L'Onze de Setembre i la CIC - Cooperativa el Poblet\non Dimarts, 10 de setembre, 2013 at 22:31\nAtenent la commemoració d’aquest Onze de Setembre de 2013 a Catalunya, ens fem ressò de l’article que ha publicat Dídac S. Costa a la nostra xarxa social.\nI l’Onze de Setembre, què fem?\nQuè farem els i les companyes cooperativistes integrals l’Onze de Setembre? Jo, personalment, com que sembla que no tenim cap política en aquest tema, aniré amb els companys del Proces Constituent a fer la cadena humana, encerclant La Caixa.\nper lluitar per dret d’autogovernar-nos,\npel dret de no ser una colònia amb polítiques de terra conquerida des de fa segles;\namb l’esperança que Catalunya pugui tornar a oferir, en tenir de nou alguns majors graus d’autonomia en relació als límits imposats des de fa segles per les castes castellano-andaluses que governen aquest estat per mantenir-lo a l’antic règim, una nova utopia llibertària com la del 1936, lúnica al món;\ni per lluitar pel dret a la nostra maltractada llengua, i amb ella la seva cosmovisió. No per ser millor ni més gran, sinó pel respecte a la biodiversitat humana. I sí, perquè és mes social i progressista, ara i sempre, que les nostres veïnes francesa i espanyola, mes afins al caciquisme que a l’assemblea.\nper tenir una dreta i no dues; i perquè la pròpia, la de consum de proximitat, ha treballat; no és caciquista i feudal del segle XIII, com la quilomètrica que també tenim, sinó industrial i burgesa del segle XIX\ni recordem-ho, si cal, en els nostres àmbits llibertaris, per evitar confusions que generen confrontació: no es la lluita per un estat. el 1714 no hi havia estats; ni el 1640. I ja aleshores vam ser conquerits, i obligats a renunciar a la nostra llengua i a les nostres llibertats i constitucions, més democràtiques que les que ens foren imposades.\nLluitar per la independència no es lluitar per un estat; es lluitar pel dret a autogovernar-nos i no ser colònia. Que no acabem sense adonar-nos-en fent costat als falangistes del PP i Ciutadans amb la visió de la unitat indivisible d’España…\nSiguem mes honestos: anarquisme es confederació de nacions lliures. no provar de fer revolucions en els estats en què ens ha tocat viure per guerres nacionalistes de conquesta, com és el nostre cas en repetides ocasions..\nÉs impossible no estar d’acord amb això des del punt de vista llibertari. No és, com cap altra, una solució final a tot, com no ho és per si sol l’ecologisme, per exemple, Però és un cami imprescindible cap a un món més lliure i d’iguals. O és que no ho estem pel dret dels tibetans, maputxes, guaranís, tolteques, occitans, bretons o irlandesos i escocesos a escollir com s’autogovernen?\nSalut, indeependencia i hippisme!\n[Recomanem, també, l’article de Félix Rodrigo Mora: La Revolució Integral és el marc necessari de l’alliberament nacional de Catalunya.]\nDimarts, 10 de setembre, 2013 at 22:47\nBé, també som uns quants els cooperativistes que ens afegirem a la Via Catalana. En el meu cas seré a l’Hospitalet de l’Infant, a donar suport a la gent de les comarques de les Terres de l’Ebre, tan despoblades, i que l’any passat van acudir a la gran manifestació independentista de Barcelona.\nDimarts, 17 de setembre, 2013 at 13:31\nDesde el meu punt de vista “tambe anarquista” no puc estar mes en desacord amb la reflexió que comença amb “Siguem mes honestos: anarquisme es confederació de nacions lliures.”\nCrec que l’anarquia es refereix a la llibertat individual i no de paisos, terres, estats o nacions… I crec que es indiferent el “com” s’hagin creat aquestes divisions. La llibertat individual es la que defineix la llibertat colectiva i el colectiu ha d’englobar al maxim d’individus.\nEl fet de delimitar cualsevol dels meus drets a un hambit regional sens dubte disminueix la meva llivertat individual i per tant tambe la colectiva sigui quin sigui el colectiu.\nL’anarquisme, a mes, ha de tenir la seva base en la bona voluntat i en el desig de igualtat i benestar no de un mateix sino de tota la resta de humans (o essers vius si vols). El fet de desitjar un canvi per a una millora d’un sol colectiu sense tenir en compte l’efecte negatiu que tindra sobre altres parts del “colectiu unic” esser huma, em sembla una postura totalment allunyada a la idea d’anaqruia (la que jo tinc obviament).\nDijous, 28 de novembre, 2013 at 21:46\nEl planeta terra no és un col·lectiu únic.El planeta terra és divers i plural, obert i ple de contrastos. Voler reduir tota aquesta diversitat a una cosmovisió ( per més bona voluntat que això tingui) és senzillament emular les ideologies imperialistes que pretengueren unificar el món, i que ho feren a sang i foc, eliminant cultures, ecosistemes i espècies.\nLa gran comunitat humana no pot obviar les diferències, perquè fer-ho implica eliminar-les i esdevenir intolerants i opresors. Les cultures i l’anarquisme son perfectament compatibles i en aquest sentit el que cal reivindicar és la igualtat entre territoris, mai la superioritat d’uns per sobre d’altres, tal i com fa l’espanyolisme imperialista o una versió intolerant de l’anarquisme, que actua com a imperialista. Les cultures occidentals ( inclòs l’anarquisme) ha eliminat i aniquilat moltes cultures, si us plau, no continuem per aquest camí. Catlunya vol ser lliure per relacionar-se de tu a tu amb les cultures que l’envolten, amb els ecosistemes i amb les comunitats humans.


Un matí de futbol a favor de ‘La Marató’ - FC Barcelona\nHomeClubNotíciesUn matí de futbol a favor de ‘La Marató’\nMés de 4.600 persones s’han apropat al Miniestadi per veure un partit amb un ambient molt festiu que ha acabat amb el resultat de 2-4 favorable a l’equip FIATC\nFoto de grup abans del partit / FOTO: VÍCTOR SALGADO-FCB\nAquest diumenge s’ha disputat l’emblemàtic partit de ‘La Marató’ de TV3 al Miniestadi. Més de 4.600 persones s’hi han apropat per veure el duel entre dos combinats d’esportistes, exfutbolistes, actors, músics i periodistes. A més, al recinte els més menuts han pogut gaudir d’activitats infantils que han fet del matí una autèntica festa.\nPel que fa als equips, l’Estrella Damm ha estat dirigit per Josep Maria Minguella i Quique Guasch, mentre que l’equip FIATC ha tingut com a tècnics Carles Rexach i Labi Champion.\nLa primera part del partit l’ha dominat el conjunt de Carles Rexach, però Roger Garcia Junyent ha anotat el primer gol del matx per a l’Estrella Damm des de la frontal de l’àrea al minut 27. Marc Márquez ha empatat el partit després de transformar un penal provocat per Alain Hernández (1-1) i, poc després, el pilot de Cervera ha assistit a Marc Montserrat, que ha aconseguit el segon gol per al FIATC (1-2). A la segona part, el domini ha estat del conjunt de Josep Maria Minguella, que ha disposat de diverses ocasions per batre Angoy fins que Alain Hernández ha empatat (2-2). El FIATC ha sentenciat el duel amb dos gols consecutius de Javier Pereira i Marc Montserrat a pocs minuts del final i s’ha emportat la victòria.\nCom a novetat d’aquesta edició, s’ha sortejat entre tots els assistents una moto Honda SH 125 edició especial Marc Márquez.\nLes entrades per a aquest emblemàtic enfrontament han estat gratuïtes, gràcies a l’aportació que han fet el grup farmacèutic Ferrer i Fedefarma (Federació Farmacèutica SCCL), que entregaran el valor del taquillatge al compte de La Marató.\nAixí ha estat el partit de 'La Marató' jugat al... per fcbarcelona\nCrida als abonats per a l'alliberament solidari


Les dones seran les protagonistes de l'Aerosport d'Òdena - Igualada\nEntre les participants hi haurà la pilot francesa d'acrobàcies Melanie Astles i l'alemanya Elisabeth Heilmeyer\nACN Òdena 02-03-2020 16:39 Lectures 2580\nUna avioneta fent acrobàcies en l'edició del 2019. Aerosport\nLa 28a edició del certamen d'aeronàutica general i esportiva Aerosport, tindrà com a protagonistes les dones a l'aviació. Se celebrarà els dies 9 i 10 de maig a l'Aeròdrom Igualada-Òdena, i comptarà amb la participació de la pilot francesa d'acrobàcies Melanie Astles, la primera dona que va competir al Campionat Mundial del Red Bull Air Race. També hi serà present l'alemanya Elisabeth Heilmeyer, una pilot especialitzada en vol sense motor i fundadora de l'Associació Las Sillas Voladoras que promou el vol adaptat per persones amb discapacitat, així com altres dones pilots d'aviació comercial i enginyeres aeronàutiques.\nEl certamen comptarà amb dos festivals aeris on participaran els pilots Àlex Balcells i Castor Fantoba. També hi haurà una mostra d'aeronaus que es dediquen a salvar vides en condicions extremes, com ara els helicòpters del cos de Mossos d'Esquadra, del Servei d'Emergències Mèdiques (SEM), de Salvament Marítim i els AirTractors del cos de Bombers de la Generalitat de Catalunya.\nEn paral·lel, com en les darreres edicions, hi haurà una zona d'iniciació als drons, activitats lúdiques infantils, conferències tècniques i es farà una gran promoció de batejos de vol perquè els visitants puguin viure l'experiència de volar en algunes de les aeronaus de les empreses expositores.


