Revisió d'exàmens — Català\nEsteu aquí: Inici › Estudiants › Infomació general › Revisió d'exàmens\nConsulta com demanar la revisió de notes.\nDisposes de 7 dies naturals des de la publicació de les notes a la Secretaria Virtual per presentar la petició de revisió de la teva nota, però primer has de consultar el Curs Virtual i la guia de l'assignatura per si s'especifica com fer-ho.\nEn el cas de que no digui res, com a norma general s'ha d'enviar per correu electrònic al professor de la teva assignatura (a «CALIFICACIONES», juntament amb la nota del teu examen s'identifica al professor responsable al que adreçar-se). Posa't en contacte amb el Departament d'aquest professor. (Et recomanem que consultis aquest enllaç amb la Normativa sobre Revisió d'Exàmens i, que et descarreguis el model de sol·licitud de revisió.)\nSi ets estudiant d'accés per a majors de 25 i 45 anys has de sol·licitar la revisió a través de l'aplicació informàtica per a revisions que trobaràs a la Secretaria virtual del Campus.\nConstitució d'una comissió de revisió.\nDisposes de 5 dies naturals des de la recepció del resultat de la primera revisió per a la sol·licitud de la constitució d'una comissió de revisió que realitzarà una segona revisió de l'examen.\nLa presentació d'aquesta petició no impedeix la inclusió en Actes de les qualificacions obtingudes després de la primera revisió.\nDescarrega't el model per fer aquesta petició.\nNormes per a la revisió d'exàmens\nAprovades pel Consell de Govern el 29 de juny de 2010. (BICI nº38 de 15 de juliol de 2010)\nLa revisió de les qualificacions d'exàmens és un dret de l'estudiant de la UNED que està contemplat en els Estatuts de la UNED i en els Reglaments de règim interior dels Departaments. L'exercici d'aquest dret ha de realitzar-se amb responsabilitat per part dels estudiants i ha de ser garantit per part dels equips docents amb procediments que promoguin la transparència de les actuacions i el compliment dels criteris de qualitat de l'Espai Europeu d'Educació Superior. Les següents normes tenen com a objectiu facilitar els processos de revisió dels exàmens dels estudis oficials corresponents a Graus i Màsters, en benefici dels estudiants i dels equips docents. Els estudis de les Llicenciatures i Diplomatures s'ajustaran a ho contemplat en els següents articles en tot el que lis sigui d'aplicació.\nArticle 1. Lliure elecció del procediment de revisió.\nEls responsables de les assignatures podran establir el procediment que considerin més adequat per a la recepció i resposta de les sol·licituds de revisió, poden fixar-se per a això mitjans exclusivament telemàtics. El Rectorat de la UNED promourà la utilització de l'administració electrònica en les comunicacions posant a disposició dels equips docents les eines informàtiques adequades per al seguiment i registre de les revisions d'exàmens. De forma subsidiària, els estudiants i els equips docents podran seguir utilitzant altres mitjans, com els presencials o telefònics, si poden facilitar la comunicació i la revisió dels exàmens.\nArticle 2. Terminis.\nEl termini màxim per sol·licitar la revisió d'exàmens serà de 7 dies naturals comptats a partir del dia de la publicació de la nota a la Secretaria virtual de la UNED. Una vegada rebuda la sol·licitud de revisió, el professor responsable de la qualificació tindrà de termini per a respondre fins la data oficial de l'entrega d'Actes.\nArticle 3. Motivació.\nLa sol·licitud de revisió i la resposta del professor responsable hauran de ser motivades i ajustades als criteris acadèmics de correcció que hagi fixat cada equip docent. Les sol·licituds sense un motiu no seran admeses.\nArticle 4. Comissió de revisió.\nEn el cas de que l'estudiant no estigui conforme amb el resultat de la primera revisió, podrà sol·licitar, de forma motivada i en els 5 dies naturals següents a la recepció del resultat de la primera revisió, la constitució d'una Comissió de Revisió que realitzarà una segona revisió de l'examen. La presentació d'aquesta sol·licitud no impedeix la inclusió en Actes de les qualificacions obtingudes després de la primera revisió.\nConforme als Reglaments de règim interior, els Departaments constituiran aquestes Comissions, que, com norma general, podran valorar més d'una revisió d'examen, comptaran amb la participació de la representació d'estudiants (presencial o mitjançant altres medis o procediments, sempre que es garanteixi aquesta representació) i estaran compostes per professors de l'àmbit de coneixement de les assignatures afectades, exclosos els professors responsables de la primera revisió. El vot de l'estudiant quedarà exclòs en la valoració tècnica dels continguts.\nPer a determinades matèries de caràcter supra-departamental, com les pràctiques externes o el treball fi de grau o màster, la Comissió responsable d'aquest procés serà la que determini les directrius d'organització docent i reclamacions d'aquestes matèries.\nLa resolució de la Comissió haurà de ser comunicada a l'interessat abans del 30 d'abril (1.ª PP), 31 de juliol (2.ª PP) i 31 d'octubre (extraordinària) respectivament.\nArticle 5. Control de qualitat dels procediments.\nLes activitats desenvolupades pels departaments en l'àmbit de la revisió d'exàmens són objecte d'un control intern de qualitat en el marc de les normes i els procediments establerts per al seguiment de les titulacions de l'Espai Europeu d'Educació Superior, assumits en les memòries de verificació dels títols. La UNED habilitarà un procediment específic en el Sistema de Garantia Intern de Qualitat (SGIC) que inclou un sistema de registre i de seguiment de les sol·licituds de revisió d'exàmens, amb la finalitat de que la Comissió Coordinadora del títol pugui realitzar les seves funcions de seguiment i supervisió de la implantació i desenvolupament del títol i la preparació dels processos d'acreditació. Quan circumstàncies excepcionals impedeixin a un Departament el compliment dels terminis d'alguna convocatòria, aquesta haurà de presentar informe de justificació i previsions al Deganat/Direcció de la Facultat/Escola.\nArticle 6. Recurs d'alçada.\nEn cas de que l'estudiant estigui en desacord amb la qualificació de l'examen, podrà presentar recurs d'alçada davant el Rector en el termini d'un mes a comptar des de la recepció del resultat de la valoració de la Comissió de Revisió. La interposició d'aquest recurs o qualsevol de les reclamacions anteriorment citades, no suspenen els efectes acadèmics derivats de les qualificacions dels estudiants.


Agenda i calendaris - Cursos, tallers, activitats\n13 idees, 13 projectes, –ja siguin serveis o productes comercials–, que busquen l'impacte social sobre el territori i que rebran un assessorament especialitzat per poder posar-lo en pràctica, fer-ne un prototip i detectar fortaleses i mancances. I tot en mes i mig, en sessions intensives i la mirada sempre posada en l'eficiència, la utilitat, la viabilitat i la resposta dels usuaris.\nLa primera jornada, al Centre Cívic les Tovalloles, va servir per fer una presentació de tots els participants i els seus projectes a través dels mapes mentals, una activitat per representar conceptes, idees clau, estructurar el pensament i identificar línies d'acció futures.\nEn la mateixa línia, dins de la propera 4ª Setmana de la Co-Innovació al Baix Llobregat, que es farà del 6 al 10 de novembre, tots ells exposaran els seus projectes i coneixeran els altres projectes que es mouen sota el paraigua de la XISC, la Xarxa d'Innovació Social i Col·laborativa del Baix Llobregat. Serà el 9 de novembre a la tarda, de 16 a 20 h, al CC Tovalloles.\nEl BIS'17 és una iniciativa de la XISC, la Xarxa d'Innovació Social i Col·laborativa del Baix Llobregat, co-creat entre Sant Feliu Innova –el departament de noves tecnologies, emprenedoria i ciutat intel·ligent de Sant Feliu de Llobregat– i Lazzum.\n[if gte mso 9]>Normal021falsefalsefalseCAX-NONEX-NONE


Graus que competeixen amb Periodisme - Blog d'UNportal\nBiblioteca de la Facultat de Comunicació Blanquerna, que estrena un nou grau al setembre.\nEls títols d’Informació i Documentació, Comunicació i Indústries Culturals, Comunicació Cultural, Periodisme i Comunicació Corporativa i Global Communication Management amplien el ventall d’opcions dels interessats en l’àmbit de la comunicació\nLes universitats catalanes, públiques i privades, ofereixen més de 1.600 places de primer curs (2.500 si tenim en compte l’oferta de la UOC) als estudiants que vulguin cursar una titulació vinculada a la comunicació. En la major part dels casos es tracta de graus que omplen les aules, sovint amb notes de tall elevades i fins i tot molt altes. Les taxes d’inserció laboral no són baixes, com tampoc ho són els índexs de satisfacció amb la feina. No es pot dir el mateix de les condicions laborals ni dels salaris, així com de la intenció de tornar a cursar la carrera (només repetiria entre el 50% i el 60%, segons les enquestes de l’Agència per a la Qualitat del Sistema Universitari).\nTot i que la demanda continua apostant pels títols clàssics com Periodisme o Comunicació Audiovisual, a l’ombra d’aquesta oferta han aparegut titulacions poc conegudes, algunes de les quals de recent aparició, des del grau d’Informació i Documentació fins al de Global Communication Management, l’últim títol de la família acabat de sortir del forn.\nLa Facultat de Biblioteconomia i Documentació de la Universitat de Barcelona (UB) es proposa ara modificar el pla d’estudis i el nom de la titulació d’Informació i Documentació, rebatejant-la com a Gestió d’Informació i Comunicació Digital, per guanyar estudiants i omplir les 70 places de primer que ofereix. Amb una taxa d’ocupació superior al 96%, aquests estudis formen part del Top-20 dels títols amb un major nombre de graduats que treballen tres anys després d’haver finalitzat els estudis.\nOn la UB no té vacants és en un altre títol que també manté un parentiu amb el de Periodisme, Comunicació i Indústries Culturals, que ofereix 120 places, té una nota de tall alta (8,580) i uns rendiments acadèmics elevats (per damunt del 92% de crèdits aprovats sobre els matriculats). Un cosí germà d’aquest grau, Comunicació Cultural, promogut des de la Universitat de Girona (UdG) i amb una nota de tall de 5, ha aconseguit el mig centenar d’alumnes de primer que necessitava per omplir les places.\nLa Facultat de Comunicació i Relacions Internacionals Blanquerna, de la Universitat Ramon Llull (URL), ha estat, en els últims temps, especialment activa a l’hora d’innovar en el camp dels estudis de comunicació. Primer va ser la reconversió dels seus estudis de Periodisme en els de Periodisme i Comunicació Corporativa(juntament amb els de Publicitat i Relacions Públiques, reformulats com a Publicitat, Relacions Públiques i Màrqueting), i ara, i de cara al curs vinent, es proposa estrenar un nou grau de quatre anys de durada (240 ECTS), que s’ofereix en anglès: Global Communication Management.


