"Els hàbits de vida saludable són crucials per tenir un bon benestar físic, mental i social" - Salud con Ciencia\n«Els hàbits de vida saludable són crucials per tenir un bon benestar físic, mental i social»\nBàrbara Fernández Rubio és graduada en Fisioteràpia, formació que recentment ha complementat amb el màster universitari d’Alimentació en l’Activitat Física i l’Esport de la UOC. El seu interès per la salut i els hàbits saludables l’ha portat a centrar el treball final de màster (TFM) en l’avaluació de la salut i els hàbits de vida saludable de l’estudiantat universitari a Catalunya, un projecte de recerca que ha dut a terme amb el suport de la seva tutora de TFM, la doctora Alba Pardo Fernández, i que ha estat guardonat com a millor TFM del curs acadèmic 2020-2021.\nDes de Ciència en Salut les entrevistem per descobrir els objectius i les conclusions principals d’aquest treball i també per conèixer les seves experiències com a alumna i com a docent d’aquest màster de la UOC.\nEl TFM se centra en l’avaluació de la salut i els hàbits de l’estudiantat universitari. Després de dedicar temps i esforç a l’estudi d’aquesta qüestió, quines són les conclusions més rellevants a què heu arribat?\nBàrbara: Per a mi, hi ha dues qüestions importants: en primer lloc, la baixa adherència a la dieta mediterrània, ja que l’estudiantat amb una adherència òptima a aquesta dieta era inferior al 50 % i, en segon lloc, el risc de presentar alguna patologia mental: ho vam observar en quatre dones de cada deu i en tres homes de cada deu. A l’estudi també hem pogut veure que la majoria de les variables estan connectades entre si, cosa que ens dona l’opció de centrar-nos en intervencions concretes per acabar-ne modificant el conjunt.\nAlba: L’estudi posa en evidència tres hàbits que cal millorar en aquest col·lectiu: l’alimentació, atès que més de la meitat de l’alumnat no compleix les recomanacions de la dieta mediterrània; la salut mental, ja que quatre de cada deu estudiants en presenten riscos, i el son, perquè el 4 % no dorm les hores recomanades (set hores com a mínim).\nAquests tres hàbits repercuteixen negativament en la nostra salut i són responsables de nombroses malalties cròniques. A més, estan connectats entre si. Per exemple, l’estrès ens condueix a menjar productes menys saludables o a dormir menys. O a l’inrevés: no tenir bons hàbits de descans repercuteix en la nostra salut mental, perquè estem més cansats, i en la nostra alimentació, ja que prenem productes energètics o amb un excés de cafeïna. Tenint en compte que aquests tres hàbits determinen l’estat de salut i que estan interconnectats, és crucial fer intervencions per facilitar bons hàbits.\nQuè enteneu com a hàbits de vida saludable?\nBàrbara: Són totes aquelles accions que repercuteixen positivament en la nostra salut i que ens proporcionen benestar físic, mental i social. Aquests hàbits conductuals inclouen decisions com ara seguir una dieta equilibrada, tenir una vida activa, evitar el consum de tòxics… Poden ser coses molt simples, com, per exemple, berenar fruita en comptes de brioixeria o pujar per les escales en lloc d’agafar l’ascensor. Totes aquestes petites accions ens porten a uns hàbits de vida saludable.Alba: Els hàbits de vida saludable són totes aquelles decisions que prenem cada dia que tenen una repercussió en la nostra salut. Les decisions que prenem es converteixen en accions, i les accions esdevenen conductes repetides que formen els hàbits del nostre estil de vida. Com a estil de vida entenem seguir una alimentació saludable, mantenir-nos actius físicament, tenir un temps de descans òptim, evitar el consum de tòxics (com ara alcohol o tabac), mantenir un pes saludable, etc. Els hàbits de vida saludable són crucials per tenir una bona salut i un estat de benestar físic, mental i social complet.\nEls hàbits de vida saludable són crucials per tenir una bona salut i un estat de benestar físic, mental i social complet.\nAlba, fa molt de temps que et dediques a la recerca dels hàbits de vida saludable de l’estudiantat universitari. Com va sorgir el teu interès per aquest tema?\nAlba: Va sorgir arran d’una recerca que vaig fer amb la Fundació Galatea i el Col·legi Oficial de Metges de Catalunya (COMB) en què vam analitzar els hàbits dels metges, els residents i els estudiants. Durant la tesi doctoral, avaluava l’impacte de la prescripció d’exercici físic als centres d’atenció primària i, mentre feia recerca, vaig veure que eren molt importants els hàbits dels professionals que prescrivien un estil de vida saludable. És a dir, si es predica amb l’exemple és més probable que els pacients segueixin el programa d’exercici físic o l’alimentació saludable que se’ls ha indicat. Durant la recerca vam descobrir uns resultats en els estudiants que ens van sorprendre i vam veure que cal fer intervencions en aquest col·lectiu en especial.\nBàrbara, t’ha agradat fer recerca i aprofundir en els hàbits i els estils de vida dels joves universitaris? Què has après amb aquest treball?\nBàrbara: La veritat és que sí. Encara que els anys passen de pressa, la meva època universitària no queda tan lluny i recordo la poca importància que donàvem a l’alimentació en general. Llegint articles per al TFM vaig trobar dades molt sorprenents, com ara que una mala alimentació pot comportar pitjors resultats acadèmics o un índex de massa corporal (IMC) alt. Ara hi penso i em sembla lògic, però durant els anys del grau no hi dones importància i ningú no t’informa tampoc sobre aquestes qüestions. Estem molt poc conscienciats de com afecta una mala alimentació o una vida sedentària al nostre cos i penso que és una cosa que ens haurien d’explicar des de petits.\nUna mala alimentació pot comportar pitjors resultats acadèmics o un índex de massa corporal (IMC) alt.\nEls resultats de la vostra recerca indiquen una poca adherència a la dieta mediterrània, un risc de salut mental elevat i poques hores de descans per part dels universitaris i les universitàries. Quines mesures penseu que es poden dur a terme per revertir aquesta situació?\nBàrbara: Trobo que hi ha poca informació sobre aquests temes des de petits. Aprenem derivades, les comarques, les parts d’una cèl·lula, la gramàtica i la sintaxi…, però qui ens ensenya a cuidar-nos? A escoltar el nostre cos? Molts dels nostres hàbits diaris estan marcats per les rutines que tenim a casa des de petits i, segons la meva opinió, l’època universitària és prou estressant per intentar canviar totes aquestes rutines. Penso que cal proporcionar molta més informació a la societat per conscienciar-la dels beneficis d’uns hàbits de vida saludable.\nAlba: Cal dissenyar, implantar i avaluar intervencions de conscienciació i promoció dels hàbits de vida saludable esmentats a la universitat. És molt important avaluar les intervencions per saber quin impacte tenen i si són efectives en el grup objectiu. A l’estudi es va veure que hi ha més risc de salut mental i menys nivell d’activitat física en les estudiants dones i més sobrepès i mala alimentació en els estudiants homes.\nSegons la vostra opinió, us sembla que cal implantar més intervencions de promoció de la salut en la comunitat universitària? En cas que sí, quines accions considereu que es podrien dur a terme?\nBàrbara: Encara que no seria el primer lloc on intervindria, penso que sí que cal actuar en aquesta població. Jo faria sobretot tallers gratuïts i pràctics per proporcionar consells i eines per aconseguir una alimentació saludable i aprendre a gestionar les emocions. Pel que fa a l’activitat física, es podrien crear equips o lligues d’esports i de graus diferents per mantenir els estudiants actius. A més a més, com a intervencions “indirectes”, s’hauria de revisar el menjar i la beguda que es venen al campus i fer que els lliuraments de treballs i els exàmens d’assignatures diferents no coincidissin en el mateix dia.\nAlba: Aquestes intervencions inclouen revisar els menús de les cafeteries universitàries i facilitar una varietat de productes saludables; revisar les màquines de venda automàtica, incloure-hi productes saludables i evitar begudes energètiques, que s’utilitzen molt en èpoques d’exàmens, i fer seminaris o tallers per donar als estudiants eines per planificar l’horari d’estudi, els exàmens i la càrrega acadèmica. Una de les intervencions que es poden fer per evitar que els estudiants vagin a dormir a última hora de la nit és modificar l’hora de lliurament dels treballs.\nEl vostre estudi està en procés de publicació en una revista científica. Què representa per a vosaltres aquesta fita?\nBàrbara: Encara no m’ho crec. Vaig estudiar el màster per ampliar els meus coneixements, i no m’hauria imaginat mai que gràcies al TFM hagi pogut formar part de la redacció d’un article científic. Agraeixo a l’Alba, la meva tutora, la confiança que em va donar per redactar-lo i que apostés per publicar tots els resultats interessants que vam obtenir durant l’estudi.\nAlba: Que una estudiant de màster pugui publicar un TFM en una revista científica podem dir que és un valor afegit a la feina feta i una experiència com a investigadora júnior. D’altra banda, publicar i divulgar aquest estudi pot ajudar altres investigadors a seguir aquesta línia de recerca i a implantar intervencions en les seves universitats.\nCal proporcionar molta més informació a la societat per conscienciar-la dels beneficis d’uns hàbits de vida saludable.\nExpliqueu-nos com ha estat la vostra experiència amb el màster universitari d’Alimentació en l’Activitat Física i l’Esport de la UOC. Bàrbara, què et va impulsar a cursar aquest màster i per què el vas decidir fer a la UOC?\nBàrbara: Vaig estar vivint durant dos anys i mig al Japó per temes personals. Durant aquell temps sabia que volia aprofitar per estudiar algun màster, i la universitat que em va donar aquestes facilitats va ser la UOC. Sobre la tria dels estudis, encara que la meva passió és la fisioteràpia, sempre he volgut aprendre sobre alimentació. Com que no vaig poder cursar res relacionat amb els meus estudis previs perquè la presencialitat era obligatòria, al Japó vaig trobar el moment d’estudiar una altra de les meves passions i per això vaig triar el màster universitari d’Alimentació en l’Activitat Física i l’Esport de la UOC.\nEl màster ha complert les teves expectatives formatives?\nBàrbara: En part sí i en part no. He après moltíssim durant el màster, però en algunes assignatures em va faltar feedback per saber què estava bé o què estava malament a les PAC, en lloc de tenir solament un PDF de mostra, ja que, per exemple, les dietes no tenen una única resposta correcta. També hauria preferit tenir apunts més específics en lloc de llibres de 300 pàgines. Pel que fa a la resta, hi ha professors i professores molt bons i assignatures molt interessants.\nCom et sembla que t’ajudarà aquesta formació en el teu desenvolupament professional?\nBàrbara: Continuo treballant com a fisioterapeuta, però sí que és veritat que he après molt sobre com afecten la salut certs aliments: quins aliments són més beneficiosos per a la recuperació física, quins poden afectar processos inflamatoris, etc. Em sembla que la fisioteràpia ha d’anar acompanyada de l’exercici físic i l’alimentació, i aquest màster m’ha ajudat a ampliar la meva visió sobre els tractaments que faig en el meu dia a dia.\nAlba, com ha estat la teva experiència com a professora col·laboradora que ha fet la tutorització d’aquest TFM? Quines són les principals lliçons apreses?\nAlba: La meva experiència com a professora col·laboradora del màster ha estat molt bona. La formació a distància que ofereix la UOC presenta una manera de treballar molt flexible, proactiva i autònoma. És molt enriquidor tutoritzar estudiants tan proactius, formats i amb experiència professional que tenen moltes ganes d’aprendre i molta iniciativa per emprendre un estudi de recerca.\nEl que he après és que la formació a distància en línia permet que l’estudiantat es pugui adaptar a l’horari d’estudi i que els aprenentatges es basen en petits reptes i això els motiva. Com a tutora, el contacte amb l’estudiantat és molt fàcil i l’aula de Moodle és molt intuïtiva i de gran ajuda des d’un punt de vista metodològic, ja que ofereix molts recursos per a l’estudiantat i per al professorat, per fer un bon seguiment de la tutorització.\nLa fisioteràpia ha d’anar acompanyada de l’exercici físic i l’alimentació, i aquest màster m’ha ajudat a ampliar la meva visió sobre els tractaments que faig en el meu dia a dia.\nPer últim, quins són els vostres plans formatius o professionals per al futur? Teniu previst continuar fent recerca en l’àmbit de la salut i els hàbits de vida saludable de l’estudiantat universitari?\nBàrbara: De moment no tinc previst continuar estudiant. Fa poc que he tornat a Catalunya i em vull centrar un altre cop en la feina.\nAlba: Actualment, dins de la Xarxa Catalana d’Universitats Saludables (Xarxa US.Cat), en la qual la UOC participa activament, estem implantant una enquesta interuniversitària per valorar la salut i els hàbits d’estil de vida de tota la comunitat universitària. L’objectiu és fer intervencions per millorar la salut d’aquest col·lectiu, que té una gran repercussió en la població general, ja que seran professionals en el futur.