Com respondre "Què bé treballes sota pressió?" - aprenentatgesLlegir Més\nPrincipal aprenentatges Com respondre "Què bé treballes sota pressió?"\nLes entrevistes laborals no són exactament el que podríeu anomenar una barrera de rialles. Poden ser estressants i incòmodes per dir-ne el menys, tot i que un mal necessari si voleu posar-vos en compte amb una feina i uns ingressos constants.\nSovint poden sentir com si se’ls interroga per un delicte que no vas cometre, però es preparen per a l’entrevista i preguntes difícils com "Què tan bé treballes sota pressió?" pot marcar la diferència.\nEn aquesta guia ràpida, aprendràs per què els entrevistadors us fan aquesta pregunta, com respondre-la i quins errors heu d'evitar per fer fora els mitjons del director de contractació i obtenir-los.\nSovint és un misteri saber per què els entrevistadors fan preguntes a les candidatures certes, sobretot la estranya varietat, però hi ha una raó perfectament vàlida per la qual se us demana la vostra capacitat de treballar sota pressió.\nEls empresaris volen saber si és capaç de treballar de manera eficaç en un entorn exigent i ràpid i si esteu preparats per seguir la milió addicional. Volen saber que contracten algú que pugui avaluar situacions fresques, mantenir-se focalitzat, fer-se càrrec i simplement fer la feina.\nAquesta pregunta i les respostes que genera, no només ajuda als possibles empresaris a valorar la seva capacitat de treballar sota pressió. També els ajuda a apreciar les vostres habilitats de presa de decisions, resolució de problemes, organització i gestió del temps.\nBàsicament, el que realment demanen és: "És el tipus de persona que desitgem a bord quan es fa difícil, o simplement ens ensorràvem en un munt inútil i tranquil?"\nTotes les feines impliquen algun grau de pressió, ja sigui per assolir objectius, complir els terminis o gestionar múltiples tasques alhora - algunes feines més que altres (penseu: cirurgians o bombers, per exemple). En altres paraules, la capacitat de treballar sota pressió és una habilitat molt buscada pels empresaris i, per tant, és important proporcionar una resposta que demostri que ets perfectament capaç de mantenir la seva tranquil·litat en situacions difícils i estressants.\nEls següents consells us ajudaran a fer-ho.\nParlem de la manera de prosperar sota la pressió: és important recordar que el vostre objectiu final és assegurar que els empresaris són perfectament capaços de manejar les coses quan es fa difícil i que el vostre rendiment laboral no es vegi obstaculitzat en temps exigents. Podeu fer-ho centrant-vos en una situació en què esteu sotmesos a una pressió immensa i explicant com us heu plantejat.\nSubratlleu la manera d’afrontar l’ estrès: Els empresaris saben que el treball pot ser estressant de tant en tant i coneixen perfectament els efectes que els empleats amb treballs excessius i sobreestressats tenen sobre les seves empreses, és per això que busquen candidats que puguin aplicar mètodes pràctics. en situacions de pressió. La vostra resposta hauria de transmetre la seva capacitat de mantenir-se concentrat en la tasca que es realitza durant una gran crisi, i, sens dubte, no la sensació d’estrès.\nCentreu-vos en un temps que heu tractat amb la pressió de les forces externes: Mai, no heu parlat mai d’un moment en què sentir-vos pressionat era el resultat directe de les vostres accions. Fins i tot si arribeu al final, els empresaris només us veuran com a responsabilitat davant de la seva empresa i les possibilitats de contractar us són minsos. Dit això, tampoc apunteu els dits. En comptes d'això, parleu d'un moment en què la pressió era conseqüència d'alguna de les vostres o de qualsevol altre control, com ara un nombre augmentat de compradors si treballeu al detall, per exemple, i assegureu-vos de mostrar com és el vostre sentit comú, iniciativa, Les habilitats de resolució de problemes i de resolució de problemes van ajudar a gestionar la situació particular.\nRelacioneu la vostra resposta amb experiències de la vida real: és a dir, no amb les fabricacions de la realitat. La vostra resposta ha de comunicar la vostra capacitat de prioritzar i avaluar moltes tasques diferents alhora, gestionar el vostre temps eficaçment, pensar clarament en una crisi i triar la solució més rendible i eficaç del temps, així que assegureu-vos que la vostra resposta ho transmeti. Si ets nou en el món laboral i no tens experiència per reflexionar, és perfectament perfecte parlar d’una situació estressant en altres àrees de la vida, com ara períodes d’examen o moments d’estrès familiar. Tot i que vulgueu parlar, és fonamental que el relacioneu amb la feina per a la qual feu una entrevista, és a dir: parla de com l’experiència en particular us pot ajudar a tenir èxit en el lloc de treball i assegureu-vos que no sigueu massa personals., per exemple: esmentar el ressalt que tens en una primera cita.\nConsulteu els exemples següents per inspirar-vos quan arribi el moment d’indicar als empresaris el bé que podeu treballar sota pressió.\nSóc capaç de prosperar en diversos terminis i projectes. Per exemple, alguna vegada vaig haver de treballar en tres grans projectes que es van venir a la mateixa setmana. Tot i així, prioritzant les meves responsabilitats, treballant eficaçment amb els companys i esforçant-me més, vaig poder completar els tres projectes amb antelació i evitar cap estrès innecessari.\nEn la meva feina d’escriptor / editor, la pressió sempre continua. Hi ha terminis a complir i la càrrega de treball és constant. Però, creant un calendari detallat, sóc capaç d’organitzar el meu treball en petites tasques i completar projectes de manera eficaç i eficaç.\nTreballo constantment sota pressió en la meva posició actual i sento que per això m’he convertit en un treballador millor i més eficient. Per exemple, quan em trobo amb un client insatisfet, sóc capaç de centrar-me en la tasca actual, en lloc de sentir-me estressat. Crec que la meva capacitat de comunicar-me eficaçment amb els clients durant aquestes situacions ajuda a reduir el meu propi estrès, així com qualsevol estrès que pugui sentir el client.\nTenir molts encàrrecs diferents per treballar o un termini límit proper per complir m’ajuda a mantenir-me motivat i productiu. La solució no és entrar en pànic, sinó mantenir-me centrat en donar el millor de mi. Això em permet canalitzar la meva energia a realitzar tasques de manera eficient i sense problemes.\nCrec que tinc molt la pressió perquè estic acostumat a escriure assajos de llarga durada a terminis estrictes a la universitat, a més d’organitzar esdeveniments de la societat amb recursos limitats. He descobert que m'agrada treballar en un entorn difícil i sóc capaç de produir part del meu millor treball en pressió.\nSí, s'han de cometre errors i, sí, només som humans, però fins i tot el més petit error d'una entrevista pot ser devastador. Tanmateix, com que volem veure-vos triomfar i aconseguir la vostra feina de somni, aquí teniu algunes coses que cal evitar com la plaga en respondre aquesta pregunta d’entrevista particular:\nDir que no se senti mai pressionat: no sou perfectes, així que no proveu d’enganyar el responsable de contractació per pensar que sou: no s’hi acostaran. Sens dubte us heu sentit pressionats almenys una vegada a la vostra vida laboral, així que utilitzeu-lo al vostre avantatge.\nCentrant-me en com se sent l’estrès: és una entrevista de treball, al cap i a la fi, no una sessió de teràpia. A l'entrevistador no li importen els vostres sentiments; només els interessa saber si sou capaços d'actuar eficaçment en situacions exigents.\nParlar d’un moment que us poseu en una situació d’estrès: Això pot ser, per exemple, procrastinar quan teníeu intenció de treballar en un informe important. Encara que hagueu arribat al final i hàgiu lliurat l'informe fins a la data límit especificada, sereu considerats mandrosos i poc fiables.\nPermetre que no manegis la pressió bé: ho aconseguim, algunes persones no poden fer front a la pressió i no hi ha res dolent en admetre-ho, fora de les parets de la sala d’entrevistes. Dins, però, és una història completament diferent, i l’honestedat no és definitivament la millor política en aquest cas concret. Dit això, no us proposem que us dirigiu a un lloc de treball, sinó que us centrem més en com utilitzeu habilitats particulars per gestionar el vostre treball de manera eficaç.\nParlar d’un temps que sentiu pressionat i en última instància va fallar: com he comentat anteriorment, no sou perfecte (ningú ho és), però això no vol dir que haureu d’enumerar tots els vostres errors, debilitats i fracassos. Al cap i a la fi, l’entrevistador vol saber sobre els vostres èxits, no sobre els vostres fracassos, així que assegureu-vos que proporcioneu un exemple per on us heu avançat malgrat les circumstàncies.\nAlguna vegada se us ha preguntat en una entrevista com gestiona la feina sota pressió? Com vas respondre la pregunta? Feu-nos-ho saber a la secció de comentaris que hi ha a continuació: només us podreu estalviar el coll d'algú i ajudar-los a desenvolupar la seva feina de somni.\nTampoc oblideu consultar les millors respostes a les 20 preguntes d’entrevista més habituals.


La CUP renova el seu Secretariat Nacional, que ha estat escollit per un 69% de la militància\nPublicat 1/12/2019 14:41:21 +01:00CET\nLa CUP ha renovat aquest dissabte el seu Secretariat Nacional, que ha estat escollit per un 69% de la militància, mentre que el procés ha comptat amb una participació del 38,38% del cens, ha informat la formació en un comunicat aquest diumenge.\nLa votació telemàtica es va dur a terme des d'aquest dimecres fins al dissabte i s'han elegit les 15 persones --onze a través de candidatures col·lectives i quatre d'individuals-- que formaran part de l'equip executiu de l'organització.\nL'elecció ha situat Hugo Alvira, Sylvia Barragán, Aitor Blanc i Fabià Díaz en les quatre candidatures individuals, i Dayana Santiago i Anna Saliente al capdavant de la llista conjunta.\nCompleten la llista conjunta Maria Rovira, Laia Santís, Sílvia Pagès, Jose Juan Almansa, Edgar Fernández, Joan López, Pau Juvilà, Ivà Gallego i Francesc Gabarrell.\nLa renovació del Secretariat Nacional --en què ha pogut votar la militància amb més de sis mesos d'antiguitat-- va començar en una Assemblea Nacional al juliol, que va crear un equip per elaborar una candidatura col·lectiva per presentar en les eleccions internes d'aquest òrgan executiu.\nAquest òrgan del partit és el que coordina la gestió política de l'organització, i desenvolupa i executa la seva línia política i els acords que es prenen en les assemblees nacionals i els seus consells polítics.


