Dos morts a trets en un pis de Terrassa\nEls Mossos d'Esquadra busquen l'autor o els autors de l'atac i han posat controls en diversos punts del Vallès\n2 min. Terrassa 04/01/2016 23:41\n651x366 Agents dels Mossos d'Esquadra davant de l'edifici on han mort dues persones a trets, al carrer Nàpols de Terrassa / CRISTINA CALDERER Agents dels Mossos d'Esquadra davant de l'edifici on han mort dues persones a trets, al carrer Nàpols de Terrassa / CRISTINA CALDERER\n651x366 Un agent de la policia científica, amb una granota blanca, entrant al número 6 del carrer Nàpols de Terrassa, on han matat dues persones a trets / CRISTINA CALDERER Un agent de la policia científica, amb una granota blanca, entrant al número 6 del carrer Nàpols de Terrassa, on han matat dues persones a trets / CRISTINA CALDERER\nDos morts a trets en un atac en un pis de Terrassa al barri de Roc Blanc. La policia ho està investigant i busca l'autor o els autors per la ciutat i altres zones de la rodalia, per la qual cosa ha posat controls en diversos punts del Vallès Occidental.\nNomés se sap que l'autor o els autors han entrat aquesta tarda armats en un pis del carrer Nàpols de Terrassa i han obert foc. En l'atac han mort dues persones, però fonts policials han confirmat a l'ARA que al pis hi havia tres persones més. La versió oficial indica que quan els primers agents dels Mossos han arribat al pis només hi havia les dues persones mortes, però al carrer s'han interceptat les altres tres persones, que haurien fugit després de l'atac.\nLes víctimes són de l'Europa de l'est: de Geòrgia, segons els veïns i fonts policials, tot i que oficialment els portaveus dels Mossos mantenen que no poden concretar de quin país procedien.\nUns veïns que regenten un bar a prop i que viuen just al costat també han explicat que al pis on s'ha produït l'atac hi vivia una família, que hi havia sempre molt moviment –entrada i sortida de molta gent– i que els llogaters tenien un vehicle de gamma alta, un Mercedes. Tot plegat, afegit al fet que recorden una batuda policial de la tardor del 2014, els fa pensar que potser s'hi traficava amb substàncies il·legals o algun tipus d'objecte relacionat amb el mercat negre.\nQuan s'ha sabut el que havia passat, els Mossos d'Esquadra han tallat i acordonat el carrer Nàpols, una zona de cases baixes i modestes però habitualment molt tranquil·la.\nEls agents han estat hores a la zona recollint proves i analitzant tots els indicis abans de l'aixecament dels dos cadàvers, que s'ha produït cap a dos quarts de dotze de la nit.\nTres dones angoixades\nA última hora del vespre, tres dones que parlen castellà amb accent de l'Europa de l'est s'han presentat a la zona i han parlat amb els agents dels Mossos. Han assegurat que són parentes d'almenys dos homes que vivien a la casa on s'ha produït l'atac. Les dues més joves han pogut mostrar documents a la policia i els Mossos les han tranquil·litzat, ja que els han pogut dir que els dos homes que buscaven estan vius i són a comissaria: probablement, es tracta dels que han sobreviscut al tiroteig.


La cultura va sortir ahir al carrer per reivindicar la reobertura de teatres, sales d’exposicions i de concerts. Professionals de la interpretació, de la música, del circ, entitats culturals, programadors i tècnics es van concentrar a la Plaça Vella en la primera protesta del col·lectiu a la ciutat durant la pandèmia. El sector està en xoc d’ençà que es van tancar les activitats culturals al mes de març i reclama que “ens deixin treballar”.\nSobre l’escenari de la Vella es va donar ahir lectura a un manifest que denuncia que la majoria dels professionals estan pràcticament sense ingressos des de l’inici de la pandèmia. També que “les ajudes de l’administració, insuficients i massa vegades incompatibles, no han arribat a totes les treballadores” el que aguditza la crisi i la precarietat en què viu el món de la cultura.\nEl tancament de locals i la suspensió de les programacions condemna a la cultura a la precarietat. “No es poden pagar els lloguers, molts professionals estan en ERTOs i només alguns tècnics d’espectacles han pogut accedir a un únic ajut de 750 euros -explica Núria Segovia, directora de la Casa de la Música-. La situació és molt dura, hi ha companys que recorren als menjadors socials per sobreviure”.\nEl risc de trobar “un desert”\nEl sector demana que “s’obri la cultura -insisteix Segovia-. Hem fet un esforç per tenir equipaments segurs i hem demostrat que podem fer cultura segura. No entenem que se’ns tanqui i, si hem d’aguantar gaires mesos més, no sobreviurem”.\nDes de la tarima de la Placa Vella, els professionals culturals van advertir ahir que “si no es manté l’activitat cultural en una mínima línia de flotació, quan la vulguem reobrir potser ens trobarem un desert. No hi haurà companyies ni bandes, ni productores, ni sales, ni tècnics, ni agències de contractació o comunicació cultural”.\nEn moments com l’actual, on les restriccions per la Covid provoquen situacions de màxima vulnerabilitat i fort aïllament social, “són imprescindibles el teatre, la música, el circ, la dansa, les escoles artístiques, els espais de creació, expressió i exhibició artística per garantir el benestar emocional de les persones”.\nA la Plaça Vella, una gran pancarta recordava ahir per la tarda que “La cultura és segura. Deixeu-nos treballar”. A peu de l’escenari, un altre afirmava que “Sense circ, música, teatre i dansa, la humanitat no avança”.\nLa d’ahir va ser una convocatòria espontània, sorgida per la necessitat del sector d’expressar la situació en què viu el teixit cultural local. De fet, la protesta ha donat peu a la creació d’un xat col·lectiu de Telegram que, sota l’etiqueta Cultura Segura Terrassa, obre un espai per compartir inquietuds.\nEls professionals no es ressignen a romandre quiets. Ahir mateix, des de l’escenari de la Plaça Vella es va fer una crida a les escoles de la ciutat, “als claustres”, perquè programin activitats culturals als centres. “Els infants no es poden quedar sense cultura”, van dir.\nAhir, la consellera de Cultura, Àngels Ponsa, va confirmar l’aprovació de 17,2 milions d’euros d’ajudes destinats a “mantenir la part del sector cultural que ha hagut de tancar la seva activitat” després de les restriccions imposades per combatre la pandèmia.\nMentre la consellera oferia la roda de premsa, prop de 200 persones, majoritàriament del sector de la música, es van manifestar a migdia davant la seu del Departament, a la Rambla de Barcelona, contra les restriccions decretades per al sector i en demanda de millors compensacions per a aquests professionals. Els manifestants exhibien pancartes amb missatges com “La cultura és benestar. Reobertura ja” i “No morirem de Covid, morirem de fam”.\nTemes:Ahir, Cultura, Cultural, Culturals, Els, Les, Musica, Per, Professionals, Sector, Vella


per què es diu Winnie the Pooh Pooh? - Article\nPer què es diu a Winnie the Pooh Pooh?\nDes de A.A. Milne va publicar la primera història oficial de Winnie the Pooh el 1926, el personatge ha estat estimat pels nens de moltes generacions. L’escriptura de Milne va tocar clarament l’acord i les nombroses adaptacions posteriors del cinema i la televisió del personatge l’han agradat a un públic encara més ampli.\nPerò, per què es diu a WinniePoohmés que un ós? Tenint en compte que la majoria de nens (i adults, per descomptat) tenen una idea diferent de quèPoohés, com s’ha quedat el nom?\nLa resposta es remunta als anys vint.\nDe fet, quan va ser presentada per primera vegada per Milne, Winnie ni tan sols era Winnie. Inicialment, es deia Edward Bear, abans de canviar-se a Winnie a temps per a l’esmentat debut oficial de 1926. La part 'Winnie' del nom prové d'una visita al zoo de Londres, on Milne va veure un ós negre que havia estat batejat amb el nom de la ciutat de Winnipeg, Canadà.\nQuant a Pooh? Bé, originalment Pooh era un cigne, un personatge completament diferent.\nAl llibreQuan érem molt joves(el mateix llibre que va presentar Edward Bear), Milne va escriure un poema, explicant com Christopher Robin alimentaria el cigne als matins.\nVa explicar com Christopher Robin havia donat al cigne el nom de 'Pooh', explicant que 'aquest és un nom molt bo per a un cigne, perquè si el truques i no ve (cosa que els cignes són bons), llavors podeu pretendre que només dieu 'Pooh!' per mostrar-li el poc que el volíeu '.\nMilne, de fet, sabia què feia fent servir aquesta paraula. Els noms 'Winnie' i 'Pooh' aviat es van reunir i va néixer Winnie the Pooh. Milne encara va trigar una mica a explicar per què Winnie era Pooh.\nCom escriuria al primer capítol del primerWinnie the Poohllibre, “Però els seus braços eren tan rígids ... van romandre drets a l’aire durant més d’una setmana i, cada vegada que arribava una mosca i se li posava al nas, l’havia de fer esclatar. I crec, però no estic segur, queaixòés per això que sempre es diu Pooh.\nNo és l’explicació més convincent, però, no obstant, és una explicació formal.\nNo és que el raonament finalment importés massa. El nom es va quedar atrapat, sense haver vist mai un grup focal a la seva vida. Un personatge de la infància molt estimat, amb un nom vagament divertit, passaria a la superestrella. I fins i tot ser honrat amb les seves pròpies vacances, el dia de Winnie the Pooh, que té lloc anualment el 18 de gener.\nquè és la venus de milo\n13 Dades sobre Halloweentown\n12 coses que no sabíeu que podíeu fer amb els vostres dispositius de reproducció en temps real\nCom vam arribar a desitjar aquestes 11 coses\n6 teories de la conspiració que van resultar ser certes\nQuina mida de vestit tenia Marilyn Monroe, en realitat?\n16 Fets sobre Rembrandt


Villa Primavera Villa San Pietro Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 16 allotjaments a Villa San Pietro.\nVia Eleonora D'Arborea 9, Villa San Pietro, Villa San Pietro, Itàlia, 09010 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Villa San Pietro, Villa Primavera és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVilla Primavera també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Villa San Pietro. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Villa Primavera és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Villa San Pietro.\nCal que informeu el Villa Primavera de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nAllotjaments a Villa San Pietro\nVilla San Pietro Apartaments\nDescompte a Villa Primavera