Els administradors de les cases de la Inspectoria Maria Auxiliadora miren el futur amb esperança després d'un curs exigent - Salesians SMX\nEls administradors de les cases de la Inspectoria Maria Auxiliadora miren el futur amb esperança després d’un curs exigent\nDurant el matí del 16 de juny va tenir lloc la reunió on-line dels administradors de les obres de la Inspectoria Salesiana Maria Auxiliadora. Aquesta trobada, que afavoreix l’intercanvi d’informacions generals sobre la gestió econòmica de les presències i entitats salesianes, va comptar amb la salutació i agraïment d’Ángel Asurmendi.\nL’inspector salesià va valorar l’esforç realitzat pels diferents responsables per superar les dificultats i imprevistos a conseqüències de la pandèmia i l’excel·lent capacitat d’adaptació per resoldre els continus canvis presentats durant el curs. En aquesta línia, Antonio Echeto, ecònom inspectorial, recollia l’agraïment iniciat pel Provincial Salesià i insistia en mirar al futur amb esperança, com insisteix l’objectiu per al proper curs per a la Inspectoria Salesiana Maria Auxiliadora.\nAquesta reunió, coordinada per l’equip d’Economia de forma on-line, va estar centrada en l’intercanvi d’informacions i orientacions. Entre els diferents moments va destacar la invitació a Carlos Fort i Edgar Sancho, de Quality Energy Consulting, empresa dedicada a la recerca de l’eficiència energètica amb l’aportació de valor afegit a l’optimització del consum elèctric.\nLa trobada va finalitzar amb el treball per grups on els diferents components van poder avaluar i posar en comú les principals idees a treballar en els propers mesos.\nVisita la secció d'economia


29 d'abril de 2021 29 d'abril de 2021 0\nEl passat divendres 23 d’abril el programa de La Sexta Columna va ser dedicat als fons europeus. Nicola Scherer, investigadora de l’ODG va aportar el punt de vista crític assenyalant els riscos dels fons Next Generation EU i les propostes per a que aquests puguin anar enfocats a una recuperació i una transició ecosocial justa.\nNicola va advertir sobre les reformes i condicionalitats que vindran amb els fons europeus i que l’estat Espanyol haurà de portar a Bruselas amb el Plan España Puede.\nTambé va assenyalar que el model dels fons Next Generation EU es basa en una transformació liderada per les grans empreses i que els fons han d’arribar al sector públic, a l’economia social i solidària i a les PIMES.\nI per últim, va advertir sobre la necessitat de la gestió i el repartiment dels fons, el procés del qual fins ara ha brilat per la seva absència. Aquí podeu veure el clip.\nMartaPerez 27 de setembre de 2021


Sánchez inclou ara ERC i JxCat a les negociacions de la investidura\n'Hi anirem amb un programa obert, susceptible de negociar a partir de propostes, no del continent, sinó del contingut', ha dit\nEl president del govern espanyol en funcions, Pedro Sánchez, ha anunciat que la seva intenció és reunir-se ‘a final d’agost o començament de setembre’ amb els partits ‘susceptibles de donar suport a la investidura’ i fer-los una proposta programàtica. Entre aquests ha esmentat Unides Podem, PNB, PRC i les ‘forces nacionalistes de Catalunya’. Ho ha dit abans de reunir-se amb representants d’entitats culturals durant les trobades organitzacions socials que va començar després de la investidura fallida.\nSegons que ha dit, les pròximes setmanes ‘faran un compendi i una síntesi de les propostes’ d’aquests col·lectius. ‘Serà una proposta oberta. Hi anirem amb un programa obert, susceptible de negociar a partir de propostes, no del continent sinó del contingut’, ha dit.\nFa pocs dies va deixar de banda les negociacions amb els partits independentistes i va dir que recaurien en la portaveu del grup socialista al congrés, Adriana Lastra. Ara, tot i haver utilitzat el plural en tot moment durant les declaracions quan es referia a les reunions que tindria i tot i no concretar si serà ell o Lastra qui les protagonitzarà, no té problemes a esmentar els independentistes catalans. Amb tot, fonts socialistes asseguren que ‘el format encara no és tancat’ i no garanteixen que hagi de ser ell qui es vegi amb ERC i JxCat. En tot cas, fa només dos dies, a Palma, va expressar que no volia que el seu govern depengués de les forces independentistes. Ara, en canvi, sí que reconeix que negociarà el programa amb el sobiranisme.\nTanmateix, no ha especificat si es reunirà en primer lloc amb la formació de Pablo Iglesias, que és fonamental per a poder desencallar la investidura. Sí que ha remarcat que el programa no serà ‘tancat’ i que podrà incorporar canvis provinents de la formació lila.\n‘No és un programa tancat, sinó susceptible de negociar amb Podem d’acord amb polítiques i propostes; allò que necessita la ciutadania és no parlar tant del continent sinó del contingut’, ha valorat abans de reunir-se amb col·lectius de la cultura.\nEl temps d’aconseguir els suports necessaris per a la investidura s’acabarà el 23 de setembre. El dirigent del PSOE ha anunciat que presentaran un programa ‘obert’, que els socialistes modificaran incorporant-hi les propostes que els han fet els col·lectius amb qui s’han reunit aquests darrers dies.\nInsisteix en l’abstenció de la dreta\nA banda les reunions amb les forces que creu que li poden donar suport, Sánchez també es vol reunir amb els partits de la dreta per demanar-los ‘responsabilitat’ i que ‘facilitin’ la formació de govern a Espanya.\nCs ja ha expressat que Rivera no té la intenció d’assistir a la reunió (com durant la primera ronda). ‘Ja és la quarta vegada que es nega a parlar amb un representant legítim de la ciutadania i que representa la primera força del país, és la seva manera d’entendre la democràcia i els ciutadans prendran nota del seu comportament’, ha dit.


Cluster Salut Mental Catalunya: novetats a l’agenda | Centre d'Informació de la Discapacitat (CID)\nCluster Salut Mental Catalunya: novetats a l’agenda\n04/01/2015 · by Biblioteques de Sant Boi\t· in Salut mental.\t·\nEl mes de gener el Cluster de Salut Mental de Catalunya, vinculat a Sant Boi de Llobregat, té dues cites importants.\n“Who is who” del Cluster de Salut Mental de Catalunya. Aquesta serà la primera cita i tindrà lloc el pròxim dijous 22 de gener, a les 9.30 hores. Aquesta trobada consisteix en una sessió de presentació dels membres dels integrants del Cluster de Salut Mental de Catalunya, així com d’empreses, entitats i institucions interessades en formar-ne part. La trobada “Who is who” tindrà lloc a la seu d’Acció (Passeig Gràcia, 129, de Barcelona).\nRenovació de la Junta Directiva del Cluster de Salut Mental de Catalunya. El dia 29 de gener a les 18 hores. Ja fa dos anys de la constitució del Cluster de Salut Mental de Catalunya i arriba el moment de renovar la Junta Directiva. L’aprovació es farà en l’assemblea del dijous 29 de gener de 2015, a les 18 hores, al Palau de Mariano (Pg. del President Josep Tarradellas, 25). Dins el procés electoral, s’estableixen dos sistemes d’elecció: la presentació de candidatures conjuntes i la presentació individual.\nEtiquetes: Cluster Salut Mental Catalunya\n← ILUNION, la nova marca d’ONCE i la seva Fundació\nLa Gàvia. Hora del conte, 13 de febrer a les 18h →


Tres socis de MIFAS participen a la Trailwalker amb l’equip d’Oxfam Intermon\nAquest diumenge 22 de maig, en Diego Alejandro Londoño, en Francesc Ramírez i l’Antonio Hinojosa, tots socis de MIFAS i amb una discapacitat física, faran la Trailwalker de 10 km gràcies a l’equip format per cinc membres d’Oxfam Intermon.\nAmb la intenció de fer una caminada super especial, l’equip d’Oxfam Intermon ha integrat al seu grup, tres socis de MIFAS amb discapacitat física. Així, junts recorreran els 10 km des de Santa Cristina d’Aro fins a Sant Feliu de Guíxols, un recorregut per les Vies Verdes totalment accessibles a les persones amb mobilitat reduïda.\nMoltes gràcies Mar, Raül, Jordi, Samuel i Vicenç per donar-los l’oportunitat de formar part del vostre equip i Diego, Francesc i Antonio, passeu-ho super bé i gaudiu de l’experiència!\nUs facilitem tota la informació de la cursa de 10 km per si els voleu acompanyar a fer tot el recorregut o només un tram. Sortiran a les 11:00h del Pavelló Municipal de Sta. Cristina d'Aro (Pont de la Font del Rei, 1)\nInformació Trailwalker 10 km\nInformació i recorregut Trailwalker 10 km (PDF)