Covid: la majoria d’indicadors a la baixa, amb l’amenaça de les noves variants – CATzona\nCovid: la majoria d’indicadors a la baixa, amb l’amenaça de les noves variants\nEl coronavirus va a la baixa. La majoria dels indicadors continuen en descens. Tot i que el nombre de pacients ingressats a les UCI dels hospitals per la Covid-19 puja lleugerament. Ara bé, la situació als hospitals és l’indicador a tenir en compte per controlar la pressió que pugui rebre el sistema. Així, doncs, els ingressos hospitalaris i el nombre de pacients a l’UCI són dades per veure com evoluciona la pandèmia. Pel que fa als ingressos, baixen respecte als d’ahir. Salut n’ha notificat un total de 2.117 (64 menys). El pic d’ingressos per coronavirus es va assolir el passat 24 de gener amb 3.038. Els pacients d’UCI continuen per sota de la barrera dels 650, i pugen dels 612 a 616, 4 més.\nEl risc de rebrot es troba en 274 punts, igual que ahir. Per trobar una dada similar, on el risc de rebrot se situés als 200 punts, cal anar fins al 16 de desembre (274). Segons les últimes dades facilitades pel Departament de Salut, l’Rt o índex de contagi es troba en 0,85, i puja 0,01. És a dir, cada 100 persones en contagien 85. En aquest punt cal recordar que les autoritats sanitàries recomanen tenir l’Rt per sota d’1 per mantenir controlada la transmissió. Per la seva banda, la incidència acumulada els últims 14 dies és de 333,79 per cada 100.000 habitants, també a la baixa.\nNous contagis i morts per coronavirus\nPel que fa als nous contagis per coronavirus, la xifra se situa en 1.862. Ahir se’n van notificar 1.986, dimarts 1.665 i dilluns 719. A més, s’ha d’insistir, però, en el fet que les dades de positius diaris no diuen gran cosa per si soles, cal observar la tendència general dels indicadors de la pandèmia. La xifra total d’infectats des de l’inici de la pandèmia és de 540.908.\nL’índex de positivitat se situa al 4,28%, una xifra inferior al 5%. Aquest límit del 5% el fixa l’Organització Mundial de la Salut (OMS) i el considera com un bon indicador per constatar que un país té la pandèmia sota control. Entre els dies 15 i 21 de gener, aquest percentatge era del 7,07. Entre el 22 i el 28 del mateix mes baixava significativament, fins al 6,52.\nEn relació amb el nombre de morts per coronavirus, la xifra total des del març puja fins a les 20.371 víctimes mortals. En les últimes hores se n’han notificat cinquanta-nou. La dada significativa, però, són els morts notificats aquest gener: 2.136. El mes de desembre se’n van comunicar 1.128 i el mes de novembre en van ser 1.778.\nQuina és la situació avui?\n“Anem baixant i sembla que la corba s’aplana”, detallava aquest dimecres en roda de premsa el secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon. D’aquesta manera, ha constatat que fa dos o tres dies que la corba baixa de manera encara més lenta i s’aplana. “Només hem baixat un 0,9%” l’últim dia. Una altra cosa que preocupa és que tampoc es mou la taxa d’antígens ràpids. “Hem d’estar atents per veure si aquesta tendència es consolida”. Argimon va dir que una de les conseqüències de baixar tan a poc a poc podria l’aparició de les noves variants.\nEl problema, però, rau en els ingressos. Tal com va comentar el secretari de Salut Pública, en una roda de premsa per parlar de la campanya de vacunació, la segona onada i la tercera onada han tingut diferències significatives. “La segona onada la vam començar amb 140 malalts a l’UCI. Quan comencem la tercera onada ens trobem amb 320 malalts. Gairebé 200 més”. Tot i que el nivell d’infecció de la tercera onada no va ser tan ràpid com el de la segona, hi ha hagut un nombre alt d’ingressos.\nPel que fa al nombre de vacunats amb primeres dosis, aquest dijous les dades en donen un total de 271.532. En les últimes 24 hores s’han vacunat 18.714 persones. Unes 175.397 persones ja han rebut la segona dosi de la vacuna (2.710 en les últimes 24 hores). El període de vacunació va començar el 27 de desembre, com en la majoria de països de la Unió Europea, que han optat per seguir una estratègia conjunta.\nImatge principal: test ràpid d’antígens per a la detecció de coronavirus / Efe


El relat zero\nPublicat el 21/10/2016 00:00\n«El temor principal de tot polític és aquest: explicar honestament la realitat i que els seus feligresos qüestionin el seu propi relat. El relat zero és la realitat. Sense pal·liatius, sense concessions, sense misericòrdia.»\nLlegia fa uns dies un article de Miquel Roig titulat «El grado cero del relato» on acotava en aquest concepte la realitat que hi ha darrere del discurs dels polítics. Exemplificant amb alguns polítics com George Bush, Aznar, Susana Díaz o Bill Clinton, es feia evident que la distancia del relat polític amb la realitat conflictiva, i la seva resolució, és només una eina que s’usa conscientment per la gestió estable del suport polític. No és aquest distanciament una desconnexió o biaix de la realitat inevitable per qüestions d’edat o d’ideologia -encara que també-, sinó que s’exerceix amb intencionalitat. El constant ús d’aquesta estratègia discursiva acaba per eliminar la seva eficàcia com amb qualsevol cosa que s’utilitza indiscriminadament. En part, és degut a això que es fan reduccions simplistes sobre els polítics com la de «són tots uns mentiders». Els receptors del relat noten inconscientment les estratègies retòriques de cada polític, i encara que defensin posicions diferents, les expliquen similarment. Pensar que et volen vendre la moto és una conseqüència inevitable.\nDistanciar el relat de la realitat no és més que suavitzar-lo, que moderar-lo. En un espai on la realitat està coberta per un vel, el narrador pot fer-te creure el que faci falta sobre la silueta que es veu marcada darrere del vel. Els polítics, narradors de la realitat, utilitzen el vel en major o menor mesura, però es cuiden molt de retirar-lo completament, perquè en aquest cas el què es veuria és un espill on el receptor del relat es veu exposat totalment. El temor principal de tot polític és aquest: explicar honestament la realitat i que els seus feligresos qüestionin el seu propi relat. El relat zero és la realitat. Sense pal·liatius, sense concessions, sense misericòrdia. Despullats de la seguretat que proporciona el vel, ens movem en un entorn on absolutament tot es qüestiona i el polític ja no té la certesa ni de què els seus secundaran el seu relat. Són pocs els polítics que s’arrisquen a aquesta estratègia discursiva, a aquest relat zero. En canvi, són la majoria els que usen el distanciament de la realitat per controlar el relat col·lectiu.\nUna vegada dit això, mirem què té a veure el relat zero amb Podemos. Ningú negarà la sensació de què el partit s’ha moderat, que els seus polítics no són tan contundents, que parlen d’una forma a vegades complicada d’entendre, i amb maniobres lingüístiques totalment innecessàries. ¿Per què hem perdut aquest toc “sexy” que ens diferenciava de la resta de formacions polítiques? Perquè un relat segur i estable exigeix un distanciament de la realitat. ¿És aquesta una estratègia discursiva adequada en el context en què es troba ara el partit? Possiblement. Tot i així, una cosa és evident: l’ús d’aquesta estratègia és assimilar unes regles de joc que la ciutadania ja\nconsiderava caduques. Ara, quan algú afirma que «tots els polítics són iguals», la inclusió dels dirigents de Podemos en aquesta frase és molt més fàcil. Per exemplificar aquesta diferencia entre el relat distanciat i el relat zero, podem agafar les declaracions sobre l’efecte de les institucions a Podemos. L’elecció està en si decidim dir que «les dinàmiques del congrés i les institucions absorbeixen, i tenim que fugir d’això sense oblidar a la gent i el carrer» (relat distanciat), o si decidim dir «el constant i únic contacte amb la gent de la política ens està convertint en un d’ells» (relat zero).\nÉs una estratègia a tenir en compte el retorn al relat zero para rejovenir el partit de nou. En els seus inicis, els suports a Podemos foren possibles gràcies a dues coses: per una banda, l’anàlisi realista de la societat i política espanyola i, per una altra banda, oferir honestament aquest anàlisi a la societat per què pogués utilitzar-lo com a relat. A través dels mesos aquest relat s’ha anat distanciant i, encara que segueix identificant correctament els problemes de la societat, no els transmet com una realitat simple, sinó que els repeteix com un mantra. Pareix ser que ens hem refugiat en el complaent món de la teorització enlloc d’escoltar i transmetre el crit simple i nu de la societat. Aquesta etapa, en certa manera necessària per reposar la voràgine electoral que portem des de fa 2 anys, arriba a la seva fi. Tornar al relat zero pot invertir aquesta tendència i evidenciar a Podemos com l’eina de canvi real que és, i no com un simple constructor de relats com tants d’altres.\nPer Daniel Franch - Portaveu del Cercle Podem Deltebre a Opinió


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia cultura 24. 03. 2021 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nUn jardí florit per a La Torrassa i la Florida\nL'artista Nevenka Pavic posa en marxa un mural col·laboratiu\nL'artista de l'Edifici Freixas Nevenka Pavic és l'encarregada de coordinar el mural col·laboratiu que es farà a la sortida del metro de La Torrassa, camí al Tecla Sala, i que forma part de les activitats a l'entorn de l'exposició sobre el Districte Cultural que es pot visitar al Centre d'Art Tecla Sala.\nSegons ha explicat Pavic, la idea és fer un treball amb la comunitat i entitats del barri de La Florida i convertir la paret “en un jardí florit”. La convocatòria es va fer a mitjans del mes de febrer i des de llavors han arribat flors de països com Portugal, Alemanya, Xile i Argentina.\nNevenka Pavic ha explicat que amb aquesta iniciativa s’està creant una comunitat a distància i que amb la situació actual de pandèmia és una manera de seguir actius. El mural es farà per etapes donades les dimensions de la paret. La primera ocasió que es podrà visitar serà a la Ruta d’Art Urbà que es farà a finals d’abril en el marc de l’exposició “Our garden needs its flowers”.\nSi vols participar al mural fes click aquí.