Batalla es compromet a completar les inversions en equipaments educatius | NacióLleida\nper NacióLleida, 13 de maig de 2011 a les 18:20 |\nAlbert Batalla, alcalde de la Seu i candidat a la reelecció, conjuntament amb Jordi Martin, candidat número 7 i Mireia Alba, actual regidora d’educació i candidata número 16, han presentat aquest divendres les propostes en matèria d’educació, prioritzant una sèries d’inversions en equipaments educatius que resten pendents a la nostra ciutat.\nAlbert Batalla ha explicat en primer lloc que invertir en educació és una inversió en un millor futur, “més enllà de la feina feta volem seguir treballant amb la voluntat de prioritzar les inversions en matèria educativa, perquè invertir en educació és donar més recursos a les persones per ser més autònomes i per tenir més capacitat per situar-se en el context que ens toca viure”. Batalla ha afegit que “no escatimarem en energies ni recursos per invertir i per fer que els que han d’invertir en educació ho facin, tal i com s’ha fet en els darrers anys”\nPer la seva part Mireia Alba, ha recordat les inversions realitzades aquesta passada legisaltura, com la construcció de la llar d’infants dels Minairons, amb una inversió d’1,3 milions d'euros, i podent oferir a la ciutadania 189 places per a nens i nenes entre 6 mesos i 3 anys.”amb aquest nou equipament, els darrers anys hem donat cobertura al 100% dels preinscrits a les nostres llars d'infants”\nL’actual regidora d’educació ha recordat també la construcció de la nova Escola Oficial d’Idiomes al Centre Cultural les Monges i la creació de l’escola La Valira: ubicada, de forma provisional, al carrer de l’Orri. Per altra banda també ha recordat les reformes realitzades en els centres educatius: Pau Claris, Albert Vives i Castellciutat.\nMireia Alba ha volgut incidir també en qüestions de política educativa de la ciutat recordant, la reactivació del consell escolar municipal, el bon funcionament del pla educatiu d’entorn, engegat l’any 2007, i per altra banda esdeveniments com ara el Congrés d’Educació i Entorn que es realitza a la nostra ciutat de forma bianual i d’un gran prestigi entre la comunitat educativa.\nFinalment Jordi Martin, candidat número 7, ha explicat que “caldrà completar les inversions iniciades i planificades aquesta legislatura” com per exemple l’arranjament integral i els accessos de l’escola Albert Vives, també les inversions que mancaran a Castellciutat. També la construcció de la nova escola La Valira, que es situarà a l’horta del Valira. Martin ha pres també el compromís “de tirar endavant els nous equipaments encara pendents a la nostra ciutat com cercar un nou emplaçament per a l’escola d’adults, així com impulsar la construcció del nou institut a la zona de bombers”\nJordi Martin ha explicat que les propostes educatives no es limiten només a temes d’inversions en equipaments sinó també a aconseguir millorar l’oferta formativa per cicles de grau superior, per exemple.\nEleccions Municipals 2011, Societat, batalla, compromet, completar, inversions, equipaments, educatius\nAl Als copions\nPer Anònim el 17 de maig de 2011 a les 23:20\nEra per tornar la pilota. O és que d'amargats només n'hi ha d'un color?\nPer Anònim el 17 de maig de 2011 a les 21:40\nLa llastima és que cada cop són més els amargats\nPer Anònim el 17 de maig de 2011 a les 12:03\nA l'anònim amargat dir-li que fins i tot aneu copiant els missatges dels vostres adversaris.\nPer Anònim el 17 de maig de 2011 a les 08:50\nAlbert, no facis cas dels comentaris del principi. Són els amargats de sempre\nPer Anònim el 16 de maig de 2011 a les 20:30\n1.L'escola oficial d'idiomes la paga el tan odiat esta espanyol i l'espai es obra del tan odiat senyor Ganyet. 2. l'escola Valira són uns barracons i no pas un col·legi. On són els terrenys senyor Batalla? 3.Les obres de les escoles l'has ha pagat l'odiat tripartit. 4.Segon institut? veig que ja no se'n parla això vol dir que no es farà i tot gràcies a la no-cessió de terrenys per part de l'ajuntament. Mentides i feina mal feta no tene fronteres.\nPer Anònim el 16 de maig de 2011 a les 18:03\nDoncs sí, segur que espera després de les eleccions. Jo ja he començat a sentir que de moment la nova escola està parada a la Generalitat. Sr. Batalla reconegui que si s'ha fet la llar d'infants ha estat gràcies al govern del tripartit amb PSC i ERC al capdavant. Si fos per l'actual govern de la Generalitat segur que no hi seria, perquè recordo que a part de les grans retallades en sanitat i educació, el govern ja ha dit que retallarà un 10% en llars d'infants!!! Si torna a guanyar això es convertirà com una altra zona blava, tot perfecte fins després de les eleccions i just després de prometre el càrrec dóna la mala notícia!\nPer Anònim el 16 de maig de 2011 a les 13:47\nl'escola la Valira tambe tirara endavant sr. Alcalde? expliqui als ciutadans el que JA se sap, no esperi a despres de les eleccions com en el cas de la revisio cadastral...\nPer Veins el 13 de maig de 2011 a les 22:59\nLa mala gestió de l´hòspital de la Seu, os pot pasar factura ara a les eleccions Sr Batalla...


PER FER VAPOR SENSE AIGUA BULLENT, NOMÉS CAL AFEGIR LLUM SOLAR I NANOPARTÍCULES - CIÈNCIA - 2020\nPer fer vapor sense aigua bullent, només cal afegir llum solar i nanopartícules\nAvui en dia, és capaç de fer les nanopartícules: un equip d’investigadors de la Universitat de Rice de Texas ha demostrat un mecanisme pel qual poden generar vapor en pocs segons concentrant la llum solar en una barreja d’aigua i nanopartícules. No es tracta només d’alguns mitjans artificials per disminuir el punt d’ebullició; aquesta “caldera” d’energia solar pot produir vapor abans que l’aigua fins i tot s’escalfi al tacte, sense portar mai l’aigua agregada a ebullició.\nAra mateix, aquesta investigació és encara molt al laboratori, i els investigadors encara no saben exactament fins on poden impulsar-la. Però no triga gaire a imaginar-se les possibilitats d’un generador de vapor que funcioni només amb l’aigua i la llum solar.\nLa tecnologia funciona barrejant una petita quantitat de nanopartícules de diòxid de silici amb carboni o d'or, cadascuna d'una dècima del diàmetre d'un sol cabell humà, amb aigua en un vas de vidre. Els seus petits diàmetres - més petits que la longitud d'ona de la llum visible - significa que poden absorbir la major part de l'energia de l'ona de llum en lloc de difondre-la. Així, quan la llum del sol es concentra en el vas amb una lent, les partícules es tornen ràpidament calentes, prou calentes per vaporitzar l’aigua que l’envolta.\nAixò crea una bombolla de vapor que embolcalla la nanopartícula, que ara queda aïllada de l’aigua líquida més freda pel vapor, cosa que li permet créixer encara més calor, vaporitzant més de l’aigua immediatament al seu voltant. En algun moment, la nanopartícula i el seu embolcall de vapor es fan prou grans per créixer flotants, moment en el qual tota la bombolla de vapor (partícula i tot) flota a la superfície. El vapor s’allibera a l’aire, la partícula cau de nou a l’aigua més freda i s’enfonsa cap avall fins que comença a absorbir la llum del sol i la calor de nou, moment en què s’inicia el procés.\nMultipliqueu-lo pel nombre de nanopartícules de la barreja i teniu una mica d’ebullició simulada, però una que no requereixi que tota l’olla d’aigua arribi al punt d’ebullició abans que les primeres bombolles de vapor surtin a la superfície. Podeu pensar-ho com una forma de micromecenatge del procés d’ebullició, escalfant específicament algunes parts de l’aigua (on toca les nanopartícules) mentre deixeu la resta d’aigua freda. I les partícules en si són completament duradores: continuen absorbint-se, escalfant-se, refredant-se i absorbint-se de nou sense necessitat de substituir-les.\nBonics fruits secs, no? Creix un futur interessant per a l’energia solar en general, però més concretament és fàcil veure com es pot utilitzar una font de vapor barata i abundant, fins i tot en volums específics baixos, per fer qualsevol cosa, des de generar electricitat i calor fins reduir la naturalesa intensiva en energia. de certs processos com la dessalinització d’aigua. Tal com assenyala el WaPo, la darrera vegada que algú va trobar una manera barata i fàcil de generar i aprofitar el vapor abundant va canviar completament el món. Així doncs, hi ha això.\nBodyByDarwincom : Per fer vapor sense aigua bullent, només cal afegir llum solar i nanopartícules © 2019. All Rights Reserved.


Tragamonedes Flaçà - Millor servei tècnic per tragamonedas a Flaçà - Recreatius PenedèsSEO - Landing Tragamonedes - Máquinas recreativas y tragaperras. Mejor servicio técnico en máquinas recreativas para bares y locales - Recreatius Penedès\nMàquines tragamonedes Flaçà\nLES TRAGAMONEDES A FLAÇÀ AMB MÉS RENDIMENT ECONÒMIC\nLes nostres tragamonedes a Flaçà formen part dels jocs més populars dels bars i poden ser molt divertides, però són increïblement rendibles per als bars per diverses raons, entre elles, el seu funcionament.\nRecreatius Penedès disposa dels últims models de tragamonedes amb premi que triomfen en els bars, cafeteries, cerveseries i locals d'oci a Flaçà. Tenim sempre la millor oferta de màquines recreatives a Flaçà per assegurar el màxim nivell de recaptació, així com la diversió i l'entreteniment als jugadors. L'èxit de la nostra empresa és poder oferir a hostalers i propietaris de bars i locals una gran selecció de les màquines tragamonedes amb premi més rendibles del mercat.\nEl nostre assessorament professional ajuda al client a realitzar una planificació prèvia del local, realitzar una selecció de les màquines que més s'ajusten al local i que majors beneficis poden aportar gràcies a la nostra àmplia experiència en el sector. Així doncs, analitzem detalladament les característiques i ubicació del bar o local, l'oferta de tragamonedes a Flaçà i el target habitual de l'establiment.\nLes nostres tragamonedes a Flaçà multipliquen els beneficis de negocis, restaurants, bars i locals de Barcelona i Tarragona. Des de Recreatius Penedès ens comprometem a analitzar i actualitzar constantment el progrés de les màquines per mantenir les recaptacions el més elevades possibles. Distribuïm màquines tragamonedes per entretenir a qualsevol públic i disposem d'una gran varietat de models i fabricants, sempre a l'última per atreure nous clients a bars i locals i aportar ingressos extra als propietaris optimitzant al màxim la rendibilitat dels seus establiments.\nLes tragamonedes a Flaçà són un punt d'atracció i poden contribuir a millorar els beneficis d'un bar o local sense requerir cap esforç per part del propietari del negoci. Els tècnics de Recreatius Penedès són els qui s'ocupen del correcte funcionament de les tragamonedes, manteniment, així com de la millora constant de les màquines per posseir els models més actuals i de major èxit.


AMIC / viurealspirineus 16:08 09/05/19\nL’ús d’imatges via satèl·lit podria ser la nova tecnologia que complementés els helicòpters i els drons per tal de tenir un control encara més exhaustiu dels boscos\nper tecnologia evitar laser incendis drons\nUn helicòpter d'Endesa per prevenir incendis.\nCom cada any, quan arriba l’estiu comença la campanya de neteja i protecció dels boscos amb l’objectiu de prevenir els incendis forestals. A Catalunya es posa especial èmfasi, ja que el seu clima mediterrani amb estius secs afecta especialment a les zones forestals.\nPer tal de pal·liar aquests riscos, al llarg dels anys s’ha anat potenciant la creació d’equips de primera intervenció amb tecnologies més precises. Endesa, un dels agents implicats en la protecció dels boscos, va més enllà de la clàssica tala i poda selectiva de les zones més properes a les línies d’alta tensió i ha desplegat un gran ventall tecnològic per tal de tenir un control més exhaustiu.\nTornen els Festivals de Senderisme dels Pirineus amb més força que mai


Residencial Santo Estevao Aguiar Da Beira Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Aguiar Da Beira.\nEstrada Nacional 229 Sequeiros, Sequeiros, Aguiar Da Beira, Portugal - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Residencial Santo Estevao\nDissenyat tant per oci com per negoci, Residencial Santo Estevao està situat idealment a Aguiar Da Beira; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Aguiar Da Beira. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, aparcament de cotxes, restaurant, bar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Aguiar Da Beira, el Residencial Santo Estevao és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nAllotjaments a Aguiar Da Beira