Una victòria més en la lluita dels drets LGTBI - José Hila\nUna victòria més en la lluita dels drets LGTBI\nInicio comunicados Una victòria més en la lluita dels drets LGTBI\n13/09/2018 0 comentarios\tpor Palma Socialista\nCOMUNICAT DE LA COMISSIÓ EXECUTIVA DE L’AGRUPACIÓ SOCIALISTA DE PALMA\nEls socialistes de Palma volem manifestar novament el nostre suport al company socialista i regidor de Mobilitat de l’Ajuntament de Palma, Joan Ferrer, arrel de l’article que es va publicar el passat 16 de setembre de 2016 al diari “El Mundo” i que tenia per títol “Salvadores de almas”. El seu autor, J.A. Horrach Miralles, va emprar informació referida a la infància i orientació sexual de Ferrer per criticar la seva gestió al cap davant de l’àrea de Mobilitat, una de les principals eines amb les quals els socialistes treballam per transformar la nostra ciutat en un lloc més amable per a les persones.\nEn el seu moment, els socialistes de les Illes Balears ja vam manifestar que, tot i que defensam la llibertat d’expressió i entenem que les decisions dels nostres gestors s’han de sometre a la crítica pública i oberta, no podíem compartir que l’orientació sexual d’una persona, i l’assetjament que havia patit aquesta durant la seva infantesa, hagi de ser un element a partir del qual desenvolupar una crítica vers un gestor municipal.\nEls socialistes sempre hem defensat la dignitat i llibertat de les persones del col·lectiu LGTBI. No debades, han estat precisament els governs socialistes els que han fet avançar les lleis, tant a nivell estatal com autonòmic, a favor del reconeixement dels seus drets. La Llei de Matrimoni igualitari i la Llei balear anti-homofòbia en són uns clars exemples, com també ho són els intensos esforços per lluitar contra el bullying a les escoles i instituts.\nÉs per això que un article periodístic on es fonamenta la crítica política en l’orientació sexual de Joan Ferrer, així com l’assetjament que va patir de petit, ens pareix inadmissible i per aquest motiu ens congratulam de la sentència que s’ha conegut fa pocs dies i que estima la demanda interposada pel regidor contra el seu autor. Així, el Jutjat de Primera Instància núm. 21 de Palma reconeix aquest mateix posicionament i condemna a l’autor per haver fet una intromissió il·legítima en la intimitat i en el dret a l’honor del regidor Ferrer.\nAmb aquesta sentència que respectam, com totes les decisions judicials, els socialistes de Palma creim que s’ha guanyat una batalla més en la lluita dels drets de les persones LGTBI que pateixen abusos, humiliacions i discrimacions per la seva condició. També creim que ha quedat molt clar que no tenen lloc a la nostra societat frivolitzacions i complicitats amb el bullying, un problema que afecta encara avui a molts d’infants i adolescents, alguns dels quals han acabat posant un final tràgic a les seves vides, empesos per una espiral d’odi i rebuig generada pels seus propis companys de classe. Alhora, la sentència reforça les regles del joc polític i de l’opinió pública on no tot s’hi val i on la dignitat de les persones i el seu àmbit més íntim i personal, com ara la seva orientació personal, estan per damunt de la crítica a la seva gestió política.\nEl secretari general dels socialistes de Palma\nPalma, 12 de setembre de 2018\nAprobado el proyecto para el nuevo eje de peatones de las calles Tous i Ferrer y Velázquez.\nAjudam el petit comerç i empoderam les dones de Palma


El Consell Econòmic i Social de les Nacions Unides ECOSOC reconeix a l’Associació Benestar i Desenvolupament ABD com a entitat consultiva especial | ABD.ONG\n“Em complau informar-vos que el Consell Econòmic i Social (ECOSOC) en la reunió de coordinació i gestió del 23 de juliol de 2019 va adoptar la recomanació de la Comissió d’Organitzacions No Governamentals (ONG) a atorgar estat consultiu especial a la vostra organització, ABD Associació Benestar i Desenvolupament. Accepteu les nostres sinceres felicitacions. L’estat consultiu d’una organització els hi permet interactuar activament a ECOSOC i als seus òrgans filials, així com amb el secretariat de les Nacions Unides i altres entitats”.\nAmb aquestes paraules, el cap interí de l’Oficina Oficina de Suport Intergovernamental i Coordinació per al desenvolupament sostenible del Departament d’Afers Econòmics i Socials de l’Organització de Nacions Unides, Marc-André Dorel, acaba de confirmar el reconeixement d’ABD com a entitat amb estatus consultiu especial per part de l’ECOSOC. La missiva representa una molt bona notícia per a la nostra entitat ja que suposa un pas més en el procés de reconeixement de la tasca que duem a terme, així com un premi a la qualitat i innovació de l’activitat que desenvolupem. Aquests són dos punts essencials del pla estratègic 2018-2021, que prioritàriament estem treballant des de la incidència selectiva en les xarxes i organismes locals i internacionals, i des de la generació de xarxes, clústers i aliances també a nivell local i internacional per millorar la competitivitat.\nCaràcter consultiu amb ECOSOC\nTal i com s’explica des del Departament d’Afers Econòmics i Socials de Nacions Unides, el primer fòrum en què les organitzacions no governamentals (ONG) van tenir un paper important en les deliberacions formals de l’ONU va ser a través del Consell Econòmic i Social (ECOSOC). El 1945, 41 organitzacions no governamentals van ser reconegudes com a entitats consultives pel Consell i el 1992 més de 700 organitzacions no governamentals ja havien aconseguit rebre reconeixement com a entitat de caràcter consultiu general. El nombre ha anat augmentant constantment fins a l’actualitat, amb més de 5.000 ONG amb caràcter consultiu.\nAmb l’article 71 de la Carta de l’ONU es va presentar l’oportunitat per proporcionar mitjans adequats per a consultes amb organitzacions no governamentals. La relació consultiva amb l’ECOSOC està regulada per la resolució 1996/31, que descriu els requisits d’elegibilitat per caràcter consultiu, els drets i obligacions de les organitzacions no governamentals reconegudes com a entitats consultives, els procediments per a la retirada o suspensió del caràcter consultiu, el paper i les funcions del Comitè d’ECOSOC sobre organitzacions no governamentals, i les responsabilitats de la Secretaria de les Nacions Unides en el suport a la relació consultiva.\nL’estatus consultiu es concedeix per l’ECOSOC, per recomanació del Comitè de les ONG, que es compon de 19 estats membres.\nEl CAS de Sants reivindica el 25N, Dia contra la Violència Masclista, amb dones usuàries del servei\n“Tristament veiem com al llarg de la història es repeteixen patrons i actituds masclistes que estan desembocant en un augment de casos de violència contra la dona en els últims anys”. D’aquesta manera el CAS de Sants ha començat el manifest del 25 de novembre, Dia Internacional contra la Violència Masclista o per l’Eliminació de […]\nComunitat Activa de l’Hospitalet alerta que la precarietat laboral s’està normalitzant\nLa precarietat laboral s’ha normalitzat. Aquesta és l’alerta que ha fet pública avui ‘Comunitat Activa – L’Hospitalet’, un programa de l’Associació Benestar i Desenvolupament ABD d’inclusió social que combina inserció laboral, suport i acompanyament social i participació comunitària, que es desenvolupa al districte de Collblanc – La Torrassa i que dona resposta a una gran […]\nNacions Unides inclou la xarxa Euclid com a observadora del Grup de Treball sobre Economia Social i Solidaria\nL’Euclid Network, de la qual l’Associació Benestar i Desenvolupament ABD n’és entitat participant, ha estat acceptada com a observadora del Grup de treball per l’organisme de les Nacions Unides sobre Economia Social i Solidària (UNSSE). La UNSSE és un organisme que aglutina les agències de les Nacions Unides i altres organitzacions intergovernamentals, i que funciona […]


