració, treu l'alè amb els nous colors, nets i inflamadíssims. Tres Boticellis, crec que provinents d’una donació de Cambó, bellíssims amb els seus paisatges d’arbres paral·lels. I, sobretot, els primitius flamencs: Memling, el Bosco, David, Brueghel i, sobre tot, van der Weyden. Em passo una estona recorrent aquestes sales dels primers flamencs, palesant la impossibilitat de retenir allò que veig, per endur-me'n alguna cosa. Finalment, el rellotge m'indica que he de marxar, el tren m'espera i em portarà feliçment a casa.\nDiumenge a la nit busco un bar on veure el partit de futbol del principal equip local. No és que hi tingui un especial interès, més enllà de que ens convé una derrota del Valladolid per als nostres càlculs de cara a la desitjada salvació, però m'agradaria veure com es viu aquí un partit de futbol. Així que després de sopar, recorro els carrers d'aquest anomenat barri de las letras –no sé si és una denominació tradicional o un invent modern, em temo que això darrer- fins arribar a la plaça de Santa Ana. Constato que, igual que passa a la nostra ciutat, la majoria de bars i tavernes estan orientades a un públic forani: locals atractius, amb major o menor grau de casticisme, però sense televisió ni, lògicament, públic local que l'envolti. Acabo veient els minuts finals del partit, lamentablement, en un pseudopub irlandès, on tres o quatre parroquians canten tímidament el gol de Nacho que els dóna la victòria. Amb la derrota del Mallorca, estem a tres punts de la salvació.\nPasso la tarda –de fet només un parell d’hores- resseguint algunes de les llibreries de la ciutat. La Central de Callao –de què tant m'havien parlat- és extraordinària, però immensa, gairebé inabastable. Pujo per la bella escala de fusta i barana metàl·lica que em recorda la d'una altra llibreria, molt llunyana, la Manufacture de Montolieu, i em perdo per les diferents sales i pisos. Necessitaria hores, que no tinc, per poder resseguir-la. Trec el cap a Bardón, que és el contrari del que jo busco en una llibreria de vell. Impossibilitat de buscar i remenar sense objectiu; lleixes plenes de lloms de pell i daurats, i pregunta instantània sobre què estic buscant. Responc donant un parell de noms d'autors a l'atzar i em donen de seguida un grapat de fitxes escrites a mà amb títols, preus –alts- edicions i dates. Dono les gràcies a la noia que m'ha atès i me'n vaig. De camí cap a la plaza Mayor –els turistes som així no ens podem estar de treure el cap als llocs emblemàtics- passo per una mena de passatge –crec que es diu de San Ginés- on hi ha una parada de llibres i cartells antics en un racó buscadament pintoresc. No hi sé veure res. Al costat, una placa en una xocolateria explica que aquell és el lloc on transcorre una de les escenes de Luces de Bohemia. Segueixo el meu camí cap al sud i, fregant la Latina i Lavapiés, m’arribo a Gulliver, que és tancat, obre a les 17:30. Un horari estrany, quasi francès (per l’estranyesa, no per l’hora d’obertura). No tinc temps d'esperar-me.\nDesprés de Moyano i el Prado, passo per l'hotel a recollir la maleta i enfilo cap a Atocha, no sense fer una parada a La Fábrica. El rellotge m’empeny i no puc dedicar tot el temps que voldria a aquest espai que exposa una selecció interessant de llibres de fotografia –alguns editats per ells mateixos- i de la resta d'arts. Li dic a la noia que no marxaria mai d'allí però que m'espera l’AVE. Somriu i em desitja bon viatge.\nAra escric precisament durant el viatge, i això m'ajuda a passar el temps, que abans no tenia i ara, paradoxalment, em sobra. El tren travessa els camps invisibles de Castella i Aragó, ocults en la foscor. Desitjaria arribar aviat i poder ficar-me el llit, esperant a que arribi un altre dia.\nPublicat per Àlex Figueras a 1/29/2020 Cap comentari:\nPublicat per Àlex Figueras a 1/24/2020 Cap comentari:\nPublicat per Àlex Figueras a 1/16/2020 2 comentaris:\nNo em sorprèn gens la vehemència de la gent jove, la inflexibilitat dels seus arguments, la fe cega en les seves creences. En canvi, em sobta molt trobar gent entrada en anys que continuï sent impermeable davant d'opinions i idees diverses. Sense dubtes, sense arestes, sense l'efecte -que en aquest cas jutjo positiu- de l'erosió del pas del temps.\nDe molt jove vaig començar a escriure una novel·la. Estava tocat per l'efecte de les meves primeres lectures importants i creia que jo també era capaç d'escriure alguna cosa sòlida. Ara veig que eren uns textos infantiloides, previsibles i mediocres. Recordo que una escena transcorria en un tren i el protagonista -una mena d'alter ego meu- jugava a endevinar a quina estació baixaria cada passatger. Es tractava d'una mena de joc d'identitats, en què s'assignava a cada persona un indret físic en funció d'unes característiques personals.