El Barça va espiar treballadors del club del 2005 al 2008\nLa Fiscalia observa un possible delicte de Ferran Soriano i Joan Oliver\nT.P. Barcelona 18/02/2013 00:00\n260x366 Joan Oliver al costat de Joan Laporta. Oliver va ordenar que quatre vicepresidents fossin espiats sense el seu consentiment i el del mateix Laporta. / PERE VIRGILI Joan Oliver al costat de Joan Laporta. Oliver va ordenar que quatre vicepresidents fossin espiats sense el seu consentiment i el del mateix Laporta. / PERE VIRGILI\nEl Barça va tenir control sobre els correus electrònics de tots els seus treballadors, executius i directius durant més de tres anys, entre el 2005 i el 2008, segons uns documents de la Fiscalia Superior de Catalunya que va fer públics el programa de Catalunya Ràdio Tot gira . La mateixa Fiscalia Superior observa una possible responsabilitat penal en el cas de dos dels màxims responsables del club en aquell període, Ferran Soriano i Joan Oliver.\nEls documents de la Fiscalia Superior de Catalunya demostrarien la instal·lació d'una plataforma informàtica per tenir controlat el correu electrònic que sortia de les oficines del club i hi entrava entre el 2005 i el 2008. Concretament, el club va contractar un servei anomenat Encase Enterprise que servia per controlar tots els correus electrònics que s'enviaven al club. El sistema tenia un llistat de paraules claus, que apareixien en un llistat de 15 folis als quals la Fiscalia Superior ha tingut accés, i, en cas de detectar en els correus electrònics dels treballadors o directius aquestes paraules, enviava una còpia a l'empresa contractada pel club. Un cop els correus eren estudiats, s'informava la directiva de qualsevol possible informació.\nLa Fiscalia Superior de Catalunya considera Ferran Soriano, actualment un dels màxims responsables del Manchester City, un dels responsables de contractar aquest servei que espiava els correus electrònics de tots els treballadors del club. En el cas de Joan Oliver es parla del seu paper en la investigació de quatre vicepresidents del club. Oliver, director general del club durant els últims anys de Joan Laporta com a president, va ordenar espiar la vida professional i personal de quatre dels cinc vicepresidents de l'entitat quan s'acostaven les eleccions a la presidència del club de l'estiu del 2010.\nL'espionatge als vicepresidents\nConcretament, els vicepresidents espiats van ser Joan Boix, Joan Franquesa, Rafael Yuste i Jaume Ferrer, els que tenien més opcions de presentar-se un cop Laporta acabés el mandat. Oliver va explicar al seu moment que l'origen de la seva ordre va ser per "protegir" els vicepresidents, ja que s'havien donat casos d'amenaces i robatoris en l'entorn de la directiva de l'època. Joan Franquesa hauria sospitat que el seguien i Oliver hauria reaccionat encarregant aquest seguiment als vicepresidents, que va costar un total de 56.000 euros, sempre segons la versió que va defensar llavors el director general del club.\nSegons els documents publicats per Catalunya Ràdio, la Fiscalia procedirà ara a "retornar les actuacions a la Fiscalia Provincial de Barcelona als efectes que resolgui el que s'escaigui respecte a la possible responsabilitat penal dels denunciats Ferran Soriano i Joan Oliver en relació a la instal·lació del programa informàtic Encase Enterprise, a través del qual es controlava tota la correspondència electrònica que sortia dels terminals informàtics de la xarxa corporativa del Barça i hi entrava i els informes personals encarregats respecte als vicepresidents sense el seu consentiment ni coneixement".\nUn cas arxivat, un cas obert\nLa mateixa Fiscalia Superior de Justícia de Catalunya ha arxivat aquesta última setmana les diligències sobre la investigació de la gestió econòmica que va fer la junta directiva del Barça sota el mandat de Joan Laporta perquè no ha trobat cap indici de delicte. La Fiscalia no va trobar indicis de delicte en l'ús que van fer els exdirectius del Barça de la targeta de crèdit del club i tampoc en la compra dels terrenys de Viladecans i, per tant, ha refusat l'auditoria de Deloitte, que rebaixava el preu dels terrenys fins als 5 milions d'euros en comptes dels 18 que se'n van pagar. La Fiscalia tampoc considera delicte el pagament de minutes a un bufet d'advocats extern al club per l'assessorament que van demanar els exdirectius blaugranes i, a més, exculpa Laporta i els altres exdirectius per les despeses originades pels sistemes de seguretat instal·lats al domicili particular de l'expresident del Barça després que rebés amenaces.\nPerò en el cas de l'espionatge als correus electrònics la visió del Tribunal és diferent i inicia un nou cas que afecta l'entorn del Barça just quan semblava que se'n tancava un altre.


Residence Inn by Marriott Stockton Stockton (CA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nResidence Inn by Marriott Stockton3240 March Lane, Brookside, Stockton (CA), Estats Units, 95219 - Veure al mapaExcel·lent8,9Basada en22comentarisResidence Inn by Marriott StocktonVeure més fotosPiscinaVeure més fotosPiscinaVeure més fotos8,9 Excel·lent valoració dels hostesVeure tots els comentaris"The room was very nice. It was clean and quiet. It was qui..."RobertUnited StatesCentre de negocisVeure més fotosVeure el mapaVeure totes les 23 fotosParticularitats que li encantaranaire condicionat\nOpcions d'habitacióVeure les fotosSuite de 2 Habitacions (2 Bedroom Suite)Fixa les dates per veure preusVeure les fotosEstudi Gran (Queen Studio)1 llit extragran i 1 sofà l...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosSuite d'Una Habitació (One-Bedroom Suite)1 llit extragran i 1 sofà l...Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Stockton (CA), vosté es sentirà com a casa a Residence Inn by Marriott Stockton, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Museu Haggin, Museu per Nens de Stockton. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Stockton (CA). Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Residence Inn by Marriott Stockton és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Stockton (CA).Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatempolles d'aigua de cortesiarenta vaixellesassecador de cabellescriptoriservei de planxacalefaccióestris de cuinatelèfoncuina americanaforn microonesTV satèl•lit/cabledespertadorneveraVideoconsolaMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal presentar un document d'identitat amb foto i una targeta de crèdit durant el registre d'entrada. Totes les peticions especials estan subjectes a la disponibilitat del dia del registre d'entrada. Aquestes peticions no es poden garantir i poden comportar suplements. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements.Mostrar més


Embarguen els béns de la productora de Cuéntame i del marit d'Ana Duato per frau\nEl jutge de l'Audiència Nacional, Ismael Moreno, ha ordenat l'embargament dels comptes bancaris de la productora de ' Cuéntame ', Ganga Produccions SL ., I de el seu administrador, el marit de Ana Duato , Miguel Ángel Bernardeau, tal com publica ' el Confidencial '. Sembla que la decisió ha arribat després que hagin comprovat que la societat s'ha beneficiat de les empreses creades pel despatx d'advocats Nummaria , intervingut la passada setmana per blanqueig de capitals i frau fiscal.\nLes investigacions s'enquadren dins de la Operació City, en la qual ja hi ha quatre advocats detinguts d'aquest bufet, entre ells el seu amo. Els principals noms sospitosos de ser clients van ser el de Imanol Arias , que podria haver defraudat a Hisenda més d'un milió d'euros, i el de la seva companya de la ficció. A tots dos se'ls van bloquejar els comptes i se'ls va imputar un presumpte delicte de frau fiscal per estar relacionats amb tota la trama de la creació de societats a l'estranger.\nEl jutge creu que la productora, ganga Producciones SL ., ha estat auditada per una empresa creada per Nummaria des de 1997 de la qual figuren com a administradors dos dels tres detinguts. Segons ' El Confidencial' , els beneficis de l'empresa han estat mínims per a tanta rendibilitat, per la qual cosa se sospita que el bufet hauria estat darrere per generar diners i evadir impostos a Hisenda.\nEn total, Nummaria podria haver defraudat fins a 15 milions d'euros amb un total de 110 empreses ' offshore ' obertes. A més de l'embargament de béns també s'han bloquejat els comptes bancaris d'una vintena de clients, entre ells Arias i Duato .\nL'actor protagonista de ' Cuéntame ' ja va aparèixer en els Papers de Panamà per tenir una societat en un paradís fiscal que ell mateix va admetre que havia obert per estalviar diners.\nArtículo anteriorAM.- Escaldes comptarà al març del 2017 amb una autonomia d'aigua de 38 hores un cop finalitzi el tercer dipòsit\nArtículo siguienteComienza el festival de teatro alternativo 'Surge Madrid' con 41 estrenos en toda la región


Enguany la idea és inspirar noves accions per canviar l’hàbit de consum i productiu de la societat. Font: Agència de Residus de Catalunya\nLa Setmana Europea de la Prevenció de Residus enguany posa el focus en les comunitats circulars. Font: Llicència CC (Pexels)\nLa Setmana Europea de la Prevenció de Residus se celebrarà del 20 al 28 de novembre. Font: Llicència CC (Pexels)\nDues-centes cinquanta entitats organitzen al voltant d'un miler d'activitats sobre la prevenció de residus, del 20 al 28 de novembre, a diversos punts de Catalunya.\nJa és aquí la Setmana Europea de la Prevenció de Residus (EWWR), la 13a edició d'aquest projecte europeu en el qual Catalunya té un pes important gràcies a la gran participació de les administracions públiques, associacions, empreses, institucions educatives, altres institucions i persones a nivell particular, totes elles amb un compromís ambiental per prevenir els residus. I és que la Setmana, com també es coneix al projecte, promou i visibilitza accions de sensibilització sobre els recursos sostenibles i la gestió de residus.\nCampanyes, xerrades, tallers, exposicions, activitats i altres accions sobre la prevenció de residus, una llarga llista d'activitats, al voltant d'un miler, que estaran disponibles, arreu de la geografia catalana, del 20 al 28 de novembre, i que se sumaran a les nombroses activitats que se celebraran, paral·lelament, arreu d'Europa. En total, a Catalunya seran unes dues-centes cinquanta entitats les que organitzaran accions en trenta-nou comarques i dos-cents vuitanta-un municipis diferents.\nPots consultar l'agenda d'activitats que es duran a terme durant els vuit dies a través d'aquest enllaç, cercant-les per demarcacions, municipis, tipus d’activitat, nom de l’entitat organitzadora, tipus d’entitat, i públic a qui van dirigides. Enguany tornen les accions presencials després que la passada edició es veiés afectada pel context de pandèmia, situació que va fer que el nombre d'activitats virtuals augmentessin.\nCatalunya participa amb un miler d'activitats, de la mà de 250 entitats, a la XIII Setmana Europea de la Prevenció de #residus\nhttps://t.co/VuElLgbttR @2EWWR #ewwrcat #ewwr2021 #ComunitatsCirculars #CircularCommunities pic.twitter.com/D8cDGamvH3\n— Agència de Residus (@residuscat) November 18, 2021\nTot i la nombrosa diversitat d'activitats en les quals participar durant la Setmana, des de l'organització destaquen l’alt nombre de tallers sobre la menstruació sostenible; mercats o punts d’intercanvi de joguines, roba, i llibres; sessions per aprendre a fer bon compost; accions de 'plogging'; recollides d’aliments propers a caducar o tallers per aprendre cuinar evitant el malbaratament alimentari; tallers i xerrades de reparació per allargar la vida útil de mobles, de petits electrodomèstics o per arranjar roba.\nLa Setmana Europea de la Prevenció de Residus, organitzada per l’Agència de Residus de Catalunya (ARC), del Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, en coordinació amb diverses regions europees, suposa una oportunitat única per valorar les iniciatives existents o iniciar una nova acció de llarg termini per reduir els residus, així com donar visibilitat a aquestes.\nEn cada edició de la Setmana Europea de la Prevenció de Residus es promou la celebració d'actes amb un enfocament temàtic específic. Aquesta 13a edició se centra en el binomi comunitats circulars, comunitats sostenibles. L'objectiu és inspirar noves accions per canviar l’hàbit de consum i productiu de la societat, i apel·lar a la responsabilitat compartida, així com al paper important que tenim totes les persones i comunitats locals per a reduir la generació de residus.\nDes de la Setmana Europea de la Prevenció de Residus es llança el repte d’actuar en conjunt per a donar forma a comunitats circulars, destinades a prevenir la generació de residus, considerant, així, clau el procés de col·laboració entre la ciutadania.\nVic organitza la jornada 'Suma't a un món amb menys residus' al barri del Remei amb tallers i activitats per allargar la vida útil dels productes, donant vida així al treball comunitari entre els diversos agents. Tal com assenyalen des de l'Agència de Residus de Catalunya, "la promoció de l'economia circular i d'una societat amb zero emissions requerirà un canvi en els patrons de consum i producció molt més enllà de l'acció climàtica. Es tracta d'una transició ecològica completa que ha de ser dirigida i assumida com a pròpia per les comunitats per tenir èxit".\nEn aquesta 13a edició, com a novetat, es reedita el portal interactiu de recursos virtuals, coordinat des de la Xarxa de Ciutats i Pobles cap a la Sostenibilitat i amb el suport de l'Agència de Residus de Catalunya, l'Àrea Metropolitana de Barcelona i la Diputació de Barcelona amb un conjunt de nous recursos virtuals compartits. Així, les entitats participants gaudiran de recursos, gratuïts, específicament virtuals, com infografies, jocs educatius, vídeos, reptes o seminaris en línia.\nreciclatge i reutilització, residus, residu zero, Setmana Europea de la Prevenció de Residus, agència de residus de catalunya