Care Santos: “Aquest país té alguns perdons pendents” | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nCare Santos: “Aquest país té alguns perdons pendents”\nL'escriptora obté amb 'Media vida' el 73è Premi Nadal\nBarcelona 7 GEN 2017 - 20:23\tCET\nCare Santos aquest dissabte a Barcelona. MASSIMILIANO MINOCRI\nNo fa gaire, Care Santos (Mataró, 1970) va treure la pols a la seva màquina d'escriure vella i la va mostrar als seus fills preadolescents, que van contrastar teclats amb els d'avui, van posar paper al carro… L'episodi domèstic diu molt de l'escriptora catalana: d'una banda hi ha la seva pulsió per l'escriptura, que va començar amb vuit anys, i, per una altra, la petjada del passat, un dels fils que cus la seva ja notable producció literària i que també aflora a Media vida, la novel·la amb la qual la darrera nit de Reis va obtenir el 73è Premi Nadal, convocat per Destino. “Som inexorablement fruit de les coses que ens han passat i de la gent que, potser sense recordar-la, s'ha creuat en el nostre camí; i això m'interessa com a persona però també com a ciutadana, em preocupa que els meus fills entenguin el món”.\nD'aquesta inquietud cívica potser ve la reflexió sobre el perdó, veritable eix de la novel·la, que apareixerà (català i castellà) a principis de febrer. El perdó sobre un episodi fosc que viuen cinc nenes en un internat de monges a l'Espanya dels 50 i que surt a la llum en un sopar de retrobament 30 anys després. Aquesta vegada, la gènesi no recau en una de les històries que li explicava la seva àvia Teresa els diumenges de petita sinó “en l'experiència d'un sopar que vaig fer a casa amb companyes de Primària i un préstec de la memòria de la meva mare, amb aquests internats amb les nenes pobres fent gairebé de criades de les riques, i aquesta educació castradora, encara que sense història truculenta”. Com a argamassa, la lectura d'un aforisme de La lectura com a pregària, del filòsof Joan-Carles Mèlich: “Només es pot perdonar l'imperdonable”. “És un tema que m'inquieta: demanar perdó avui està de moda, però és un perdó només de cara a la galeria; estem més preocupats pel gest que pel significat; la sinceritat en el perdó d'avui és zero; és alguna cosa que no es pot delegar i es fa, i si és sobre alguna cosa que té reparació és absurd demanar-ne, més val arreglar-ho”, sosté.\nEn aquests temps de la postveritat aquest gest encara queda més en dubte, per Santos: “En ignorar-se els fets com a tals, com que les coses en el fons no passen, això ens exonera de la incomoditat de demanar perdó”. El perdó, l'oblit i la culpa, coordenades de Media vida, són encara més ignotes a Espanya: “Aquest país té uns quants perdons pendents, encara que ja no quedin les víctimes; especialment l'Església, que durant la Guerra Civil es va posar de part dels dolents”, diu citant una de les seves protagonistes. Santos és especialment dura amb “una part d'aquesta església, aquest clergat invisible… Sóc apòstata des de fa 10 anys, des de les protestes pels matrimonis homosexuals”.\nLa novel·la transcorre durant el sopar, que té lloc el 29 de juliol del 1981, quan es va aprovar la Llei del Divorci, que va tornar a enfrontar les dues Espanyes. “És un ancoratge històric per a les protagonistes, amb les quals vull homenatjar les dones nascudes als anys 30, mai valorades: van evolucionar molt a contracorrent d'allò que els van ensenyar”. Malgrat tenir fama d'això, aquesta és la primera vegada que construeix, admet, una novel·la femenina: “Els homes són una anècdota aquí, però un lector de debò hi veurà, independentment d'això, humor i autocrítica, tampoc sóc de les que suporten les novel·letes dolces, i l'autocomplaença de sexe: som també molt insuportables i cert feminisme s'equivoca en com tracta els homes, ha fet molt mal a la causa”, admet sense miraments.\nSantos va gargotejar els seus primers textos quan tenia vuit anys i amb 25 ja publicava (Cuentos cítricos). Avui té més d'una trentena de llibres, bastants al Grup Planeta, que en una estratègia endogàmica usual ja l'havia catapultat amb el premi Ramon Llull el 2014 per Desig de xocolata i publicat el seu últim llibre, Diamant blau, a la mateixa Destino (2015). “La literatura és per a mi salvació: de petita em va rescatar d'un avorriment galàctic i va ser la meva finestra a un món paral·lel que m'agradava més que el meu; crear-ne específicament un a mida era un pas natural”, diu aquesta fan de la narrativa del XIX, amb Turguénev al capdavant (“era una literatura pensada per seduir, sense l'abstracció de l'autoficció d'avui”).\nEn l'extensa producció de l'autora d'Habitacions tancades (2011, recentment adaptada a la televisió), hi ha dues minúscules obres de poesia. “Són òpera prima i poesia completa alhora perquè no en faré més: no sóc prou bona; escric versos gairebé cada dia, quan l'ànima em desborda; és el més a prop que estic, com a escriptora, d'aquesta noia de 16 anys que vaig ser; en les novel·les quedes més camuflada pel muntatge”. Una tercera part dels seus ara ja 12 premis prové del camp de la narrativa juvenil. Fins quan podrà connectar amb aquests lectors? “Són un termòmetre real de la teva capacitat de seguir seduint amb la literatura, és com anar al gimnàs de l'ofici; el dia que els perdi em preocuparé com a escriptora”.


El proper divendres 30 de Setembre, a la sortida de l’escola, us esperem a tots al pati gran per donar plegats la benvinguda al nou curs i també als més petits, els Picarols, que comencen aquest any el seu camí a la Jungfrau.\nHi haurà música, berenar per a tothom i moltes sorpreses! Enguany canviarem la tradicional xocolata desfeta per un altre berenar amb xocolata però en rajola, degut a l’estat de brutícia en què va quedar el pati l’any passat després de la xocolatada. Des d’aquí demanem a totes les famílies que posem especial atenció en no embrutar el pati durant les festes, cuidar l’escola és cosa de tots!\nSerà una gran festa a la que no hi pot faltar ningú, i on els Tuaregs, els més veterans, tindran un paper especial en la benvinguda als Picarols a la nostra escola i a la nostra AMPA. No us ho perdeu!\nSi voleu donar un cop de mà a la Comissió de Festes fent pastissos casolans o ajudant a repartir el berenar contacteu amb nosaltres (festes.ampajungfrau@gmail.com). Ens calen moltes mans!\nComencem el curs amb una gran festa!!!


Els Centres Kālida - Fundació Kàlida\nQuan una persona és diagnosticada de càncer, sovint el món s’enfonsa als seus peus. A la incertesa del que passarà en un futur, pot unir-se un sentiment de fragilitat, d’angoixa i temor davant la nova situació.\nTot d’una comença una nova etapa amb visites i proves per enfocar el tractament, i cal tenir confiança en l’equip assistencial, disposar de tota la informació possible i comprendre les decisions que afecten les persones i el seu entorn immediat. Però tot i el suport dels professionals sanitaris, es necessita temps per assimilar tot el que està passant.\nÉs aquí on els centres Kalida apareixen. Espais protectors que tenen la missió de transformar situacions d’angoixa en processos de creixent confiança i seguretat; així com establir una ruptura amb l’atenció sanitària oncològica institucionalitzada.\nBasats en el model i el briefing arquitectònic i de paisatgisme de l’organització escocesa Maggie’s, els edificis que Kalida vagi desenvolupant en el futur s’adaptaran a la realitat social, cultural i econòmica del país, així com al context local en que s’erigeixin.\nTots els Centres Maggie ‘s han estat dissenyats per reconeguts arquitectes, entre els quals destaquen Frank Gehry, Norman Foster, Zaha Hadid, Snøhetta…\nKalida neix amb la voluntat d’acompanyar, fins i tot d’acariciar, oferint espais per parlar, per relaxar-se, per aprendre, per a acte controlar-se, per fugir una estona, si cal, per a rebre una alenada d’aire fresc, una mica allunyat de l’entorn de la bata blanca.\nDr. Agustí Barnadas. Director Servei Oncològica Mèdica.\nHospital de Sant Pau. Patró de la Fundació Kalida.\nA Kālida Sant Pau, no ets un pacient. Ets una persona\nSituat al recinte històric de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona, es tracta d’un pavelló jardí projectat per l’arquitecta Benedetta Tagliabue i amb interiorisme de Patricia Urquiola. Un espai pensat per a generar benestar i acompanyar a les persones que el visitin.\nDescobreix Kālida Sant Pau\nPart de la xarxa Internacional Maggie’s\nTots els centres que la Fundació Kālida creï ara i en el futur formaran part de la xarxa internacional de centres Maggie’s. Aquesta organització escocesa va obrir el seu primer centre a Edimburg l’any 1996 al costat del West General Hospital, i actualment compta amb més de 20 centres, principalment al Regne Unit, però també a Hong Kong (Xina) i Tòquio (Japó). En els propers anys està previst el desenvolupament de nous projectes tant a Europa continental així com en altres indrets del món.\nPots conèixer els centres de la xarxa Maggie’s navegant aquí.


Dani Juncadella pilotarà el VJM07 durant els lliures de la Gran Bretanya :: FormulaRapida.net\nFormula Ràpida > Dani Juncadella pilotarà el VJM07 durant els lliures de la Gran Bretanya\nDani Juncadella pilotarà el VJM07 durant els lliures de la Gran Bretanya\nDani Juncadella debutarà al Mundial de Fórmula 1 el pròxim cap de setmana. El pilot català ha estat confirmat per poder pujar al VJM07 de Nico Hulkenberg durant la primera tanda d'entrenaments lliures del GP de la Gran Bretanya.\nDani Juncadella tindrà l'oportunitat de pujar al VJM07 durant el proper cap de setmana. Aquesta gran notícia ha estat confirmada per l'escuderia Sàhara Force India, que ha anunciat que el seu tercer pilot, Dani Juncadella, pilotarà el monoplaça de Nico Hulkenberg durant els primers entrenaments lliures que es celebraran a Silverstone.\nRecordem que Juncadella ja va provar aquest Force India durant la pretemporada, concretament en els tests disputats al circuit de Jerez el mes de gener. Després d'un altre pas pel seient del VJM07 en els tests de meitat de temporada al Circuit Barcelona-Catalunya, ara al català li ha tocat l'oportunitat de debutar oficialment al Mundial de Fórmula 1.\nAquest pot ser un gran pas en la trajectòria de Juncadella, que després de dues temporades al DTM, actualment treballa per guanyar-se un lloc com a titular en un equip de Fórmula 1. Veurem quina actuació fa el català en aquests Lliures 1 del Gran Premi de la Gran Bretanya.\nAquestes són les declaracions de Juncadella al web oficial de l'equip indi: "Estic encantat i preparat, i m'agradaria donar les gràcies a Sàhara Force India per aquesta oportunitat. Aquesta serà la primera vegada que formi part d'un cap de setmana oficial de Gran Premi, així que serà un dia molt especial. He estat esperant aquest moment durant molt de temps, i demostra que el dur treball i la determinació et poden portar aquí. Des del començament de l'any a Jerez, quan vaig obtenir la meva primera oportunitat de pilotar el cotxe, he estat treballant molt dur amb l'equip, i sens dubte, he après molt. El meu segon test a Barcelona i totes les hores que he passat al simulador m'han donat molta confiança. També ha estat la forma ideal de conèixer millor l'equip, cosa que crec que sempre és essencial per fer-ho bé. Aquesta serà també la cursa de l'equip, el que fa més especial un dia que mai oblidaré".


Aprofitant l'aturada festera pel Covid-19, estem de reformes al maset. En breu tindrem finestres noves.\nFont : https://www.santblai.org/noticies/comunicat-conjunt-festes2021/\nForner i Mosqueter en concert\nEl proper dissabte 19 de maig el pasdoble Forner i Mosqueter sonarà en concert per mitjà de l'Associació Unió Musical Bocairent dins del programa del concert de Primavera 2018.\nComposat l'any 2012 amb motiu de la seua capitania pel seu nebot Teo Aparicio Barberán, qui en esta ocasió serà l'encarregat de dirigir-lo.\nLa cita serà a la Plaça de Bous el dissabte 19 de maig a les 18:30h., serà una bona ocasió per tornar a escoltar el pasdoble i recordar a Pepe "El Panader".\nPrograma de ma 2018\nPubliquem el programa de ma de les Festes de Moros i Cristians 2018.\nPrograma de ma 2018. (format PDF 1,6MB)\nAssemblees del dia dels Comptes i del dia del Sant Crist\nEn els propers dies se celebraràn les següents assemblees en les que queden convocats tots els mosqueters:\nDIA 28 DE GENER DE 2018 – DIA DELS COMPTES – Una vegada finalitzada l'Assemblea Extraordinària convocada per a este día, i amb cinc minuts de descans, tindrà lloc l'ASSEMBLEA GENERAL ORDINÀRIA, en el nostre maset, amb el següent ordre del dia:\n1. Lectura i aprovació, si escau, de l'acta anterior.Com no donarà temps a la redacció de l'acta pertinent, en la pròxima reunió es llegirán dos actes.\n2. Presentació de voluntaris. si hi ha, per al càrrec d'Alferes 2019, sinó procedirem a realitzar el sorteig.\n3. Lliurament als nous mosqueters-es del corresponent mosquet o espasa.\n4. Precs i preguntes. - Els no assistents acceptaran els acords ací acordats.\nEn finalitzar l'assemblea es procedirà al repartiment de la “Ratlla”.\nEls tiquets per a les carrosses del dia de l'entrada s'arreplegaran aquest dia.\nDIA 6 DE FEBRER DE 2018 – DIA DEL SANT CRIST – En finalitzar l'acte del canvi de bandes, sobre les 19:30h. aproximadament, tindrà lloc l'ASSEMBLEA GENERAL ORDINÀRIA, en el nostre maset, amb el següent ordre del dia:\n2. Lectura, per part del Sr. Tresorer, de les despeses i ingressos haguts durant l'any fester.\n3. Pronunciament per part de cada mosqueter-a de l’AVANT o ARRERE per a la seua permanència o cessament en la Filà.\n4. Admissió de nous mosqueters-es.\n5. Lliurament als mosqueters jubilats de la figura del “Mosqueter”.