Ací crema el cor d'una falla: una radiografia del País Valencià Ací crema el cor d'una falla: una radiografia del País Valencià\nCremen les Falles en Gandia / Som Gandia.\n“Ací crema el cor d’una falla”. Pintades amb aquest text es poden llegir a les cruïlles on haurien d’estar situats els monuments fallers. La situació per tots coneguda ha frustrat, un any més —encara que amb menys sorpresa— la celebració de la Festa Gran del Cap i Casal. En aquest Sant Josep sense pólvora ni bandes Revista Mirall ofereix una mirada profunda sobre el moviment faller. Cal no esperar d’aquest reportatge un text que plore l’absència de la festa fallera, ple de sentimentalismes i folklorismes. La intenció i l’objectiu d’aquesta publicació és conèixer la realitat de les Falles i, el més important, l’impacte econòmic, cultural i, sobretot, sociològic que tenen sobre el poble valencià.\nA post shared by Junta Central Fallera® (@jcf_falles21)\nLluís Bertomeu és columnista a La Vanguardia i un gran coneixedor de les festes populars valencianes. Pere Fuset és regidor d’Administració Electrònica i Agenda Digital a l’Ajuntament de València i va ser president de la Junta Central Fallera (2015-2020). Emilia López es doctora en tecnologies de la informació, comunicacions i computació i és una de les responsables del projecte de la Falla Immaterial. Patricia García és responsable de protocol de la Falla el Trampot d’Énguera (La Canal de Navarrés). Quatre punts de vista diferents sobre un mateix fenomen, les Falles, que han estat poc enteses i fins i tot buidades de significat. Quatre punts de vista que conflueixen en Revista Mirall en aquest estrany mes de març.\nAcí crema el cor d’un tòpic\nPer a qualsevol valencià és arxiconegut l’estereotip del faller. Al més pur estil de Félix Rodríguez de la Fuente podríem dir que el Fallerus Valentinus comú es caracteritza per ser una persona de dretes, que parla poc o gens valencià, amb molts diners que gastar i amb poc respecte pels seus conveïns. Aquesta imatge clàssica del faller sembla estar gravada a foc al subconscient dels valencians. També al de molts forasters, alguns dels quals venen al Cap i Casal, no sense certa superioritat moral, “a ver cómo se queman millones de euros y un montón de borrachos colapsan y ensucian la Ciudad y tiran petardos”. És curiós que aquestos Forasterus Mesetensis vinguen en massa precisament a gastar diners per a ser cremats, a col·lapsar i embrutar els carrers i, de pas, a tirar algun que altre tro de bac. Però bé, eixa és altra discussió.\nAquestos tòpics venen, com quasi tots els mals, del segle XIX. Les Falles eren llavors un problema per a les elits, en tant que eren cada vegada més poderoses dins de la societat civil. La sàtira i l’associacionisme, fonamentals a les Falles, sempre han estat problemes per a unes elits que intentaren reduir el perill mitjançant limitacions i prohibicions. Davant els sonors fracassos, les classes altes varen comprendre que eliminar les Falles era missió impossible i canviaren d’estratègia. Si no pots amb el teu enemic, unix-t’hi. Dit i fet, allà que van anar. En unes quantes dècades la Festa fallera estava ja domesticada per un poder que, com per tots es sabut, prompte va estar íntimament unit a l’espanyolisme i el nacionalcatolicisme.\nCarmen Martínez-Bordiú, neta de Franco, va ser Fallera Major Infantil el 1960.\nDesmuntant el mite del Fallerus Valentinus\nPere Fuset explica que el moment en què açò es va fer visible va ser durant Postfranquisme. Llavors, el poble valencià va poder alçar la veu de nou i va trobar-se amb una elit —ja fallera— que no hi estava massa disposada. A partir d’eixe moment, quan les discussions polítiques estaven de nou al carrer, les elits van fer servir més que mai la domesticació de la Festa Gran valenciana per mantindre el poble allunyat d’idees “perilloses” i fer contra a un fictici imperialisme catalanista que suposava el mateix perill per València i per a les Falles que les armes de destrucció massiva del Saddam Hussein.\nD’aquelles noces aquests confits. Eixe és el procés de construcció d’uns tòpics que van ser desmuntats per a sorpresa de molts amb la publicació de l’Enquesta sobre la percepció social del col·lectiu faller davant la festa de les Falles com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat el 2017. Bé, el més sorprenent és que realment hi haguera qui pensava que un col·lectiu format per 120.000 persones podia ésser un bloc monolític, monoideològic i homogeni. En aquest informe sociològic es posa en evidència que el col·lectiu faller és un espill de la realitat valenciana. Els resultats tant en matèria ideològica com lingüística son quasi idèntics entre el conjunt dels valentins i el conjunt dels fallers: una majoria de centre-esquerra amb una identitat valenciana marcada, en moltes ocasions per damunt de la identitat espanyola.\nLes Falles com a motor de la Ciutat\nAl marge de l’impacte econòmic que per tots és sabut que és immens —753 milions d’euros segons un estudi del 2008—, les Falles suposen un important motor cultural per València. El més evident és el gran volum de creació artística relacionat amb la construcció dels monuments fallers, la confecció de la indumentària o la música de les bandes. No obstant això, l’impacte cultural de les Falles va més enllà, ja que les comissions falleres acostumen a organitzar jornades de teatre, ponències, xerrades sobre cultura i ciència. També els llibrets de les falles, alguns dels quals tenen un alt nivell literari, i que van tenir un important paper durant el franquisme com a trinxeres on el valencià es mantenia viu.\nTambé gràcies a les Falles algunes iniciatives de divulgació científica han trobat una forma d’arribar a un públic massiu. La Falla Plaça de Jesús organitza anualment junt amb la Facultat de Farmàcia de la Universitat de València la Neuromascletà. Aquest projecte el conformen una sèrie de conferències sobre neurociència durant la Setmana Fallera. Emilia López és una de les responsables de la Falla Immaterial, que des de 2017 “planta” un monument virtual construït amb Intel·ligència Artificial. López explica que es tracta d’un projecte de Ciència Ciutadana que tracta d’apropar la ciència a la ciutadania a través de les Falles. “Sempre hem comptat amb el suport tant de la UV com de la Junta Central Fallera”, explica López sobre el seu projecte. A més a més, assegura que, gràcies a les Falles, té una resposta i un abast que difícilment podria tindre d’altra manera. En 2021 la temàtica de la Falla Immaterial és el cant tradicional.\nFalla Convent Jerusalem-Matemàtiac Marzal de 1958. Primer Premi de Secció Especial. Durant els anys 50 i 60 les Falles serviren per integrar els nouvinguts de l’èxode rural.\nL’espina dorsal d’un País\nAmb tanta participació i tanta tradició com tenen, les Falles són una clara representació de la realitat valenciana. Els conflictes i els canvis experimentats per la societat valenciana es traslladen d’una o altra manera al món faller. Lluís Bertomeu explica com la tensió entre els barris perifèrics de nova creació i les zones cèntriques, present a moltes ciutats, es va traduir a València en enfrontaments entre les noves grans falles —que volien entrar a Secció Especial— i les tradicionals del centre —que no ho volien permetre—. Quan València vivia la seua Batalla durant la Transició, les Falles foren camp de combat i trinxera. Durant els anys de modernització i reconversió de la Ciutat, les Falles s’han rentat la cara. En definitiva, unes Falles vives son símptoma d’una València viva.\nA més de com a espill de la societat, les Falles fan una funció que pot esdevindre fonamental: la de símbol. El País Valencià és un país on no hi acord amb la bandera, amb l’himne, ni amb la llengua. Lluís Bertomeu està convençut, però, que sí existeix un cert consens sobre les dues coses que vertebren vertaderament els valencians: les bandes de música i les festes populars. Assegura que les Falles i altres celebracions son “el pulmó d’oxigen que ens salva com a societat”.\nLa Festa com a vincle\nCom explica Lluís Bertomeu, les Falles (com altres festivitats valencianes) serveixen per a que diverses formes de ser valencià confluisquen. D’açò en sap bona cosa Patricia García, responsable de protocol de la Falla El Trampot d’Enguera (La Canal de Navarrés). Aquesta comissió compta amb més de 400 fallers en un poble que té menys de 5.000 habitants. El fet que Enguera siga una localitat castellanoparlant l’ha fet, com altres d’iguals característiques, objecte de tòpics i condescendència per part de molts valencians. Però es pot ser valencià en castellà, com ho son els oriolans, els bunyolencs o els sogorbins. I també els enguerins, que a través de la seua Falla reivindiquen una valencianitat, la seua, que tenen clara. Patricia García assegura que les Falles els han permès als enguerins “fer més germanor” amb la resta dels valencians. “Gràcies a les Falles ens podem sentir prop” sentencia.\nPere Fuset insistix en la importància d’aquestos vincles derivats de les Falles. Les Falles són una mena de versió festiva de les associacions veïnals, que tanta importància teniren en la construcció de la societat civil, per exemple, per fer front el Franquisme durant la Dictadura. Les comissions falleres, a més a més, van estar durant els anys de l’èxode rural l’eina més pràctica a l’hora d’aconseguir una major integració dels nouvinguts als barris valencians. Una eina —diu Fuset— que no s’està fent servir ara amb els nous immigrants. Els quatre entrevistats per a aquest reportatge compartixen la visió de que les Falles, malgrat les molèsties i dilemmes que poden causar, són d’allò més útils per a la societat valenciana. Una eina per la promoció científica, cultural i per a la vertebració social a nivell local i nacional. El poble valencià compta amb una joia patrimonial. I, en moments difícils en què la festa es troba a faltar, és un bon moment per fer autocrítica.\nEl Nadal és valencià… I Santa Claus alacantí!\nJulen Bollain: “La llibertat és poder dir que no amb el cap ben alt”\nLa demonització dels valencians\nMichelangelo La Spina -\nBárbara Rey i els espaguetis més cars del món\nRodrigo Terrasa: “El PP va entendre el complex d’inferioritat valencià”


A la rereguarda d’Anníbal | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nA la rereguarda d’Anníbal\nAlumnes de la Universitat de Barcelona en pràctiques troben vestigis dels enfrontaments entre romans i cartaginesos de la Segona Guerra Púnica\nBarcelona 9 MAR 2015 - 08:21\tCET\nEstudiants de la Universitat de Barcelona, al jaciment ibèric.\n“Sis mil enemics van morir, dos mil es van capturar, juntament amb la guarnició del campament, ja que també va ser atacat. El general mateix i molts cabdills van ser fets presoners i Cissa, una ciutat que es trobava prop del campament, va ser presa per assalt”. Heus aquí en un llenguatge concís digne de la secció d'Internacional , sense floritures, un sobri comunicat de guerra de ni més ni menys que de Titus Livi (Història de Roma, Llibre 21). El text fa referència a un episodi bèl·lic al nord-est d'Hispania, a l'actual Catalunya, de la segona de les tres guerres que van enfrontar Roma i Cartago pel domini del món mediterrani.\nVa passar el 218 abans de Crist: Gneu Corneli Escipió Calb (ho era) va vèncer un dels contingents cartaginesos deixat enrere per Anníbal Barca per assegurar-se al corredor mediterrani les línies de comunicació i subministraments durant la seva marxa sobre Itàlia a través dels Alps. Els romans van aconseguir una victòria fàcil sobre els cartaginesos, van saquejar el campament enemic i la ciutat ibèrica veïna aliada de Cartago, Cissa, que va donar nom a la batalla. Entre línies, si es para atenció al text de Livi, se sent el fragor de la lluita.\nAlguna cosa semblant van haver de sentir els alumnes d'arqueologia en pràctiques de la Universitat de Barcelona que durant el treball sobre el terreny de l'assignatura metodologia arqueològica 1, supervisat pels seus professors i investigadors, van descobrir el que podrien ser vestigis de la història relatada per Livi. La troballa, que es va produir a l'octubre gràcies al sistema no invasiu de la tomografia elèctrica però que va ser anunciat aquest mateix any, consisteix en un gran fossat defensiu de més de 2.200 anys d'antiguitat, 14 metres d'ample, 5 de profunditat i 400 de longitud, que defensava l'oppidum (ciutat fortificada) ibèric de Vilar de Valls, sota l'actual municipi de Valls, a Tarragona.\nVilar de Valls pot ser Cissa, el poblat iber que va donar nom a la històrica batalla\n“Sense excavar no podem dir que Vilar de Valls sigui Cissa, però hi ha moltes coincidències, i a la zona, al nord, hi hem trobat indicis de la presència de tropes cartagineses o els seus mercenaris com projectils de plom de les fones o monedes púniques”, explica Jaume Noguera, director del projecte d'investigació Guerra i conflicte al nord-est de la península Ibérica en època romana-republicana (segle III aC), que fa prospeccions sistemàtiques a l'àrea. “La qüestió és saber qui va destruir el poblat de Vilar de Valls: si ho van fer els cartaginesos pot ser que fos Anníbal en marxa cap al nord, i llavors no seria Cissa; si van ser els romans, segur que sí. Això només es respondrà amb la prova del cotó de l'excavació”. Noguera dóna per segur que darrere del fossat apareixerà la muralla de la població.\n90 euros de multa per robar un fòssil de dinosaure de 70 milions d’anys\nTitus Livi i Polibi diuen que els romans van obtenir un gran botí del campament cartaginès (que estaria als afores de Cissa), ja que Anníbal havia deixat el gruix dels fardatges per marxar alleugerit cap a la seva epopeia alpina i Itàlia. En canvi, recorda Noguera, la presa de la ciutat ibera va tenir com a resultat un botí decebedor. “Livi el descriu com a pobre, aixovar bàrbar i roba d'esclaus”. En l'episodi de Cissa, segons Polibi, els romans van fer presoner un líder iber procartaginès que els donaria després problemes: Indíbil. Noguera recalca el paper que han tingut en els treballs arqueològics els estudiants, un centenar dels quals han fet prospeccions a peu per ajudar a esclarir què va passar en aquests vells paratges vetllats per la boira del temps.