\nAra, aquesta puerilitat no m'agrada i em fa pensar en el concepte d'identitat. I em preocupa veure com, en les societats modernes, sembla que cada vegada més l'autoafirmació està basada en la identitat, en la pertinença a uns determinats col·lectius. I penso que, com comença a passar amb la identitat religiosa, la resta d'identitats haurien de passar també a un pla gairebé íntim, sense necessitat d'afirmació pública.\nLlegeixo Distante de Marie Modiano, editat per Cabaret Voltaire. I he de reconèixer que ho faig per ser l'autora filla de Patrick Modiano. En un altre cas, dubto que m'hagués fixat en aquest llibre. Però no m'agradaria que el meu judici estigués marcat por ser vos quien sois. Ni en un sentit ni en un altre. Penso en l'autora com en una mena de Jordi Cruyff de la literatura. Algú a qui deu pesar el cognom, no sé ben bé si per bé o per mal. Possiblement tingui més portes obertes, però també el llistó més alt.\nEl llibre em captiva. És estrany, una mica distant, com el seu títol; amb atmosferes molt marcades però ben diferents de les que dibuixa el seu pare. No hi sé veure cap influència paterna. Allà on en un hi ha boirines, en l'altra hi ha cristalls. Se'm fa difícil emetre un judici -encara no he acabat la novel·la- però d'entrada em sembla un llibre gens menyspreable, una autora a tenir en compte.\nJordi Cruyff va fer una bona temporada amb l'Espanyol.\nCaminant pel carrer Provença em trobo el meu germà I. Xerrem una estona al carrer. De cop, se'ns acosta un pobre i ens demana diners. Quan li diem que no, ens engega a fer punyetes. Veiem que repeteix el patró amb altres persones. Una estratègia disruptiva.\nUna altre imatge de la posmodernitat. Un percussionista tocant amb un ritme frenètic amb llaunes i altres elements poc convencionals a la porta del Zara de Gran Via. Molta gent -bàsicament turistes- creuant pel semàfor de vianants. Un noi que també travessa l'àmplia calçada fent esses i ballant al ritme sincopat de la percussió. Gent que grava l'escena.\nL'imperi Inditex i la música alternativa. L'omnipresència de mòbils i l'existència digital. Les llengües diverses. La duresa de l'asfalt i de les llums. Les multituds que quasi es toquen però que viuen existències en paral·lel, realitats distants, sense cap contacte. Quina realitat tan estranya!\nVaig a Sarrià en tren. Fa molts anys que no hi anava. Impossible no pensar en quan feia cada dia aquest trajecte per anar a l'escola. COU: disset anys. Sento el pas del temps, no com la música de Powell, sinó gairebé com un huracà. El viatge se'm fa molt curt, a diferència de llavors. Segurament, la percepció ha canviat també en això. Quan arribo a l'estació, que no ha canviat gaire, tiro cap al centre de l'antiga vila, a diferència de quan anava a l'escola, que enfilava cap a la Bonanova. Els carrers del vell Sarrià em semblen massa foscos, la suavitat de l'hivern barceloní no em sembla obstacle per sentir una certa melangia pròpia de la foscor d'aquesta època de l'any. Els meus passos ressonen en els carrers deserts. La plaça de Sant Vicenç -també fosca- és gairebé com una aparició. No tinc un dia propici als cants de la nit. Hi tornaré de dia. I caminaré fins la font del meu vell col·legi, on només vaig passar un any, que ara em sembla desaprofitat.\nPublicat per Àlex Figueras a 1/10/2020 Cap comentari:\nAquests dies viscuts entre excessos -de consum, d'alimentació, de socialització- han tingut també el seu contrapès amb les corresponents hores de recolliment -refredat, silenci, lectura-. Segurament el més profitós d'aquesta cara B hagi estat la recuperació, potser també amb un cert excés, de la lectura de la meravellosa A dance to the music of time, d'Anthony Powell, en l'edició espanyola d'Anagrama, interrompuda no sé ben bé per què fa uns anys, a la meitat del tercer moviment. Han caigut en poques setmanes quatre de les dotze novel·les que, dividides en quatre volums corresponents a les estacions de l'any, configuren aquesta gran obra de l'escriptor anglès, a qui s'ha qualificat sovint com el Proust anglès.\nPerò com escriu Charles McGrath en un interessant article al New Yorker, més enllà d'incloure la paraula temps en el seu llarg cicle de novel·les i de la configuració d'un gran fresc de personatges d'una època, no hi ha gaire semblances més entre els dos grans escriptors. De fet, el referent francès de Powell seria més aviat Poussin, el seu pintor de referència, d'una obra del qual, exposada a la londinenca Wallace Collection, pren títol la seva creació literària.