Judicis televisats als EUA: transparència o espectacle? | Mèdia.cat\nLa imatge de Simpson durant el judici, amb els palmells de les mans oberts, portant uns guants negres que havien estat trobats al lloc del crim, va quedar gravada a la retina dels teleespectadors.\n“Qualsevol ciutadà que ho vulgui podrà convertir-se en observador nacional o internacional del desenvolupament del judici”. És l’argument que utilitza el Tribunal Suprem espanyol per denegar la petició de diversos acusats que hi hagués observadors internacionals a la sala on es jutjarà els líders del procés. A canvi, ofereix una retransmissió en directe que es podrà seguir al seu web i que televisions, ràdios i mitjans digitals podran punxar de forma gratuïta. El Suprem argumenta que la Constitució espanyola garanteix “el dret a comunicar lliurement informació veraç per qualsevol mitjà de comunicació” i “la imatge enriqueix notablement el contingut del missatge”. Però fins a quin punt l’emissió en directe és garantia de transparència o simplement facilita l’espectacularització del judici?\nA França, per exemple, està prohibit l’ús de qualsevol aparell de gravació o difusió sonora, de càmeres de televisió, cine o fotografia durant l’audiència. Tampoc la llei alemanya permet l’enregistrament de so o imatge per a la seva difusió pública als processos judicials, malgrat que els considera públics. A Portugal, el jutge ha d’autoritzar expressament la transmissió o gravació dels judicis, però està prohibit retransmetre la imatge d’un participant en el procés si aquest s’hi oposa.\nAls Estats Units, la llei federal no permet fotografiar o gravar els processos judicials, però deixa lloc a certes excepcions. Algunes ocupen un lloc inesborrable en la història audiovisual del país i també del món. Repassem alguns dels judicis televisats més cèlebres dels Estats Units que, si bé eren casos molt diferents al que jutjarà el Tribunal Suprem espanyol, aporten exemples de la mediatització de la justícia.\nO. J. Simpson (1994-95)\nL’estiu de 1994, quan la Guerra del Golf –la primera retransmesa en directe per televisió– encara era recent a la memòria, el país va quedar atrapat pel cas d’O. J. Simpson, l’actor i jugador de futbol americà, acusat d’assassinar la seva dona i un amic d’ella. La generació Z potser no n’ha sentit a parlar mai, però els qui van veure’n el judici no el deuen haver oblidat. El cas va encetar una era: la de la cobertura mediàtica d’un procés judicial minut a minut.\nEn aquella ocasió, el jutge havia advertit dels perills de la televisió, que incloïen testimonis nerviosos, advocats gallejant i sensacionalisme en general. Malgrat que havia titllat de “circ” la idea d’un judici televisat, finalment va escoltar els advocats d’ambdues parts que, juntament amb alguns mitjans i la Unió Americana de Llibertats Civils, li van assegurar que les càmeres de televisió servirien per verificar i corregir qualsevol informe fals o incomplert. Així, el van convèncer que, en un cas crucial per a la confiança dels ciutadans cap als tribunals, la televisió era essencial.\nEl resultat: fins a 17 milions de persones van veure el judici des del sofà de casa. El cas va prendre encara més atenció perquè el culpable era un home negre i les víctimes, dues persones blanques, i això era molt més que un detall en un país on la lluita contra el racisme –llavors, com ara– continuava necessàriament viva.\nEl procés, que es va allargar més de 4 mesos, va tenir amb l’ai al cor no només uns quants milions d’americans, sinó que també va viatjar fins a les llars de molts altres països del món. Per a molts, no només es jutjava la culpabilitat d’un home, sinó també la d’un color de pell. L’any 1995, després de tres hores de deliberació, un jurat popular el va declarar innocent. A les imatges de la sentència en directe, s’hi veu Simpson somrient alleujat, mentre els familiars de les víctimes esclaten a plorar. Dos anys més tard, a conseqüència d’una demanda civil, va haver de pagar més de 25 milions de dòlars als hereus de les víctimes.\nL’opinió pública va decidir per ella mateixa més enllà de la sentència; molts blancs el consideraven culpable, alguns negres també. A la memòria de tots, van quedar-hi gravades les imatges de les mans de Simpson, vestides amb uns guants negres que havien estat trobats al lloc del crim, amb els palmells oberts buscant innocència.\nI així, entre l’estiu de 1994 i la tardor de 1995, no va caldre emetre telenovel·les per tenir entretinguda l’audiència, perquè -a cop de comandament- el cas d’O.J Simpson s’havia convertit en ‘El judici del segle’.\nLa CNN el va retransmetre en directe, però no va ser l’única cadena. Court TV, un canal creat l’any 1991 que es dedicava a retransmetre i comentar judicis en directe, es va popularitzar gràcies a aquest judici. Encara avui els nord-americans continuen obsessionats amb el cas. Tant, que recentment Simpson s’ha convertit en el protagonista del documental OJ: Made in America, realitzat pel canal d’esports ESPN, i de la primera temporada de la sèrie American Crime Story, que es pot veure a Netflix.\nEl cas d’O. J. Simpson és potser el primer que ens ve a la memòria, però no va ser el pioner. Abans, al país de l’espectacularització total, ja s’havien televisat altres judicis.\nTed Bundy (1979)\nAcusat de matar 30 dones entre 1974 i 1978, l’assassí en sèrie Ted Bundy va ser condemnat a mort fins a tres vegades, en diferents judicis a Florida i Orlando. Centenars de periodistes de tot el món van aterrar a Miami per cobrir el seu cas l’estiu de 1979 i el seu judici va ser el primer en ser televisat als Estats Units. El 24 de gener de 1989 el van executar a la cadira elèctrica. Ell ja no hi és, però la sentència encara es pot veure a Youtube.\nJeffrey Dahmer (1992)\nL’any 1992, el cas d’un caníbal assassí en sèrie va corprendre la societat americana. Acusat d’haver matat una quinzena d’homes i nens, Jeffrey Dahmer va captar l’atenció de més de 60 mitjans de comunicació que volien explicar el seu cas. Court TV era allà durant el judici, però va haver de retransmetre’l amb 10 segons de retard, per poder editar aquelles proves o declaracions que podrien ser massa pertorbadores pels espectadors. Durant el judici, els familiars de les víctimes van poder dirigir-s’hi entre crits i llàgrimes de ràbia que encara perduren.\nL’estat on se’l va jutjar no permetia la pena de mort, de manera que el van condemnar a 15 cadenes perpètues. El novembre de 1994 un company de la presó el va colpejar fins a matar-lo.\nErik i Lyle Menéndez (1993)\nEls germans Menéndez són a la presó des de l’any 1996. Compleixen una condemna de cadena perpètua per haver assassinat els seus pares a California. El judici va ser retransmès, de nou, per Court TV, que es va nodrir també d’aquest cas per fer-se un nom al panorama audiovisual americà. Milions d’espectadors van veure com els germans defensaven el parricidi com a revenja pels anys de maltractament psicològic i abusos sexuals que havien patit per part del seu pare, amb la connivència de la seva mare. Part de la declaració sobre aquests abusos que van fer els germans entre llàgrimes fa més de 20 anys encara és pública avui, per exemple en aquest vídeo de la CNN.\nA l’estrella del pop se l’acusava, entre d’altres, d’haver abusat i drogat un menor d’edat. Quan va esclatar la notícia de la batuda a casa de Jackson, molts canals van fer-ne cobertura 24h. La CBS, l’NBC, l’ABC i VH1 van córrer a fer-ne especials, quan la investigació tot just començava. La deliberació va durar més de 30 hores i, finalment, va ser declarat innocent.\nLes retransmissions televisives havien millorat de qualitat quan l’any 2010, l’actriu Lindsay Lohan va ser condemnada a 90 dies de presó i 90 de rehabilitació per haver violat la llibertat condicional que se li havia imposat després de dos detencions per conduir beguda tres anys abans. Més de dos milions de persones van veure en directe la transmissió del veredicte a través de TMZ.com.\nCasey Anthony (2011)\nAnthony va ser acusada de matar la seva filla de 2 anys a Florida. La televisió privada HLN –propietat de la CNN– va jugar un paper crucial en la difusió del procés judicial. Fins a 5 milions de persones van veure en directe el veredicte que la declarava innocent.\nDr. Conrad Murray (2011)\nNomés tres mesos després que es tanqués el cas de Casey Anthony, HLN va voler tornar a aconseguir minuts de glòria amb la cobertura de principi a fi del judici del Dr. Conrad Murray, el metge que va ser declarat culpable d’homicidi involuntari per la mort de Michael Jackson. Dos milions de persones van seguir-ne el veredicte.\nPassen els anys, s’arxiven casos i es pronuncien sentències; els qui són declarats culpables compleixen condemnes, i els innocents respiren tranquils. Però les proves, les declaracions, les preguntes, les respostes i els testimonis perduren en la memòria col·lectiva. Les imatges no desapareixen, no s’obliden.\ntelevisióEstats Units d'Amèricajustíciajudici contra el procés independentista


IB3N | Sense para-sols ni gandules a platges de Manacor i Sant Llorenç\nIB3 Notícies > societat > Sense para-sols ni gandules a platges de Manacor i Sant Llorenç\nCala Millor, Portocristo, Cala Morlanda, Cala Mandia, s'Illot i Cala Anguila no tenen cap interessat a gestionar aquests serveis\nAlgunes platges de la costa del Llevant els concessionaris han perdut l’interès en explotat el servei de platges. A Cala Millor en un any normal ara mateix hi hauria unes 2 mil gandules. Però el titular enguany hi ha renunciat perquè vendran manco turistes i diu que no li surt a compte. L’Ajuntament de Sant Llorenç tornarà a publicar el concurs però però pot tardar dos mesos en adjudicar-se. Si finalment no hi ha ningú interessat en l’oferta, ha dit a IB3 notícies el regidor de Turisme, Nicolau Bordal, ho seguirà gestionant l’Ajuntament. En aquest cas, el consistori llorencí es planteja llogar unes 300 gandules.\nLa costa de Manacor també té una situació similar: el concessionari s’ha retirat. Cinc platges, Portocristo, s’Illot, Cala Morlanda, Cala Mandia i Cala Anguila, s’han quedat sense lots de gandules i para-sols. L’Ajuntament ha de decidir ara quina fórmula adoptarà. Als empresaris illoters els preocupa també que si no hi ha concessió, la neteja se’n ressenti, perquè d’això se n’encarrega el concessionari de torn. Es queixen que la zona està molt degradada i que, juntament amb Cales de Mallorca, són els oblidats del litoral manacorí