Setze Barris és un projecte fotogràfic itinerant sobre els barris de Barcelona\nL'exposició a l'Edifici Borsi\nEncara tenim temps per visitar 'Setze Barris, mil ciutats: fotografies per a altres relats de Barcelona'. És l'exposició fotogràfica itinerant impulsada pel Pla de Barris en col·laboració amb l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona que fins al 31 de març està instal·lada a l'Edifici Borsi (Plaça de la Verònica). Comissariada per Andrés Antebi i Pablo González (OVQ) i Marta Dahó i Marta Delclòs (Comuna fotogràfica), la mostra recull la mirada d'onze fotògrafs i respon a la necessitat de trencar la imatge que podem tenir dels barris més perifèrics de la ciutat. Aquesta exposició és només una mostra de les obres que es podran veure en cada barri, en dferents equipaments de la ciutat.\n"Aquest treball entre artistes i veïnat ha donat lloc a una autorepresentació que desborda el marc habitual d'un encàrrec institucional"\nLa capital catalana s'ha erigit com un dels destins turístics urbans per excel·lència. Però quina Barcelona? L'Eixample, Gaudí i les Rambles: la marca Barcelona. La imatge és clara. Construïda entre altres coses a través de la seva representació; en les fotografies per exemple, que generen tot un imaginari que es tendeix a tenir de la ciutat. Una dada simptomàtica d'aquest fet és que avui dia l'Arxiu Municipal de Barcelona disposi de més de mil dos-cents registres fotogràfics digitalitzats de la zona de l'Eixample i que, en canvi, només cinc corresponguin a la Trinitat Nova, tres a les Roquetes i només un a la Teixonera. Multiplicar els punts de vista, i per tant els relats, és una forma de qüestionar la mirada hegemònica amb què s’ha construït visualment la ciutat, d’intentar integrar formes de vida i espais urbans que han quedat sistemàticament oblidats. Així s'ha pogut construir un relat coral de la ciutat posant en qüestió aquesta lectura de la ciutat que tradicionalment s'ha fet des de la institució.\n'Setze barris, mil ciutats: fotografies per altres relats de Barcelona' sorgeix arrel d'aquesta preocupació i amb aquesta voluntat. És per això que de juliol a desembre del 2018, com a encàrrec municipal, neix la idea de documentar el present dels setze barris on es desenvolupa el Pla de Barris de la ciutat. Per aquesta tasca, s'ha comptat amb els artistes Toni Arnau, Pau Faus, Julia Montilla, Anna Oswaldo Cruz, Tanit Plana Vallbona, Xavier Ribas, Mònica Roselló, Edu Ponces (Ruido Photo), Joan Tomàs, Marc Roig i Rogier Delfos (Werker Collective).\nUn procés fet amb els veïns\nLa feina de totes aquestes persones que han estat treballant en l'encàrrec ha estat duta a terme en estreta col·laboració amb associacions i col·lectius dels barris, de tal manera que juntes han pogut decidir què calia fotografiar i com. Aquesta forma d'entendre la fotografia obre un punt de trobada i debat, per poder pensar col·lectivament com veiem la ciutat, quina ciutat deixem veure i quina no veiem o no volem veure. És així com en alguns casos, aquest procés de treball entre artistes i veïnat ha donat lloc a la voluntat d'autorepresentació que desborda el marc habitual d'un encàrrec institucional; en altres, l'atenció s'ha centrat en la importància dels veïns i veïnes en la construcció de l'arquitectura d'un barri; en les condicions laborals als polígons; o fins a quin punt l'espai públic defineix la nostra forma de ser i d'estar.\nLes més de tres-centes fotografies que s'han generat en tot aquest procés, a més d'algunes formar part de l'exposició itinerant, també passaran a completar l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona, contribuint per la forma com han estat creades a revisar de forma crítica les lògiques dels encàrrecs institucionals i posant sobre la taula les problemàtiques que impliquen; a més de propiciar que aquests relats múltiples del present que vivim puguin esdevenir noves memòries per la Barcelona del futur.\nCarla Montoto: “Resseguint les passions dels altres vaig donar forma a la meva, que...


Condicions de privacitat – Mane La Résidence | Web Oficial | Hotels a Phnom Penh\nAquesta Política de privacitat s'aplica a www.manelaresidence.com, que és propietat i està operat per Mane La Résidence. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (www.manelaresidence.com), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb book@manelaresidence.com .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a book@manelaresidence.com . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: book@manelaresidence.com . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


Centre Mèdic Busquet. Avís Legal\nEn compliment del què s’estableix a la Llei 34/2002 de l’11 de Juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i el Comerç Electrònic (LSSI) i legislació sectorial concordant, s’informa dels següents aspectes legals:\nPropietari de la Web: Centre Mèdic Busquet\nResponsable legal de la Web: Neus Busquet Duran, NIF: 39147303S\nDomicili fiscal: Pau Claris, 2 08221-Terrassa, Barcelona\nE-mail de contacte: consulta.busquet@newgen.es\nTelèfon de contacte: 937881859\nDe conformitat amb el que estableix la normativa vigent en Protecció de Dades de Caràcter Personal, l'informem que les seves dades seran incorporades al sistema de tractament de titularitat de TOTULLSA, SLP amb CIF B65882961 i domicili social situat a PAU CLARIS 2 08221, TERRASSA (BARCELONA) , amb la finalitat d'atendre les seves consultes i remetre-li informació relacionada que pugui ser del seu interès. En compliment amb la normativa vigent, TOTULLSA, SLP informa que les dades seran conservades durant el termini estrictament necessari per complir amb els preceptes esmentats anteriorment.\nTOTULLSA, SLP informa que procedirà a tractar les dades de manera lícita, lleial, transparent, adequada, pertinent, limitada, exacta i actualitzada. És per això que TOTULLSA, SLP es compromet a adoptar totes les mesures raonables perquè aquests es suprimeixin o rectifiquin sense dilació quan siguin inexactes.\nD'acord amb els drets que li confereix la normativa vigent en protecció de dades podrà exercir els drets d'accés, rectificació, limitació de tractament, supressió, portabilitat i oposició al tractament de les seves dades de caràcter personal així com del consentiment prestat per al tractament dels mateixos, dirigint la seva petició a l'adreça postal indicada més amunt o al correu electrònic consulta.busquet@newgen.es.\nTambé l'informem que pot contactar amb el Delegat de Protecció de Dades de TOTULLSA, SLP, dirigint-se per escrit a l'adreça de correu epujol@newgen.cat o al telèfon 937.881.859. Podrà dirigir-se a l'Autoritat de Control competent per a presentar la reclamació que consideri oportuna.\nCopyright del material fotogràfic del lloc Web\nTot el material fotogràfic de la Web es propietat de Cristina Pujol i de Neus Busquet i es prohibeix la seva còpia o reproducció per qualsevol mitjà sense l'autorització escrita dels propietaris.


Un bressol amb molt d'estil : :: Socpetit.cat\nLa col·lecció 'Protection' de Kamkam intenta fer mobles infantils que siguin tan divertits com pràctics. El projecte es proposa reprendre l'estètica coreana tradicional i, al mateix temps, crear peces que brindin seguretat i protecció als petits usuaris.\nEl concepte de 'protecció', en relació amb els mobles, implica cuidar a l'usuari. Això significa que els dissenyadors van pensar en mobles que protegissin als nens de possibles danys físics i, al mateix temps, propiciessin un ambient agradable.\nLa col·lecció sencera consta d'un joc de tamborets que junts simulen un trenet (i que poden servir també com a caixes per guardar objectes), un bressol transformable, una taula amb compartiments i acabat de tela, i un rober que recorda les grans maletes que s'usaven per transportar roba en segles passats.\nPerò, sens dubte, l'estrella de la gamma 'Protection' de Kamkam és el bressol-divan, que té una estètica molt similar al típic sofà baix, sense respatller, guarnit de coixins solts, que es col·loca contra la paret.\nL'educació tradicional prohibeix jugar amb els mobles, plens d'arestes rígides i confeccionats amb materials delicats que el nen podria espatllar. En canvi, els mobles per a nens de Kamkam són joguines funcionals i decoratives, fetes amb components rentables i, sobretot, inofensius. I aquest bressol reuneix totes aquestes característiques.\nMés informació i compra a Kamkam www.kam-kam.org


Penjoll Ou en plata de llei | Comprar online a MeriTomasa\n> Joies personalitzades>Joies per nadons>Penjoll Ou\nPeça composta per tres collarets independents.\nTres parts d'un mateix tot. Un ou compost per aus que van emprenent el vol.\nTextura martelé, acabat envellit.\nAquesta peça és dissenyada pel mateix client: la mida, la forma general, les línies de partició, el lloc i orientació dels noms, la textura i l'acabat. És un regal per donar la benvinguda a un nou ésser.\nLa peça es compon de tres parts independents, tres collarets autònoms. Quan es col·loquen un al costat de l'altre encaixen com un puzle i formen el perfil d'un ou. Tres peces que formen un tot. Un tot format per tres germanes.\nCada un d'aquests penjolls simbolitza una au, des que trenca la closca fins que emprèn volada cap al seu propi camí.