Veure video corporatiu\nFes la teva reserva Online:\nHotel Terraza Camping Salata Apartaments Terraza - Roses Apartaments Terraza - Figueres Hotel 1935\n1 Habitació 2 Habitacions 3 Habitacions 4 Habitacions 5 Habitacions\nSituat davant de la platja, amb accés directe al Passeig Marítim, l’hotel es troba a 300 mts. del centre de Roses, reconeguda localitat que els ofereix diferents activitats durant tot l’any.\nA l’Hotel Terraza, seran rebuts amb una atenció cordial i personalitzada.\nSituat a Roses, en un immillorable paratge de la Costa Brava, el Càmping Salatà us ofereix un clima amable, de tranquil.litat, d’ambient familiar i amb la proximitat d’una magnífica platja de sorra fina i aigües poc profundes.\nLa facilitat per practicar esports aquàtics i l’existència d’un patrimoni cultural molt valuós són altres dels seus atractius.El Càmping Salatà és l’indret idoni per gaudir de les seves vacances durant tot l’any.\nSituats a Roses, en un immillorable paratge de la Costa Brava, els Apartaments Salatà us ofereixen un clima amable, tranquil.litat, ambient familiar i la proximitat d'una magnífica platja de sorra fina i aigües poc profundes.\nProposem varietat d'allotjaments amb acabats de primera qualitat per a 2/6 persones en diverses situacions de la població de Roses. Oberts tot l'any.\nApartaments turístics a Figueres, la ciutat de Salvador Dalí\nUn nou estil de vida al centre de Figueres. Elegància, confort i eficiència s’uneixen en un edifici d'apartaments de nova construcció pensat a la teva mida per a gaudir de Figueres i l'Empordà\nTractaments, teràpies naturals, massatges i altres tractaments per relaxar cos i ment.\nEls convidem a descobrir les propietats vitals i curatives del nou Spacesens.\nHotel de nova creació que obre les seves portes al juny del 2015. Un hotel amb 10 habitacions lluminoses i àmplies però alhora càlides i decorades amb un toc mediterrani, preparades per donar-te el confort necessari per uns dies de descans.\nRESERVES ONLINE AMB PREU MÍNIM GARANTIT | NOVETATS EXCLUSIVES\nEl titular del domini www.terrazagrup.com és un domini delegat de l’empresa ROSES 1935, SL amb domicili a Roses, Carrer Port Reig, s/n amb CIF B-17737412 i inscrita al inscrita en el Registre Mercantil de Girona en el tomo 1908, llibre 0, secció 8ª, foli 90, fulla GI-31914, inscripció 1ª .\nAquest avís legal té com a finalitat establir i regular les normes d’ús del portal web del Terraza Grup.\nLa utilització d’aquesta pàgina, així com dels serveis que en ella es posa a disposició de l’usuari, suposarà el coneixement i l’acceptació plena i sense reserves de totes i cada una de les condicions generals recollides en el present Avís Legal, pel que l’usuari haurà de ser conscient de la importància de llegir-les cada vegada que es visiti el portal. El fet d’accedir en aquesta web implica el consentiment i acceptació de les seguits Condicions Generals per el que es recomana a l’usuari la seva impressió o descàrrega i lectura detallada cada vegada que s’accedeixi al web.\nLa informació que apareix en el portal és la vigent en la data de la seva última actualització. El Terraza Grup es reserva el dret a actualitzar, modificar o eliminar la informació d’aquesta web, podent limitar o no permetre l’accés al mateix, podent així fer us de tal facultat d’efectuar, en qualsevol moment, tants canvis i modificacions que siguin convenients, podent fer ús d’aquesta facultat en qualsevol moment i sense previ avís. El Terraza Grup realitza els màxims esforços per evitar qualsevol error en els continguts que puguin aparèixer en aquesta web, responsabilitzant-nos dels mateixos.\nRESPONSABILITAT DE L’USUARI\nL’accés a aquesta web és responsabilitat exclusiva dels usuaris. Els riscos derivats de la utilització de la web per l’usuari seran al seu únic i exclusiu càrrec.\nEl Terraza Grup no es fa responsable de possibles danys i perjudicis que es puguin derivar de problemes en el funcionament del portal motivats per causes alienes a ella; ni tampoc de danys que puguin ser causats per terceres persones mitjançant intromissió il·legítimes fora de control del Terraza Grup.\nL’usuari es compromet a no utilitzar el portal, els serveis i el contingut publicat a la seva disposició per finalitats il·lícites, no autoritzades o fraudulentes amb finalitats diferents establerts en el present avis legal que puguin ser lesius de drets o interessos del Terraza Grup o tercers.\nEstà totalment prohibit la publicitat a altres llocs web; incloent enllaços a altres pàgines o referència a tercers sense l’autorització expressa dels administradors d’aquest portal.\nEl Terraza Grup es reserva el dret a impedir o prohibir l’accés a la web a qualsevol usuari d’internet que introdueixi en aquesta web qualsevol contingut contrari a les normes legals o sigui immoral, reservant-se el dret d’exercir les mesures legals que estimi oportunes per evitar aquest tipus de conductes.\nEl portal web del Terraza Grup compleix de forma estricte la legislació vigent en matèria de protecció de dades i en concret la Reglament Europeu 2016/679 de 27 d’abril (RGPD), de Protecció de Dades de Caràcter Personal, adoptant per ell les mesures tècniques i organitzatives necessàries per evitar la pèrdua, mal ús, alteració, accés no autoritzat de les dades personals facilitades, en el seu cas, a través de la Web garantint la confidencialitat de les seves dades.\nEn compliment de la legislació vigent l’informem que les dades que vostè faciliti seran incorporats en un fitxer responsable del Terraza Grup amb la finalitat de:\nGestionar aquelles consultes formulades mitjançant el formulari de contracte.\nProporcionar aquells serveis o productes que s’adquireixen des d’aquest portal.\nRemetre comunicacions comercials dels nostres serveis i productes.\nEl subministrament de qualsevol dada de caràcter personal a través dels diferents formularis de la present pàgina web implica acceptar i consentir expressament el tractament dels mateixos en els terminis indicats i les finalitats descrites.\nQualsevol enviament de comunicacions electròniques comercials es realitzarà complint la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la Societat d’Informació i de Comerç electrònic i únicament prèvia autorització de l’usuari.\nSi així ho expressa i autoritza, l’usuari podrà rebre comunicacions electròniques del Terraza Grup amb la finalitat de remetre la informació dels serveis, productes, promocions i activitats del Terraza Grup i sense realitzar la sessió de les seves dades a tercers.\nPer revocar el consentiment atorgat en qualsevol moment, així com per exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició pot dirigir-se per correu a : info@terrazagrup.com\nSOBRE ÚS DE COOKIES\nEn compliment de l’article 22 de la Llei de Serveis de la Societat de la Informació i Comerç electrònic (LSSICE) l’ informem que aquest portal web utilitza cookies amb la finalitat de millorar la navegació de la web i oferir millor servei a l’usuari.\nPROPIETAT INTELECTUAL I DRETS D’AUTOR\nA menys que indiqui el contrari a la web, els textos, imatges, il·lustracions, dissenys i altres continguts que es troben al portal son propietat del Terraza Grup o de tercers dels quals s’ha obtingut autorització, llicència o cessió d’us.\nEls usuaris es comprometen a no utilitzar, copiar, reproduir, distribuir, transformar o modificar els Continguts del portal web, a menys que es conti amb la utilització del titular dels corresponents drets o prèvia autorització expressada per escrit a Terraza Grup .\nROSES 1935, SL (en endavant ROSES 1935)\nCarrer Port Reig, sense núm. 17480-Roses, GIRONA\n+34 972 45 99 34\nRegistre Mercantil de Girona al tom 1908, llibre 0, secció 8, full 90, fulla GI-31914, inscripció 1a.\nROSES 1935 pot recopilar informació sobre els hàbits de recerca dels usuaris del lloc web mitjançant galetes o arxius de registre. Les galetes no s'utilitzaran per recollir informació de caràcter personal. Només s'instal·laran si l'usuari roman i continua navegant a la nostra pàgina web, entenent que consent el seu ús i la seva instal·lació. A continuació, proporcionem informació detallada sobre: què són les galetes, quina tipologia utilitza aquest lloc web, com poden desactivar-les al navegador i com bloquejar específicament la instal·lació de galetes de tercers.\nRelació i descripció de 'galetes'\nLa taula que publiquem a continuació recull de manera esquematitzada les galetes anteriorment descrites i utilitzades a la nostra pàgina web:\nAnalítica. S'usa per diferenciar usuaris i sessions.\nUtilitzada per Google Analytics per identificar usuaris únics.\nEs fa servir per diferenciar entre els diferents objectes de seguiment creats a la sessió\nGaleta usada per recordar la selecció de preferències del visitant que fa ús d'aquest servei.\nGaleta utilitzada per Doubleclick.net per a la focalització, l'optimització, la presentació d'informes i l'atribució d'anuncis en línia.\nGaleta per conèixer la localització de l'usuari i per millorar la seva experiència al web.\nConté dades sobre preferències de visualització i ús del cercador.\nMesura les reproduccions de vídeos realitzades per l'usuari i registra els esdeveniments de "M'agrada" o "Comparteix el vídeo".\nGaleta que realitza el seguiment dels vídeos visitats que es troben incrustats al web.


“Sap que vaig on mor gent” (Francesc Orteu)\nInfermera, psicopedagoga i mare de la Vera, de 8 anys. Treballa com a adjunta a la direcció infermera de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona. Ha viscut en primera línia hospitalària la pandèmia del covid-19\nVam canviar de domicili i al començar el confinament feia poques setmanes que érem al pis nou. Estàvem molt contents però també ens sentíem estranys. Aquestes setmanes de confinament han anat bé per fer que la Vera anés conquerint el nou espai, perquè tenia por i obria tots els llums per anar d’un lloc a un altre. Ara tenim terrassa i això ens ha donat molta vida.\nS’ha adaptat bé?\nHo ha portat molt i molt bé. Han fet un gran equip amb el seu pare. Un dia vaig arribar a casa i la Vera a soles em comenta: “Tinc problemes amb el pare”. Em va fer gràcia. Semblava una confessió de parella. Li vaig preguntar quins eren els problemes. “Em fa menjar sa, seguir horaris i rentar-me les dents”.\nA les vuit, quan sortim a aplaudir, algun cop em diu: “T’aplaudeixes a tu mateixa”.\nI a tu, quins pensaments t’han rondat pel cap?\nA l’hospital he pensat més d’una vegada que era una sort que aquest virus no afectés gaire els nens. Quan no sabíem si tindríem respiradors per a tots els malalts, pensava en què passaria si haguéssim arribat a l’extrem d’haver de triar entre intentar salvar la vida d’un nen per sobre d’un altre.\nUf, quina situació tan horrible.\nCrec que això ho pensava perquè soc mare. A l’hospital tot era tan estressant i complicat que no tenia gaire temps de pensar en la meva filla. Hi pensava en els trajectes d’anada i tornada, que era quan em connectava emocionalment amb ella. A la tornada només desitjava arribar ràpid i parlar amb ells. Algun dia viatjava jo sola en un autobús d’aquells dobles. Tot era molt trist.\nQuines preguntes et fa la Vera?\nElla no ha acceptat gaire bé que jo treballi a l’hospital. Em diu que no hi vagi, que ningú surt a treballar. Jo li explico que la feina que hi fem és important, que intentem que persones malaltes es curin. Han sigut jornades molt llargues i gairebé no ens vèiem. Em diu que les mares dels seus amics treballen a casa o van a la feina una setmana sí i una altra no.\nHa passat por per tu?\nUna nit em va dir que no volia que anés a l’hospital perquè podia agafar el coronavirus. Li vaig explicar que em protegia molt, que duia mascareta, que em rentava molt les mans. Però sí que vaig pensar en alguns moments en aquesta possibilitat. Li vaig dir que si passava m’estaria a casa en una habitació, que ho passaria com la grip.\nI ho va entendre?\nA l’escoltar la meva resposta em va abraçar i em va dir plorant que no volia que em morís, que no volia que anés a treballar. Els nens ho capten tot. Per molt que intentava donar-li seguretat i explicar-li les coses sense exagerar, per molt que hem vigilat la informació que li arribava, ella era conscient que estava morint molta gent i sabia que la seva mare anava on es moria la gent.\nHavia de ser molt dur per a ella.\nAguantant l’emoció com podia, li vaig dir que això ara mateix no passaria, que no em moriria pel coronavirus. Però la seva resposta em va fer plorar. Em va dir: “Et tindré a la memòria i mai t’oblidaré, mama”.


Donant Creu: d’octubre 2014\nConflicte al centre educatiu San Antoni Abat de Son Ferriol\nAvui ens hem despertat amb una notícia que afecta a l'Institut Sant Antoni Abat de Son Ferriol. Aquí la reproduïm, i les diferents versions sobre la mateixa que s'han publicat. Estarem atents a fi de veure si es confirmen o desmenteixen els fets que es conten a l'esmentada notícia.\nVoravies Camí Vell de Sineu\nEns hem de felicitar degut a què han començat les obres per a la construcció de voravies al Camí Vell de Sineu, al seu pas per Son Ferriol, una vella reivindicació d'aquesta Associació.\nPublicat per Toni Bennàssar a 12:48 Cap comentari:\nAvanç obres Segon Cinturó\nAquest passat dimarts 30 de setembre de 2014 una representació de la directiva de l'ACV hem mantingut un encontre amb el regidor de mobilitat Sr. Gabriel Vallejo i el tècnic municipal Miquel Femenies. Dir que l'encontre ha estat prou profitós i que s'ha acordat posar en marxa l'adequació del Camí de Muntanya per permetre que els vianants puguin circular segur i, a l'hora, començar l'estudi de la semipeatonalizació de l'Avinguda del Cid. Peticions llargament realitzades per l'ACV i a les que s'ha sumat l'Associació de Comerciants de Son Ferriol.\nIberdrola contra Son Ferriol\nIberdrola vol urbanitzar Son Gofis i per això ha dut a Cort als Tribunals. Tot el nostre suport des de ACV a la lluita jurídica de l'Ajuntament en contra de l'especulació urbanística. Son Gofis no es toca, Son Gofis no s'urbanitza!\nAquí teniu, per cert, la història de l'emblemàtica finca ferriolera, que es remunta al segle XVI.\nPublicat per Toni Bennàssar a 19:07 Cap comentari:\nLes obres del tram de Son Ferriol, apunt de començar\nConflicte al centre educatiu San Antoni Abat de So...