Escola el Vinyet | Xarxa de Competències Bàsiques\nArxiu de la categoria: Escola el Vinyet\nHI SOM II\nPublicat el 24 d'abril de 2018 per atarres8\nHI SOM dóna nom a un projecte que busca entrar a les entranyes del tabú. Pretén explorar-ne la gènesi que li atorga el sentit així com les conseqüències que, al llarg de la història i encara actualment, comporta el fet de passar la línia vermella marcada pels ens de poder.\nJa us vam informar que, havent experimentat i expressat el tabú de forma individual i inspirats en una artista de la comarca, la Marta Ricart, vam sortir als carrers de la ciutat per seure en una cadira amb el fi de ser-hi presents, sense moure’ns, sense interactuar; només observant i sent conscients de tot el que passa al nostre voltant.\nAvui, us compartim el resultat. Esperem que en gaudiu tant com nosaltres.\nPublicat dins de Escola el Vinyet\t| Deixa un comentari\nCONFERÈNCIA A L’AULA MAGNA\nAhir, 10 d’abril, un grup representant de la comunitat de grans i mitjans vam anar a Vic a presentar el projecte del Tabú a l’aula Magna de la Universitat.\n“Vam fer una molt bona exposició. Durant la conferència les altres escoles ens escoltaven amb atenció, els hi agradava el que explicàvem.” Diu el Lleïr.\nSeguidament vam poder visitar AcVic, el centre d’art contemporani on el dia 10 de maig a les 19:00h s’inaugurarà l’exposició ART+ESCOLA+TABÚ. Exposició en la que s’exhibirà també la nostra creació.\nEl tic-tac d’un rellotge, el vent que arrossega una fulla, els talons d’una noia apropant-se o la mà que acarona uns cabells. Aspectes minúsculs que ens passen desapercebuts al nostre dia a dia però que, en essència, són els que li donen sentit.\nAvui hem copsat el que succeïa al nostre voltant.\nInspirats per la proposta de Tèrmic de la Marta Ricart, un petit grup representant de la comunitat del grans, hem sortit de l’escola per a treballar el tabú des de primera línia. Hem ocupat un lloc i un espai; hi hem estat.\nAixí mateix, hem vist curiositat, incomoditat, prejudicis i també bondat per part de qui ens veia.\nAra, encara amb les percepcions a flor de pell, és el moment de pair i analitzar l’experiència viscuda. Això no s’ha acabat. Seguim!\nMoltes gràcies Carles Santana i Marta per prestar-nos els vostres llenguatges artístics i per, una vegada més, acompanyar-nos i assessorar-nos en les nostres aventures!\nEl Vinyet i el TABÚ (Projecte Art i Escola de Ac Vic)\nAquest any, El Vinyet s’ha tornat a implicar en el projecte Art i Escola de AcVic. Enguany ens proposen treballar el TABÚ; tal i com ja apunten els organitzadors, un tema que és especialment complicat i sorprenent alhora.\nTotes les aules de l’escola ja estan immerses en aquest tema i comencem a veure’n els seus fruits.\nReproduint les paraules d’AcVic…\nEl TABÚ és, fonamentalment sempre una PROHIBICIÓ, una LÍNIA VERMELLA. L’aspiració màxima del TABÚ seria PROHIBIR PENSAR El tabú sempre és imposat per òrgans de poder (Polític, Econòmic, Religiós, Judicial…) els quals pretenen acostumar a les persones a l’obediència i mantenir el domini de les normes de moralitat dins de cada grup. Els tabús poden ser preceptes morals, lleis civils o penals, normes d’etiqueta, etc… i la seva principal eina és la POR. La por antiga al càstig que prové d’allò sobrenatural ha estat substituït per la por concreta a les sancions de les lleis humanes.\nÉs significatiu que actualment, el lema més eficaç contra la barbàrie sigui “NO TENIM POR”. De fet, a més de la por, es serveix també d’altres eines com el dogma, la superstició, la ignorància i la censura. Per això, treballar el TABÚ vol dir qüestionar el PODER, i en conseqüència, vèncer la POR.\nDes de l’Art, aquest ha estat i segueix sent un dels objectius prioritaris. El caràcter directe de l’Art amb la seva capacitat de comunicar opinió i provocar reacció en una sola imatge que arriba a molta gent i que la percebem d’un sol cop, com una batzegada que ens trasbalsa. Aquesta capacitat fa de l’Art una eina molt eficaç en l’objectiu de la llibertat, per això resulta tant incòmoda al poder i també per això l’Art és una de les branques més censurades.\nGràcies per aquesta oportunitat. Estem molt engrescats per sumar-nos-hi. SOM-HI!\nPublicat dins de Escola el Vinyet, Implementació\t| Deixa un comentari


L'olfacte de Suárez atura la caiguda - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'olfacte de Suárez atura la caiguda\nEl Barça es beneficia de l'expulsió de Torres a la primera part per assetjar el rival i remuntar un partit que havia iniciat tocat\nUn gran cop de cap de Luis Suárez a una centrada d´Alves va suposar el 2-1 amb què el Barça viatjarà al Calderón Albert Gea/reuters\nEl Barça jugarà dimecres que ve la tornada dels quarts de final de la Lliga de Campions al Calderón amb avantatge. És petit, però és més gran que el de fa dues temporades, quan no va passar de l'1-1 al Camp Nou. El partit d'anada contra l'Atlètic va quedar clarament marcat per l'expulsió de Torres a la primera part. Si no hagués estat per això, els blaugrana, ahir de groc, haurien patit més. L'equip està tocat per la derrota al clàssic, però exhibeix un gen competitiu que l'ajuda a tirar endavant en situacions tan difícils com la d'ahir.\nLa primera part del Barça va ser pròpia d'un equip poruc, al qual feia tres dies que havia passat un tsunami per damunt sense cap poder de reacció. Lluny de buscar solucions a una banqueta en què confia poc o gens, Luis Enrique, en un fet molt habitual quan passen aquestes coses, va confiar en els deu jugadors de camp del clàssic. Simeone, un tècnic llest, va olorar sang des del vestidor i va proposar una alineació ofensiva, amb tres estilets davant, Carrasco, Griezmann i Torres, que fessin mal a una atemorida defensa. No calia tancar-se, sinó anar a buscar el rival.\nI la pressió atlètica no va permetre als blaugrana sortir del seu camp amb fluïdesa. Es buscava jugar pel mig, on l'embut rival tallava totes les conduccions, i la circulació de pilota era terriblement lenta. Messi, al minut 4, va tenir una bona posició de xut, però va disparar fora, com va fer vuit minuts més tard a centrada d'Alba. L'argentí apareixia poc, però va crear un espai al minut 18 que va aprofitar Alves per centrar. El cop de cap de Neymar va anar massa alt.\nAvís, gol i expulsió\nL'Atlètic no havia inquietat Ter Stegen fins al minut 23, quan Griezmann va rematar massa encreuat. Va ser l'avís d'un gol, una errada garrafal de tot el centre de la rereguarda blaugrana, principalment de Busquets, que va situar-se malament i va deixar infiltrar-se Koke. Aquest va provocar la sortida de Piqué, que va deixar un forat gegantí al centre de l'àrea, i va cedir a Torres, qui, tot sol, va marcar per sota les cames del porter alemany.\nEl Barça estava tocat, molt tocat, i Ter Stegen va evitar el segon en un xut encreuat de Griezmann. Aleshores, Torres va fer l'estupidesa de la nit. Amb una targeta va picar a la cama de suport de Busquets, en una acció sense perill, i va veure la segona. L'escàndol que va muntar l'Atlètic, amb un punt de raó, va provocar que gairebé no es jugués en els últims minuts, en què un Barça espessíssim i sense ànima només ho va provar amb xuts de Mascherano i Neymar.\nI l'Atlètic va avisar a l'inici de la represa amb dues ocasions seguides, un cop de cap de Filipe Luis que va rebutjar Mascherano i una centrada de Carrasco que no va trobar rematador. Els següents deu minuts, però, van ser un atac i gol blaugrana. El Barça va encadenar cinc ocasions en vuit minuts, com una xilena de Messi, un xut al pal de Neymar, un cop de cap del brasiler massa fluix, un rebuig de Filipe Luis i un xut de l'argentí amb refús del porter eslovè.\nSuárez, el caçagols\nEl Barça ja buscava les bandes, amb Alves i Alba molt oberts. El gol havia d'arribar i ho va fer després d'un altre xut a fora de Neymar. Alves penja la pilota, Alba, per l'altra banda, la centra al mig i la pilota gairebé rebota en l'home boia, un Suárez fins aleshores desaparegut. Luis Enrique va fer entrar aleshores el dinamisme de Rafinha al camp i el setge va aturar-se. L'Atlètic intentava parar el partit, però no va poder fer-ho amb el segon gol. Onze minuts més tard, Suárez descarrega cap a la banda on puja Alves i el brasiler fa una centrada tensa perquè l'uruguaià la col·loqui de cap al primer pal.\nSemblava que amb setze minuts al davant el Barça tenia temps d'ampliar la diferència, però Simeone va oxigenar bé el seu equip amb l'entrada de Thomas, que va aguantar bones pilotes a dalt. Els canvis del Barça, amb l'entrada de Sergi Roberto i d'Arda Turan, no van aportar gaires més solucions i només un esgotat Messi, amb poca espurna ahir, va crear perill en un eslàlom que va acabar en no res. El col·legiat, per la seva banda, va tenir temps de completar una actuació gens convincent perdonant la vermella a Lucas i permetent perdre tot el temps del món als madrilenys. El 2-1 no és definitiu. El partit del Calderón serà d'alta tensió.


Amàlia Vinyes acaba satisfeta la seva primera temporada en l’Eurocup Seat León – FÒRUM.ad\nAmàlia Vinyes acaba satisfeta la seva primera temporada en l’Eurocup Seat León\nOn: 02/11/14 19:46\nAmàlia Vnyes va tancar la seva participació en la primera edició de l’Eurocup Seat León classificant-se entre els deu millors en la dues carreres disputades en el Circuit de Barcelona-Catalunya. L’objectiu de la pilot de Baporo Motorsport era més ambiciós sobretot després de demostrar en els entrenaments lliures que estava entre els millors. Però unes dècimes perdudes en el seu intent de volta ràpida en els assajos oficials, van marcar les carreres d’Amàlia.\nDurant tot el cap de setmana, la calor va ser la nota dominant en el traçat de Montmeló a pesar que en alguns instants un cel totalment ennuvolat semblava que podia donar treball extra als equips.\nEls entrenaments lliures (30’ + 30’), Van començar amb dubtes en la primera tanda, amb rodes gastades semblava que les reaccions del Leon eren difícils de controlar però en el moment que es va disputar la segona tanda els dubtes inicials van quedar dissipades . Amàlia, amb rodes noves, va deixar clar que podia estar amb els més ràpids. Amb un crono de 1’58”102, es va situar en la tercera posició de la classificació d’aquesta segona tanda de lliure. Així doncs, Amàlia es mostrava molt satisfeta de com s’havia desenvolupat aquesta segona tanda de lliures, així s’expressava: “M’ha sortit una excel·lent volta, no se que pot passar demà però, m’he demostrat que puc estar entre els més ràpids d’un campionat en el qual la igualtat és la nota predominant”.\nEn aquesta segona tanda de lliures, Amàlia solament va ser superada pels seus companys en l’equip Baporo Motorsport, Manuel Giao i Pol Rosell, que van anar els únics a rodar per sota del 1’58”.\nLa pilot andorrana va iniciar els entrenaments oficials (30’) esperançada de repetir l’actuació de la jornada anterior i aconseguir una plaça en la primeres línies de la graella de sortida. Es pot dir que ho va aconseguir a mitges, va aconseguir rebaixar en unes centèsimes el temps del dia anterior però els seus rivals van estar més entonats i es va haver de conformar amb la 11ª posició. Amàlia al baixar del seu Seat León Racer va comentar: “Després de col·locar el meu segon joc de rodes, l’intent d’aconseguir millorar el meu registre va quedar frustrat en entrar una mica passada en una dels revolts del circuit. Allà vaig deixar unes dècimes que al final em van situar fins a la 6ª línia de la graella, després d’ocupar durant bona part de la recta final d’aquests entrenaments el 8è lloc. Sortir de la part mitjana de la graella no és la millor opció, però ..”.\nAmàlia va superar sense dificultats la sortida de la primera carrera (14 voltes), va poder mantenir la posició de sortida i des de la primera volta va intentar superés a algun dels rivals que la precedien (Ficza, Webwe). En aparença el seu ritme era millor però trobar el lloc per avançar era més complicat, va aconseguir superar al pilot hongarès superada la meitat de la carrera però no va poder seguir amb la progressió, creuant la línia d’arribada entre els top10 d’aquesta carrera. En arribar al box va fer el següent comentari: Sortint des d’enrere sempre és complicat i més en aquest circuit en el qual avançar no és fàcil. He lluitat amb els rivals que tenia per davant esperant el moment adient per avançar-los. He pogut superar a Ficza però els de davant se m’havien escapat uns metres. Demà crec que la situació es repetirà encara que en les carreres mai se sap.\nLa segona carrera (14 voltes), encara que va tenir un inici semblant, aviat es va poder endevinar que seria molt més dura que la disputada en la jornada anterior. Va haver-hi tocs constants des de les primeres voltes i fins a 6 abandons per diversos motius. Amàlia es va situar a la setena plaça en la tercera volta i en aparença semblava que podia arribar fins als quals la precedien. La situació es va complicar quan li van retallar distàncies els que la perseguien i va haver de suportar un final de carrera molt dur. Així explicava aquesta fase final de la prova: “Va ser molt complicat defensar la posició, el cotxe no responia com a l’inici de la carrera. Sens dubte algunes tocs en avançaments a meitat de carrera van marcar la continuació en la qual vaig perdre alguna posició. De tota manera una altra vegada entre els deu primers i la satisfacció d’haver lluitat de tu a tu amb els rivals que han aparegut durant la carrera malgrat no tenir la mecànica al 100%”.\nEl cap de setmana vinent (dies 8 i 9) es jugarà, al costat del seu germà Joan, el títol de campiona del Campionat d’Espanya de Resistència (CER), de classe 1 (Cl1) i Divisió 3 (D3), en el circuit del Jarama (Madrid).\nPrevious Post: Els arquitectes, satisfets a mitges amb la pròrroga per presentar projectes per a la seu de la Justícia\nNext Post: Bon balanç del primer cap de setmana del festival de les compres