\nNo és segurament una lectura fàcil -tampoc difícil- ni trepidant, però costa escapar-se del balanceig suau de les històries entreteixides d'aquests personatges d'una societat i una època que s'allunya vertiginosament amb les actuals maneres de fer, tan alienes a les d'aquestes novel·les. I, efectivament, les històries de Powell configuren com una dansa amb el temps, una dansa que, com aquelles músiques celtes, va accelerant el seu ritme i esdevenen també vertiginoses, conduint indefectiblement cap a aquells moment de la vida en què la nostàlgia comença a pesar massa.\nL'últim capítol que he llegit, el cinquè de l'onzena novel·la, m'ha semblat especialment brillant, potser per la proximitat amb què visc la reflexió amb què s'inicia, d'una certitud excelsa i punyent:\nCada década recriminatoria plantea nuevos enigmas: cómo vivir mejor, cómo escribir mejor. La de los cincuenta, en principio menos aceptable para uno que la de los cuarenta, tiene, como mínimo, la ventaja de confirmarle sus peores sospechas acerca de la vida, liberándolo así de un considerable trecho de expectativas vanas y de típicas fantasías que son tan obstructivas para la creación literaria como para la vida. Puede que el quincuagenario ya no sea dueño de sí, pero con todo, lo es de una pasable experiencia miscelánea de la que echar mano a la hora de formar opiniones, distorsionadas o no, que por lo menos hasta cierto punto puede llamar propias. Pasado el medio siglo, una conclusión inevitable es la de que muchas cosas que al principio nos parecías increíbles no deben situarse ni mucho menos en una zona más allá de toda credibilidad.\nÉs el mateix capítol on la nostàlgia fa una sobtada aparició en forma d'hilaritat en el personatge de Moreland, un dels que apareix i desapareix del fil argumental i de la vida del narrador, Nick Jenkins, quasi de forma fantasmagòrica. La mirada de Nick, i el seu paper a priori discret i secundari, però al mateix temps rotundament serè i viu, és una de les claus, al meu parer, de la validesa i del valor d'aquesta història. Resulta gairebé impossible no identificar-se amb aquest Nick, omnipresent i balsàmic, que és el centre d'un món -el seu- però que alhora ens ajuda a veure -quasi com un mirall- com nosaltres mirem el nostre. I com la nostra vida no deixa de ser també un fresc i una dansa amb la música del temps, perdut o no.\nPublicat per Àlex Figueras a 1/03/2020 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Anthony Powell


COREOGRAFIES PER SANT JORDI\nper Ceip Pere Torrent a Alfons I, Cicle mitjà, Festes, Música\nEn motiu de la diada de Sant Jordi els alumnes de 3er ens van obsequiar amb la representació de tres magnífiques coreografies. Per tots aquells que no vareu poder assistir a l’espectacle, us oferim a través d’aquest espai, la possibilitat de gaudir-ne.\n…però sobretot hi ha d’haver-hi un caganer\nper frodri38 a Alfons I, Música\nEns podríeu ajudar a reconèixer a tots els artistes que participen d’aquesta nadala tan original?\nGràcies Carme…Bon Nadal per tu també.\nÉs evident que l’home és capaç de fer coses molt lletges si s’ho proposa…però també,afortunadament,és molt capaç de fer coses precioses gràcies al resultat de la col·laboració i d’una feina molt ben feta.\nMireu sinó el que es pot aconseguir quan s’ajunta un col·lectiu (Perpetuum Jazzile) amb un mateix objectiu.\nSegur que van fruir molt del seu treball…que el gaudiu vosaltres també.Val la pena.\nLa cançó de Nadal dels alumnes de 5è\nper Meritxell a Música\nAmb els nens i nenes de 5è, hem estat experimentant amb la nostra veu mitjançant el programa audacity. Aquí teniu alguns dels resultats!\nDuet a Cinquè\nEn Dídac i l’Alex de 5èC, ens van sorprendre interpretant l’Oda a l’Alegria de Beethoven, més coneguda com l’Himne Europeu.\nEn Dídac tocava la flauta travessera i l’Alex la guitarra. La propera vegada intentarem enregistrar-los amb vídeo perquè gaudiu de l’audició, però de moment ens hem de conformar amb les fotografies.\nLa Lourdes tocant el violí\nEls nens i nenes de 3r estem estudiant els instruments de corda fregada: el violí, la viola, el violoncel i el contrabaix.\nLa Lourdes de 3r D ens va portar a la classe de música el seu violí. Ens va ensenyar les parts del violí que ja haviem estudiat: la caixa de ressonància, les clavilles d’afinació, el betador, les dues efes, el pont, les cordes i l’arquet.\nVisita d’un Saxofonista\nMr. Barrionuevo – Patrick, ha vingut a visitar als alumnes de 2n, 4t i i 6è per\nexplicar la història del saxofon. Ens ha ensenyat també diversos saxofons de la família.\nSabem i vam poder comprovar, que el saxo és un instrument de vent amb canya i que sense aquesta no pot sonar.\nEns ha interpretat obres conegudes com: Star Wars i Indiana Jones, entre d’altres.\nT’atreveixes a descobrir què és?