Conferència Palau Ferré: visió del món amb ulls mediterranis a càrrec del Doctor Jaume Maria Ferrán. (23 d'agost, 2003)\nInauguració de l'exposició de ceràmiques “Palau Ferré: Creador de ceràmica artística des dels anys cinquanta”. (20 de setembre, 2003)\nLa Fundació d'Art Palau Ferré participa en la primera fira internacional de ceràmica Terrània (26-28 de setembre, 2003)\nI Congrés Internacional de la Sardana. "Palau Ferré: El discurs artístic de la sardana" (28-29-30 de maig, 2004)\nInauguració de l'exposició itinerant "Palau Ferré: El discurs artístic de la sardana" i "la sardana avui i sempre" a Banyoles (26 de novembre, 2004)\nInauguració de l'exposició itinerant "Palau Ferré: El discurs artístic de la sardana" i "la sardana avui i sempre" a Barcelona (9 de setembre, 2005)\nInauguració de l'exposició itinerant "Palau Ferré: El discurs artístic de la sardana" i "la sardana avui i sempre" a Esparraguera (properament)\n5 Conferència sobre l’artista Palau Ferré\n(23 d'agost, 2003)\nL'acte va anar a càrrec del\nDoctor Jaume Maria Ferrán\nEl Museu d’Art Palau Ferré va acollir dissabte passat una participativa conferència sobre l’artista montblancquí que portava per títol: Palau Ferré: visió del món amb ulls mediterranis. La interessant exposició va anar a càrrec de Jaume Maria Ferrán, arquitecte i professor a la Universitat de Carolina del Nord.\nLa Fundació d’Art Palau Ferré va organitzaar el passsat cap de setmana una xerrada sota el títol: Palau Ferré: visió del món amb ulls mediterranis. La conferència va anar a càrrec del Dr. Jaume Maria Ferrán, arquitecte i professor a la Universitat de Carolina del Nord (als Estats Units).\nL’acte, que es va fer dissabte a les 7 de la tarda, va tenir una molt bona acollida i la sala del Museu d’Art Palau Ferré es va omplir.\nEl president de la Fundació, Rafel Mas, va presentar al conferenciant, que va fer una entenedora exposició sobre diferents vessants d’aquest universal artista montblanquí. Així, va parlar de la seva vida, els estudis, la seva relació amb Montblanc i de la seva obra, fent especial èmfasis en els trets més característics de la seva pintura, els colors, les formes…\nDesprés de la conferència es va encetar un animat col·loqui, en el qual els presents van poder fer diferents prdeguntes.\n29 d’agost de 2003\nAquest és un acte associat al Fòrum de les cultures de Barcelona 2004.\n5 Inauguració de l'exposició de ceràmiques "Palau Ferré: Creador de ceràmica artística des dels anys cinquanta"\n(20 de setembre, 2003)\nEl Museu d'Art Palau Ferré acull una mostra de ceràmica de l'artista montblanquí\nLa mostra, que va ser inaugurada el passat dissabte, restarà oberta fins el 26 d'octubre\nL'exposició mostra una important selecció d'obres de ceràmica artística creades per Palau Ferré des dels anys cinquanta; un aparador que es completa amb un interessant recull d'articles sobre l'artista apareguts en la premsa espanyola i internacional durant els anys cinquanta i seixanta.\n"De Montblanc a Notre-Dame", sota aquest títol apareix un dels articles que completen la mostra de ceràmica exposada al Museu d'Art Palau Ferré de Montblanc; una mostra integrada per una de les vessants possiblement menys conegudes o reconegudes de l'artista montblanquí, però que integra una part important de la seva creació.\nEs tracta d'un conjunt de peces cedides especialment amb motiu de l'exposició "Palau Ferré: creador de ceràmica artística des dels anys cinquanta", que va tenir el seu acte de presentació el passat dissabte; obres d'art unificades per la gran sensibilitat del seu creador i amb denominador comú identificatiu de l'obra de Palau Ferré, la vivacitat en el seu cromatisme i l'aparició dels motius tan característica de l'autor, on no hi manquen els coloms, els galls, els peixos o les persones.\nElaborades en argila, l'exposició posa a l'abast dels montblanquins i dels turistes, plats, bols i gerros que es veuen complementats per un recull d'articles apareguts durant els anys cinquanta i seixanta en alguns dels mitjans de premsa escrita de l'Estat i d'Europa, on es posa de manifest el reconeixement de Palau Ferré en terres forànies; d'un artista que l'any 1968 el diari La Gaceta definia ja com "El Solitario de Montblanc", i on s'hi apunten alguns dels detalls de la figura del montblanquí, que apunten es tractava d'un "pintor secret aparegut a Madrid durant els anys cinquanta de la mà de Jaime Ferran".\nTitulars com "La ceràmica és decoració" o "L'artista en el seu taller", apareguts als diaris Garbo, Momento, Diario de Barcelona o Destino, fan comprendre al visitant la important projecció d'aquest il·lustre montblanquí per les grans capitals de l'art com poden ser París, Madrid o Barcelona.\nAquesta es tracta de la primera mostra que acull el museu d'art, i que pretén ser el tret de sortida de tot un seguit d'activitats organitzades per la Fundació d'Art Palau Ferré al voltant de l'artista montblanquí; activitats que es trobaran emmarcades en el programa d'actes organitzats amb motiu del Fòrum de les Cultures.\nL'acte inaugural de la mostra va comptar amb la participació d'Antoni Coll i Gilabert, director del Diari de Tarragona, i romandrà oberta fins el proper dia 26 d'octubre.\nEmplaçat al número 17 del C/ River, de Montblanc, domicili habitual del desaparegut artista, el Museu d'Art Palau Ferré alberga una important representació de l'obra de l'il·lustre montblanquí, combinant algunes de les pintures que més han caracteritzat la seva trajectòria amb peces de ceràmica i escultura, camps també explorats en profunditat.\nParlar de Palau Ferré és parlar de color i de vitalitat, tant en els seus olis com en les seves tintes xineses; però també és parlar d'una gran sensibilitat i estima vers la vila de Montblanc, la seva cultura i les seves tradicions amb les quals ha col·laborat en diverses ocasions mitjançant la cessió d'algunes de les seves creacions.\nDes de la seva mort el dia 1 de gener de l'any 2000, han estat diversos els actes realitzats al voltant de la seva figura; actes com la mostra "Homenatge de Montblanc a l'artista" (elaborada amb obres cedides de col·leccions particulars) el mateix any 2000, o la presència d'una obra de la primera època de Palau Ferré dins l'exposició "L'Art del Segle XX a les Comarques de Tarragona", la creació de la Fundació d'Art Palau Ferré o la inauguració del museu d'art l'abril de 2001.\n26 de setembre de 2003\n5 La Fundació d'Art Palau Ferré participa en la primera fira internacional de ceràmica Terrània\n(26-28 de setembre, 2003)\nLa primera fira internacional de ceràmica Terrània obre avui a Montblanc amb voluntat de perdurar\nHi participaran 38 artistes europeus, i s'han organitzat diverses activitats paral·leles\nTot està a punt ja a Montblanc per donar el tret de sortida avui a la primera edició de Terrània, una fira internacional de ceràmica artística que reunirà prop d'una quarantena d'artesans vinguts d'arreu d'Europa. La inauguració oficial tindrà lloc a les set del vespre, i serà a càrrec del director general de Turisme de la Generalitat, Xavier Civit i Fons, Tot i això, els dies forts s'espera que siguin demà i diumenge, quan s'han organitzat diverses activitats paral·leles al voltant de Sant Francesc.\nLa ceràmica artística de Palau Ferré\nCoincidint amb el festival, dissabte ja va obrir portes al Museu Palau Ferré una exposició amb una selecció d'objectes de ceràmica artística de l'artista montblanquí, creats ja des dels anys 50, que es podrà veure fins al proper 26 d'octubre. La mostra, que també recull diversos retalls de diari sobre aquesta faceta menys coneguda de Maties Palau Ferré, es va inaugurar amb una concorreguda conferència que va pronunciar el director del Diari de Tarragona, Antoni Coll.