Montilla visita el Museu del Gas - President José Montilla\nEl president Montilla ha visitat el Museu del Gas de la Fundació Gas Natural-Fenosa. L’exhaustiu recorregut per les diverses exposicions del Museu i el conjunt de l’edifici, acompanyat pel director general de la Fundació Gas Natural-Fenosa, Pedro-A. Fábregas, ha finalitzat amb la signatura del Llibre d’Honor.\nSegons Montilla, “és especialment interessant la part de l’exposició que aborda els reptes de futur en matèria energètica i la reflexió sobre com hem d’aprofitar els avantatges i evitar els inconvenients de les diferents fonts d’energia”.\nFa tot just uns dies, la planta de INOVYN-SOLVAY de Martorell ha estat exclosa de…\nprevious post: Montilla encoratja al President del Senat a impulsar la reforma de la cambra alta\nnext post: Montilla defensa el pacte fiscal federal


La Clotxa: ¿Qui va descobrir Amèrica?\n¿Qui va descobrir Amèrica?\nAhir va ser dia 12 d'octubre: dia de la Hispanitat i, en conseqüència, dia de manifestacions. Manifestacions de tots colors: unitaries, separatistes, totalitaries, progressistes, conservadores, tradicionals, militars i fins i tot multiculturals. Senyeres, Ikurriñes, Falçs & Martells, partits polítics, tricolors i banderes espanyoles (algunes amb algún representant del regne animal al centre) onejaven ahir en tots els racons de l'Estat; amb iniciatives i finalitats diferents, és clar, però amb un mateix motiu: era 12 d'octubre.\nQui va descobrir Amèrica? o fins i tot: Qui va ser el primer en arribar a Amèrica? són preguntes d'examen en els centres d'educació primària. No sé si l'Educació per la Ciutadania canviarà la manera d'enfocar aquesta pregunta ja que salta a la vista que és profundament demagògica. Ni Colom va descobrir Amèrica ni va ser el primer en arribar-hi ja que abans de que la Santa Maria (i companyia) amarrés en aquelles terres desconegudes ja hi vivia gent, estranyes civilitzacions indígenes. Així que, va ser Colom qui va descobrir la terra on vivia aquella gent? Em sembla que per aquella gent, aquella terra era coneguda, però la història reconeix a Colom com a descobridor, un cop més, tenint com a referència el món europeu; tant és així que aquelles antigues civilitzacions van passar a denominar-se amb el terme 'pre-colombines' (abans de l'arribada de Colom).\nP.D.: Fa uns mesos vaig saber que el monument de Colom a Barcelona (que, com ja sabeu, no és el de la imatge) senyala a Mallorca i no a Amèrica. Una curiositat més.\nJajaja que guerxu pos xDDDD\n13 d’octubre de 2007, a les 23:02\n14 d’octubre de 2007, a les 15:48\njo soc precolombí\n18 d’octubre de 2007, a les 2:25


El Constitucional admet el recurs del PP contra la llei valenciana de Serveis Socials - Diari La Veu\nEscriba el número 597126\n7 juny 2019 17:27h\nLa nova norma de Serveis Socials Inclusius es va aprovar a les Corts el passat mes de gener. / DIARI LA VEU\nVALÈNCIA. El ple del Tribunal Constitucional (TC) ha admés a tràmit el recurs d'inconstitucionalitat interposat per més de 50 diputats del Partit Popular contra diversos articles, disposicions transitòries i apartats de la Llei Valenciana de Serveis Socials Inclusius, que busca blindar els drets socials com a "essencials" i d'"interés general".\nEn concret, els diputats del PP havien recorregut els articles 27.5, 30, 104.1b, 105.1, 106.2 i 3, 108, 109, 110, disposicions transitòries primera, quarta, apartats 4 i 5 i cinquena, apartats 2 i 3, de la Llei 3/2019, de 18 de febrer, de la normativa, segons ha informat el TC.\nEl tribunal disposa que es done trasllat de la demanda i documents presentats al Congrés dels Diputats, al Senat, al govern espanyol, a la Generalitat i a les Corts perquè puguen personar-se i formular les al·legacions que consideren convenients.\nEls recurrents consideren que la llei impugnada ha pogut vulnerar els articles 137, 141 i 142 de la Constitució Espanyola i els preceptes 66.1 i 3 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana, així com altres articles de la Llei de Bases del Règim Local. La sentència que es dicte en el seu moment serà redactada pel magistrat Cándido Conde-Pumpido.\nEl ple de les Corts va aprovar el mes de gener passat, amb els vots a favor de PSPV, Compromís, Podem, l'abstenció de Cs i el 'no' del PP, la Llei Valenciana de Serveis Socials, que busca blindar els drets socials com a "essencials" i d''"interés general". El PP va considerar que durant la tramitació de la normativa es van cometre "irregularitats", per la qual cosa van presentar un recurs davant la Mesa de les Corts, primer, i posteriorment davant el TC.\nEn concret, el text reconeix i garanteix l'accés al sistema públic valencià de serveis socials a totes les persones amb residència al País Valencià i que necessiten dels serveis, de manera que aquest s'adapte a les persones i no viceversa.\nTambé incorpora el dret subjectiu d'accés al sistema de serveis socials, garantint crèdit pressupostari; delimita les formes de col·laboració entre les diferents entitats locals i la Generalitat, i crea l'Institut Valencià de Formació, Qualitat i Investigació en Serveis Socials per a promoure la qualitat en els serveis, prestacions i recursos humans de la xarxa pública.\nLlei Valenciana de Serveis Socials\nEscriba el número 808669


Minut de silenci en senyal de dol per les víctimes de la Covid-19 - TOTLLEIDA\nPer totlleida Última actualització May 27,2020\nLa plaça de la Paeria ha acollit l’acte amb què l’Ajuntament de Lleida se suma a la solidaritat amb les famílies que han perdut éssers estimats i al reconeixement als professionals i voluntaris que treballen intensament per contenir la crisi sanitària\nL’alcalde de Lleida ha recordat que les banderes de l’Ajuntament de Lleida onegen a mig pal des del passat 6 d’abrili el decret de dol a la ciutat que està vigent des del passat 30 d’abril. Miquel Pueyo ha explicat també que un cop se superi l’etapa de l’estat d’alarma es concretarà l’establiment d’un punt de memòria “d’aquesta batalla que està lliurant la ciutat de Lleida contra la pandèmia”.\nFoto del minut de silenci en senyal de dol per les víctimes de la Covid-19 que ha fet aquest matí la Generalitat a Lleida davant la seu dels Serveis territorials de Salut. Hi ha assistit el delegat del Govern, Ramon Farré, acompanyat pels directors dels serveis territorials de Treball, Afers Socials i Famílies, Vidal Vidal, el d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, Ferran de Noguera, i el de Cultura, Miquel Àngel Cullerés, a més d’una representació de Salut i el SEM.\nLa delegada del Govern a Catalunya, Teresa Cunillera, juntament amb el subdelegat del Govern a Lleida, José Crespín, ha presidit a les 12.00h d’avui un minut de silenci en memòria de les víctimes de la pandèmia del COVID19.\nAl minut de silenci, que s’ha fet davant la Subdelegació de Lleida, hi ha assistit representants de l’Administració General de l’Estat (AGE) a Lleida, així com de la Guàrdia Civil, Policia Nacional, Guàrdia Urbana de Lleida, Subdelegació de Defensa i empleats públics de la Subdelegació ja incorporats als seus llocs de treball.\nLes banderes de la Subdelegació del Govern a Lleida onegen a mig pal i ho faran fins el proper 6 de juny, data en que finalitza el dol oficial de 10 dies aprovat ahir, dia 26, pel Consell de Ministres.\n«Em Plau Comprar al Palau» és la campanya de suport al comerç local que ha impulsat l’ajuntament del Palau d’Anglesola.


Clan Ós Gris: 13/12/15 - 20/12/15\nAssemblea de la Comissió de la Memòria del Clan Ós Gris\nAra fa al voltant de dues setmanes, un parell de membres del COMECLOG, vàrem tractar d’imposar el calendari del Clan del any vinent per l’article 36. Però és clar, va ser impugnat tal com era de preveure. Llavors, algú del comitè de remenadors de cireres, va voler convocar una reunió del COMECLOG, però ho va fer pel xat de Whatsapp del Clan Os Gris en lloc de pel xat restringit.\nAixò no hagués tingut gaire conseqüència si no fos perquè es va muntar la reunió amb tast de vermut “anticrisis” i dinar de menú diari. L’efecte crida va ser demolidor i l’arribada de nàufrags assedegats de vermut a la vorera de la Bodega Pàdua va ser multitudinària.\nLa bodega del Lloro\nPer sort per la operativa de la reunió va haver-hi baixes dels membres numeraris dels remenadors, i també algun dels claners que es van apuntar. Tot i així, ens vàrem aplegar vuit. Faltaven dos membres del COMECLOG amb excuses justificades, en Joan Simarro i en Josep Maria Serena, però el seu lloc va ser cobert per dos membres del Clan amb motivacions justificadíssimes, en Jaume Llobera i en Josep Fitó que van venir en condició de COME.\nEl Lloro de Pàdua\nDesprés de ser-nos servit el vermut del Lloro (especialitat de la casa) amb la seva ració de anxova/seitó, olives i patates fregides per només 2 Euros amb 50 cèntims es va intentar començar la reunió, però tan sols vàrem aconseguir aprovar una prèvia: En Jaume i en Josep van ser admesos per unanimitat com a membres de ple dret del COMECLOG.\nDesprés ens vàrem cruspir el menú, la gran majoria menjant tot el que tenim prohibit (sigui pels metges o sigui per les respectives “jefas”) i és clar, estava boníssim. I com que vàrem ser molt feliços ja no es va parlar més de la reunió ni del calendari ni de les impugnacions, així que el calendari publicat en el nostre blog el 9 de desembre, va quedar aprovat per aclamació etílica.\nFotos: Enric Escobedo, Sant Google i Enric Escobedo (per ordre de aparició)\nSortides de Equinocci. Les dates proposades de primavera i tardor seran definitivament i finalment triades pels agosarats que tinguin prou coratge per organitzar-les.\nAra ja ho sabeu tot. És per això que he triat com a títol el mateix que la adictiva novel·la d’en Xavier Bosch.\nPublicat per Joan Miquel a 13:41 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Anunci, Calendari, Comeclog, Gastronomía\nAssemblea de la Comissió de la Memòria del Clan Ós...


El Forn de Binissalem contracta dues persones amb discapacitat i es planteja una tercera incorporació - Incorpora "la Caixa"\nEl Francisco al Forn de Binissalem amb els dos treballadors nous, la Francisca y el José.\nEl Francisco necessitava personal qualificat per al forn de pa i cafeteria Forn de Binissalem quan va conèixer l’experiència d’una empresa col·laboradora del programa Incorpora Balears. Gràcies a les bones referències que li van donar sobre la iniciativa laboral de l’Obra Social ”la Caixa”, va decidir agafar el mateix camí i, avui dia, ja ha incorporat dues persones amb discapacitat a la plantilla.\nA través de l’entitat Es Garrover —que forma part de 3 Salut Mental juntament amb les entitats Estel de Llevant i Gira-sol—, el propietari del Forn de Binissalem va poder cobrir les vacants que en aquell moment tenia a l’empresa: “Necessitava contractar dos treballadors i vaig decantar-me per dues persones amb discapacitat a través del programa Incorpora”.\nSuport fins i tot després de la incorporació\nL’entitat Es Garrover va tenir en compte les necessitats del Francisco i de la seva empresa abans de proposar-li diversos candidats. Per a això, se li va preguntar sobre les funcions del lloc i les característiques que buscava en els candidats per poder oferir-li els perfils més adequats. D’aquesta manera, a més d’incorporar personal qualificat i motivat entre els seus treballadors, ha pogut millorar en responsabilitat social corporativa i ha potenciat el seu compromís social.\n“El suport que he rebut del programa Incorpora ha estat molt bo, sobretot amb la tècnica. Em va facilitar informació del programa i em va explicar com funcionava tot. A més, els meus treballadors en continuen rebent suport després d’haver-se incorporat a l’empresa”, ens explica el Francisco sobre l’experiència amb el programa Incorpora.\nL’empresari també valora molt positivament el vincle que s’ha establert entre ell i la tècnica de prospecció: “La nostra relació és molt bona. Ens reunim per comentar el dia a dia de les persones contractades i per parlar de les dificultats i els èxits que van apareixent”.\nBons resultats i més incorporacions\nDesprés d’una primera presa de contacte amb el programa Incorpora i la selecció dels dos treballadors, s’ha passat a una altra fase d’adaptació al lloc de treball: “Ara mateix treballem en l’aprenentatge de tasques i el manteniment del lloc de treball per part dels treballadors”.\nDesprés d’aquesta primera etapa d’adaptació, el Francisco confessa que està molt content amb els dos treballadors. N’està tant, de content, que ja està valorant l’opció d’inserir laboralment un altre usuari més del programa Incorpora per cobrir vacants que hi pugui haver més endavant.