\nTinc pont i no sóc riera,\ntinc cordes i no sóc terrat;\ni segons qui em festeja,\nquan em toca em fa cantar.\nP3 I ELS MÚSICS DE BREMEN\nper evila228 a Educació Infantil, Música\nEL MES D’ABRIL ELS NENS I NENES DE P3 VAM ANAR A L’AUDITORI DE CORNELLÀ A VEURE “ELS MÚSICS DE BREMEN”.\nVOLEU SABER QUÈ VAM VEURE? AQUÍ TENIU ELS NOSTRES DIBUIXOS…\nUn dia a Barcelona amb Cicle Mitjà\nEl passat dijous 3 d’abril, els i les alumnes de 3r i 4t de Primària vam passar el dia a Barcelona. Durant el matí vam assistir a una audició anomenada: “Sabies que les pel·lis tenen música?”. Els músics de Bat audicions musicals ens van fer participar, cantant i utilitzant la percussió del nostre cos, mentre ells interpretaven cançons de pel·lícules de dibuixos animats com: Els Caçafantasmes, Lucky Luke, Popeye, El Llibre de la Selva, Inspector Gadget, La Família Adams, Les Fabuloses Tortugues Ninja i Arale.Després de l’audició, vam visitar el museu de zoología i de geología.\nAquí podeu escoltar algunes de les peces que vam poder gaudir: (però en català!)\n53 consultes en 0,14 segons (6.39M)


Noticies - L'alcalde de Manresa afirma que Ampans és un orgull per a la ciutat i un element important de projecció exterior\nL’alcalde de Manresa, Valentí Junyent, ha afirmat avui que la Fundació Ampans és un orgull per Manresa i també un element important de projecció exterior de la ciutat. Junyent ha acompanyat la vicepresidenta i consellera de Benestar Social i Família, Neus Munté, durant la visita que ha fet aquest migdia a la residència per a persones amb discapacitat intel·lectual i trastorn de conducta Els Comtals II d’Ampans. També han participat en la visita la secretària general del departament de Benestar Social i Família, Dolors Rusinés i el president d’Ampans, Domènec Casasayas.\nAmpans ha organitzat avui una jornada de portes obertes perquè les famílies, voluntaris i treballadors d’Ampans poguessin conèixer de primera mà les instal·lacions del nou centre, que es va posar en marxa el passat mes d’octubre i que acull una vintena de persones en places concertades pel departament.\nEn acabar la visita, l’alcalde de Manresa i la vicepresidenta han coincidit a destacar la trajectòria d’Ampans així com els reconeixements que ha rebut al llarg de l’any, coincidint amb la celebració del seu 50è aniversari.\nPer a Valentí Junyent, “Ampans és un actiu de ciutat, un orgull per tots nosaltres i un element destacat per a la projecció exterior de Manresa”. Per això, ha afegit, “esperem poder treballar junts per poder tirar endavant projectes de futur a la nostra ciutat”.\nPer la seva part, Neus Munté ha assenyalat que “avui en dia és tot un referent en el seu àmbit arreu del país”. “Aquest centre Els Comtals –ha afegit - és el darrer exemple d’aquesta gran tasca i de l’amplíssima oferta a través de la qual Ampans desenvolupa la seva tasca en benefici de les persones amb discapacitat intel·lectual. Una tasca que, des de l’arrelament comarcal ha transcendit més enllà del Bages per esdevenir una entitat de renom arreu del país”.\nMunté ha destacat també el suport del Departament de Benestar Social i Família i ha posat com a exemple les 20 places concertades a Els Comtals II. “Des del Govern de Catalunya –ha dit- fem així un esforç important per donar resposta a les necessitats de les persones i les entitats. I si algú vol saber, ara que sembla que tant i tant els preocupa, a què dediquem els diners, només ha de fer una visita a aquesta residència. Els recursos públics els destinem, entre moltes d’altres prioritats, a concertar places en benefici del benestar de totes les persones de la nostra societat".\nAmpans és una fundació que treballa per promoure l'educació, la qualitat de vida i la inserció laboral de les persones amb discapacitat intel·lectual gestionant centres, serveis, programes i suports amb criteris d'excel·lència acreditada. Acompanya i dona suport a més de 1.400 persones i a les seves famílies en serveis d'atenció diürna, ocupació terapèutica, acolliment residencial, formació, lleure, esport i tutela, fomentant l'autonomia i la igualtat d'oportunitats.\nEn l'àmbit laboral, ha creat empreses i serveis que donen feina a prop de dues-centes persones amb discapacitat i risc d'exclusió en els sectors de jardineria i garden (Garden Ampans), neteja, manipulats, arts gràfiques, recollida selectiva i restauració i amb les marques pròpies Formatges Muntanyola i Vins Urpina.\nLa residència Els Comtals II de Manresa ofereix acolliment residencial especialitzat per a persones amb discapacitat intel·lectual i/o malaltia mental i trastorns de conducta associats, que requereixen programes d'atenció rehabilitadora per la seva integració i normalització comunitària.