'Crònica' de dilluns 11 de juny de 2018 en Serveis informatius en mp3(11/06 a las 13:59:25) 30:26 26468301 - iVoox\nA continuación: 'Crònica' de dimarts 12 de juny de 2018 Cancelar 10\nDescripción de 'Crònica' de dilluns 11 de juny de 2018\nAvui dilluns 11 de juny de 2018 a 'Crònica': 1.279 persones, un 7,45% del cens de persones que podien votar (17.172), han participat en el segon procés de pressupostos participatius que es fa a Vilassar de Mar, en què la ciutadania ha decidit en què invertir 150.000 euros del pressupost municipal. El projecte amb el títol "Reparació de les voreres del Barato" ha estat el més votat amb 450 vots. La valoració econòmica final dels projectes determinarà el nombre de propostes que es portaran a terme seguint l'ordre de més a menys votat; les zones verdes d’estacionament per a residents, una nova zona d’aparcament gratuïta exclusiva per a veïns de Vilassar de Mar i assimilats, en carrers del Pla de l’Avellà i la Xinesca per a l’època d’estiu, entraran en vigor el 22 de juny de 2018 però des de l’1 de juny hi ha un període d’adaptació amb un agent de la Policia Local, a cada una de les zones d’aparcament, per explicar el seu funcionament. Són espais que estan en funcionament els divendres, dissabtes, diumenges i dies festius dels mesos de juny, juliol i agost i on només poden estacionar els vehicles que són de titularitat de veïns de Vilassar de Mar o de determinades persones que acreditin circumstàncies de permanència prolongada o desplaçament periòdic al poble; l'1 de juny va començar la campanya de tractaments fitosanitaris preventius de l’arbrat públic, servei inclòs dins del contracte de manteniment de l’arbrat viari. El producte que s’utilitza és sabó potàssic (de baixa o nul•la toxicitat), i en cinc casos puntuals, com a prova pilot, s’aplicarà la tècnica de l’endoteràpia. L’endoteràpia és un mètode alternatiu de tractament fitosanitari de l'arbrat urbà de baix impacte ambiental, que consisteix en la injecció en el tronc d'una substància nutritiva o fitosanitària que és transportada a través del xilema de la planta; una quarentena de persones va assistir divendres a les 7 del vespre a la Biblioteca Ernest Lluch a la presentació de la Guia Informativa sobre els riscos de l’amiant per a la salut. L’acte estava organitzat per Podem i va comptar amb la participació de Clara Llena i Miguel Arenas, advocats del Col•lectiu Ronda, José Luís Gómez, en representació de l’Associació de Víctimes afectades per l’amiant de Catalunya i Manuela Calero, regidora de Vilassar de Mar Sí que pot Sí puede a l’Ajuntament de Vilassar de Mar; el vilassarenc Marc Casanovas està d’enhorabona. Una de les seves fotografies ha estat premiada per la Organització de les Nacions Unides en el marc dels actes que celebra per commemorar el Dia Mundial dels Oceans. La imatge s’ha endut el guardó corresponent a la categoria d Underwater Life. Vida subaqüàtica; entre altres te,es.\nnoticias informativo crónica vilassar\n'Crònica' de dilluns 18 de juny de 2018\n18/06/2018 | 29:36


Tornada a l´escola Col·leccions Busquets\nDescobreix Xsports >\nL'alegre explosió d'arbres, llavors, fruits i flors campant a gust a les motxilles i carpetes d'aquesta col·lecció. Estampat floral naïf multicolor viu, de motiu petit.\nDescobreix Colors >\nGran dosi de fantasia exclusiva per somiar. Les tonalitats degradades i dolces d'aquesta motxilla emmarquen la bonica amistat entre la nostra protagonista i el cavall Unique.\nDescobreix Unique >\nDescobreix Dreamer >\nDescobreix Love Planet >\nTots pensem que sempre s'hauria de predicar amb l'exemple i la col·lecció Love your Planet dóna compte d'això.\nDescobreix Love your Planet >\nLa nova col·lecció de Busquets Nins 2022 ja ha arribat. Motxilles i complements per al parvulari més divertides que mai! Amb 3 dissenys nous pensats en què més agrada als més petits de tots. Les aventures i fantasies de Nins Pirate, els fantàstics dinosaures de Nins Dino, i les espectaculars ballarines de Nins Ballet.\nDescobreix Nins 22 >\ninfo Nins 22\nDues amigues inseparables comparteixen diàriament bicicleta i rialles, sota el cel blau de la seva ciutat.\nDescobreix Best Friend Forever >\nDescobreix Arctic >\nUna multitud de flors sobre fons vermell-porpra s'estén sobre motxilles i estoigs com un prat infinit.\nDescobreix Lovely Flowers >\nDes del punt de vista antropològic-urbà, sobre la preocupació dels estils i tendències, des de l'experiència del sector, neix Becool Trend.\nDescobreix Becool Trends >\nEl serè color blau cel serveix de base per als dos estampats amb què es vesteix aquesta col·lecció: Tulipes, fulles multicolors i marietes per l'estampat principal i petit estampat de marietes soles per al segon, són la base per al divertit apliqui-marieta de lluentons reversibles que et permetran canviar-la de color en els formats tèxtils més grans: el Vermell i negre d'un costat de l'aplic, es tornen fúcsia i plata de l'altre. En formats més petits la marieta està aplicada amb lluentons impresa sobre tela.\nDescobreix Ladybug >\nDescobreix Organice >


Open Days de la Fira Virtual OpenIndustry\nAl desembre arriba una nova ediciÃ³ per conÃ¨ixer les darreres innovacions empresarials\nEls dies 14 i 15 de desembre, Comunitat Open Industry organitza una nova ediciÃ³ dels Open Days on totes les empreses expositores de la Fira Virtual podran mostrar, veure i intercanviar coneixements sobre les Ãºltimes innovacions en els diferents camps empresarials.\nQuÃ¨ sÃ³n els Open Days?\nSÃ³n el punt de trobada simultani entre totes les companyies presents i els visitants de la fira virtual i estan pensats per fomentar el networking i la cooperaciÃ³ empresarial.\nLa fira, oberta els 365 dies de lâ€™any, proposa els dies interactius per generar una gran quantitat de contactes entre empreses, universitats, centres tecnolÃ²gics i dâ€™investigaciÃ³ en el pavellÃ³ IndÃºstria 4.0 (i4.0) i empreses industrials del territori en el pavellÃ³ IndÃºstria km0 (ikm0). Lâ€™objectiu: el networking i la transferÃ¨ncia de coneixement.\nDurant els Open Days sâ€™organitzaran webinars al voltant de les tecnologies 4.0, que permetran conÃ¨ixer aplicacions concretes de la i4.0 a les indÃºstries. TambÃ© hi haurÃ presentacions de productes, serveis i projectes en directe, a travÃ©s dels vÃdeo-xats dels expositors. Un altre espai a destacar serÃ lâ€™Auditori, on es podrÃ trobar vÃdeos dâ€™interÃ¨s en relaciÃ³ a les tecnologies i la indÃºstria 4.0.\nPer assistir als Open Days tâ€™has de crear un perfil de visitant a la comunitat openindustry.cat des dâ€™on podrÃ s visitar tots els Espais de la comunitat, consultar lâ€™Agenda i assistir a les activitats proposades pels Open Days, sense cost.\nActualment es pot visitar els pavellons, en els quals ja sâ€™estan comenÃ§ant a muntar els primers estands representants de la indÃºstria 4.0 i la indÃºstria 4.0. Lâ€™Agenda de ConferÃ¨ncies i els continguts de lâ€™Auditori es faran pÃºblics en les prÃ²ximes setmanes.


Batlle emmarca el retorn acompanyat dels menors estrangers en el seu dret a la tutela i a l'educació\nActualitzat 23/7/2019 16:43:11 CET\nEl ple extraordinari de Seguretat aprova convocar més places de Guàrdia Urbana\nEl tinent d'alcalde de Seguretat de Barcelona, Albert Batlle, ha emmarcat aquest dimarts la seva proposta de fer un retorn acompanyat al país d'origen dels menors estrangers no acompanyats arribats a la ciutat en el seu dret a tutela i a l'educació i com una acció d'"interès i estima" cap a ells.\nEn la seva intervenció durant el ple extraordinari de Seguretat, Batlle ha assegurat que no tenia cap inconvenient a matisar i explicar les seves declaracions d'aquest dilluns en una entrevista de la Ser Catalunya, encara que ha lamentat que els que el critiquen no hagin escoltat les seves declaracions íntegres.\n"Els recomano que escoltin íntegrament l'entrevista i vegin exactament què vaig dir. Cal insistir a orientar la nostra actuació cap al dret a tutela i dret a l'educació tal com estipula la legislació espanyola i la Carta dels Drets dels Infants de les Nacions Unides", ha dit Batlle.\nAUGMENT DE LA INSEGURETAT\nBatlle ha assegurat que ja s'ha reunit diverses vegades amb l'alcaldessa, Ada Colau, per abordar l'augment de la inseguretat a la ciutat: "Em sento molt reforçat, i la Guàrdia Urbana també", i ha recordat que aquest estiu s'incorporaran 270 agents nous (130 de la Urbana i 140 Mossos) a Barcelona.\nHo ha dit en un ple extraordinari convocat a petició d'ERC, JxCat, Cs i el PP per demanar diverses mesures en l'àmbit de seguretat, que s'han aprovat amb el suport de tots els grups municipals --inclòs el Govern de BComú i el PSC-- excepte l'abstenció d'ERC, després d'un canvi en la versió final del text.\nJordi Coronas (ERC) ha lamentat que en la Junta Local de Seguretat de divendres passat només es va parlar de posar més policies al carrer i d'endurir el Codi Penal, i ha dit que la solució va més enllà de tenir més agents, i ha advertit Batlle que únicament els partits de la dreta li han estès la mà en les seves polítiques.\nLa portaveu de JxCat a l'Ajuntament, Elsa Artadi, ha dit que Colau és l'alcaldessa de la inseguretat, li ha retret que la situació d'inseguretat a la ciutat "està descontrolada" i ha lamentat la proposta del tinent d'alcalde de Seguretat, Albert Batlle, de retornar els menors no acompanyats als seus països d'origen.\nPaco Sierra (Cs) ha alertat Batlle que el nivell d'inseguretat a la ciutat és alarmant: "Demanem un pla de xoc amb mesures urgents i més desplegament policial, sobretot durant l'estiu", i la també regidora de Cs Luz Guilarte ha insistit que les dades són escandaloses.\nJosep Bou (PP) ha sostingut que Barcelona és segura però té un problema greu d'inseguretat, per la qual cosa el PP vol treballar en aquest àmbit i dona un vot de confiança a Batlle, després de la qual cosa ha dit sobre els menors: "En la mesura que puguem, que siguin retornats als seus pares. No expulsats, però sí retornats si hi ha família. Si no, ens els quedem".\nEl líder de BCN Canvi, Manuel Valls, ha expressat el seu suport a Batlle i ha assegurat que contribuirà en el que calgui per millorar la situació de la ciutat, la imatge global de la qual creu que és una "vergonya" en què cap barri és segur i el Metro s'ha convertit en un camp de batalla, segons ell.\nLa proposta inclou que es convoquin places de la Guàrdia Urbana; elaborar plans de xoc per combatre la delinqüència; revisar a l'alça el nombre d'agents de la Urbana que presten els seus serveis a l'estiu, i que el nomenament de regidor de Seguretat sigui exclusiu en aquesta matèria --cosa que es va demanar abans del nomenament de Batlle--.\nTambé s'ha aprovat fer front al top manta amb la resta d'administracions competents, reforçar també mesures socials per a persones en situació de vulnerabilitat i instar les autoritats judicials i administratives competents a acordar les reformes que calguin, atès que "els problemes de seguretat i delinqüència no són només de competència policial".