Miquel Pujol i el món dels impossibles / Exposicions / Visita'ns / Inici - Biblioteca de Catalunya\nEts a: Inici / Visita'ns / Exposicions / Miquel Pujol i el món dels impossibles\nMiquel Pujol i el món dels impossibles\nData inici: 17/05/2016 Data final: 18/06/2016\nComissariat: M. Rosa Montalt (Cap de la Secció de Música de la BC)\nPoques vegades s’han exposat a l’Espai Zero documents tan singulars com en aquesta ocasió: penjadors que emmarquen partitures, pintes representades dins pentagrames, sons atrapats... S’hi mostren també documents que testimonien projectes increïbles, com els que acrediten un espai i un cicle de tallers dedicats a les arts plàstiques dins un club de futbol, o un certificat de rècord Guinness atorgat per a la partitura més llarga. Aquest món d’impossibles és el de Miquel Pujol i Grau.\nCom a violoncel·lista, Miquel Pujol ha passat de compartir escenari amb formacions com l’Orquestra Simfònica del Gran Teatre del Liceu, o la Bayreuther Festspielorchester, a esdevenir intèrpret solista amb actuacions en marcs tant emblemàtics com el claustre inferior del portal de la Passió de la Sagrada Família (1967), la llotja presidencial del Futbol Club Barcelona (1995-1999), la cripta del Vaticà (2009) o la catedral de Barcelona (2012).\nLa composició, en canvi, sembla haver-lo portat a un sentit invers. La recerca constant com a músic en solitari l’ha transformat en coautor o col·laborador multidisciplinar. Les seves incursions al món de l’art i la ciència, sense por ni prejudicis, han esdevingut col·laboracions amb creadors d’àmbits tan heterogenis com l’artístic -ja sigui pictòric, escultòric, fotogràfic o poètic-, l’esportiu, el religiós i el científic.\nEls primers lliuraments del fons Miquel Pujol han inclòs majoritàriament programes, cartells, retalls de premsa, algunes fotografies i enregistraments sonors i audiovisuals. Tanmateix, bona part dels materials exposats encara no s’han incorporat al catàleg de la Biblioteca.\nAquest conjunt de documents ens recorda que existeix un món sense límits, on la curiositat ben entesa, juntament amb la suma d’òptiques diverses, resulta una bona eina per generar nous camins.


Les Kellys volen obrir la seva propia central de Reserves - MonComunicació Agencia\nLes Kellys volen obrir la seva propia central de Reserves\nSerà una plataforma oberta per ha promoure hotels lliures d’explotació Comercial.\nLes cambreres de pis agrupades en el seu sindicat han iniciat una campanya de micromecenatge pera financiar el projecte a través de Goteo.org, perquè el públic en general es pugui allotjar en hotels que compleixin uns estàndards de qualitat i amb representació sindical de les persones que treballen en ells.\nEn aquesta Central de Reserves, vinculada al Segell de Treball Just i de Qualitat, es podran reservar habitacions directament als Hotels on les Kellys tinguin presència sindical i puguin assegurar, amb total certesa, que es respecten els drets de les persones treballadores i no existeix explotació.\nEls requisits del Segell de Treball Just i de Qualitat són el respecte i compliment del Conveni Col·lectiu Interprovincial del Sector de l’Hostaleria i Turisme; la no externalització ni subcontractació dels treballs nuclears de l’activitat hotelera, com és el de cambreres de pis; el compliment de les Lleis de Prevenció de Riscos Laborals; la Igual Retribució entre homes i dones; la contractació de persones que formen part de col·lectius vulnerables; i l’existència de mesures relacionades amb el foment del treball estable i de qualitat, com les contractacions indefinides als treballadors i les treballadores que exerceixen labors estructurals en el negoci hoteler.\nPerò la Central de Reserves pretén “ser una eina de transformació social que va més enllà de la contractació d’allotjament als Hotels”, expliquen les promotores de la iniciativa que pretén veure la llum en 2022. “Volem netejar el món i inaugurar la nova era del turisme basat en el respecte, la bellesa i el benestar, que anteposi els interessos humans als mercantils en tot el planeta” i a més “demostrar que anteposar els interessos humans als mercantils és rendible”. Les cambreres de pis i d’hosteleria esten convençudes que aquesta plataforma també servirà per que els hotels ofereixen millors condicions al seu personal. [+info a Ameco Press]\nJulia Lopez Tremols2021-07-27T11:32:29+00:00juliol 23, 2021|Actualitat, Cooperació, Emprenedores|Comentaris tancats a Les Kellys volen obrir la seva propia central de Reserves