La Mostra Igualada canvia de dates i celebrarà al seva 32a edició del 26 al 30 de maig amb el lema "Mires o veus?" - Escena Familiar\nLa Mostra Igualada canvia de dates i celebrarà al seva 32a edició del 26 al 30 de maig amb el lema “Mires o veus?”\nLa cita anual de referència de les arts escèniques familiars, la Mostra Igualada, ha canviat les dates de celebració de l’edició d’enguany, la 32a, i es celebrarà del 26 al 30 de maig i no al mes d’abril, del 15 al 18, tal i com estava previst inicialment. El canvi de dates, segons l’organització, ha estat una aposta per aconseguir la màxima presencialitat possible en l’exhibició dels espectacles.\nLa Mostra Igualada 2021, que serà la segona que dirigirà Ramon Giné, treballa en diferents formats per poder celebrar l’esdeveniment, sigui quina sigui la situació pandèmica de la Covid-19 en les dates previstes. Els responsables de la Mostra han rebut prop de 600 sol·licituds i obriran a principis d’abril la inscripció de professionals, a més de fer pública la programació i la graella d’espectacles d’enguany.\nL’organització de la Mostra ha llançat, per a l’edició d’enguany, una campanya participativa, per tal d’estimular la mirada creativa entre el públic amb el lema Mires o veus? A través de la campanya es vol convidar al públic a percebre de manera diferent allò que ens envolta. L’ideòleg de la campanya i responsable de la imatge d’aquesta edició de la Mostra ha estat el pintor i dissenyador gràfic igualadí Ramon Enrich.\nLa façana d’una casa, una porta o una escombra, que són elements molt presents en la nostra vida quotidiana es poden convertir, segons la mirada que hi llancem, en curiosos personatges que ens observen en el més absolut dels silencis. Aquesta il·lusió òptica de percebre cares en objectes quotidians consisteix en un fenomen psicològic conegut com a paridòlia i és un símptoma d’una gran capacitat sensorial.\nRamon Enrich ha partit d’aquest concepte per bastir la campanya i confegir la imatge de la Mostra d’enguany i ho explica, raonant la diferència entre simplement veure i mirar: “La paridòlia és un joc estimulant que et porta a mirar les coses d’una altra manera. Provoca que t’hi fixis, que observis amb atenció, i no només les vegis. T’amplia la ment i et deixa sorprendre. Com el teatre que, a partir de la vida real, et transporta a un univers de ficció que t’evoca, emociona i et permet anar més enllà. És per tot arreu, encara que a vegades no ens n’adonem”.\nEn què consisteix la campanya i la participació del públic? La Mostra el repta a trobar cares en objectes quotidians i a compartir-les a les xarxes socials amb l’etiqueta #miresoveus. Les més originals formaran part de l’espot de la fira i entraran al sorteig d’un cap de setmana familiar a l’allotjament rural Can Alemany, a Santa Margarida de Montbui (l’Anoia). El premi inclou l’estada d’una nit amb l’esmorzar de l’endemà inclòs. La cerca de paridòlies ja està oberta i, per optar al sorteig, cal haver publicat la o les fotografies (no hi ha límit de participació) abans de l’1 d’abril del 2021.


Creu Vermella Espanyola obre sis centres mòbils nutricionals a Níger | Consumer\nCreu Vermella Espanyola obre sis centres mòbils nutricionals a Níger\nEl seu objectiu és atendre a 76.000 famílies durant els propers sis mesos\nCreu Vermella Espanyola ha obert en els últims dies sis centres mòbils nutricionals a la regió de Maradi, a Níger, amb l’objectiu d’assistir a 76.000 famílies vulnerables durant els propers sis mesos. El país africà viu una greu crisi alimentària a causa de les males collites, la sequera, la plaga de llagostes de l’any passat i els alts preus dels aliments bàsics.\nEn aquests centres mòbils, oberts en col·laboració amb la Creu Vermella de Níger, treballen una desena de persones, entre experts en nutrició, infermers i voluntaris que s’encarreguen del pesaje, mesurament, inscripció i distribució de queviures i medicines entre la població famolenca.\nD’aquesta forma, l’ONG pretén aconseguir la recuperació nutricional urgent de les persones que pateixen desnutrició moderada. Per a això, després d’identificar als beneficiaris, se’ls integra en un programa de nutrició suplementària, a més de facilitar tractaments mèdics adequats per a la seva total recuperació i evitar que caiguin en la desnutrició severa, molt més complicada de tractar.\nDonada la magnitud de la crisi, l’organització humanitària té previst ampliar ràpidament la seva intervenció a altres regions, a fi d’atendre a més de 6.000 nens i nenes en situació de malnutrició moderada.\nD’altra banda, els donatius de particulars estan resultant fonamentals per dur a terme aquesta operació. La suma del recaptat per Creu Vermella Espanyola aconsegueix ja els 187.000 euros des del començament de la campanya. Els qui desitgin realitzar una aportació poden fer-ho a través del telèfon 902 22 22 92.\ncentres Níger-ca nutrición-ca