Escrits des del confinament (XI) · Senderi\n78. En Wilde li diu al seu amant, en Bosie: no et faré cap petó perquè punxo.\nTinc una extensa bibliografia que parla de l'Holocaust. He intentat llegir molt sobre aquest tema per mirar d'entendre, mai de justificar, és clar, què va fer possible que en un moment de la història de la humanitat, en un dels països més avançats del mon, tot i que patien una crisi econòmica, social i ètica molt accentuada es veiés com un bé la decisió d'assassinar milions de persones pel fet de ser qui eren: jueus, gitanos, homosexuals, republicans espanyols, malalts, testimonis de Jehovà, opositors polítics... I que això es pogués fer amb el suport de la tecnologia del moment i amb el consentiment actiu o passiu de bona part de la població, de persones com jo. Aquest "persones com jo" m'ha provocat molts moments d'angoixa, de vergonya i de por, por de convertir-me en botxí del meu germà.\nHe llegit molt i no he arribat a cap conclusió definitiva. Crec que ningú pot explicar d'una manera gairebé definitiva aquest fet històric que podem repetir en qualsevol moment potser de manera diferent però fent servir aquell mecanisme que fa que vegi qui és com jo algú que no mereix viure pel fet de no ser jo.\nAvui comentaré dos documentals. Demà serà el torn a altres obres.\nNIT I BOIRA, de l'any 1955, dirigit per Alain Resnais. En aquest documental, el primer que es va muntar, recull imatges dels camps d'extermini. És una obra d'encàrrec que ens dona una primera visió organitzada fílmicament de l'horror que vam ser capaços de crear, de l'infern a la terra, de la banalitat del mal, per dir-ho amb les paraules d'Arendt quan conclou que no va ser una obra de bojos i de psicòpates, sinó de funcionaris freds i distrets que vam fer la part dela feina que els tocava amb molt de zel i sense formular-se cap pregunta.\nSHOAH. 1985, de Claude Lanzmann. deu hores aproximadament dura el documental. Fa anys, em van explicar, que es va intentar projectar a Barcelona i grups d'extrema dreta van mirar de boicotejar l'acte.\nLanzmann conversa amb supervivents, amb alguns botxins, amb gent que passava per allí... intenta que parlin, que facin un exercici de memòria. És un documental sense imatges de ficció ni d'arxiu on l'oralitat es converteix en l'eix del que veiem. Lanzmann burxa i burxa, intenta que l'altre parli, que s'expliqui, que detalli de la manera més minuciosa possible com era tot plegat. Hi ha moments que et venen ganes de cridar: hòstia, deixa`l tranquil... però Lanzmann continua. Ell creu que mai una ficció es pot posar en el lloc de la víctima, per això abomina de pel·lícules com "La llista de Schindler". On s'és vist que una actriu entri dins d'una càmera de gas! No dona peixet a la capacitat de representar que tenen les belles arts. Un exemple del que pretén el podem trobar en l'interrogatori d'Abraham Bomba, un jueu que viu a Tel Aviv. El situa en una barberia i va tallant els cabells als clients mentre explica que la seva feina al camp era tallar els cabells a les presoneres que després entraven a les càmeres de gas. Hi ha un moment que Bomba es trenca i és quan rememora que un company seu va tallar els cabells a persones de la seva família. Bomba plora i calla i Lanzmann li demana un esforç de memòria, un terrible dolor provocat per la mateixa evocació de l'horror. Crec que aquest documental, que el podeu trobar en DVD, l'hauria de veure tothom., com tothom hauria de llegir "Els germans Karamàzov" Lanzmann va escriure diverses obres sobre aquest tema i sobre el documental on pren posició ideològica i també va escriure un llibre de memòries "La liebre de la Patagonia", on explica, entre d'altres records, el temps que va ser amant de Simone de Beauvoir.\nEl poeta Carles Torner té publicat un assaig molt interessant que es diu "Shoah. Una pedagogia de la memòria", que ens pot ajudar molt si estem interessats en aquest tema tan dolorós i en les preguntes que ens provoca. També recomano les aportacions que ha fet Joan-Carles Mèlich, filòsof i amic de qui no em canso d'aprendre.\n79. Ai, Bosie, demà desapareixeré i que car pagaré l'amor que no puc dir!\nContinuem amb el tema de L'Holocaust. El director Michael Haneke, un dels directors més incòmodes i pùnyents de la història del setè art -no us recomano que mireu les seves pel·lícules sense deixar llargs espais per respirar entre una i altra, l'any 2010 estrena "La cinta blanca", un trosset de drap que les criatures han de portar per demostrar la seva puresa, la seva virtut. En el poble on viuen -abans de la Primera Guerra Mundial- hi ha greus incidents, passen coses estranyes i a poc a poc anem coneixent que aquesta comunitat té un sistema duríssim per educar les noves generacions i sembla que Haneke ens alerti que les humiliacions i els rigors que van formar el caràcter del nazisme, i per extensió de qualsevol sistema totalitari, s'inicïi a la infància. És allò de l'ou de la serp, títol d'una pel·lícula de Bergman que també tracta del naixement d'un sistema totalitari. Haneke i Bergman, en la pel·lícula de l'ou i la serp et glaça la sang a les venes.\nAvancem en el temps. Reunió a Vannsee. 20 de gener de 1942. La presideix el botxí de Praga, Reinhard Heydrich i actua de secretari Eichmann. En aquesta trobada es planifica l'extermini sistemàtic dels jueus. Molts d'ells ja havien estat assassinats de diverses maneres però ara tot el que es farà sorgirà d'un pla ben ideat. Abans, però han de decidir qui és i qui no és jueu i, és clar, els participants que tenen formació jurídica són molt importants. No oblidem que el nazisme va ser possible per la col·laboració activa o consentidora de tots els estaments de la societat alemanya, cada estament feina la seva feina sense fer-se preguntes. La pel·lícula, dirigida per Frank Pierson, es diu "La solució final", any 2001.\n"Napola", és el nom que rebien les escoles on es formaven els cadells del nazisme i és el títol d'una pel·lícula de l'any 2002, dirigida per Dennis Gansel, que mostra el currículum d'aquestes institucions, l'adoctrinament que patien perquè no tinguessin cap escrúpol moral quan haguessin de complir segons quines ordres. També tenim "Europa, Europa", dirigida per Agnieszka Holland, l'any 1990, on som testimonis de les peripècies que ha de superar un noi jueu que per error entra a formar part d'una d'aquestes escoles. L'escena on el noi ha de passar una revisió mèdica i evitar que descobreixin que està circumcidat és d'una gran tensió emocional.\nPerò tot i la terrible repressió que vivien els que no compartien la visió del nazisme hi va haver grups que van plantar cara a aquest moviment totalitari i molts d'ells en van pagar un preu molt alt. És el cas del que mostra "Sophie Scholl", de l'any 2005, dirigida per Marc Rothermund. Sophie School era una jove membre del grup pacifista "La Rosa Blanca". Ella i alguns dels seus companys van ser detinguts, jutjats i condemnats a mort. Crec que va ser la secretària de Hitler, que va estar amb ell al búnker fins que va ser detinguda un cop mort el seu cap, que quan va ser interrogada, i negava saber alguna cosa de l'existència dels camps d'extermini, va acabar acceptant que alguna cosa podia haver sabut perquè la Sophie School, que tenia la seva edat i el grup de la Rosa Blanca, van actuar de manera molt diferent a com ho havia fet ella. I és que la por ens fa mirar cap a l'altre costat.\nI acabem amb "Una jornada particular", de director italià Ettore Scola, l'any 1977. Ens narra la trobada entre un jove homosexual i una mare de família, italians tots dos, el dia que Roma està concentrada per celebrar la cimera entre Mussolini i Hitler. Els dos personatges comparteixen les seves pors i les seves frustracions. Una pel·lícula excel·lent interpretada per dos monstres del cine italià: Sofia Loren i Marcello Mastroianni.\nI demà una micona més, però una micona. Ja ho veiu, és un tema que m'interpel·la tot sovint.\n80 dies. Els personatges de Verne van necessitar 80 dies per donar la volta al món. Només 80.\nContinuem amb les pel·lícules que parlen de l'Holocaust.\n"Sense destí", de Lajos Koltai, 2005, basada en l'experiència d'Imre Kertész, per mi la millor novel·la sobre aquest tema. Un final que et deixa sense alè. L'adolescent protagonista ha tornat dels camps d'extermini i diu això: "Incluso allà, al lado de las chimeneas había habido, entre las torturas, en los intervalos de las torturas algo que se parecía a la felicidad. Todos me preguntaban por las calamidades, por los "horrores", cuando para mí ésa había sido la experiencia que más recordaba. Claro, de eso, de la felicidad en los campos de concentración debería hablarles la próxima vez que me pregunten. Si me preguntan. Y si todavía me acuerdo". Hi pot haver moments de felicitat fins i tot quan vius o recordes la cara més terrible de l'existència. Una idea difícil de pair. Una gran pel·lícula sobre una gran novel·la.\n"El hijo de Saúl" de Laszlo Neames, 2015. Un presoner creu haver trobat el cadàver del seu fill i busca un rabí que reciti la pregària del Kadish. Una escletxa ètica al bell mig de l'horror més descarnat.\nLa càmera s`enganxa al clatell d'aquest home i de lluny ens arriba entre boires i ombres les imatges més cruels que ens podem imaginar: fileres de deportats, dones nues avançant cap a la fosa, lladrucs de gossos, crits i fuetades, flames, fum.., sempre de lluny, mostrant sense mostrar. Excel·lent pel·lícula.\n"La vida és bella", de Roberto Begnini, 1997. Què no faria un home per enamorar una dona? Què no faria un pare per evitar el sofriment del seu fill? El personatge d'aquesta pel·lícula ens ho explica. Crea un conte que integra la realitat en un marc alliberador que evita les arestes i que salva el fill de l'horror del present. Un conte, és un conte, no podem oblidar-ho, perquè si ho oblidem ens passarà com amb "El nen amb pijama de ratlles", que et cau de les mans i dels ulls perquè pretén ser una obra realista i no t'ho pots creure. La de Begnini no, és un conte i a una ficció no se li pot preguntar si és veritat, perquè no és la veritat l'objectiu del relat. En parlarem un altre dia d'aquest tema. Dos moments memorables: quan el pare tradueix les ordres del vigilant del barracó i quan es fa passar per inspector d'educació i explica a una classe de primària les característiques racials del nou home que ha de dominar el món. Poques vegades el ridícul ha sigut tan il·lustratiu.\nI acabem aquesta llista d'urgència amb unes quantes obres més.\n"Amén", de Costra-Gavras, 2002, que parla del paper del Vaticà a través d'un capellà que descobreix què passa en els camps de la mort, però el Vaticà mira cap a un altre costat. Encara no sabem amb prou exactitud quin paper va jugar l'església oficial en tot aquest assumpte.\n"La llista de Schindler", de Spielberg, any 1993. Prou coneguda rodada en blanc i negre excepte la nena de l'abric vermell. M'estalvio de comentar-la. Només dir-vos que és una pel·lícula per debatre amb alumnes de batxillerat sobre el grau de moralitat i d'ètica, que no és el mateix, de Schindler. El debat està servit.\n"El pianista", de Roman Polanski, 2002. Ens mostra la vida en el gueto de Varsòvia explicada a través d'un músic jueu i tot el que va passar per salvar la vida.\n"La zona gris", de Tim Blake Nelson, any 2001, Imatges de la vida dels sonderkommandos i de la rebel·lió en un forn crematori. Imatges duríssimes.\nI per acabar, perquè hem d'acabar un moment o un altre, us proposo "Verano de corrupción", de Bryan Singer, 1998. Un adolescent intenta treure profit d'un vell que viu a la seva localitat i que li recorda un nazi que està a la llista de possibles criminals de guerra. L'adolescent intenta dominar-lo gràcies a la informació que té, però oblida que el dimoni sap més per vell que per dimoni i aquell home reuneix les dues característiques. El mal pot ser fascinant i si descobreixes aquesta relació pagues un preu molt elevat.\n81. El 8 s'estira la platja a prendre el sol i l'1 li diu: com el mar, representes l'infinit.\nLa ficció fa suportable la realitat. No sé si aquesta frase l'he llegida, l'he sentida o me la he inventada, però trobo que té raó.\nLes criatures ho saben prou bé. Necessiten el relat per entrar a les profunditats del bosc enigmàtic i solemne, de la nit més fosca. El psicòleg Bettelheim també ho sabia i per això va escriure un llibre molt necessari "Psicoanàlisi dels contes de fades".\nAnem al cine. Recordem "La vida és bella". El pare que inventa una ficció per salvar del present el seu fill. Ja n'he parlat anteriorment i no en diré res més\n"Un monstruo viene a verme", dirigida per en Bayona, any 2016, basada en una novel·la escrita per Patrick Ness. Llibre i pel·lícula del tot recomanables. El monstre ajuda la criatura a afrontar la mort de la mare i el seu desig que tot s'acabi, que aquell dolor es pugui tancar. Les històries dins la història que el monstre explicarà l'ajudaran i un cop assumits el desig i el dolor podrà continuar avançant.\n"The dresser" -aquí es va estrenar com "L'ombra de l'actor", de Peter Yates, 1983. L'ombra és l'ajudant d'un celebrat actor shakesperià. Sense ell, l'actor no seria el mateix, necessita aquella ombra que li resol tantes i tantes coses. Hi ha una escena memorable. Londres acaba de patir un bombardeig, barris destruïts i un vell assegut davant de les runes del que va ser casa seva. Està desolat. L'actor s'acosta i li regala dues entrades per anar al teatre: Per si li serveixen de consol, afegeix. El teatre, en aquest cas, les belles arts tenen també aquesta funció d'amorosir els patiments del món.\n"Big fish", de Tim Burton, 2003, un dels directors amb un segell que l'identifica a la primera escena. mons onírics, personatges estrambòtics, històries molt riques i simbòliques... A "Big fish" un pare es passa el dia explicant històries al seu fill. Aquest està desesperat i vol saber que hi ha de veritat en tot plegat, però aquesta pregunta no té resposta, perquè no es tracta del pes de la veritat que conté un relat allò que li dona sentit. Del que es tracta és de saber viure en les històries que expliquem. Tots som les nostres històries. El fill descobrirà aquesta veritat quan el pare, ja en estat de mort imminent, li demana que li narri la seva mort i el fill ho fa. En la història fuguen de l'hospital, inicien un viatge tots dos junts i es van trobant amb els personatges que el pare ha compartit amb ell. Realitat i imaginació es fonen i el fill entén que la història compartida ha creat un vincle que res podrà destruir. Ni la mateixa mort.\n82. L'infinit continua estirat damunt la sorra i l'aneguet se'l mira i pensa en totes aquelles persones que han fet del pas del temps el tema principal de la seva reflexió filosòfica. Tot és temps, proclama l'aneguet i l'infinit somriu però calla.\nI parlant del temps anem a la ciència ficció. Us he de confessar que em costa entendre molts llibres i pel·lícules d'aquest gènere. Em falten coneixements científics i em foto uns bons embolics. Quan vaig al cine miro que m'acompanyi el meu fill i quan sortim m'aclareix -o no- els interrogants.\nNo parlaré de "Metròpolis", el gran clàssic. Ni tampoc de la sèrie "Mattrix. Ni de pel.lícules brillants com "Origen"" o "Interstellar" o "Gattaca"... senzillament comentaré breument obres que m'han deixat algun senyal. Començo amb la saga del Planeta dels Simis. La primera és de l'any 1968 i la va dirigir Franklin S Schaffner. L'he pogut veure darrerament amb els nets. Una civilització que es gira com una mitja. Home-mico, mico-home. Una escena mítica al final de la primera: l'estàtua de la Llibertat mig enterrada a la platja i el gran Heston mig despulladet entenent desesperat què ha passat. Inoblidable i terrible moment.\nSeguerixo amb la saga de l'Alien, amb Sigourney Weawer donant vida a la tinent Ripley. Recordo com vam sortir del cine Montecarlo la dona i jo després de veure la primera de la sèrie. Aquella nau gòtica, aquell monstre que va ser la mare de tots els monstres posteriors arribats de l'espai, aquella nau fosca i freda i humida... la cria sortint del pit del metge, un part ben salvatge...la por a morir. Alien no et deixa mai més i va crear escola, els monstres posteriors son fils seus. Experimentava les mateixes sensacions que tenia quan de petit veia pel·lícules on el perill venia de Mart o de més lluny. Una emoció intensa, un no saber-te sol a l'immens espai però sabent que l`altre et fotrà la vida enlaire. Anem a "Gattacca" o a "Her" molt intel·lectuals les dues, molt reflexives, tot i que aquest gènere sempre té un caràcter profètic, premonitori et fa rumiar sobre on s'adreça la humanitat. Repasseu les propostes de zombies en una societat vcada ia més zombie.\n"2001, una Odisses de l'espai", de Kubrick, 1968, que pot presumir del salt temporal -l'el·lipsi- més llarga de la història del cine. L'homínid llança a l'aire un os que puja i puja fins que es converteix en una nau. Miliers d'anys en breus segons. I la famosa pedra del final. Què punyeta representa? I tota la colla opina i el cap sens escalfa de tantes preguntes que queden sense resposta. Fins que algú proclama i conclou: la pedra ens trascendeix. I tots responem admirats: OOHHH!!! I aquell ordinador que dominava la nau i la soledat dels deus tripulants! Ara ens domina el mòbil, sempre present. Valverde té unpoema que parla del rellotge i diu que és el "leye yugo". Si visqués aquests dies no sé què diria.\nSagues galàctiques que no deixen de ser noves maneres de representar la lluita entre el bé i el mal, com els Pastorets.\ni arribem a ET, l'extraterrestre que ens enterneix, que està espantat, que indica amb el dit, un dit que s'encén i que cura, com Jesucrist, i clama que necessita un telèfon. Quina meravella de pel·lícula. Quin gran director, aquest Spielberg. La meva filla gran no es va bellugar de la cadira seguint les peripècies d'aquest personatge que forma part de la nostra tendresa, de la nostra part lluminosa, que també la tenim. I ara arriben dos pesos pesants. "Blade Runner", les dues. Comento la primera, la d'any 1982, dirigida per RidleyScott. Replicants que volen tenir sentiments, una ciutat fosfosrescent prenyada de pantalles, una ciutat humida, onírica... el cine posterior s`'ha deixat posseir per l`'ambient de Blade Runner, i el final del replicant amb una de les escenes més valuoses i reivindicades de la història del setè art. El replicant que proclama que ho ha vist tot i que ha arribat el temps de morir davant dels ulls astorats del seu perseguidor i que et deixa una porta oberta: el perseguidor serà un altre prototipus de replicant o un servidor de l'estat de carn i os? La segona part també mereix ser vista i encara hi ha preguntes que continuen a l'aire,\nI acabo amb "Fahrenheit 451" de Truffaut, any 1966. La comunitat d'homes i de dones llibres que fugen d'una societat on els bombers cremen biblioteques perquè un llibre fa la gent desgraciada perquè desvetlla preguntes i moltes no tenen resposta. Una reivindicació del valor del llibre i, curiosament, de la memòria. Una escena que commou: l'home vell que mentre va nevant -i jo penso en Joyce i el final de "Entre els morts"- recita el seu llibre al nebot. Tots dos saben que el vell morirà però el llibre viurà perquè s'haurà encarnat en el seu nebot. La bona literatura i el bon cinema -per extensió totes les belles arats- som com un alien, entren dins nostre i ens transformen. He de dir que aquesta pel·lícula agrada molt més del que ens pensem als nois i noies de sisè o en els primers cursos de l'ESO.\n83. L'infinit deixa la tovallola i saluda el tres. "tres eran tres las hijas de Elena, tres eran tres y ninguna era buena". El tres li diu: calla, infinit, calla, i contempla't a tu mateix.\nQui pot presumir d'haver donat vida a personatges reals o de ficció de gran talla? La resposta és senzilla: en Charlton Heston.\nLa gent de Sarrià baixàvem a Barcelona. Érem de poble i baixàvem a la gran ciutat. Barcelona era la plaça Catalunya: el Sepu, can Jorba, el Capitoli, i can Cottet, l'avinguda de la LLum i la Rambla i el rellotge que hi havia a terra al Pportal de l'Àngel... I el Novedades i el Coliseum. Un dia em proposen baixar a Barcelona a veure "Els deu manaments" i ja em teniu a mi saltant com un cabirol, feliç una cosa de no dir i esperant l'arribada de l'heroi quan alça les mans i fa que les aigües del mar Roig se separin. i els de casa emocionats. I els del carrer barallant-nos per veure qui feia de Moisès. Jo callava i em quedava el segon paper més important de la banda dels bons: Josuè, interpretat per John Derek, guapu entre guapus. I un altre dia baixem a Barcelona a veure Ben-Hur i jo esperant la cursa de quadrigues, el moment on els ganivets que surten de les rodes d'un dels dolents trenquen els radis i eixos de les altres que s'estavellen contra la paret mentre el públic crida embogit. Si l'haguéssim vist al Breton, al cine del barri, nosaltres també hauríem cridat, però estàvem en un cine d'estrena. I més endavant m'adono que té raó en Willian Wyler, el director, quan diuen que va donar instruccions a l'actor Stephen Boyd -Mesala- que donés un caràcter amorós -gay- a l'escena on els dos amics entortolligen els braços i brinden. En Heston, tan mascle ell, es veu que no en sabia res, d'aquesta possible lectura, però mireu aquesta escena coneixent aquesta informació: salten xispes i se sent l'olor de mascles en zel. I jo fent de Ben-Hur, aquesta vegada al carrer guanyava jo i m'emportava el paper principal. Com m'agradava representar el dolor que sentia quan em donaven fuetades a l'esquena i jo havia de remar. Xiu, Xiu, el soroll del fuet que es retallava en la nostra imaginació entre l'aire que ens separava.\nI és el propietari d'un circ i el que aconsegueix petonejar Eleonor Parker, que la torça com un jonc i ella aguanta, que és una dona de veritat, deien les dones de veritat de casa, un piano sona millor quan l'han tocat, li engalta pel broc gros i vinga riure. Sense oblidar que ha de derrotar la marabunta, que es diu aviat i a "Set de mal" no té res a envejar a la resta del càsting, tan poderós. I és El Cid i el militar a "55 dies a Pekin" i Miquel Angel i l'home sol al planeta dels simis quan descobreix a la platja que el seu món ja no és el seu món. I Marc Antoni per partida doble i el cardenal Richelieu, dues vegades també. I en Silver amb un Christian Bale fent de Jim Hawkins i un dels últims homes de la terra a "The omega man" i ajuda una de les dones més belles del món, parlo d'Ava Gardner, a Terratrèmol, amb el sensorround que semblava que es bellugava tota la platea del cine Bosque... I em sabia de memòria la llista dels actors i de les actrius d'aquestes pel·lícules, com si fossin les advocacions del rosari que resaven els dissabtes a l'escola. I en llatí: virgo clemens, ora pro nobis,, virgo potens...\nEn Heston, ai en Heston, quants somnis heroics li dec. L'home del rifle, vinga, siguem objectius, reduir-lo a ser l'home del rifle és gairebé un pecat i jo no vull pecar, que els pecadors van a l'infern amb en Pere Botero. Ell és Moisès i Miquel Àngel...i quan veig formigues, tan diligents i tan innocents, penso sempre en ell.