Apartment Rabac 13 Rabac Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Rabac 13 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Rabac. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Rabac 13 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Rabac. Habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Apartment Rabac 13 sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, banyera hidromassatge, aire condicionat, servei de despertador, escriptori per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Rabac, el Apartment Rabac 13 és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nApartment Rabac 13


Vols barats de Tenerife a Brussel·les des de 188 € a Iberia\nVols barats Bèlgica Brussel·les Tenerife-Brussel·les\nVols barats de Tenerife a Brussel·les (BRU) de Tenerife a Brussel·les Tenerife-Brussel·les, Bèlgica\nConsulta l’oferta de vols de Tenerife a Brussel·les i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Tenerife a Brussel·les.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Tenerife a Brussel·les fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


El gran combat de l'època daurada de la boxa a Barcelona\nEl gran combat de l’època daurada de la boxa a Barcelona\nEl combat entre Uzcudun i Carnera té el rècord de públic a Espanya\nSergi Hernández | dilluns, 21 de juny del 2021, a les 09.56\nAls anys 30, la boxa aixecava passions. El novembre del 1930, més de 65.000 espectadors es van congregar a l’estadi de Montjuïc per presenciar el combat que va enfrontar l’italià Primo Carnera i Paulino Uzcudun, dos pesos pesants dels més destacats del panorama mundial. Va ser el més multitudinari que s’hagi celebrat mai a Espanya.\nDos púgils diferents\nUzcudun era un noi de pagès i havia fet carrera a París. Abans, però, havia fet alguns combats a Espanya. Un d’aquests, a la plaça de La Monumental de Barcelona, on va guanyar el campionat d’Europa. Després va anar als EUA. Va arribar al combat de Barcelona procedent d’Amèrica.\nPrimo Carnera era un gegant de més de dos metres d’alçada a qui presentaven com la gran esperança europea per guanyar el campionat del món.\nUn combat ajustat\nEls boxadors van entrar a l’estadi per la porta principal acompanyats pels seus preparadors. Van pujar al ring i, segons les cròniques de l’època, es va fer el silenci per uns segons.\nEl combat estava previst a 10 assalts. Des del principi, Uzcudun s’abraçava a Carnera buscant un combat cos a cos. Però Carnera aconseguia connectar algun cop de tant en tant i anava puntuant. D’aquesta manera, Carnera va guanyar el combat pels punts.\nAquest combat va marcar l’inici de la carrera internacional de Carnera i, per contra, va marcar el declivi d’Uzcudun.\nLa boxa va arribar a Barcelona amb estrangers, que van muntar els primers gimnasos. En aquella època, la boxa era un esport amb molts seguidors. Hi havia dos perfils d’espectador: el senyors o “senyoritus”, com es deia, i els obrers. Amb el temps, va arrelar entre els obrers, sobretot, en barris populars, com Gràcia o les Corts. L’espectacle de la boxa omplia places de toros, camps de futbol o sales de ball, com El Gran Prince, l’Olympia o La Paloma, que als matins es convertien en rings.\nLa dura vida dels boxejadors\nEmili Solé, campió d’Espanya de boxa als anys 80, explica que la boxa d’abans era una batalla campal. El boxejador, a més, havia de fer combats cada quatre o vuit dies, cosa que els feia anar amb el cap una mica desendreçat. Per la duresa d’aquest esport, la vida del boxejador oscil·la entre els vuit i els 13 anys.\nLa boxa, de seguida va generar un gran negoci al seu voltant. D’aquesta manera, els boxejadors van convertir-se en professionals. Els boxejadors de Barcelona, però, eren gent modesta que vivien de manera austera.\nEl final de la boxa a Catalunya\nL’esplendor de la boxa a Catalunya va tenir un final abrupte i definitiu amb l’inici de la Guerra Civil. A la postguerra es va reprendre, però ja mai més no va tornar a tenir l’èxit i la popularitat dels anys 30.\nUzcudun i Carnera van quedar mitificats a la memòria col·lectiva. Uzcudun va reprendre la seva carrera als EUA, però no li va anar bé. Va tornar a Espanya i va estar molt proper al règim de Franco, que el va convertir en un símbol. Tot el contrari del que va passar amb els boxejadors catalans, que van ser símbols de la República i, al final de la guerra, van ser perseguits i represaliats.\nL’aparició de la Lliga de futbol va arrossegar les masses que abans seguien la boxa i aquest va ser el final definitiu d’aquesta disciplina.\nHo va explicar Julià Guillamon, crític literari i escriptor, en aquest capítol de ‘Va passar aquí’.\nEl crac de Gràcia\n— boxa — Estadi Olímpic Lluís Companys — Parc de Montjuïc\nFutvòlei al Canal Olímpic\nEl primer aquatló jove a Barcelona des de la pandèmia\nEl Barça remunta per esvair els fantasmes\nLaporta té una assemblea tranquil·la\nEls socis del Barça aproven els comptes de Josep Maria Bartomeu\nXiulets i retrets a Jordi Moix\nJoan Laporta: “Riqui Puig és un jugador estratègic per al club”\nTòquio 2020: La guia de la revista ‘Fosbury’ perquè no se t’escapi res dels Jocs Olímpics


Meritxell Benedí: Necessitem un congrés de l’acció social? - Social.cat\nLa primera setmana de juliol, les professionals del sector social estem convocades al II Congrés de l’Acció Social Inclusió.cat, organitzat pel Departament de Treball, Afers Socials i Famílies i la Universitat de Vic, a la mateixa capital d’Osona. Després d’una primera edició dedicada a l’atenció integrada social i sanitària des dels serveis socials, enguany l’eix del congrés és la promoció de l’autonomia personal i l’atenció des de la proximitat.\nPerò, necessitem un congrés de l’acció social? Per al Sistema català de Serveis Socials és absolutament necessari sumar tots els esforços que calguin per sistematitzar el coneixement ja existent, construir coneixement científic, categoritzar-lo i transferir-lo. Perquè el coneixement científic ha de ser la palanca de canvi que construeixi, a partir del consens, l’espai comú per abordar les necessitats socials, més enllà d’ideologies i projectes polítics.\nEn aquesta edició, Inclusió.cat se centra en la promoció de l’autonomia personal i l’atenció de proximitat que, tal com veurem la setmana vinent a Vic, ha de ser preventiva, comunitària i, per tant, proactiva, per donar cobertura a tota la població, endarrerint la institucionalització i situant-la només on i quan sigui necessària.\nL’aposta per la construcció –consensuada– de coneixement científic i la promoció de l’autonomia personal a partir de l’atenció de proximitat són part del nou paradigma del Sistema català de Serveis Socials que el Departament de Treball, Afers Socials i Famílies vol impulsar, en tant que un país que no deixa ningú enrere és un país que atén a més persones, abans, per atendre menys persones –i millor–, després.


Convidar la ciutadania a fer un consum responsable apropant la tasca d’organitzacions, empreses i projectes que treballen per la transformació social i per un canvi de model econòmic. Amb aquest objectiu, l’Ajuntament de Barcelona, a través del Comissionat d’Economia Cooperativa, Social, Solidària i de Consum, organitza per segon any consecutiu la Fira del Consum Responsable i l’Economia Social.\nRoba, alimentació, llibres i cultura, turisme responsable, finances ètiques o salut configuren part de l’ampla oferta de productes i serveis que es podrà trobar i comprar aquests dies a la plaça de Catalunya.\nEn aquesta edició, la fira s’ubicarà en les dues corones exteriors de la plaça per donar major visibilitat als estands, i podrà visitar-se de 10 a 21 hores, excepte els dies de Nadal, Sant Esteve i Cap d’Any que l'esdeveniment tancarà.\nPerò a banda de les parades, l’interior de la plaça acollirà la Tribuna de les Persones, un espai on es portaran a terme diverses activitats per sensibilitzar i convidar a la reflexió. A continuació, en destaquem algunes:\nDesfilada de moda ètica\nUna oportunitat per conèixer marques i projectes a través dels quals poder comprar roba elaborada seguint criteris de justícia social i mediambiental. (Dijous 29 de desembre de 17.15 a 18h)\nInstall Party d'alternatives\nUn espai on "desconnectar del capitalisme" i afegir-se alternatives de banca ètica, electricitat, telecomunicacions, etc. (17 de desembre tot el dia i 27 de desembre al matí).\nSabates ecològiques i/o de producció local, xerrades informatives, reparació de calçat, i molt més.\nTantaka Teatre oferirà l’espectacle de titelles ‘La Botigueta’, on el públic podrà participar i aprendre de forma divertida com apostar per un consum responsable. Per la seva banda, Teatre sobre la Marxa presentarà l’obra de teatre infantil ‘Les 3 porquetes desnonades’.\n‘L’estenedor de les injustícies’ sobre la indústria tèxtil globalitzada, ‘Quines injustícies hi ha al món?’, l’exposició ‘Cafè Just i Comerç Just’ o jocs de taula de comerç just són algunes de les opcions disponibles durant la fira.\nLa fira acollirà la presentacions de diversos llibres com 'L’economia social i solidària a Barcelona', d’Anna Fernández i Ivan Miró, 'El honor de Dios', de Lidia Falcón o ‘Catálogo de decisiones y fragilidades’ de Toni Álvaro i Guillem Martínez.\n‘Bob Marley per xics’ a càrrec de Natxo Tarrés & The Wireless i les actuacions del grup ‘+FumsixFums’, el duet de Manresa 'Jo Jet i Maria Ribot', la cantant Judit Nedderman o La Pa són algunes de les propostes que trobareu.\nA continuació, podeu veure el vídeo de la I Fira de Consum Responsable i l'Economia Social:\neconomia social, consum responsable, Nadal Solidari, fira de consum responsable, fires i festes, desenvolupament sostenible


Promoció: Punt de càrrega PLA MOVELE | INKOO Promoció: Punt de càrrega PLA MOVELE | INKOO\nPromoció: Punt de càrrega, PLA MOVELE\nEl passat 17/04/2015 es va presentar el nou PLA MOVELE 2015 per a les subvencions en la compra de vehicles elèctrics. La principal novetat és que aquesta ajuda es vincula a la instal·lació d’un punt de càrrega per al propietari del nou vehicle.\nDes d’INKOO engineering oferim una solució integral, des de la distribució del millor material del mercat, la instal·lació del punt de càrrega per a vehicle elèctric, la legalització mitjançant Memòria tècnica de disseny segons la Nova Normativa ITC BT-52 i les gestions d’alta del comptador si necessari.\nAprofiti les ajudes del Pla Movele 2015\nCàrrega lenta 3.7 kW-16A monofàsica. Càrrega 6-8 hores\nTipus I (JE26221), Tipus II (Menneckes) i Schucko\nModel Wallbox per aparcaments particulars i comunitaris\nEquips amb comunicació Ethernet i lectura directa dels kWh\nDisponible software de gestió\nLegalització mitjançant Memòria tècnica segons ITC BT-52\n* el preu inclou: Equip càrrega lenta 3.7 kW 16A monofàsic, fins a 30m de DI monofàsica, tub vist lliure d’halògens, quadre elèctric amb proteccions corresponents, gestions d’alta de comptador, Memòria Tècnica. Altres opcions pressupostades apart. Preu sotmès a l’adjudicació de Ajuda de 1.000€ del Pla Movele\nEn INKOO Engineering t’oferim un servei àgil, competitiu i personalitzat per la instal·lació de punt de càrrega per a vehicles elèctrics. A més som especialistes en la instal·lació de punts de càrrega per al teu cotxe elèctric a la província de Barcelona i Catalunya.\n← 1a Jornada informativa: CÀRREGA DEL VEHICLE ELÈCTRIC\nBarcelona inverteix en punts de càrrega per a vehicles elèctrics privats →