Els homes i dones del temps visiten Vallnord-Pal-Arinsal aquest cap de setmana - Diari de la neu\nEls homes i dones del temps visiten Vallnord-Pal-Arinsal aquest cap de setmana\nEls homes i dones del temps de cadenes com La Sexta, TV3, Canal 9, BFMTV, Nowa TV, Betevé, Radio Flaix i Rac 1 estaran a Pal i Arinsal\nMeteorologia, AndorraAgències 18.01.201911.45 h\nMeteoròlegs europeus venen a compartir les seves experiències a Vallnord-Pal-Arinsal aquest cap de setmana Autor/a: Captura de pantalla\nReconeguts meteoròlegs d’Europa, vindran un any més a passar un cap de setmana a l’estació amb l’objectiu de promocionar el país, l’estació i les condicions meteorològiques d’Andorra. Es tracta d’un esdeveniment que començarà aquest divendres i finalitzarà el diumenge.\nL’estació de la Massana ja està donant com a habitual la trobada entre meteoròlegs. Aquest cop, Vallnord-Pal-Arinsal reunirà a partir d'avui a dones i homes del temps procedents d’Andorra, Espanya, França, Polònia i Bèlgica amb l’objectiu de donar a conèixer de forma més exclusiva, les condicions meteorològiques del país, les repercussions del temps en el turisme i sobre tot, aprendre sobre el clima andorrà. Per aquest esdeveniment, Vallnord-Pal-Arinsal acollirà representants de la meteorologia de La Sexta, TV3, Canal 9, BFMTV, Nowa TV, Betevé, Radio Flaix i Rac 1.\nLa novetat d’aquesta tercera edició és la realització d’una xerrada amb Laura Trapero, investigadora del CENMA-IEA, que donarà a conèixer l’estat del present i del futur del clima d’Andorra però sobre tot, emfatitzar sobre episodis hivernals on es podran parlar de casos reals ocorreguts al país.\nCap de setmana amb més del 85% de les instal·lacions obertes\nDurant aquest cap de setmana, l’estació obrirà un total de 81% de pistes, és a dir, 34 pistes de 49 i un total de 93% de remuntadors. La previsió de nevades d’avui determinaran l’obertura de més instal·lacions. Pel que fa als gruixos de neu, l’estació ofereix 50cm de neu a cota alta i 30cm a cota baixa i les temperatures baixaran i rondaran les mínimes de 5 graus sota zero i màximes de 1 graus negatius.\nEspai del temps a La Sexta


Els ucraïnesos destrueixen centenars de blindats gràcies als llançamíssils portàtils\nUn soldat ucraïnès als afores de Khàrkiv amb un llançamíssils antitanc Javelin, de fabricació nord-americana. Sergei Bobok / AFP\nBarcelonaLa forta resistència ucraïnesa a la invasió russa ha sorprès tant els analistes independents com els serveis d’intel·ligència de molts països, però tot té un perquè. Més enllà de les errades estratègiques russes i de la bona organització per part de Kíiv, hi ha raons més materials per entendre els èxits ucraïnesos.\nUna d’aquestes raons és l’enorme quantitat de llançamíssils antitancs portàtils que els governs de l’OTAN han enviat a Ucraïna, unes armes que estan marcant la diferència a favor dels defensors. Es tracta d’armes que pot portar i operar un sol soldat i que perforen amb molta facilitat el blindatge dels vehicles russos, tancs inclosos. Les imatges de tropes ucraïneses amb aquest armament a l’espatlla són habituals a les xarxes socials i ja han esdevingut un dels elements distintius d’aquest conflicte. Hi ha vídeos d’unitats ucraïneses en què tots els membres en porten un.\nDe fet, l’exèrcit ucraïnès ha fet estralls entre les tropes russes sobretot pels atacs a petita escala sobre columnes de transport i de tancs que avancen exposades per carretera. Els defensors, doncs, es poden situar en posicions ben protegides per atacar els blindats i els camions amb relativament poca oposició. El fet que Rússia faci avançar les columnes sense suport ni aeri ni d’infanteria facilita encara més la feina als ucraïnesos.\nUn mes d'invasió: així s'ha encallat Rússia a Ucraïna\nEls països de l’OTAN i altres aliats han assegurat que enviaran a Ucraïna com a mínim 45.000 armes antitanc lleugeres més, com ara els Javelin nord-americans, els NLAW sueco-britànics, els Carl Gustav suecs i els C90-CR espanyols, entre d'altres. Però podrien ser més, ja que països com França, Itàlia o Turquia no han especificat exactament quin armament proporcionaran a Ucraïna.