Parcel·la de 4,850m² en venda a Llafranc / Calella / Tamariu\nÀmplia parcel · la de 4850 m² orientada al sud amb molta privacitat, fantàstiques vistes panoràmiques al mar, ia distància a peu de la platja i de tots els serveis.\nAquesta parcel·la de gairebé 5000 m² es troba en el vessant del far de Sant Sebastià. Gaudeix d'unes meravelloses vistes panoràmiques i es troba a distància a peu de la platja i del preciós poble de Llafranc.\nHi hauria la possibilitat de construir una casa de 750 m² o bé 2 unifamiliars adossades (cadascuna de 375 m²).\nIdeal com a segona residència o oportunitat per a inversors.\nDisposem d'avantprojecte, no dubti en posar-se en contacte amb nosaltres per obtenir més informació.\nAlineació: Façana mínima de 15 m, lateral 35 m, i fons 7 m\nEdificabilitat màxima permesa sòl: 779 m²\nOcupació màxima: 6% (584 m²)\nAlçada màxima de 7 metres: PB + 1\nLlafranc és una de les poblacions més cobejades de tota la Costa Brava, que compta amb el seu propi estil de vida i una molt bona reputació entre clients tant nacionals com internacionals.\nAquest bonic poble de pescadors ofereix una àmplia oferta d'oci durant tot l'any, i una excel·lent varietat gastronòmica que inclou restaurants amb estrella Michelin. Llafranc es troba al cor de la Costa Brava, una zona molt coneguda a prop de Calella de Palafrugell i de cales precioses, entre elles, Sa Tuna i Tamariu.\nL'aeroport de Girona és a només 45 minuts, mentre que Barcelona i el seu aeroport són a una hora i mitja de la costa.\nEn venda, Parcel·la €590,000