Millor programari gratuït de gestió de projectes per al 2020. S'ha de fer el cost\nEl programari en núvol us pot ajudar a organitzar el vostre equip, el vostre projecte i la vostra vida. Pot fer més eficaç la comunicació i motivar-vos a fer coses. Dit això, pot resultar car, de manera que us hem creat algunes opcions gratuïtes. Qui ho sap, pot fins i tot acabar guanyant diners amb el millor programari gratuït de gestió de projectes.\nUs ajudarem a organitzar-vos sense gastar res. Les eines que parlarem tenen plans gratuïts útils i efectius. Si no heu utilitzat mai programari de gestió de projectes, no us serà difícil començar i, gràcies a la nostra guia, ni tan sols haureu d’obrir la cartera.\n1 Millor programari gratuït de gestió de projectes 2020\n2 Què és el millor programari gratuït de gestió de projectes\n3 Millor programari gratuït de gestió de projectes: Wrike\n3.1 Wrike Temes\n3.2 Emmagatzematge de Wrike\n5.1 Festes d’Asana\n6.1 Seguiment del temps Freedcamp\n7.1 Notes de clic\nMillor programari gratuït de gestió de projectes 2020\nQuè és el millor programari gratuït de gestió de projectes\nPer fer la nostra llista, les eines ofereixen molt valor en els seus plans gratuïts. No ens interessa cap oferta gratuïta que no us permeti fer res ni comprovar-vos l’actualització. Busquem eines funcionals, però no ens importa si també tenen funcions de qualitat remunerades.\nA més que siguin gratuïts, busquem les mateixes qualitats que busquem en tots els programes de gestió de projectes. Això vol dir que volem veure funcions útils i moltes. Les eines han de ser fàcils d’utilitzar, cosa que significa tenir una interfície fàcil de descobrir i que respongui a l’entrada dels usuaris. L’ajuda i l’orientació també són avantatges.\nTambé ens agraden els serveis forts en matèria de seguretat. Moltes plataformes reserven les millors característiques de seguretat per als seus plans empresarials, de manera que posar-les a disposició en els plans gratuïts obtindrà punts.\nEl nostre favorit general és Wrike, que té un excel·lent conjunt de funcions i és una eina d’alta qualitat, tot i tenir una corba d’aprenentatge més que alguns dels seus rivals..\nMillor programari gratuït de gestió de projectes: Wrike\nWrike és una de les nostres eines predilectes i la usurpadora no gratuïta monday.com es va veure reduïda a la nostra llista del millor programari de gestió de projectes. Consulteu com es comparen directament a Monday.com vs Wrike face-off.\nAmb el pla gratuït de Wrike, podeu accedir al seu tauler i a les vistes a la llista. Els altres punts de vista es veuen enfrontats, com ara fruites tanteixants, mitjançant text grisat, de manera que podeu fer una idea del que podeu fer si actualitzeu.\nPodeu compartir els vostres consells amb fins a cinc companys d’equip de forma gratuïta. Podeu assignar tasques a vosaltres mateixos o a qualsevol membre del vostre equip.\nÉs fàcil personalitzar l’aspecte de Wrike perquè té 13 temes disponibles. Tanmateix, estan definides per usuari, de manera que no les podeu compartir com a Trello. És millor si voleu que es vegi com es vol, però no és tan bo si voleu un tema comú per a tots els del vostre equip..\nWrike té moltes bones opcions amagades en els seus menús. Podeu duplicar les tasques o fer-les recórrer automàticament. Ambdues funcions us poden estalviar feina, així que val la pena consultar-les.\nSi t’agrada Wrike i decideix actualitzar, té moltes més funcions dels seus plans de pagament. Inclouen visualitzacions addicionals, subtasks, gestió de dependències, proves i seguiment de temps.\nWrike també té una seguretat de màxima qualitat i podeu utilitzar l’autenticació de dos factors sense haver d’actualitzar. Utilitza xifratge AES de 256 bits per emmagatzematge, que podeu conèixer a la nostra descripció del xifrat.\nEmmagatzematge de Wrike\nObteniu 2 GB d’emmagatzematge decent al pla gratuït de Wrike. Si no n’hi ha prou, consulteu les opcions del nostre millor article d’emmagatzematge en núvol. Wrike es pot connectar automàticament a Google Drive, Box, Dropbox, Microsoft OneDrive i YouTube, de manera que teniu moltes opcions a l’hora de compartir fitxers..\nTambé funciona amb altres programes, com Microsoft Office 365 i Slack, de manera que podeu integrar els vostres fluxos de treball fàcilment. A més d’aplicacions d’escriptori per a Windows i macOS, Wrike té aplicacions mòbils per a Android i iOS, de manera que es pot utilitzar gairebé qualsevol lloc.\nAquí hi ha un munt per agradar, i els equips petits poden treure molt profit de Wrike sense registrar-se en els seus plans de pagament. Llegiu-ne més informació a la nostra ressenya de Wrike.\nTrello és una eina basada en kanban i la més senzilla d’utilitzar de la nostra llista. Elimina la línia entre tasques i gestió de projectes. De fet, és tan simple que, sens dubte, no la travessa. Tanmateix, té una gran varietat de “power-ups”, però si voleu actualitzar.\nEn la seva forma bàsica, és una de les millors eines gratuïtes i la majoria de les seves funcions bàsiques estan disponibles. Només obteniu una vista de kanban, però podeu fer molt amb això. Nosaltres el fem servir aquí a Cloudwards.net.\nEl plantejament de kanban consisteix en crear columnes a les quals podeu trucar a qualsevol cosa i afegir-hi targetes, que normalment representen tasques. Arrossegueu les tasques d’esquerra a dreta per canviar el seu estat. Un exemple comú és “fer,” fer “i” fer “, però podeu crear columnes per a membres de l’equip o etapes de producció. Per obtenir més informació, consulteu com utilitzar una guia de taulers de kanban.\nLes plaques es poden utilitzar de tot tipus de maneres creatives. Podeu fer-les públiques i mostrar els menús del restaurant o els plans de seients. Consulteu els exemples de la pàgina “inspiracions” de Trello per veure què és possible.\nEls “power-ups” us permeten afegir vistes diverses, apropant Trello de les que ofereixen altres eines. N’hi ha de sorprenentment potents, així que feu un cop d’ull per veure què hi ha disponibles.\nCal destacar el complement “majordom” perquè permet automatitzar tasques que realitzeu regularment. Tot i ser potent, té una interfície senzilla que permet combinar regles amb accions. D’aquesta manera, podeu fer que faci coses, com ara moure les targetes d’una columna a una altra quan tinguin marcada la finalització o afegir una llista de verificació a les tasques noves.\nEls “Power-ups” també permeten compartir dades amb altres plataformes, com Google Drive, per a emmagatzematge addicional o Slack, per parlar de coses amb els companys d’equip..\nObteniu moltes opcions a l’hora de personalitzar els vostres taulers. Hi ha adhesius i una gran selecció d’imatges de fons per triar. També hi ha molts emojis per utilitzar per a la comunicació. En els plans de pagament, obteniu encara més opcions i podeu penjar els vostres fons i adhesius.\nTrello té una autenticació de dos factors per a tothom i ofereix funcions de seguretat més avançades per als clients de pagament. Els seus plans de pagament comencen a partir de 5 dòlars mensuals per a particulars o 9,99 dòlars per usuari per equips. No és massa car, però el pla gratuït és excel·lent i no hi ha cap obligació de millorar si no voleu fer-ho.\nTrello és una excel·lent i senzilla opció per a aquells amb un pressupost de res. Per obtenir més informació sobre això, llegiu la nostra ressenya de Trello. La nostra guia per a principiants de Trello us portarà també a les bases.\nAsana és una eina accessible que us permet utilitzar el seu kanban i la llista de visualitzacions de forma gratuïta. També podeu utilitzar el seu calendari, útil per a l’organització. El pla gratuït et permet treballar amb fins a 15 membres de l’equip, cosa que és generosa per a una eina gratuïta.\nIgual que Trello, funciona bé com a llista de tasques personals, ajudant-vos a mantenir els vostres projectes organitzats. També és una manera excel·lent de mantenir a tothom a la vostra oficina a la mateixa pàgina i l’oferta gratuïta d’Asana és una elecció fantàstica per a equips petits.\nLes tasques poden incloure informació diversa. A més del títol i la descripció, es poden assignar als usuaris, amb una data de venciment o bé desglossats en subarrendes. Podeu fer comentaris i afegir fitxers a ells també. Hi ha un límit de mida de fitxer de 100 MB, per la qual cosa, si necessiteu més informació, consulteu la nostra millor guia d’emmagatzematge en núvol per a la guia de fitxers grans.\nLes seves “celebracions” et recompensen per fer coses amb animacions d’animals simpàtics. Quan l’utilitzeu, veureu tota mena de criatures sobrevolar la pantalla. Apareixen quan marques les tasques com a completes, però no cada vegada, cosa que afegeix a la diversió.\nL’enfocament relaxat d’Asana la converteix en una bona elecció per a oficines on la vida no es pren massa en serio. Tot i que brillant i brusc, és una eina potent i els seus dissenyadors entenen que el compromís és un avantatge a l’hora d’invertir la gent en programari de gestió de projectes..\nSi decidiu actualitzar-vos als plans de pagament, comencen en 9,99 dòlars per usuari al mes i ofereixen altres funcions, com ara dependències, seguretat avançada i la línia de temps d’Asana. A més de la seva versió del navegador, Asana té aplicacions per a Android i iOS.\nAsana li queda molt i és senzill d’utilitzar. Trello és la plataforma gratuïta més fàcil d’utilitzar, però Asana és a la segona estreta i proporciona més coses pel que fa a funcions. Ambdues són una forma ideal de començar amb el programari de gestió de projectes.\nPer obtenir més informació sobre Asana, llegiu la nostra crítica d’Asana. Si decidiu aprofundir, llegiu la nostra guia per a principiants d’Asana per obtenir consells sobre què podeu aconseguir amb ella.\nFreedcamp té un pla gratuït complet que us permet fer molt sense haver de cobrir ni un cèntim.\nLa seva vista principal de “tasques” és un gràfic de Gantt amb una gestió completa de dependència. Podeu arrossegar elements al voltant, crear dependències arrossegant-se d’un element a un altre i ajustar el contingut de la tasca fent doble clic per obtenir una finestra..\nMouu les tasques cap avall i veuràs la resta d’elements del projecte per adaptar-se als canvis. És una de les implementacions de Gantt més ràpides i intuïtives que hem vist.\nTambé hi ha un calendari i un tauler de discussió, de manera que podeu veure quan s’han de fer les coses i discutir els detalls dels vostres projectes en línia.\nSeguiment del temps Freedcamp\nPodeu definir fites per assolir els objectius dels vostres projectes i afegir-hi estructura. S’inclouen funcions de seguiment de temps, que és una característica generosa que s’inclou en un pla gratuït. Això us permet fer un seguiment del temps que dediqueu a les coses.\nTanmateix, aquesta pàgina sembla ser poc més que un registre. No podíem assignar temps fàcilment a les tasques que havíem creat a la resta de visualitzacions, sinó que hem de donar un nom a cada fragment de temps manualment. No és la millor implementació de seguiment de temps, però no deixa de ser gratuïta.\nSi voleu consultar una plataforma que permet fer el seguiment i l’estimació del temps, consulteu la nostra crítica de Mavenlink. Tanmateix, espereu pagar-ho, un cop finalitzada la prova gratuïta.\nCal assenyalar que algunes de les funcions que vam poder utilitzar no semblen figurar al pla gratuït de la seva pàgina de preus. No estem segurs de si és així perquè la pàgina de preus està desfasada o les funcions no es desactivaran automàticament fins després de la prova gratuïta.\nDe qualsevol manera, no fem cap molèstia i estem molt contents de l’oferta gratuïta de Freedcamp. Fins i tot amb el seu pla gratuït, obteniu projectes i fitxers il·limitats, cosa que ens sembla bé.\nFreedcamp té aplicacions mòbils per a Android i iOS. També hi ha aplicacions d’escriptori per a Windows i macOS amagades al seu lloc web. Llegiu-ne més informació a la nostra revisió Freedcamp.\nA la subministració com a aplicació que els substitueixi, no haureu de pagar res per començar amb ClickUp. No et proporciona la majoria de les seves funcions bàsiques. Hi ha subjeccions i gestió de dependències, així com el seu calendari, tasques i vistes de tauler.\nCom dèiem a la nostra revisió, les seves funcions bàsiques de gestió de tasques són excel·lents. Podeu prioritzar les tasques i combinar-les si creieu que heu micromanagiat massa i heu acabat amb moltes. Et permet crear estimacions de temps que es poden comparar amb els resultats reals més endavant, cosa que t’ajudarà a millorar en predir els costos del projecte.\nEls gestors també apreciaran la vista de la caixa de ClickUp, que us permet dividir la pantalla en quadres que mostren les tasques assignades a cada membre. Està bé saber de què forma part l’equip, així que ClickUp serà d’interès especial per als caps que vulguin fer un seguiment atent de les coses.\nNotes de clic\nClickUp té altres funcions útils, com ara el bloc de notes a la part inferior dreta, que us permet escriure recordatoris a si mateix o qualsevol altra cosa que us sembli útil. Llegiu el nostre millor article sobre aplicacions de presa de notes si us agrada la funció. ClicUp també us permet utilitzar el vostre logotip o configurar el vostre propi color.\nEl seu pla gratuït us ofereix usuaris, projectes i espais il·limitats. Com moltes ofertes gratuïtes, té un espai d’emmagatzematge limitat a només 100 MB. El nostre millor article d’emmagatzematge en línia per a equips us ajudarà si necessiteu més informació.\nClicUp permet importar dades de diverses plataformes, com Asana, Trello i Jira. Entre les seves integracions s’inclou Zapier, que us permet compartir dades amb més de 1.000 aplicacions. Tanmateix, hem tingut problemes amb la seva funció d’exportació, que no podríem treballar.\nSi us registreu, ClickUp, a 5 dòlars per usuari al mes, per obtenir el pla més barat, no romperà el banc. Obteniu informes avançats, més integracions, emmagatzematge il·limitat i eliminació dels límits d’ús de coses com ara camps personalitzats. Les funcions de gestió i seguretat millorades estan disponibles en els plans més cars.\nA més de les aplicacions d’escriptori i mòbils, podeu utilitzar ClickUp mitjançant una extensió de Google Chrome o en un Amazon Fire TV. Llegiu-ne més informació a la nostra revisió de ClickUp.\nHi ha unes quantes altres plataformes amb plans gratuïts que ens agraden que no aconseguien els cinc primers llocs.\nTeamGantt té una oferta gratuïta que permet treballar amb equips de tres persones. És limitat, però és una bona manera de comprovar-ho. És una eina poderosa basada, com és de suposar, al voltant de la vista de Gantt.\nLes seves característiques principals inclouen la gestió de la dependència i fa un bon treball perquè això sigui intuïtiu. Els gràfics de Gantt es poden fer fàcilment, però TeamGant no està bé, tal com esperava de la seva característica clau.\nTot i que l’oferta gratuïta de TeamGant és decent, moltes de les seves funcions de seguretat i negocis més avançades es limiten als seus plans de pagament. Llegiu la nostra ressenya de TeamGantt per obtenir més informació. Si us interessa una eina basada en Gantt, val la pena consultar-ne com utilitzar un article del gràfic de Gantt.\nL’opció gratuïta de Podio inclou les seves funcions bàsiques de gestió de tasques, aplicacions i espais de treball. Malauradament, només obteniu 500 articles amb això.\nLa limitació de això depèn del que l’utilitzeu. Si l’utilitzeu per fer el seguiment de poques dotzenes de tasques, estareu bé, però si teniu molts elements que entren i surten del vostre sistema i voleu arxivar-los, arribareu ràpidament als seus límits..\nPodio continua sent una bona opció i funciona bé com una llista de tasques fàcil d’utilitzar que té algunes funcions addicionals. També obteniu un emmagatzematge il·limitat, difícil de combatre, i Podio s’integra amb molts serveis, com Google Drive, Dropbox i Evernote. Llegiu-ne el comentari a la nostra crítica sobre Podio.\nL’oferta gratuïta de Airtable et permet utilitzar les seves funcions bàsiques. Es tracta bàsicament d’una eina fàcil de creació de bases de dades. Això fa que sigui fàcil d’utilitzar, però té una selecció de plantilles d’alta qualitat que permet configurar-la ràpidament per a tot tipus de projectes..\nMalauradament, la nostra funció favorita, els blocs d’Airtable, no està disponible amb el seu pla gratuït. Els blocs us ofereixen tot tipus de funcionalitats interessants i val la pena registrar-vos per utilitzar-lo. Obteniu més informació a la nostra crítica sobre Airtable.\nTot i això, en general, Airtable és una bona opció per a aquelles persones que desitgen un enfocament sense sentit per compartir la informació del projecte.\nNo només no cal trencar el banc per entrar a programari de gestió de projectes, ni tan sols cal tocar el vostre guardiola. Com hem vist, hi ha moltes opcions gratuïtes que us poden ajudar a organitzar-vos.\nAlgunes de les millors eines tenen nivells gratuïts que ofereixen la major part de la seva funcionalitat bàsica. Si heu provat alguna d’aquestes eines o coneixeu d’altres de bones i gratuïtes, feu-nos-ho saber als comentaris. Gràcies per llegir.