\nD’aquests aparells, els Javelin i els NLAW són els més punters i els més nombrosos –els Estats Units i el Regne Unit ja en van enviar a Ucraïna abans de l’esclat del conflicte en previsió d’un atac–, però els altres són igualment efectius si es té en compte que una bona part dels blindats russos tampoc són d’últim model: dels 857 que han sigut destruïts o capturats per les forces ucraïneses, 484 eren de fabricació soviètica, segons dades de la web d’anàlisi militar Oryx.\nTecnologia puntera i mortífera\nTot i ser armes petites, la potència dels Javelin és elevadíssima i dona molts avantatges a les tropes que els utilitzen, la qual cosa justifica el seu cost: 175.000 dòlars per unitat. El primer avantatge és que compten amb un visor d’última generació que es pot fer servir de manera independent en tasques de reconeixement del terreny. Per exemple, aquest visor té un amplificador d’imatge de 800 metres i visió tèrmica, cosa que permet identificar en plena foscor persones, canons o vehicles amb el motor en marxa. A més, el tub llançamíssils és molt lleuger per tractar-se d’una arma que pot aniquilar un tanc: pesa menys de sis quilos (el visor, set).\nQuan el visor s’acobla al canó, permet identificar un objectiu (per exemple, un tanc enemic) i la informació es transmet al míssil, que actua de forma intel·ligent. Una vegada es prem el gallet, el canó expulsa el projectil amb una petita detonació que evita el retrocés de l’arma i la típica explosió dels llançamíssils. Això fa que es pugui disparar des de dintre d’un edifici, on es gaudeix de molta més cobertura.\nQuan el míssil és expulsat, vola uns set metres i se li engega el motor que el porta fins a l’objectiu, que pot estar en un radi màxim de tres quilòmetres. Té dos modes de foc: el directe, per a posicions fixes, camions o fins i tot helicòpters, i el de dalt cap a baix (top-down, en anglès), que colpeja els tancs per la part superior, on el blindatge és menys gruixut. Com que el míssil es guia sol, el soldat que l'acaba de disparar pot buscar cobertura ràpidament abans que impacti en l’enemic.


Les zones urbanes ja tenen qui les cuidi durant dos anys - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes zones urbanes ja tenen qui les cuidi durant dos anys\nL'Ajuntament adjudica dos lots del nou contracte de manteniment\nredacció. manresa 04.03.2021 | 22:38\nLes zones urbanes ja tenen qui les cuidi durant dos anys Regió7\nL'Ajuntament ha adjudicat els dos lots que cobreixen més extensió del nou contracte de manteniment dels espais verds de la ciutat a dues empreses que ja han començat a treballar aquesta setmana. Tal com ja es va dir, el nou contracte ha incrementat la dotació econòmica en un 64,3% respecte del que hi havia fins ara. En concret, el seu cost anual és d'1.149.164,85 euros (IVA inclòs). Pel que fa a la durada, és de dos anys, prorrogables a dos més.\nEls dos lots adjudicats ara corresponen a les zones urbanes (nord-oest i sud-est) i s'han adjudicat a Fundació Ampans i a Ambientalia World SL, de Sant Feliu de Llobregat. Per primer cop, s'ha reservat un dels lots grans a centres especials d'ocupació d'iniciativa social i a empreses d'inserció. És el de la Fundació Ampans.\nA banda d'aquests dos lots, que corresponen a les zones més urbanes, una altra de les novetats de la licitació va ser la incorporació de dos lots específics: un per al polígon de Bufalvent i l'altre per al parc del Cardener. Adjudicacions que es formalitzaran aquest mes.\nA Bufalvent, la principal novetat serà que la majoria dels treballs es realitzaran en horari nocturn, un fet que permetrà que no hi hagi cotxes i camions que entorpeixin les tasques i evitarà molèsties a les empreses del polígon. Al Cardener, s'amplia notablement la llargada i l'extensió de la zona mantinguda i s'hi inclouen els itineraris paral·lels dins del manteniment continu periòdic, amb una gestió en què prevaldran els criteris ambientals a favor de la biodiversitat d'un espai seminatural.\nEl nou contracte elimina totalment l'ús dels herbicides, la qual cosa permetrà que la ciutat faci un salt molt gran en aquest aspecte. A més a més, augmenta el pressupost destinat als salaris, sobretot per l'increment del conveni laboral, però també perquè ara s'hi inclou el cobriment de baixes i de vacances i perquè s'hi afegeixen equips de reforç per a les èpoques de màxima feina.