transport públic: POL PEIRÓ SUPERNOVA\nPol Peiró és un jove artista premianenc (1994) que va esclatar tan sols acabar el batxillerat artístic i just abans de diplomar-se en Belles Arts . Alguns recordaran la seva primera exposició seriosa el 2013 amb la mostra “Sense embuts” a l’espai capgròs ( espacio cabezón en el seu web).\nLlavors dèiem d’ell: "Cerca la gosadia i defuig del camp decoratiu al que tan proclius son molts artistes en moments de dubtes o inicis. Així es llença desfermat a buidar el pap de les seves sensacions i ho fa “sense embuts” , tal i com indica en el títol de l’exposició. D’aquesta manera es concep una mostra lògicament dispersa , amb alts i baixos, però amb els suficients punts d’atenció com per entendre que hi ha prou llavor com per esbrinar un futur ben prometedor”.\nTres anys més tard i en motiu de la seva exposició a la sala sant Jaume de Premià de dalt, parlàvem de l’aparició no consolidada del gest i l’aparició contundent del gruix com un nous elements a tenir en compte. I aconsellàvem : Però cal per damunt de tot, tornar a la humilitat.. tornar al silenci captiu de la creació íntima i personal. Aquest ha de ser el camí. I allà caminar molt poc a poc, i llavors a bon segur seguirem podent apostar per una obra que tindrà en el personal i íntim la seva raó i fonament. Tal i com sempre ha de ser , i més en l'abstracció on les obres han de sortir de dins a fora.\nAra , en aquesta exposició a Moldumat art podem observar ben clar que Pol Peiró no ens ha fet gaire cas. Ha preferit la fanfàrria política (òbviament està en tot el seu dret) i desarrelar-se de l’abstracció per dedicar-se al dibuix del procés i els seus protagonistes. Res a dir. Però ara està com desentrenat en el seu veritable art i l’obra en comptes de sortir de dintre , es queda en el formalisme del bon pintor. I el seu resultat final és “bonic” i “decoratiu” que a bon segur és la pitjor crítica que es pot fer a un creador que no es vol conformar en ser un bon pintor i sí ser un bon artista.\nEn l’exposició no trobem ni una aposta cromàtica provocativa ,ans el contrari ,l’aposta per la gama de blavosos és una crida a l’ensucrament visual. Tampoc no hi ha ni un gest que trenqui les harmonies, ni una dispersió en l’equilibri. Qui les vegi i tingui cultura artística li recordaran a l’últim Tharrats quan vivia de reproduir incessantment i de forma del tot decorativa, el concepte de les seves maculatures però mancades de la seva intencionalitat revolucionaria conceptual.\nSortosament però hi ha uns indicis de que les brases es mantenen i ara sols cal revifar-les. Una és una obra més agosarada i en la que el decorativisme es sotmès per la força que emana el treball. L’altre son les aiguades, més agosarades que qualsevol de les seves pintures , malgrat una certa concessió a l’edulcorament i que semblen uns projectes que exigeixen translació pictòrica i en mides grans. I molt especialment una obra sobre paper , el millor de llarg de tota l'exposició, que encara que queda densament enfarfegada, demostra que hi ha lluita, personalitat i ganes d’interrogar i interrogar-se. Un punt de partida molt interessant en el que caldrà treballar intensament.\nEn aquest punt de partida és d’on ha de refer Peiró la seva dignitat creativa. Treballar poc a poc i molt reflexivament , interrogar-se per crear un art que neguitegi i que ha de tenir l’estètica decorativa en un segon terme. I arriscar-se, arriscar-se molt, tal i com ho feia en els seus principis. I equivocar-se , molt si cal, i trencar i tapar moltes obres en un nivell alt d’autoexigència. Llavors segur que de nou sorgirà aquell artista que ens va il·lusionar i en va fer creure en un futur resplendent.\nI si ho prefereix , no ho dic per ell i sí per mi mateix. M´he vantat de tenir bon olfacte amb els artistes que comencen i el cert és que les meves apostes quasi totes han estat reeixides. No voldria pas que ell fos un dels meus pocs errors.\nPublicat per pere pascual "pic" a 8:35 a. m.\nEtiquetes de comentaris: Moldumat, Pol Peiró


Els Museus Dalí han rebut un total de 1.336.207 visitants el 2018, un descens del 7,52% amb relació a l'any anterior, segons ha informat la Fundació Gala-Salvador Dalí en un comunicat aquest divendres.\n'La Verge de la Rosa' de Rafael al Museu Dalí\nLa Fundació Dalí denuncia Piterman per obrir sense permís un museu a Califòrnia\nTot i el descens, la Fundació ha valorat positivament aquestes dades que ha considerat condicionats per diversos factors externs, entre d'altres, la disminució del turisme estranger a Catalunya durant el primer semestre de 2018.\nEls visitants es van repartir entre els tres museus de la següent manera: el Teatre-Museu Dalí i DalíJoyas (Figueres) va arribar als 1.105.169 visitants; el Castell Gala Dalí (Púbol) va obtenir 78.607 visitants, i la Casa Salvador Dalí (Portlligat) va aconseguir 152.431 visitants.\nLa fundació ha exalçat que les visites hagin crescut un 4,16% durant el quart trimestre de 2018 en relació al mateix període de l'any anterior, fet que confirma la tendència a la recuperació que es va iniciar el segon semestre i els esforços per aplicar una estratègia de desestacionalització.\nEntre els visitants que han crescut durant el 2018 hi ha britànics i nord-americans i, entre els quals han disminuït, destaquen espanyols, russos i italians.\nTambé cal subratllar que la disminució ha afectat més a grups que a visitants individuals, el que ha permès que la facturació de 2018 hagi baixat un 3,09%, per sota del que estava previst en el pressupost de la fundació.


LLORENÇ RAFECAS JANÉ – Testimonios para la Historia\nPortada » PC, 18è VOLUM. Recerca Científica » LLORENÇ RAFECAS JANÉ\nSr. Llorenç Rafecas Jané\nLLORENÇ RAFECAS JANÉ\n“Unim en una sola institució coneixement universitari amb la gestió i la mentalitat d’una empresa privada”\nDes de fa uns anys, de les nostres universitats han començat a sorgir projectes empresarials innovadors i vinculats al món de la recerca. No ha estat pas fàcil. La poca tradició investigadora unida a les dificultats per aconseguir capital d’inversió han estat esculls importants que s’han hagut de salvar. Els anys 90 marquen un inici en la creació d’iniciatives de recerca públiques i privades. Un exemple n’és el que aporta Llorenç Rafecas, director d’Enantia, una empresa innovadora que malgrat la seva joventut està demostrant que pot erigir-se com a referent per la seva originalitat i capacitat creativa en matèria de recerca i desenvolupament.\nLlorenç Rafecas va llicenciar-se en ciències químiques a la Universitat de Barcelona. “Una certa vocació acadèmica m’empenyia a fer el doctorat per dedicar-me a la docència i a la recerca universitària, però em van oferir un lloc de treball en una indústria química, Farma-Lepori, ubicada a cinc minuts de casa, a la localitat de Llorenç del Penedès. Vaig entrar-hi i poc temps després vaig passar a encarregar-me del departament d’R+D. La meva carrera professional en aquesta empresa va ser de 24 anys, un període durant el qual vaig ser responsable de producció, subdirector tècnic i director tècnic en funcions de la divisió de matèries primeres.”\nA principis dels 90, a l’Estat espanyol hi havia un dèficit important en el camp de la comunicació i la transmissió de coneixement entre universitat i indústria. “Als anys 80, universitat i indústria eren dos mons absolutament separats, amb poc transvasament de coneixement. A la universitat es realitzava recerca bàsica sense tenir en compte la recerca aplicada: poques vegades es pensava a investigar quelcom que tingués una aplicació pràctica el dia de demà. Mentrestant, la indústria farmacèutica feia la seva pròpia investigació.”\nEra necessari un apropament entre els dos marcs de recerca: “Un dels pioners a creure-hi va ser el doctor Miquel Pericàs, soci fundador d’Enantia. Deixeble del doctor Fèlix Sarratosa i catedràtic a la Universitat de Barcelona, va iniciar des de l’àmbit universitari una tasca de consulta teòrica per la qual indústries com la meva ens vam interessar. El doctor Pericàs, el doctor Antoni Riera i el doctor Lluís Solà, professionals de prestigi internacional en el seu àmbit, van crear un grup que des de la Universitat es dedicava a fer recerca per a les indústries. A partir d’aquí i a través de la Fundació Bosch i Gimpera, el grup es va acollir a un programa del CIDEM que donava suport a empreses que es dediquessin a fer recerca a través del programa Quasi empresa i les va animar a fer un procés d’spin-off.”\nVan adonar-se, però, que hi havia un problema: “Les formes de fer recerca a la universitat i a l’empresa són molt diferents. En una empresa hi ha uns objectius i una necessitat de generar producte. Quan la indústria fa recerca i descobreix quelcom, ho protegeix en forma de patents o de secret industrial, mentre que la universitat el que acostuma a fer és publicar-ho. Aquells investigadors van decidir buscar un professional que aportés coneixement, gestió, mentalitat i experiència de recerca industrial”, una persona com Llorenç Rafecas, amb una trajectòria dilatada en el món de la indústria farmacèutica.\nLa proposta d’aquell equip va convèncer Llorenç Rafecas. “La idea em va atreure perquè implicava una aposta per la recerca, per crear coneixement… per treballar amb uns grans mestres. Enantia va néixer el 2003 com a empresa de serveis i que a la vegada fa recerca pròpia, i ha seguit una projecció ascendent i de creixement. Vam començar una política ambiciosa de fer recerca de risc i generar tecnologia pròpia per vendre a tercers o explotar a través de partners industrials. Els quatre socis fundadors tenim la majoria d’accions de l’empresa, tot i que se’n va cedir gratuïtament un 10% a la Universitat de Barcelona, que es beneficia del coneixement que genera Enantia mentre que a nosaltres ens dóna prestigi.”\nEnantia és proveïdor d’assistència i de transferència de tecnologia en totes les fases de desenvolupament d’un procés químic per a la fabricació d’un ingredient farmacèutic, des de la recerca bibliogràfica fins a l’escalat del procés en la fase de la producció industrial. El seu objectiu de mercat és el sector farmacèutic, el de la química fina, les biotech, la indústria cosmètica i perfumeria i l’agroquímica. “La gran clau d’Enantia, allò que ens fa originals a nivell europeu, és el fet d’unir en una sola institució coneixement universitari amb la gestió i la mentalitat d’una empresa privada.” L’empresa es troba situada a la bioincubadora del Parc Científic de Barcelona, un espai idoni on poden potenciar les activitats d’innovació i transferència de coneixement i de tecnologia. La seva filosofia de treball aposta per la qualitat científica, la confidencialitat, la professionalitat, la prioritat del client i el timing. Això sense oblidar un aspecte crucial, la seguretat i el respecte al medi ambient.\nPorten tramitades fins a 14 sol·licituds de patents. La seva integració de coneixement universitari i mentalitat empresarial està donant els seus fruits. “Estem a punt de tancar un contracte amb un broker francès que pertany a una multinacional japonesa per elaborar un intermedi clau en la síntesi d’un nou fàrmac per a una gran empresa farmacèutica europea. També estem involucrats en un projecte important, una AIE (Agrupació d’Interès Econòmic), Genius Pharma, amb les tres empreses farmacèutiques més grans del país i tres de base tecnològica petita, per impulsar nou plataformes de tecnologia per a l’estudi de nous fàrmacs en fases preclíniques.” Emprenedors com els d’Enantia són els generadors de les empreses de coneixement del present i del futur, les que contribueixen a l’enriquiment científic i tecnològic d’un país.\nPrevAnteriorDRA. NÚRIA CASALS FARRÉ\nSiguienteDRA. CRISTINA CASTELLOTE BARGALLÓNext