Franc Artiga, que va ser durant més d’una dècada tècnic a La Masia, radiografia els jugadors de present i futur del planter\nEric, Ansu, Gavi i Nico: present i futur del Barça FC BARCELONA\nBarcelonaEn menys de dues temporades, el Barça ha passat de tenir un onze amb la mitjana d’edat més alta de la Lliga de Campions, la de la dolorosa escombrada del 2-8 a Lisboa, a veure com els joves de la casa seran imprescindibles aquest curs. La delicada situació econòmica de l’entitat, sumada a la convicció de Joan Laporta que s’ha de comptar amb els futbolistes del planter, dibuixa un escenari en què La Masia recuperarà el protagonisme que havia anat perdent els últims anys. Els debuts de Nico i Gavi, dos brots verds, en són l’exemple més recent.\nAmb Franc Artiga, que coneix de primera mà aquests dos talents del planter i que va treballar com a entrenador al futbol formatiu blaugrana durant onze anys, analitzem per on passa el present i el futur més immediat dels jugadors sorgits a la casa. El tècnic de Cambrils es va acomiadar del Barça al febrer per emprendre una nova etapa com a seleccionador sub-21 dels Emirats Àrabs Units, des d’on atén l’ARA. Una frase sintetitza les seves aportacions respecte als diferents jugadors de la casa que ha dirigit al llarg del seu pas per La Masia i que ara treuen el cap al primer equip: “Perquè puguin funcionar, el Barça necessita ser fidel al seu ADN”.\nNico, Gavi i Balde\nEls últims a picar a la porta del primer equip\nArtiga obre foc parlant de Nico (19 anys), fill de l’exfutbolista Fran González, i en destaca la intel·ligència: “És un jugador que tenia molt clar que estava fet per jugar al Barça. És superintel·ligent i entén perfectament el nostre joc. Però no parlo només del futbol, és un noi que ja anava avançat de cursos a l’escola”. L’entrenador català resol que, tenint en compte els timings en què s’està produint el seu aterratge al primer equip, pot ser “perfectament” el substitut de futur de Busquets. “És el futbolista que més s’hi assembla. A més a més, el seu pas de cadet a juvenil va anar acompanyat d’un gran canvi físic. No és un jugador especialment ràpid, com tampoc ho és Busquets, però té un físic privilegiat”.\nFranc Artiga durant la seva etapa com a entrenador del juvenil A FC BARCELONA\nArtiga enllaça la figura de Nico amb la de Gavi (17 anys) recordant que són futbolistes que porten molts anys al planter i que quan són “més vàlids” és quan el Barça es manté “fidel al seu ADN”. És a dir: “El joc posicional que ens va fer més grans al món del futbol i que, més enllà de guanyar, prioritzava la manera com guanyaves”. L’entrenador de Cambrils destaca que, si “s’aposta per mantenir el 4-3-3, amb les seves variants, i per voler tenir la pilota i atacar”, tant Nico com Gavi encaixaran al primer equip.\nL’interior andalús va ser l’últim a debutar en partit oficial estrenant-se contra el Getafe al Camp Nou. “És talent pur. Un futbolista de carrer: improvisa, té una execució rapidíssima, té un joc que fa goig de veure. Però, a més a més, té una competitivitat molt gran”, recorda l’actual seleccionador dels Emirats. “Els entrenadors del planter el vam ajudar a ordenar tot aquest talent propi del carrer. El vaig tenir uns mesos, quan va fer la transició del cadet al juvenil, però ràpidament va ser cridat pel Barça B. Considero que el vam ajudar, també mentalment, perquè és molt impulsiu. És un jugador amb moltes emocions i calia ajudar-lo a gestionar-les. No només en la victòria i en la derrota, sinó també en situacions dels partits quan, per exemple, perdia una pilota”. Amb tot, Artiga sintetitza que tant Nico com Gavi necessiten jugar: “No són futbolistes que arriben al primer equip amb 20 i 21 anys ja formats. Gavi fins no fa gaire jugava al cadet. Si són al primer equip és per tenir minuts; si no, que segueixin formant-se al filial perquè necessiten tenir minuts”.\nDe la nova fornada a les ordres de Koeman qui encara no ha debutat en partit oficial és Alejandro Balde (17 anys). Renovat aquest estiu fins al 2024, Artiga considera que és “un lateral amb totes les característiques per ser al Barça: ràpid, ofensiu, potent i tècnicament dotat. Amb capacitat tant per pressionar amunt com per replegar-se ràpidament”. Això sí, l’extècnic del planter recorda: “És molt jove i també crec que mentalment encara no té la maduresa que poden tenir Nico o Gavi. Però s’haurien de fer les coses molt malament perquè no s’acabi convertint en el substitut d’Alba en els pròxims dos o tres anys”.\nAnsu, Riqui Puig i Mingueza\nSón jugadors de ple dret del primer equip i busquen consolidar-se\nEntre els jugadors del planter que ja són futbolistes del primer equip amb tots els ets i uts hi ha un nom que sobresurt, el d’Ansu Fati (18 anys). “Té una personalitat brutal i un talent diferencial. Que porti el 10 no vol dir que hagi de substituir Messi, perquè això és impossible, però sí que vol dir que accepta la responsabilitat de ser un jugador sorgit del planter que ha de ser referent. Que vol sortir al Camp Nou i dir: «Vull jugar molts anys al Barça»”, diu Artiga sobre el davanter, a qui va entrenar durant més de tres temporades. S’espera que Ansu pugui tornar a jugar contra el Granada un cop superada la lesió del novembre passat i després de quatre operacions al genoll. “Tant de bo estigui recuperat al 100%, físicament i mentalment. El que no s’ha de tenir és pressa. Que de mica en mica vagi entrant a l’equip i vagi agafant confiança”, valora el tècnic, que recorda que el davanter ha patit dues lesions molt greus, una quan era cadet i aquesta última. “No crec que en el primer partit ja vegem el millor Ansu, però tinc clar que veurem una millora ben aviat. Sé que ha treballat moltíssim per enfortir la seva condició física, i això, en el futbol actual, s’ha de tenir en compte”.\nSi bé Koeman espera amb els braços oberts el retorn d’Ansu, qui haurà de treballar de valent per aconseguir que el neerlandès li doni minuts és Riqui Puig (22 anys). “Tant ell com Collado són jugadors fets per jugar al Barça. Jo no sé què passa de portes endins al vestidor, però el que hem pogut veure del Riqui sempre que ha jugat, ja sigui més o menys estona, és que ha intentat donar el màxim. És un tipus de jugador que té intrínseca la idea de joc del Barça”, apunta Artiga. “No sé si quedar-se aquest curs és la millor opció sabent com sap que el míster no comptarà amb ell, però estic convençut que tard o d’hora serà important, perquè el Barça necessita jugadors que estimin la pilota com ell i que tinguin la seva capacitat en la passada”, afegeix l’entrenador.\n😍 @yusufdemir_10 @RiquiPuig pic.twitter.com/BClVwOKhwH\n— FC Barcelona (@FCBarcelona_es) 23 de agosto de 2021\nArtiga també lamenta la situació de Collado (22 anys), sense fitxa després que es frustrés a última hora la seva cessió al Sheffield United de la Segona Divisió anglesa, i recorda, per exemple, que “la temporada passada Collado hauria pogut fer deu vegades millor el que va fer Trincão, que va tenir les oportunitats que a ell no li van donar”.\nL’últim dels jugadors de la casa a tenir fitxa del primer equip és Óscar Mingueza, que fins fa tot just uns dies jugava amb llicència del filial. Per parlar d’ell, Artiga recorda que va ser l’exentrenador del filial, García Pimienta, qui el va recomanar per al primer equip quan Koeman va tenir una plaga de lesions a la defensa . “Amb la seva feina, l’Óscar ha demostrat que pot ser jugador del primer equip. Ara bé, aquest any l’exigència serà més alta que la que tenia fins ara: quan un jove arriba al primer equip, per poquetes coses que faci bé la gent ja s’il·lusiona, però amb poc temps ja se’l considera com un jugador més de l’equip. I això vol dir que si comet errors se’l criticarà i començaran els dubtes. S’haurà d’esforçar molt, però confio que continuarà amb la seva progressió”.\nPassar-se gairebé un curs en blanc per poder tornar al Barça\nQui ja ha vist que la crítica que envolta el Barça pot ser ferotge és el retornat Eric García (20 anys). El central de Martorell, que va jugar contra l’Athletic Club poc després de saber que havia perdut el seu avi, no va fer un partit gaire bo a San Mamés -com bona part del conjunt blaugrana- i va ser el focus d’algunes crítiques contundents després d’acabar l’enfrontament expulsat. “Tot i ser un jugador fet a casa, va tenir un error individual i mira les crítiques que va rebre. És un jugador que hauria pogut tenir protagonisme amb Pep Guardiola al Manchester City, però va decidir perdre’s gairebé un any per poder tornar al Barça. Tot i així, a les primeres de canvi ja li cauen crítiques”, lamenta Artiga.\n“La meva opinió és que quan els centrals i el pivot pateixen, no és per errors individuals. Depèn molt del joc col·lectiu de l’equip: la pressió postpèrdua, el joc posicional, l’espai entre línies… En definitiva, el model de joc. Més enllà que un jugador, esclar, pot tenir algun error puntual”. En aquest sentit, el tècnic no dubta que el futbolista es refarà, i destaca la “intel·ligència” com una de les grans virtuts d’Eric.\nMalgrat els esforços del club durant la seva formació, ha decidit marxar\nAquest any també hauria pogut ser el d’Ilaix Moriba (18 anys) al primer equip del Barça, però el migcampista, condicionat en bona part pel seu entorn més directe, ha fet les maletes cap a l’RB Leipzig . “Que hagi marxat m’ha sorprès molt i, personalment, m’ha fet molta pena. El conec molt perquè el vaig entrenar durant uns quants anys. A La Masia destacava per la seva feina i la seva ambició. Tenia molt clar que el seu objectiu era arribar al Camp Nou i, tot i tenir la confiança de l’entrenador, ha decidit marxar”, afirma Artiga.\n“Se’m fa molt difícil d’entendre que jugadors joves, que ja tenen un bon sou i que estan ben considerats pel club, decideixin marxar per un tema contractual. Ja tindran temps de guanyar més diners. Potser algun dia sabrem més raons de la seva marxa, però espero que li vagi bé perquè és un jugador que al planter va decidir molts partits i ens ho va fer passar molt bé”, conclou el tècnic català.\nFC Barcelona Barça Ronald Koeman Ansu Fati Eric García


Un centenar i mig de persones protesten a Palamós contra el judici als líders independentistes\n13/02/2019 Política - Carlos Ribas\nJoan Gasull, d'Òmnium Cultural, en el moment de lectura del manifest.\nUn centenar i mig de persones es van aplegar ahir a la tarda davant l'Ajuntament de Palamós en solidaritat amb els empresonats catalans, el dia que va començar el seu judici al Tribunal Suprem. Representants polítics, d'organitzacions sobiranistes i de la societat civil van respondre així a la crida unitària per condemnar un judici que consideren injust, que vulnera els drets fonamentals i que vol criminalitzar el moviment independentista.\nJordi Iglesias, coordinador de l'ANC Palamós, Sant Joan i Vall-llobrega, va dir que és un judici injust i vergonyós contra persones de pau que han defensat el dret a votar del poble de Catalunya.\nJoan Gasull, d'Òmnium Cultural Baix Empordà va qüestionar la falta d'imparcialitat del tribunal.\nAhir es va anunciar la creació a Palamós d'una taula que aglutini totes les persones i associacions de sensibilitat sobiranista per treballar conjuntament i de forma unitària i coordinar l'estratègia d'actuació i les mobilitzacions de protesta durant el temps que duri el judici o, fins i tot, més enllà. Dani Leiva, del CDR Gavarres Mar.\nL'acte d'ahir va comptar amb les intervencions de l'alcalde Lluís Puig, el diputat al Parlament de Catalunya, Antoni Castellà i Jordi Iglesias, coordinador de la territorial de l'ANC. Després, representants de partits polítics, de l'ANC, Òmnium i dels CDR van llegir un manifest contra la judicialització i criminalització del procés. Durant l'acte es va animar la població a sumar-se a les mobilitzacions previstes aquest dissabte a Barcelona i el dia 16 de març a Madrid, i també a la vaga general del proper dijous 21 de febrer.