La crítica de Monegal: TVE: els errors pesen, Ana Blanco manté la ingravidesa, per Ferran Monegal\nLa crítica de Monegal: TVE: els errors pesen, Ana Blanco manté la ingravidesa\n31 de d’octubre del 2021. 20:28\nTVE ha fet aquesta setmana els seus primers 65 anys. No he vist cap gran celebració de l’efemèride, de moment, a la seva graella. Dimecres a la nit, sí, una miqueta d’excitació nostàlgica a ‘Viaje al centro de la tele’, seguit d’un especial ‘Lazos de sangre’ sobre Chicho Ibáñez Serrador i el seu gloriós concurs ‘Un, dos, tres...’. I poca cosa més. Home, atesa la situació d’aquesta gran corporació pública, amb uns índexs d’audiència que voregen la irrellevància davant els imperis privats, i també altres cadenes públiques autonòmiques, potser és millor mantenir la prudència. És molt simptomàtic que quan TVE celebra la seva edat ha de recórrer a la moviola cap al passat, i recordar Félix Rodríguez de la Fuente, el ‘Gran Circo’ de la família Aragón, Chicho, o el gag de l’empanadilla de ‘Martes y trece’. ¡Ah! Han passat més de sis lustres de tot això. Dels últims anys, en canvi, TVE em sembla que només s’atreveix a publicitar com a èxits ‘Operación triunfo’ o ‘Cuéntame...’. Vist el problema en diacronia, potser a qui haurien de fer un homenatge és a Ana Blanco, que porta des de 1990 presentant ‘telediarios’, molt més temps en antena fins i tot que Jordi Hurtado. Això d’Ana Blanco és prodigiós. Més de 30 anys esquivant les purgues que les diferents tendències polítiques han anat fent a TVE. I mentre la ‘corporació’ –abans ‘ens’– se n’anava inclinant, cap avall. pel pes dels errors, Ana Blanco és l’única que ha demostrat tenir el do de la ingravidesa.\nPel que fa al paper de TVE Catalunya, la irrellevància també es manté. Ni el fitxatge de Xavier Sardà (‘Obrim fil’) ha aconseguit canviar la situació. Té prohibit tocar informació d’actualitat, i es refugia en temes com ‘¿Què mengem?’, ‘¿Hi ha vida després de la mort?’, i és clar, així no hi ha manera. A sobre, ara el desplacen a la matinada i potser ja només el disfruten els que fan guàrdia al parc de bombers.\nTVE va néixer el 28 d’octubre de 1956. La ‘Carta de ajuste’ va ser la primera imatge que va emetre. Un altre 28 d’octubre (de 1866) va néixer el senyor Ramón María del Valle-Inclán a Villanueva de Arousa. Mai va conèixer la tele. Però quan a ‘Luces de bohemia’ explica que la cultura es transforma en esperpent quan passa pels miralls còncaus i convexos, estava, sense saber-ho, definint la tele.


5 beneficis del marisc per a la nostra salut - Restaurant Sa Gambina\nA més de ser molt saborós es pot consumir d’innombrables formes com en tot tipus de tapes, paelles, mariscades o fins i tot d’acompanyants amb altres aliments i fins i tot a qualsevol hora del dia.\nEs consumeix molt restaurants i terrasses al costat del mar i la platja, i no només és molt desitjable, a més té grans beneficis per a la nostra salut.\nUs volem explicar 5 dels beneficis més destacats del marisc per a la salut si ho incloem en la nostra dieta:\nConté poques calories: un aliment ric, saborós i baix en calories? Doncs sí, és un aliment que ens ajudarà a no engreixar, a més contenen una gran font de proteïnes i de poc aportació calòrica, ideal si volem controlar la nostra línia a l’estiu.\nÉs un aliment ric en àcids grassos essencials: els àcids grassos essencials com l’Omega 3 que conté el marisc és molt beneficiós per a la nostra salut, ajudant així a evitar malalties cardiovasculars.\nReforça el nostre sistema immunològic: Com que conté una gran quantitat de vitamines, com la vitamina A, B i E, i així com antioxidants, minerals i àcid fòlic, ens ajudarà a reforçar el nostre sistema immunològic i evitar que es desenvolupin algunes malalties com alguns tipus de càncer, com el de pulmó o gola.\nEns ajudarà a millorar el nostre aspecte: A causa de la seva gran quantitat de minerals, ens ajudarà a que la nostra pell llueixi molt millor, així com la nostra vista i fins i tot el nostre estat d’ànim.\nMilloren la nostra memòria: El marisc ens pot ajudar a millorar el desenvolupament cerebral, no només en adults, també en nens. A més és molt beneficiós per evitar desenvolupar malalties que poden afectar la nostra memòria com l’alzheimer.\nEl marisc és un gran menjar gastronòmic que podrem consumir-lo de moltes maneres diferents, acompanyat amb molts tipus de salses, calenta, fred i fins i tot a qualsevol hora. A l’estiu, demana la teva bona ració de marisc com tu prefereixis i millora la teva salut i estat d’ànim.\nhttps://www.restaurantscadaques.com/wp-content/uploads/2016/08/logo1-1.png 0 0 restaurantsagambina https://www.restaurantscadaques.com/wp-content/uploads/2016/08/logo1-1.png restaurantsagambina2017-07-15 19:57:292017-07-15 19:58:305 beneficis del marisc per a la nostra salut\nPassar el cap de setmana a Cadaqués: 5 activitats per descobrir Beneficis de la dieta macrobiòtica