Economia i món empresarial a l’Espanya franquista - Ab Origine Magazine\nCabezas, N. i Mulero Campoy, M. (2020) "Economia i món empresarial a l’Espanya franquista", Ab Origine Magazine, 56(novembre) [en línia].\nAutarquia, Economia, Juan March, Liberalització, tardofranquisme, Turisme\nAmb l’esclat de la guerra civil de 1936, bona part de les elits econòmiques van donar suport als sublevats, les quals van gaudir de molts privilegis durant la dictadura gràcies a la seva proximitat al règim, encara que no van poder gaudir de la llibertat de comerç i de fer negocis que havien desitjat, en tant que l’Estat franquista es va establir com un nou ordre polític basat en l’autoritarisme, el militarisme, l’intervencionisme, el proteccionisme i el recel al liberalisme. Tot i això, les relacions entre el món empresarial i el govern franquista van mantenir una bona sintonia al llarg de la dictadura, condició indispensable perquè les elits socioeconòmiques poguessin gaudir del tracte favorable que els oferia el règim. El desgast polític, social i econòmic de la dictadura en la seva darrera dècada, i molt especialment a partir dels setanta, va afavorir el distanciament d’aquestes elits del règim franquista, que van virar cap a la monarquia parlamentària en cerca de les noves oportunitats econòmiques que els hi oferien.\nLa nova legalitat franquista i les relacions entre les elits econòmiques i les elits polítiques\nDes de l’inici de la guerra civil, el bàndol franquista va tenir com a objectiu establir un nou ordre social i econòmic de caràcter feixista, en tant que compartia els quatre principis bàsics del feixisme: l’anticomunisme, el rebuig al liberalisme, un nacionalisme radical i un anticapitalisme formal. Van ser diverses les lleis i disposicions legals les que es van aprovar per repartir-se el botí de la guerra; l’any 1937 s’aprovà un decret on s’establia el procés a seguir per a l’expropiació dels béns de les persones que es van mostrar contràries a la insurrecció. El 1938 es va decretar el Fuero del Trabajo, inspirat en la Carta di Lavoro del règim feixista italià, i que posava les bases de les relacions laborals a la zona sublevada. Un any més tard, el 1939 s’aprovà la Llei de Responsabilitats polítiques on es deixaven fora de la llei a tots els partits i organitzacions que van ser afins al Front Popular, en aquest mateix camí el 1940 es va fundar l’Organització Sindical Espanyola (OSE), en què empresaris i treballadors s’integraven dins d’una mateixa organització sindical, vertical i jerarquitzada.\nEl món empresarial va rebre majoritàriament el cop d’Estat de 1936 com una oportunitat per acabar amb la conflictivitat laboral i establir l’ordre i llibertat necessaris per als seus negocis, però el model d’Estat que es va establir va ser un Estat autoritari, protector, intervencionista i autàrquic. Aquest nou Estat va viure una regressió econòmica sense precedents, es va abandonar el procés industrialitzador per una tornada al món agrari, la renda per capita va disminuir dràsticament, situant-se a què hi havia a finals del s. XIX, la despesa pública també es va veure reduïda i gran part del pressupost de l’Estat es va dedicar a la repressió, és a dir, s’invertí en els ministeris de l’exèrcit i governació. Aquests fets però, no van afectar la relació de les elits socioeconòmiques i el poder polític, que es va establir a partir de la fidelitat i adhesió dels primers al règim franquista, condició sine qua non per gaudir dels privilegis i oportunitats que brindava la dictadura. Amb la dictadura, els empresaris van haver d’acceptar l’intervencionisme estatal, a canvi d’una legislació favorable a l’empresa i a la propietat privada.\nJuan March, fundador de Banca March, és un dels empresaris que va finançar el cop d’Estat de 1936 i va mantenir una estreta relació amb el dictador. Font ABC\nL’aïllament econòmic va anar acompanyat d’un aïllament internacional forçat, després d’acabada la Segona Guerra Mundial. Aquesta situació no va començar a canviar fins a la dècada dels cinquanta, amb un context polític marcat per la Guerra Freda, amb l’entrada d’Espanya a la UNESCO el 1952, el concordat amb el Vaticà el 1953 i el reconeixement d’Espanya a les Nacions Unides el 1955, que li va permetre optar als ajuts dels organismes financers internacionals, com el Fons Monetari Internacional (FMI), al qual es va integrar tres anys més tard, així com al Banc Mundial. Cal remarcar que el reconeixement de la dictadura franquista sempre va ser parcial, ja que, per exemple, no se li va permetre l’entrada a la Comunitat Econòmica Europea (CEE), creada el 1957.\nLa política autàrquica de la primera etapa del franquisme va afavorir majoritàriament els especuladors, que van saber aprofitar-se del mercat negre, la inflació i la corrupció, però a la dècada dels cinquanta l’economia espanyola es trobava abocada al col·lapse econòmic, amb una elevada inflació, l’augment del dèficit públic i sense fons per fer front als pagaments exteriors. Els préstecs de l’FMI estaven vinculats a una reestructuració de l’economia de l’Estat franquista, que havia d’abandonar el sistema autàrquic, controlar la inflació i la despesa pública i liberalitzar la seva economia. Aquestes directrius coincidien amb la voluntat dels tecnòcrates que s’havien incoporat al govern franquista a partir de la meitat de la dècada dels anys cinquanta.\nEls Tractats de Roma signats el 25 de febrer de 1957 van acordar la formació de la Comunitat Econòmica Europea (CEE) i la Comunitat Econòmica d’Energia Atòmica, signats per l’Alemanya Federal, Bèlgica, França, Itàlia, Luxemburg i Països Baixos. Font: Wikimedia commons\nLa fi de l’autarquia: els canvis econòmics de la dècada dels cinquanta\nL’aprovació del Pla d’Estabilització Nacional de 1959 pels ministres econòmics vinculats a l’Opus Dei va posar fi a l’autarquia econòmica del país. A grans trets, aquest pla es basava en tres eixos:\nEstabilització de l’economia: reducció de la inflació a través de la congelació de preus i salaris.\nLiberalització interior: liberalització de preus i reducció (que no desaparició) de la intervenció econòmica, etc.\nLiberalització exterior: facilitats per a la inversió estrangera, importació de mercaderies i la incorporació al mercat internacional.\nEl Pla també va comportar canvis socials i de distribució de la població, amb un ràpid procés d’urbanització que va provocar l’èxode rural de més de 7 milions de persones durant la següent dècada, l’emigració de prop de 2 milions de persones a Europa, de les quals més de la meitat no van tornar a viure a Espanya, i una arribada massiva de turistes. La migració interna del país no sempre va ser per aconseguir una millora de les condicions laborals, ja que les jornades a les fàbriques i tallers eren molt llargues i estaven mal retribuïdes, a més, les ciutats no estaven preparades per acollir l’arribada de tantes persones i es van donar fenòmens com el xabolisme i l’aparició de cinturons vermells, sinó que també es feia buscant una manera de fugir d’una repressió encara més intensa en l’entorn rural per la presència de l’església catòlica i la guàrdia civil. Les ciutats oferien una opció d’anonimat, de passar desapercebut i poder començar de nou.\nLa política de liberalització, però, no va agradar a tot el conjunt empresarial, ja que hi havia un sector temorós de perdre els privilegis que havien gaudit gràcies al proteccionisme estatal, i va tractar d’endarrerir aquest procés per tal d’obstaculitzar l’arribada de nous competidors i capital estranger. Aquesta relació entre el poder econòmic i polític, excessivament proteccionista i basada en vincles de lleialtats i favors personals i tractes corruptes, és vital per entendre l’endarreriment tecnològic de la indústria espanyola, la baixa productivitat, la baixa competitivitat de les empreses i l’escassa planificació industrial.\nMalgrat les limitacions de les reformes, la dècada de 1960 va ser una etapa de creixement econòmic. En aquesta dècada hi va haver un creixement anual del PIB entre 1962 i 1973 d’un 7%, un augment molt pronunciat en comparació amb la resta de països desenvolupats, però amb una despesa pública totalment insuficient (entre el 20% el 1962 i el 27% al 1975) en comparació amb els països europeus (al voltant del 45%), uns ingressos fiscals mínims i una absència d’un Estat del benestar, també a diferència dels països occidentals, pels dèficits en educació, sanitat i infraestructures. És en aquesta dècada quan es consolida una elit econòmica amb pes a les institucions polítiques, especialment a l’àmbit local, encara que no tant per la seva participació directa a la política, sinó per les seves relacions amb polítics o amb el cercle familiar del dictador. Els empresaris que més va afavorir el règim van ser aquells vinculats al món financer, com Emilio Botín (Banc Santander) o José Maria Aguirre Gonzalo (Banesto), i el sector de la construcció, gràcies al qual es va enriquir fortament empresaris com Rafael del Pino (propietari de Ferrovial) o José Entrecanales, que va construir des de pantans a ministeris i bases americanes, però altres empresaris de sectors molt diversos van aconseguir fer fortuna gràcies als seus vincles amb el règim, com Ramón Areces, fundador de El Corte Inglés, o Juan Gómez Cuétara, de l’empresa de galetes Cuétara.\nAquest desarrollismo i creixement de l’economia també es deu en gran manera a les inversions estrangeres que veien en l’economia espanyola un mercat en ràpida expansió gràcies a la indústria dedicada a la producció de béns de consum i sobretot a la indústria de l’automòbil i el turisme. A més, gaudien d’avantatges fiscals i disposaven de mà d’obra barata i una baixa conflictivitat laboral, gràcies a una forta repressió.\nEl 600 es va convertir en un símbol del creixement econòmic espanyol. Font La Vanguardia\nEl turisme va ser una altra peça clau en el creixement econòmic de la dècada dels seixanta. La localització geogràfica del país, sumat als avantatges econòmics i a la situació de prosperitat dels països de l’Europa occidental, van col·locar a Espanya al centre de l’incipient turisme fent que els ingressos vinculats a aquest sector es multipliquessin per 10 en poc més de 13 anys, passant de 300 milions de dòlars el 1960 a 3.216 milions de dòlars el 1973. El turisme no va ajudar únicament a la recuperació de l’economia sinó que va permetre trencar amb la situació d’aïllament que es vivia, encara que fos al preu de donar unes imatges esbiaixades del folklore del país.