Campus Barça Hoquei: Punt final a una setmana de somni\nEl Palau Blaugrana ha acollit el darrer dia del Campus\nS’acaba una setmana plena d’emocions. El Campus Barça Academy d’Hoquei Patins ha finalitzat, dissabte a la tarda, amb la cloenda que ha tingut lloc al Palau Blaugrana.\nEnrere queden dies carregats d’entrenaments individuals, de competicions, de banyar-se a la piscina i de viure a la Ciutat Esportiva Joan Gamper, a la Masia i al Palau des de primera hora del matí fins a la tarda.\nEl Campus ha estat dirigit per Sergi Panadero, jugador del primer equip, i coordinat per Guillem Pérez, entrenador de les categories de formació del Club. Jugadors del primer equip com Gual, Alabart, Roca, Egurrola i Sergio Fernández han visitat el Campus i han participat de les activitats programades.\nEl darrer dia de Campus ha estat molt especial. Els nois que hi han pres part han pogut fer la visita a l’Estadi i visitar llocs que mai es veuen per televisió del Palau Blaugrana: el vestidor del primer equip d’hoquei patins, la sala de vídeo i de reunions de l’equip, la sala de premsa...\nA la tarda, abans de la cloenda del Campus, han pogut fer realitat un desig que molts d’ells tenien: jugar al Palau Blaugrana.\nAmb emoció, a les cares dels nens, ha finalitzat el Campus i ara ja toca pensar a tornar-hi l’any que bé.


Més de 280 corredors participen a la 7a Cursa d’Orientació Lluís Barrera - El Cargol - El setmanari del Penedès\nMés de 280 corredors participen a la 7a Cursa d’Orientació Lluís Barrera\nPublicat el Dilluns, 22 Mai 2017 16:14\nUn total de 282 corredors van disputar aquest diumenge la setena Cursa d’Orientació Lluís Barrera. En categoria masculina va guanyar Jaume Palau, seguit dels equips CAV i Escola Esportiva CERR i en categoria femenina, Anna Guilera, seguida dels equips Compass 0 i Club del Circ Escola. Pel que fa als equips mixtes, la primera posició va ser per l’equip No tinc ganes de córrer seguit dels equips Els bitxo-boles i CEP Mixte.\nPel que fa a la cursa infantil/familiar, els cinc equips guanyadors en ordre d’arribada van ser pels equips: Els dos girats, Les Grotesques, Triceraptors, Roger&Jana, Els esportistes.\nDurant l’entrega de premis, a càrrec de la mare del Lluís Barrera, Carme Torné, tothom va poder gaudir d’un vermut popular que aquest any va comptar amb l’absència de begudes ensucrades i amb un tast de diferents fruites.\nDes de l’organització destaquen la gran quantitat de famílies que no van deixar passar l’oportunitat de poder córrer la modalitat de cursa infantil/familiar pels carrers de la vila, i on els més petits van poder gaudir amb els seus pares tot intentant buscar les fites marcades en el mapa.


Santa Maria de Pinós - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nSanta Maria de Pinós o Santuari de Pinós o Mare de Déu de Pinós  és una església del municipi de Pinós al (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nGòtic tardà, renaixement\nDes d'Ardèvol carretera al Santuari de 3 km. Pinós (Solsonès)\n41° 50′ 17″ N, 1° 32′ 24″ E / 41.838044°N,1.540096°E / 41.838044; 1.540096Coord.: 41° 50′ 17″ N, 1° 32′ 24″ E / 41.838044°N,1.540096°E / 41.838044; 1.540096\nEs troba a la carena de la serra de Pinós, molt a prop del seu punt culminant, considerat el centre geogràfic de Catalunya. S'hi puja des d'Ardèvol per una carretera asfaltada de 3 km. o bé, pel sud, des del nucli de Pinós, en 1,6 km. A la plaça davant l'església hi ha la Creu de Terme i en un lateral l'Hostal del Santuari.\nSantuari de planta rectangular cobert de doble vessant i amb el carener paral·lel a la façana principal. El portal, al bell mig de l'austera façana, repeteix la fórmula del frontó triangular sostingut per dues columnes estriades amb capitells dòrics sobre massisses pilastres. Un òcul il·lumina l'interior de l'església i dos parells de finestres rectangulars a banda i banda de la porta són les úniques obertures de l'edifici. Al costat llevant de l'església santuari hi ha el gran edifici de l'hostaleria i les dependències annexes.\nCentre de devoció comarcal s'alça a més de 904 metres d'altitud, dominant una magnífica panoràmica. El Santuari fou edificat l'any 1312 pels hospitalers. L´any 1505 en Bernat Casas, veí i pagès de Matamargó, quant feia camí cap a Biosca va parar a resar i en aquell moment se li va aparèixer la Verge i li va preguntar com anava la pesta que hi havia per tota la comarca des de feia temps i finalment li va dir que feia anys que s´havia perdut la devoció a la Verge i li manà que fes construir una Església per lloar Déu i la seva mare. Confirmat el fet de l´aparició pel Tribunal eclesiàstic s´hi va construir una nova església que no es correspon amb l'actual, que és posterior.[cal citació] El santuari surt esmentat en testaments del segle XIV i al XVI la devoció popular va prendre tanta volada que l'administrador Mn. Arcís Garriga sol·licità a Elisabet de Josa, senyora de la baronia, ajudes per la construcció de l'hostal i la casa. El comanador de Cervera, l'Ametlla i Puig-reig nomenava sempre el prior d'aquest santuari. És un dels molts llocs de Catalunya on la Verge recull l'advocació de Verge trobada.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Santa Maria de Pinós\n↑ 3,0 3,1 3,2 «Santa Maria de Pinós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2015].\n↑ Vilà, L. / Corberó, J., El santuari de Nostra Senyora de la Serra de pinós, Ajuntament de Pinós,1995.\nConjunt del Santuari\nEl santuari en una imatge del 1913\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Santa_Maria_de_Pinós&oldid=22064544»\nDarrera modificació: 8 oct 2019 a les 11:36


The Darkness - Sala Bikini - 14 gener 2016 - Primera Fila\nThe Darkness – Sala Bikini – 14 gener 2016\nNit de rock a Bikini amb The Darkness, la banda d’un animat Justin Hawkins, que no ha parat de fer-nos-ho passar bé durant els més de 90 minuts que ha durat l’espectacle.\nLa banda britànica actuava a Barcelona, per presentar el seu últim disc, Last of Our Kind, editat el juny de l’any passat, però tot i així, també hem pogut gaudir d’alguns dels clàssics més emblemàtics del grup, que han provocat el deliri de la sala.\nCrits de Justin, o Fernando, un dels ajudants de l’escenari, que s’ha tornat un dels protagonistes de la nit, aclamat pel públic, així com la Nora, una nena que ha pujat durant el tema Friday Night i ha gaudit des del piano, del show que oferien els membres del grup.\nUn concert molt addictiu, d’una banda que ho donen absolutament tot a sobre l’escenari, o entre el públic. I és que durant la darrera cançó, el líder del grup s’ha passejat entremig de tots els assistents, provocant un final d’allò més intens i emocionant.\nPer cert, que els encarregats d’obrir a The Darkness, han estat The River 68’s.\nFOTOGRAFIES I VÍDEOS DEL CONCERT\n(clica a la imatge per fer-la més gran)\nÚltimes entrades per veure The Darkness a Barcelona\nThe Darkness promocionen “Easter is Cancelled” pel 4 d’octubre\nThe Darkness @ Razzmatazz 2 – 03/11/17\nThe Darkness arriben a Barcelona aquest divendres\nNovetats discogràfiques de la setmana: Liam Gallagher, Marilyn Manson, The Darkness, Gwen Stefani\nThe Darkness tornaran a Barcelona el 3 de novembre\nEntrevista a El Pony Pisador: “Els nostres mecenes tenen una relació...\nEl Pony Pisador han estat una de les sensacions musicals d'aquest 2021 amb discs com "Jaja Salu2" o el més recent "It’s never too...\nIglú i Guineu acaben l’any amb ‘Un petó’


Remuntada de líder - Puig Hi-Tech Parts\nMarc Márquez, amb problemes a la sortida, aconsegueix la victòria al Gran Premi del Japó, la vuitena de la temporada El pilot CatalunyaCaixa suma el seu triomf número 25 al Mundial i amplia la seva diferència en la class\nMarc Márquez ha tornat a citar amb la història. El pilot CatalunyaCaixa ha protagonitzat avui a Motegi una nova remuntada espectacular i ha aconseguit la victòria al Gran Premi del Japó, la vuitena de la temporada i el triomf número 25 en els últims tres anys al Mundial. Amb el resultat d'avui, el de Cervera amplia la seva diferència en la classificació general, amb 53 punts d'avantatge sobre el segon classificat, Pol Espargaró.\nEl de Cervera, que començava el Gran Premi del Japó des de la segona posició, s'ha quedat clavat a la sortida i ha caigut fins a la 29 ª plaça. Però després de completar una gran primera volta, el pilot CatalunyaCaixa ja era novè. Gir després gir ha anat recuperant posicions fins a arribar al grup davanter i aconseguir el liderat a la novena volta, després de superar a Tito Rabat. Una primera posició que el de Cervera no ha abandonat fins a creuar la línia de meta, aguantant els atacs finals d'Espargaró, amb qui ha mantingut un altre intens duel per la victòria final.\nAmb el triomf d'avui, Márquez supera el nombre de victòries que va aconseguir l'any passat, a més de sumar l'actuació d'avui a remuntades com la d'Estoril el 2010 i la de Phillip Island l'any passat. Sense descans, el pilot CatalunyaCaixa es desplaçarà a Malàisia per disputar el pròxim cap de setmana la segona de les tres carreres en tres setmanes de la gira per Àsia i Oceania.\nMarc Márquez, pilot CatalunyaCaixa, guanyador del Gran Premi del Japó, 42'56 171, 1 º en la general amb 283 punts:\n"He comès un error gravíssim en la sortida, una fallada de novell. Quan he posat la primera marxa he notat alguna cosa estranya, però en aquest moment només estava pendent del semàfor i en fer una bona sortida, així que no he pensat a confirmar que la marxa hagués entrat. Quan s'han apagat els llums he vist que tenia el punt mort lloc i el primer que he pensat és que ningú em colpegés per darrere, no per perdre la cursa, sinó perquè tant l'altre pilot com jo ens podríem haver fet molt de mal.\nEn aquest aspecte he tingut molta sort, però al primer revolt estava molt endarrerit i he hagut de donar el cent per cent en les dues primeres voltes. En veure que no estava amb el grup de cap, el meu objectiu era sumar els màxims punts possibles, però m'he sorprès a mi mateix en veure que anava escalant posicions i arribava als que lideraven la cursa. A partir d'allí, m'ho he pres amb més calma a l'hora d'avançar.\nDes l'equador de la prova fins al final hem pogut marcar un molt bon ritme, millor que en els entrenaments cronometrats. Això és molt positiu, ja que Motegi és un circuit en el qual les Kalex van molt bé i aconseguir aquí els 25 punts és molt important ".\n"Una vegada més, Marc ha demostrat estar a l'altura de les circumstàncies. És un pilot d'una talla impressionant. Una sortida complicada, i alhora molt perillosa, li posava la carrera molt difícil ja que el deixava en una posició en la qual només tenia una opció: la remuntada. Així que es va posar mans a l'obra, i tot i tenir un repte molt complicat per davant, ha sabut donar-li la volta a la situació de la millor manera possible. Se'ns acaben les paraules per definir aquestes gestes. Molt contents i això ens permet encarar el Gran Premi de Malàisia amb més energia encara ".