El Club Rotary Gandia Ducal dona 1.400 € al Preventori de Gandia - Diari Serpis\n• El Club Rotary de Gandia fa la seua primera acció social, poc abans de la seua constitució oficial, amb el lliurament d’un xec de 1.400 € a favor del Preventori Infantil La nostra Senyora de l’Empara per a cobrir els costos de la calefacció d’aquest hivern.\nEn una ferma declaració d’intencions, aquest diumenge 08 de març, Stephane Merit, President del Club i la sòcia Mónica Ripoll, impulsora d’aquest acte i en representació del Club Rotary Gandia Ducal, després de visitar les instal·lacions del Preventori infantil La nostra Senyora de l’Empara, han fet lliurament al director del centre, Juan Miguel Lloret, un xec per valor de 1400 €, aquests diners s’utilitzarà per a pagar el gas necessari per a la calefacció de l’edifici. Aquesta quantitat ha sigut recaptada a través de la venda d’entrades i dels diners aportats per les empreses que van patrocinar el concert benèfic el passat nadal.\nQuè és el Club Rotary Gandia Ducal?\nEl Club Rotary de Gandia Ducal és una associació sense ànim de lucre que s’està creant amb l’objectiu de servir a la comunitat, ajudant als que més el necessiten i realitzant actes enfocats a millorar la societat. També es tractarà de col·laborar en ajudes a comunitats fora de les nostres fronteres. El Rotary és una organització internacional que va nàixer als EUA en 1905 i ara és una de les principals organitzacions que es dediquen a servir als altres en el món.\nUn altre objectiu del Rotary és fomentar la pau entre els pobles. Per a això el Rotary ha llançat programes d’intercanvi entre els joves de diferents nacionalitats perquè puguen viure en altres països i entendre diferents cultures. Actualment milers de xics i xiques a través del món participen en aquests programes. El Club Rotary de Gandia Ducal té la visió de convertir-se en un actor actiu de la vida gandiana organitzant tota mena d’actes l’objectiu dels quals serà ajudar als altres.\nEl Club participarà també en els programes d’intercanvi de joves. Aquest concert benèfic a favor del Preventori de Gandia és el nostre primer acte com a Club Rotary. Segons paraules del president.\nClub Rotary Ducal Gandia\nArticle anteriorCinc nous positius de coronavirus eleven a 40 els casos actius en la Comunitat Valenciana\nArticle següentExposició “Dones del Món” de Creu Roja al Claustre de la Biblioteca Central


Casa Smit Parcent Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Parcent, no busqui més enllà de Casa Smit. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Casa Smit, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Casa Smit es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Casa Smit.\nAllotjaments a Parcent


2019/2019_06_18_25_anys_Esclat2.jpg dimarts, 18 de juny de 2019\nPersonatges ÀNGELS ALDA, directora Centre Ocupacional Esclat 2 / NOEMÍ MUÑOZ, usuària Centre Ocupacional Esclat 2 / JOSÉ LUIS ROMÁN, usuari Centre Ocupacional Esclat 2 / EVA MARTÍNEZ, usuària Centre Ocupacional Esclat 2\nMés de quaranta persones amb paràlisi cerebral i afectacions similars assisteixen diàriament al Centre Ocupacional Esclat 2 del Guinardó. Són persones adultes que continuen amb el seu desenvolupament social i laboral un cop finalitzada l’etapa formativa. Amb aquest objectiu es va posar en marxa ara fa 25 anys.\nÀNGELS ALDA, directora Centre Ocupacional Esclat 2\n“A mesura que els nois i noies s’anaven fent grans va sorgir la necessitat de fer un centre que acollís les persones més grans. Ja adults i va fer que es va crear el Centre Ocupacional Esclat.”\nFan diferents tallers, des d'informàtica a reciclatge passant per bijuteria. També treballen aspectes com la logopèdia o l’estimulació multisensorial. El servei que s’ofereix ha anat evolucionant.\n“Així com fa molts anys la idea era tenir-los ocupats i que fessin activitats productives, que se sentin útils, ara des de fa ja uns quants anys el que volen és ajudar-les a aconseguir el que ells realment volen i necessiten.”\nL’objectiu és que els usuaris descobreixin quines activitats els agrada més fer i se centrin en desenvolupar les capacitats necessàries per desenvolupar-les.\nNOEMÍ MUÑOZ, usuària Centre Ocupacional Esclat 2\n“M’agrada molt el món de la informàtica i sobretot el món de la comunicació, la televisió i la ràdio.”\nJOSÉ LUIS ROMÁN, usuari Centre Ocupacional Esclat 2\n“Jo soc el més antic, jo vaig començar. Tota la meva vida aquí, espero jubilar-me aquí.”\nEVA MARTÍNEZ, usuària Centre Ocupacional Esclat 2\n“És un bé per a mi perquè també tinc aquí a la meva parella i a aquí tinc tot, també als meus amics.”\nAquesta exposició és un dels actes que han programat per celebrar el 25 aniversari. Recull, de fet, la història d’un centre ocupacional que té com objectiu de futur treballar d’una manera més transversal amb la resta d’equipaments d’Esclat que hi ha Barcelona, com l’escola, la residència o el centre especial de treball, entre d’altres.


Criteris lingüístics. Departament de Justícia\nTerminologia jurídica i administrativa (PDF, 215 kB)\nVocabulari de dret penal i penitenciari (PDF, 681 kB)\nDiccionari de dret civil (PDF, 471 kB)\nDiccionari de dret administratiu (PDF, 1,3 MB)\nCriteris lingüístics (PDF, 1,4 MB)\nFormularis administratius i jurídics\nManual de redacció per a centres penitenciaris\nCriteris per a retolació\nEl document Criteris lingüístics té l'objectiu de col·laborar a fixar unes pautes lingüístiques comunes a tot l'àmbit jurídic i judicial. Conté criteris referits a qüestions de sintaxi i redacció (puntuació, mots connectors, etc.) i a convencions (tractaments protocol·laris, abreviacions, referències bibliogràfiques, majúscules i minúscules, etc.). Aquestes pautes despleguen i amplien, en l'àmbit del món del dret, els materials de la Direcció General de Política Lingüística i els d'altres organismes competents.\nCom qualsevol altre document digital, no és un producte tancat, sinó que està sotmès als canvis que es requereixin en tot moment. Si creieu que hi podeu fer alguna aportació, feu-nos-la saber.\nCriteris lingüístics (document sencer)\nActualització: abril de 2013 [1,38 MB]\nL'abreviació és l'escurçament d'un mot o d'un grup de mots o partícules per estalviar repeticions innecessàries i/o per guanyar espai en els documents. Les abreviacions es classifiquen en abreviatures, sigles (i acrònims) i símbols. Aquesta fitxa recull les més usuals en l'àmbit de la justícia en dues llistes: una amb les abreviacions ordenades alfabèticament i l'altra amb els conceptes de les abreviacions desglossats i ordenats també per ordre alfabètic.\nAbreviacions [169,27 KB ]\nLes referències bibliogràfiques són el conjunt de dades precises que remeten el lector d'una obra a la font d'on s'han extret les idees o els textos que s'hi esmenten.\nReferències bibliogràfiques [224,26 KB ]\nEls numerals són mots o sintagmes que expressen un nombre, que es pot representar gràficament mitjançant lletres o mitjançant xifres. N'hi ha de diversos tipus, però els que solen suscitar més dubtes a l'hora d'escriure'ls són els cardinals, ordinals i partitius, que per això s'han escollit com a matèria d'aquesta fitxa.\nEscriptura de nombres [56,33 KB ]\nL'ús de la lletra majúscula i de la minúscula és una convenció -i no pas una qüestió gramatical- que s'aplica sempre a tots els noms propis i també a alguns de comuns, segons la seva posició en el text i d'acord amb les pautes marcades pels signes de puntuació.\nMajúscules i minúscules [64,3 KB ]\nLa rodona, la cursiva, la negreta, la versaleta i les cometes, recursos tipogràfics més habituals, són variacions en la composició de les lletres impreses que ens permeten caracteritzar o remarcar una part del text -des d'una sola lletra fins a una o més paraules- amb finalitats diverses, però sense alterar-ne el significat. Els usos d'aquests recursos són convencionals i per això és fonamental determinar i unificar els usos propis de cada recurs perquè no indueixin a confusió i perquè s'apliquin unitàriament en els àmbits que han d'oferir una imatge corporativa.\nLa finalitat d'aquesta fitxa és, doncs, facilitar l'ús dels recursos tipogràfics a organitzacions, professionals i persones vinculades a l'àmbit del Departament de Justícia.\nRecursos tipogràfics [92,54 KB ]\nEl llenguatge jurídic i el llenguatge administratiu són llenguatges d'especialitat, és a dir, actuen com a vehicles de comunicació entre les persones i els especialistes que treballen en aquests àmbits. No obstant això, cal tenir molt en compte que el destinatari final del procés comunicatiu és el ciutadà. Darrerament es constata una tendència a renovar, modernitzar i unificar els criteris d'estil en el conjunt de països de la Unió Europea. Aquesta tendència es relaciona directament amb la idea que l'Administració pública està al servei del ciutadà, que cal acostar-la-hi i que el llenguatge no pot ser críptic per al ciutadà.\nRedacció de documents jurídics [73,24 KB ]\nRedacció de documents: mots connectors\nEls mots connectors són paraules o grups de paraules que cohesionen el text i guien la lectura. D'una banda, estructuren (organitzen i relacionen) paràgrafs i oracions dins el text; de l'altra, fan de senyals textuals per al lector perquè assenyalen la distribució de les idees en tot el text. Tot i que no es tracta d'un recull exhaustiu, aquesta fitxa conté alguns mots o grups de mots connectors que poden ajudar a millorar la redacció dels usuaris.\nMots connectors [82,17 KB ]\nEls signes de puntuació són l'eina que utilitzem per fer que un text sigui comprensible i per transmetre al lector els diferents matisos que tindria el mateix text en llengua oral. La puntuació està estretament relacionada amb la sintaxi, l'entonació, el contingut expressiu, i també depèn del gust personal i la llargada de les frases. També cal saber quin és l'ordre neutre de l'oració (S + V + CD, CP, Atr., C. Pred. + CI [ + CC]), perquè certs canvis d'aquest ordre s'han de marcar amb un signe de puntuació. Els signes de puntuació poden fer funcions textuals (d'ajuda a la comprensió del text) i funcions convencionals.\nSignes de puntuació [309,33 KB ]\nEls tractaments són títols de cortesia que donem a una persona per la seva dignitat, autoritat, càrrec o categoria social. En el llenguatge administratiu, els tractaments s'han mantingut moltes vegades d'una manera abusiva i més per inèrcia que no pas per necessitat. Generalment, en els documents escrits, els tractaments protocol·laris es poden mantenir en les dades del destinatari, però cal suprimir-los sistemàticament dins el text.\nTractaments protocol·laris [91,8 KB ]\nLa finalitat de la fitxa Traducció de noms de persones, coses i llocs és exposar una llista de les equivalències catalanes i castellanes, en una primera part principal. En una altra, les equivalències català-francès, català-anglès i català-alemany. Sempre que n'hi hagi, la llista ofereix les formes corresponents, però no indica quan s'han d'usar. Pel que fa a la part referida al català i al castellà, la fitxa segueix les pautes comunes de l'opuscle Criteris de traducció de noms, designacions i topònims de la Secretaria de Política Lingüística. La resta de continguts es basen també en les obres recollides en la bibliografia.\nTraducció de noms [108,21 KB ]