3 botons i START: Petits clàssics: Crazy Climber\nPetits clàssics: Crazy Climber\nAra sí, ja ha arribat el moment de dedicar una entrada a un petit clàssic un remake (o seqüela) del qual ja va protagonitzar-ne una fa uns quants dies. Una recreativa clàssica, de 1980, que es considera precursora del gènere de les plataformes, aviat és dit.\nA primera vista no s'assembla en excés al que entenem per un videojoc de plataformes, però la història posa aquesta etiqueta al joc, que com a mínim sí que és el primer que es va fer del subgènere d'escalar edificis, el representant més conegut del qual és, innegablement, el Donkey Kong.\nEl Crazy Climber va debutar el 1980 a les recreatives, com deia més amunt, i ho va fer gràcies a Nichibutsu, que va presentar la llavors inèdita proposta de controlar un paio que s'havia begut l'enteniment i escalava edificis, una figura que generalment es coneix com a daredevil, la paraula anglesa que significa "temerari".\nPer si això no fos prou perillós, i a diferència del que passaria a la vida real, ens enfrontàvem a perills afegits, com ara finestres que s'obrien i es tancaven -això fins a cert punt és normal-, bojos que ens llançaven objectes, un còndor que deixava caure ous i excrements, coses que queien perquè sí i un goril·la gegant, també.\nLa idea és arribar fins a dalt -no tot són perills, de vegades també tindrem alguna ajuda, com ara uns globus que ens fan pujar 8 pisos- i marxar amb un helicòpter que ens espera... per tal de dur-nos a un altre edifici. Quan completàvem els 4 que hi havia, però, havíem de continuar des del primer, i així anar fent fins on poguéssim.\nEl personatge es controlava amb dos joysticks, però sense botons, cosa extraordinària, i una curiositat de la recreativa que es pot llegir a la Wikipedia és que adaptava la dificultat a la puntuació de l'últim jugador. Us imagineu, doncs, l'experiència d'un jugador que hi jugués per primer cop després que just abans que ell hi passés un autèntic crac?\nLa versió de la Famicom, de 1986, feia així, però abans en van sortir altres conversions domèstiques, com la de l'Arcadia 2001 o la de l'Atari 2600, ambdues de 1982, i després hi hauria la del Sharp X68000 (1993). El cas és que a la NES, la versió occidental de la Famicom, no va arribar, però val la pena parlar d'una curiositat d'aquesta versió.\nPer tal d'emular els controls de la recreativa, hi havia un adaptador que s'acoblava al comandament de la Famicom i tenia forma de palanca, i que es posava damunt la creueta. Per què n'hi ha dos, doncs? Perquè per tal d'emular les dues palanques de la recreativa, calia fer servir tots dos comandaments alhora. Altrament, com ens expliquen en anglès en aquest bloc, no es podia jugar al Crazy Climber de la 8 bits de sobretaula de Nintendo.\nPer l'interès que té la diferència del seu aspecte gràfic amb els altres que hem vist, comparteixo també el vídeo de la versió de l'Arcadia 2001, com podem veure molt rudimentària.\nTornant al tema, en realitat l'única versió domèstica occidental va ser la de l'Atari 2600. La resta, només al Japó, incloent-hi la de la WonderSwan (1999), la del recopilatori de clàssics arcade Oretachi Gessen Zoku Sono per a la Playstation 2 (2005), la de la Consola Virtual de la Wii (2010) i la de la Playstation 4 (2014).\nPoso un vídeo de la versió de WonderSwan perquè m'ha semblat interessant, i alhora lògic i ben pensat, que per tal de jugar al Crazy Climber de la portàtil s'hagués de posar en vertical.\nEn qualsevol cas podem veure que aquell joc va tenir un cert èxit, si bé poca distribució a Occident, i la gent de Nichibutsu s'ho va prendre amb calma a l'hora de treure'n una seqüela.\nEs tractava del Crazy Climber 2, que el 1988 va sortir per a les recreatives japoneses i l'esmentat X68000 de Sharp. Aquest títol, que representava una clara millora de l'original en l'aspecte tècnic, però mantenia la jugabilitat amb pocs canvis -el més destacat, que hi havia 6 edificis i en completar l'últim el joc s'acabava-, no va tenir cap versió fora del Japó.\nNo n'he trobat cap vídeo sense narració, però aquest és el Hyper Crazy Climber, una mena de remake que va sortir el 1996 en exclusiva per a les Playstation japoneses i el 2014 també per a la Playstation 3 en format digital.\nL'any 2000 va sortir, per a la Playstation japonesa i aquest cop sense cap més versió ni rellançament, el Crazy Climber 2000, que tornava als escenaris urbans de la primera i la segona entregues, però aquest cop afegint polígons.\nA Youtube només n'hi havia un vídeo amb gameplay i no es podia compartir, així que he triat aquest, del vídeo de presentació, on es poden veure les Torres Bessones del World Trade Center de Nova York, que desapareixerien tràgicament, com tots sabem, l'any següent.\nDel Crazy Climber Wii, també inèdit a Occident, ja en vaig parlar en una entrada dedicada en exclusiva, però vam quedar que no quedava clar si era gaire bo, i potser aquest va ser un dels motius que es quedés al Japó. Ara bé, després de repassar els jocs de la saga i veure que ben poques versions es va poder gaudir fora del seu país d'origen (de moment només la de l'Atari 2600 del primer joc), ja no sé què pensar.\nEl que sí que va arribar, el 2011, va ser el Crazy Climber en versió Android, del qual tampoc no és que es trobin gaires anàlisis, per no dir que l'única cosa semblant que jo he trobat és la puntuació dels usuaris a la botiga de Google.\nAixí, doncs, hem repassat la història d'un videojoc que potser no ha tingut mai una distribució gaire espectacular, i del qual sens dubte podem gaudir -tant en la versió original com en seqüeles i remakes- en consoles d'importació o en última instància emuladors, però que és un petit clàssic de ple dret perquè al llarg de 35 anys ha anat fent aparició, d'una manera o una altra, al món dels videojocs.\nEtiquetes de comentaris: Android, arcade, Arcadia 2001, atari 2600, Buildering, Crazy Climber, Crazy Climber 2000, Daredevil, famicom, Hyper Crazy Climber, nes, Nichibutsu, Petits clàssics, playstation, Wonderswan\nAnònim 18 de juny de 2015, a les 8:44\nQuina obsessió amb escalar edificis que tenen els japonesos!\nMoroboshi 18 de juny de 2015, a les 22:42\nEp, als seus inicis un lampista italoamericà més o menys també escalava i s'enfrontava a micos! XD


The Natural Mystics | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nThe Natural Mystics, banda tribut reggae roots a Bob Marley & The Wailers. Reuneixen músics de Ghana, Nigèria, Brasil i Barcelona per per difondre la bellesa de la seva música, i també el missatge després d’aquests èxits. Des del respecte cap a una figura tan admirada i influent com Bob Marley i la humilitat, ofereixen un repertori que combina cançons populars de Bob Marley alhora que introdueixen altres no tan populars però importants per entendre la seva trajectòria musical i espiritual. Dues hores de festa i música, ball i celebració mantenint el so “roots” i antic de les cançons, mantenint-se en el so jamaicà i antic.\n12,15 € (amb consumició inclosa)


Segell comunió - "NATURAL" - This Is Kool\n> FESTES INFANTILS>COMUNIONS>Segell comunió - "NATURAL"\nSegell comunió - "NATURAL"\nUn disseny fresc, inspirat en la naturalesa, combinat amb una tipografia dolça i molt especial.\nIdeal per estampar sobres, invitacions, etiquetes, bosses, capsetes… i donar aquest toc handmade a tots els detalls de la Comunió.\nPots veure tots els productes de la col·lecció "NATURAL" més avall, i si necessites #INSPO et deixem un post de com quedaria en una festa, al nostre BLOG (link aquí)\nEls altres productes de la col·lecció Natural\nInvitació comunió - "NATURAL"\nInvitació personalitzada amb totes les dades de la gran festa. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial. Que ningú es quedi sense la seva invitació! ____________________ Pots veure tots els productes de la col·lecció "NATURAL" més avall, i si necessites...\nInvitació digital comunió - "NATURAL"\nInvitació de comunió en format digital, ideal per enviar per Whatsapp o email. Anuncia'ls la data, hora i lloc d'una manera fàcil, ràpida i molt bonica, perquè puguin reservar-se el dia i no s'ho perdin. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial....\nEspelma vidre comunió - "NATURAL"\nEspelma blanca en pot de vidre amb tapa metàl·lica, personalitzada amb el nom i la data de la seva Primera Comunió. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial. Un regal d'allò més bonic i original perquè tots els convidats s'emportin un record del gran dia....\nKit llavors comunió - "NATURAL"\nKit de cultiu amb llavors de sàlvia, personalitzat amb el nom i la data de la seva Primera Comunió. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial.Un detall ecològic molt original amb el que els vostres convidats tindran un record molt viu del gran dia. Segur que...\nCartell comunió - "NATURAL"\nCartell personalitzat amb la frase que vulguis, per decorar qualsevol racó del gran dia i donar aquell missatge d'una manera molt especial. Tres mides disponibles: dinA5, dinA4 i dinA3 (No inclou el marc) Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial. Podràs...\nAdhesiu comunió - "NATURAL"\nAdhesius rodons personalitzats amb el nom i la data de la seva Primera Comunió. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial. Perfectes per personalitzar tots els detalls de la Comunió (sobres, capsetes, bosses, gots...) i aconseguir una festa cuidada i bonica....\nPunt llibre comunió - "NATURAL"\nRecordatori personalitzat amb totes les dades de la Primera Comunió en format punt de llibre. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial. El detall perfecte perquè tots els convidats tinguin un record del gran dia. ____________________ Pots veure tots els...\nRecordatori comunió - "NATURAL"\nEstampa personalitzada amb totes les dades de la seva Primera Comunió. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial. El detall perfecte perquè tots els convidats tinguin un record del gran dia. ____________________ Pots veure tots els productes de la col·lecció...\nPot transparent comunió - "NATURAL"\nPot transparent amb tapa d'alumini personalitzat amb el seu nom i la data de la primera comunió. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial. Ideals per emplenar amb caramels i preparar un candy bar d'allò més professional. Un detall perfecte per als convidats i...\nTargeta Detall comunió - "NATURAL"\nTargeta personalitzada ideal per completar els detalls de la Primera Comunió. Ve amb el forat fet, així que serà molt fàcil decorar qualsevol element amb una mica de cordill polit i molta il·lusió. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial....\nImant comunió - "NATURAL"\nImant rodó de 56mm de diàmetre personalitzat amb el nom i la data de la seva Primera Comunió. Un disseny fresc, inspirat en la naturalesa, amb fulles verdes que emmarquen el paper, combinat amb una tipografia dolça i molt especial. El detall perfecte perquè tots els convidats es portin a casa un bonic record. ____________________ Pots veure tots els...


El Mediterrani suma els tres punts en el desplaçament a Fraga - Revista Cambrils\nEl Mediterrani suma els tres punts en el desplaçament a Fraga\nCap dels dos equips es jugava res important en aquest partit més que sumar els tres punts en joc\nPublicat el Dimarts, 10 de maig de 2022 10:20h\nImatge del partit corresponent a la primera volta de la competició disputat entre el Mediterrani i el Fraga | Lluís Rovira i Barenys\nFraga Futsal 4 - CFS Mediterrani 5\nPartit on cap dels dos equips res jugava res important, més que voler guanyar els tres punts en joc. El Mediterrani va poder fer el seu joc i mostrar una bona defensa amb Pau del filial a la porteria que va deixar la porteria a zero a la mitja part. El Mediterrani, amb gols de Marc i Gerard Beas, posava un 0-2 al descans i a la represa, David Plaza i Roger posaven un clar 0-4. Però fruit de dos errors garrafals dels jugadors cambrilencs, l'equip local ho va aprofitar per posar el 2 a 4 en el marcador. Uns canvis en defensa servien per tornar la calma a l'equip cambrilenc mitjançant Mario que feia el 2-5. La calma visitant només va servir perquè el Fraga fes el 4-5 a falta de 2'. El Mediterrani va ordenar la defensa i el marcador no es va moure més.\nLa setmana que ve els cambrilencs despediran la temporada regular amb la visita del Sícoris per tal de continuar la seva preparació per a la final four de la Copa Tarragona, que es disputarà el següent cap de setmana.


2014 0121 El poder no ho pot tot - Gironès per la independència\n2014 0121 El poder no ho pot tot\nEl poder no ho pot tot\nAl PSC no es pot al·legar error en el diagnòstic, sinó en l’execució de les solucions\nEl poder excessiu dura poc, però, a més, esborra de cop la possibilitat d’acomodar-se després en un terme mitjà entre el cim i l’abisme. El PSC va arribar per primera vegada a la presidència de la Generalitat ara fa una dècada amb Pasqual Maragall, amb més d’un milió de vots i 42 escons. El 2006 –feia dos anys que governava José Luis Rodríguez Zapatero a Espanya– José Montilla va retenir a les seves mans el poder a Catalunya malgrat que els vots al PSC van quedar en 796.000 i en 37 els escons. Amb dos ministres a Madrid, el 2010, els socialistes catalans van perdre no només la presidència a Catalunya, sinó mig milió dels vots aconseguits per Maragall i els escons es van reduir a 28. Ara els 20 diputats aconseguits en les últimes eleccions catalanes per Pere Navarro corren el risc de quedar en 17 i deixar el PSC com a quarta força política si els tres crítics són expulsats i es neguen a tornar l’acta. I és que després d’assolir el poder, no hi ha res millor que demostrar domini del seu ús. Aquest és el progressiu missatge de les urnes al socialisme català.\nMalgrat el declivi electoral, no es pot al·legar error en el diagnòstic, sinó en l’execució de les solucions. L’hemeroteca en facilita les proves. En el seu discurs d’investidura el desembre del 2003, Pasqual Maragall va defensar una renovació del pacte amb Espanya segons una “lliure declaració d’interdependència des de la llibertat de decisió”. “Unió i llibertat”, va receptar, i fins i tot va avisar de les conseqüències per l’actitud del PP: “El drama està servit”, va augurar. El novembre del 2007, José Montilla va ser el primer que advertia, des de l’hotel Ritz de Madrid, de “les greus conseqüències polítiques a mitjà i llarg termini d’una greu desafecció emocional de Catalunya cap a Espanya i les institucions comunes”. Només vuit mesos més tard, Montilla va clausurar el 10è congrés del PSC amb aquell “José Luis t’estimem, però encara estimem més Catalunya”. Discursos en el particular desert entre el PSC i el PSOE instal·lat a la Moncloa.\nLes conseqüències de l’operació de l’Estatut van ser un drama per a Catalunya, però també per al projecte socialista de conllevancia orteguiana. El setembre del 2010, poques setmanes abans que arrenqués la campanya electoral catalana, el PSC va reunir a la Festa de la Rosa a la pineda de Gavà el president de la Generalitat, el president del Govern espanyol, dos ministres militants en el socialisme català i l’alcalde de Barcelona. El poder polític del PSC en tota l’esplendor. Mai abans un partit polític català no havia assolit cotes tan altes de poder. Tant que no va deixar néixer res sota la seva ombra.\nLa meitat de votants socialistes, assumit el diagnòstic dels poderosos líders, feia temps que havia decidit optar per la diàspora ideològica encara que fos per passar els dilluns al sol.