El motiu pel qual no has de pujar fotos dels teus fills a les xarxes no és el que creus | AMPA IPSE BLOC ... un espai per a la comunicació i per a la participació.\nEl passat mes de maig es van complir 10 anys des que el vídeo de dos nens britànics donés la volta al món. Una escena quotidiana: un parell de germans – el major de tres anys i el petit d’un- asseguts en una butaca. Llavors, el menor agafa la mà del seu germà, li mossega, i aquest deixa anar la frase que enamora al públic: “Charlie bit em” (Charlie m’ha mossegat).\nAquesta senzilla seqüència va aconseguir -probablement per aquesta tendresa i naturalitat característica dels nens- convertir-se en un dels primers fenòmens virals de les xarxes socials i -amb més de 850 milions d’visualizaciones- és un dels vídeos més vistos a la història de Youtube .\n“La vida privada de l’infant és del nen, no dels seus pares”\nAixò va ocórrer en un moment en què les xarxes socials no tenien -ni de prop- l’abast que tenen en l’actualitat: la plataforma de vídeos tenia només dos anys de vida, Facebook un ja Instagram encara li mancaven tres per néixer.\nEn només una dècada el nombre d’usuaris de les xarxes socials ha crescut de manera aclaparadora arribant als milers de milions, i tots ells poden accedir a aquest vídeo i a moltes imatges de menors que es troben a Internet.\nMés enllà del debat sobre “a on van a parar aquestes fotos” i l’evident perill que això suposa, hi ha una altra qüestió que poques vegades ens plantegem els adults probablement perquè no compartim aquestes fotos amb cap mala intenció. Sense adonar-nos, estem vulnerant el seu dret a la intimitat.\nUn dret, que també en el cas dels nens, està protegit per diferents reglaments tant a nivell nacional com internacional, i que els pares i els Estats (en última instància) han de respectar i -sobretot- protegir. La privacitat dels nens espanyols està defensada per la Llei de Drets i Oportunitats de la Infància l’Adolescència de Catalunya, la Llei espanyola de Protecció del Menor, el Reglament de Protecció de Dades de la Unió Europea i la Convenció de Drets dels Infants.\n“Els joves són cada vegada més conscients dels drets que tenen”\nPresidenta de la secció de dret de família del Col·legi d’Advocats de Madrid\n“La vida privada de l’infant és seva, no dels seus pares”, sentencia la psicòloga infantil Silvia Àlaba. “Pot ser que ens sembli molt graciós, però pot ser que al nen no“, afegeix. “Cal pensar si al nen li agradarà aparèixer vestit d’indi en les xarxes socials”, afegeix el president de la secció d’infància i adolescència del Col·legi D’Advocacia de Barcelona (ICAB), Javier Puigdollers.\nTot i que, com indica la psicòloga, “els nens encara no són tan grans perquè puguem veure les conseqüències”, ja hi ha hagut un parell de casos en què fills denuncien als seus pares per vulnerar el seu dret a la intimitat.\nLes denúncies de fills contra pares\nExemple d’això és una jove de 18 anys en Carinthia (Àustria), que el 2016 va demandar als seus pares per compartir més de 500 fotos seves a Facebook sense el seu consentiment. Aquest mateix any, un nen de 13 anys canadenca, Darren Randall, també va interposar una querella contra els seus progenitors per penjar fotos que -segons la seva opinió- “arruïnen la seva reputació”.\nEncara que per ara només han transcendit aquests dos casos a tot el món, la immensa quantitat de fotos de nadons penjades diàriament a les xarxes socials multiplica les possibilitats de que el nombre de casos sigui molt més gran en el futur. “Els joves són cada vegada més conscients dels drets que tenen”, afirma la presidenta de la secció de dret de família del Col·legi d’Advocats de Madrid, Isabel Winkels. I també de els mecanismes que existeixen per protegir-se .\n“Una sobreexposició del menor a les xarxes socials podria considerar desprotecció per part dels pares”\nA França, per exemple, l’Estat pot sancionar els pares que comparteixin fotos dels seus fills en les xarxes socials amb multes de fins a 45.000 euros o un any de presó. A Espanya, per ara, això no passa. De fet, explica Winkels que “si tots dos pares estan d’acord, podran penjar les fotos a les seves xarxes socials”.\n“La pàtria potestat atorga als pares el deure i la responsabilitat de protegir la imatge dels seus fills menors d’edat i -segons el Tribunal Suprem- serà necessari l’acord de tots dos progenitors per poder publicar imatges del fill en comú en les xarxes socials, però els pares han d’evitar en interès del menor una sobreexposició del seu fill en aquests àmbits “. Una cosa que ratifica la Sentència Civil 360/2017 de l’Audiència Provincial de Barcelona.\nEn cas d’existir una sobreexposició, podria considerar-se que els pares estan incomplint la seva obligació de protegir el menor. En aquests casos, és deure de qualsevol membre de la societat (persona o institució) comunicar aquesta desprotecció o desemparament a les entitats competents , indica la Llei Orgànica 1/1996, de 15 de gener, de protecció jurídica del menor i ho ratifica Puigdollers: “Si algú té coneixement, té l’obligació de denunciar-ho”.\nEls menors també compten amb diferents vies per denunciar personalment en el cas que no estiguin d’acord amb el comportament dels seus pares i de no haver aconseguit que eliminin les seves fotos de les xarxes.\n“Una qüestió més relacionada amb l’educació que amb les lleis”\n“Pot denunciar davant la Fiscalia de Menors o al jutjat de guàrdia”, aclareix Puigdollers i afegeix que també es poden posar en contacte amb els serveis socials o el telèfon d’atenció a la infància.\nMés enllà de les qüestions legals, el president de l’ICAB considera que es tracta d’un problema més relacionat amb l’educació que amb les lleis. “Cal tractar d’educar per fer un ús de les xarxes amb respecte”, expressa el coordinador del seminari de pedagogia del Col·legi Professional de l’Educació, Pere Santamaría.\nEn el fons, indica Santamaría, es tracta d'”atendre a la lògica i a la raó. Hi ha un dret del menor que no s’ha de trepitjar“. L’educador fa una crida al sentit de la responsabilitat dels pares i apunta que si tot i així pujaran les fotos a les xarxes, ho facin “en llocs privats i segurs”.\n“Són els teus fills, però són una part independent de tu. Tenen la seva pròpia vida i els seus propis drets“, conclou la psicòloga.\n“Són els teus fills, però són una part independent de tu”\nMANUELA SANOJA – LA VANGUARDIA\n« La separació per nivells a l’ESO augmenta el risc d’abandonar els estudis d’alguns alumnes\nTreballant per l’èxit educatiu dels fills »


València Extra t’informa de tots els actes culturals en la setmana més especial per a la Comunitat\nS’acosta el 9 d’Octubre, una data molt assenyalada per a la nostra ciutat no solament per celebrar-se el Dia de la Comunitat Valenciana, sinó perquè es commemora la data en la qual Jaume I, el Conqueridor, va fer la seua entrada en la ciutat de València i, per tant, va finalitzar el regnat d’Abul Djumayl Zayyan.\nEl 23 d’abril de 1238, Jaume I va ocupar el Grau de València, establint la seua caserna general a Russafa amb la intenció de prendre la ciutat de València. Després de la rendició dels musulmans, que van desplegar la Senyera sobre les muralles de la ciutat, Jaume I i el llavors rei musulmà, Abul Djumayl Zayyan, van acordar els pactes per a la capitulació de València.\nDes de llavors, el 9 d’Octubre ha sigut una data molt assenyalada per als valencians, que van començar a festejar-la a partir del primer centenari.\nA partir de 1365 fins a l’actualitat, la Senyera valenciana presideix tots els actes que es realitzen en aquesta data tan especial. Una vegada es descendeix des de la balconada principal de l’Ajuntament de València, es trasllada en processó cívica fins al Parterre, on té lloc una ofrena floral davant de l’estàtua de Jaume I.\nSant Dionís, el particular dia dels enamorats valencians\nEl 9 d’Octubre coincideix també amb la festivitat de Sant Dionís, considerat el patró dels enamorats. I com mana la tradició, les parelles es regalen un mocador de seda, conegut com a ‘Mocaorà’ que s’omple amb els dolços de massapà.\nOriginalment, la ‘mocaorà’ s’emplenava amb dolços semblats al torró. No obstant això, es conta que, després de la Guerra de Successió, quan els Decrets de Nova Planta van prohibir la celebració de l’entrada de Jaume I, els rebosters valencians van començar a produir uns dolços de massapà amb forma d’aquells coets, que ja no podien fer-se sonar. Aquests massapans són els coneguts com piuleta i tronaor.\nEn l’actualitat, la piuleta i el tronaor s’han convertit en icones imprescindibles de la tradicional ‘mocaorà’. Per això, l’Ajuntament de València ha utilitzat aquesta imatge per a reivindicar l’amor inclusiu en la promoció del Dia de Sant Dionís.\nA València Extra, no volem que et perdes cap dels actes culturals que hi ha programats per a aquesta setmana tan especial per als valencians. Per això, t’informem de tota l’agenda:\n20.00 h 21.00 h 22.00 h 23.00 h Projecció de l’audiovisual sobre la façana de la Torre Vella del Palau de la Generalitat, la palabra “mapping” davant de projecció.