\nEl procés liberalitzador de l’economia als anys seixanta va anar acompanyat d’un creixement de la conflictivitat obrera, especialment arran de la Llei de Convenis Col·lectius de 1958, i posava de manifest la ineficàcia del Sindicat Vertical en les negociacions entre els diferents agents productors. Per aquest motiu, dins el mateix Sindicat Vertical van néixer dues seccions empresarials l’any 1964: El Consell Nacional d’Empresaris (CNE) i el Consell Nacional de Treball (CNT). La formació d’aquestes dues seccions no va ser acceptada pels sectors més afins al règim, ja que ho consideraven un primer pas per a una possible ruptura sindical, però sí per aquells empresaris que buscaven una organització autònoma de l’Administració que representés els seus interessos. La CNE va existir fins a la seva dissolució l’any 1977 com un òrgan assessor per al món empresarial, però sense capacitat per fer pressió a causa de la subordinació dels seus principals dirigents a l’OSE i per l’existència externa al Sindicat Vertical d’altres organismes empresarials que van qüestionar la seva representativitat, com les Cambres de comerç catalanes i basques. Entre els temes més tractats a la CNE destaquen els debats al voltant de les relacions laborals, el sistema tributari, les reformes de l’empresa en el nou context econòmic i, especialment, les negociacions d’Espanya amb la CEE.\nInicialment, el món empresarial va rebutjar la possibilitat d’una adhesió d’Espanya a la CEE per temor als desavantatges que tindria l’empresa espanyola (poc competitiva i amb un excés d’intervenció estatal) amb la resta de països europeus. En canvi, bona part de la burgesia catalana sí que mirava amb bons ulls aquesta opció, ja que aquest organisme els hi oferia un marc liberal que els hi resultava favorable. Els empresaris catalans consideraven l’empresa el centre neuràlgic del sistema fiscal, així com la font principal dels ingressos familiars i de la Seguretat Social. Per aquest motiu, defensaven la creació d’un Estat del Benestar capaç de finançar els costos familiars bàsics en educació, habitatge i subsidis. A més, una entrada a la CEE també suposava no només un acord per tenir avantatges fiscals, sinó també per un nou marc de regulació de les relacions laborals més flexible. Per aquest motiu i van intentar empènyer al règim a iniciar negociacions per formar-hi part. La posició de l’empresariat espanyol va canviar a partir de 1970, amb l’Acord Econòmic Preferencial entre Espanya i la CEE. L’acord, de caràcter exclusivament comercial, preveia una reducció dels aranzels a pràcticament tots els productes espanyols de fins al 70%. La posició favorable a un apropament al Mercat Europeu va anar augmentant en els darrers anys del franquisme, coincidint amb la crisi política, econòmica i social del règim.\nEl turisme va ajudar al creixement econòmic del país tot i que va ser en detriment de les condicions laborals dels treballadors/es, que va ajudar a que Espanya aparegués com alternativa turística de baix cost de països com França i Itàlia. Font: La Vanguardia\n1973: la crisi del petroli i el desgast del règim franquista\nEl 1973, l’economia espanyola havia crescut un 8% en termes reals respecte de l’any anterior, l’atur no arribava al 2% de la població activa i les reserves de divises superaven els 6.000 milions de dòlars. En canvi, la inflació se situava al voltant del 12% anual, el doble que la resta de països de l’OCDE. Per pal·liar aquesta situació, calien reformes estructurals d’una economia excessivament intervencionista, amb un dèficit comercial profund a causa de la dificultat exportadora del país, i amb un sector públic totalment insuficient. Aquest és el context de l’economia espanyola en el moment en què esclata la primera crisi energètica l’octubre de 1973, quan el preu del barril va passar de 3 a 11 dòlars en dos mesos.\nPer a Espanya, un país importador de petroli, un augment sobtat del preu del barril havia de comportar immediatament un encariment de la factura de l’energia nacional i, per tant, una disminució de la renda disponible, la qual al seu torn provocava una contracció de la demanda dels béns de consum. Els efectes d’aquests factors són: la reducció del nivell d’activitat, una disminució de la productivitat i un empitjorament de les expectatives dels beneficis empresarials. Per equilibrar aquesta situació, es poden recórrer a dues accions, o bé una disminució dels salaris reals dels treballadors o bé un augment de l’atur. En canvi, a Espanya la mobilització de la classe treballadora al sector industrial va aconseguir forts augments salarials fins al 1977 i el manteniment dels llocs de treball.\nEspanya, amb unes estructures econòmiques rígides i amb una aguda crisi social i política, la crisi econòmica es va dilatar en el temps. Entre 1973 i 1977, al país va regnar la incertesa política, que es va traslladar també en incertesa econòmica i manca d’accions contundents per afrontar la crisi econòmica. La primera decisió que es va prendre respecte de l’augment del preu del petroli va ser compensar una part del seu augment a través d’una subvenció del govern sobre el consum del petroli, que a més dels efectes que va tenir per a la hisenda pública, el consum energètic (a diferència d’altres països de l’OCDE) va mantenir els mateixos nivells previs a la crisi, afectant greument el desequilibri exterior a causa de la dependència energètica d’Espanya.\nA aquesta situació s’ha de sumar l’augment del dèficit de la balança per compte corrent entre 1974 i 1977, la disminució d’ingressos del turisme i les inversions estrangeres. Juntament amb el desequilibri exterior, la inflació va ser el principal problema de l’economia espanyola d’aquella dècada. A mitjan 1974, la crisi econòmica era una evidència, però les polítiques en aquesta matèria foren tímides i insuficients, i palesaven l’esgotament econòmic, però també social i polític, del règim de Franco.\nA l’àmbit social, l’augment de la conflictivitat laboral dels darrers anys de la dictadura va ser respost pel món empresarial des de la negociació i acceptació d’augments salarials (que podien arribar al 20% en una espiral inflacionista) per tal de no paralitzar les empreses amb l’ús cada vegada més recurrent de la vaga, a l’acomiadament dels líders obrers més combatius i les llistes negres, el lockout, o l’ús de la violència per restablir l’ordre i la producció. La incapacitat de la dictadura per fer front a la conflictivitat laboral va portar a les elits econòmiques a un distanciament cada cop més gran amb el règim i a una defensa a l’adhesió a la CEE per les oportunitats de negoci que la incorporació els hi oferiria. La manca d’accions contundents per enfrontar la crisi econòmica van continuar al llarg de 1975 i 1976, i es va haver d’esperar als canvis polítics produïts arran de les eleccions de juny de 1977 per iniciar unes reformes de sanejament i liberalització de l’economia. El 1977 la situació econòmica era ja alarmant. La inflació anual se situava al voltant del 30%, la balança de pagaments tenia un dèficit de més de 5.000 milions de dòlars i el deute extern arribava als 12.000 milions de dòlars. La necessitat d’arribar a uns acords tant en matèria política com econòmica es van traduir en els Pactes de la Moncloa, signats el 25 d’octubre de 1977, basats en una contenció de la massa salarial, una devaluació de la pesseta, una desacceleració de l’expansió monetària, a més d’una reforma fiscal que incloïa la creació de l’impost sobre les persones físiques (IRPF). Els Pactes, que també incloïen un acord en matèria social, van ser rebutjats per la patronal, que el 1977 s’havia agrupat en la Confederació Espanyola d’Organitzacions Empresarials (CEOE) i l’esquerra extraparlamentària. La patronal, temerosa de perdre la seva posició privilegiada durant la dictadura, va rebutjar la reforma fiscal dels Pactes, així com els acords sobre l’empresa pública, i va titllar el programa establert l’octubre de 1977 com un programa socialdemòcrata que cedia massa a les reivindicacions dels treballadors.\nUn any després dels Pactes, la inflació havia disminuït un 12% i se situava al 16%, gràcies a la política de devaluació monetària i la moderació salarial acordada, que va significar una caiguda dels salaris reals entre 1978 i 1986. La política estabilitzadora sorgida de 1977 tenia una contrapartida greu: la desacceleració del creixement econòmic i l’augment de l’atur. L’any 1977, l’atur era del 5.32%, situant-se per sobre de la mitjana dels països de l’OCDE (al voltant del 4%), mentre que el 1979 l’atur se situava al voltant del 8.79%, gairebé el doble que la resta de països de l’OCDE. La reducció del consum nacional es va suplir amb les vendes a l’exterior, que va esdevenir el principal motor de creixement econòmic.\nEntre 1977 i 1979, la inflació continuava el seu procés de desacceleració, el sector exterior continuava aprofitant-se de la política de devaluació de la pesseta i la conjuntura internacional afavoria l’entrada de divises, la inversió estrangera i la recuperació del turisme, però l’atur continuava agreujant-se i el 1979 ja se situava al 8.79%. Aquesta era la situació en què es trobava l’economia espanyola quan va esclatar la segona crisi energètica de 1979. Aquesta segona crisi va desvelar els dèficits de la indústria espanyola, posant al descobert la seva manca de competitivitat i la necessitat d’una profunda transformació d’aquest sector per tal d’equiparar-se a les condicions dels mercats internacionals. És per això que, a partir de 1979, a Espanya la crisi econòmica és especialment una crisi industrial.\nLa crisi econòmica però, no va afectar el sector empresarial proper al franquisme polític, que durant la dictadura va ocupar càrrecs ministerials i durant la Transició van passar als consells d’administració de grans empreses privades. Aquestes portes giratòries els hi van permetre mantenir i fins i tot augmentar les seves riqueses, mantenir el seu poder i continuar amb les seves quotes d’influència en el rumb del país. Algunes d’aquestes personalitats van ser Antonio Maria de Oriol Urquijo, Gregorio Lopez-Bravo, Alejandro Fernández Sordo o Joan Antoni Samaranch i Torelló.\nLes elits econòmiques van donar majoritàriament suport al cop d’Estat de 1936 i van gaudir d’un tracte privilegiat durant la dictadura. Durant l’etapa autàrquica van haver d’acceptar l’intervencionisme estatal com a mal menor, però des de finals dels anys cinquanta i la dècada dels seixanta, el món empresarial va donar ple suport al règim franquista, ja que la seva connexió amb les elits polítiques va afavorir tractes de privilegi, a més de gaudir de la política proteccionista de la dictadura. El distanciament entre el món empresarial i el règim dictatorial no va començar fins que es va palesar l’esgotament social, polític i econòmic de la dictadura a principi de la dècada de 1970. Davant la incapacitat de resoldre la crisi econòmica, la conflictivitat social i el desgast polític, les elits econòmiques van posicionar-se a favor d’un apropament a la CEE, acceptant una democratització moderada del país que pogués defensar els seus interessos econòmics. Aquesta posició favorable juntament amb la seva progressiva incorporació a l’empresa privada, la gran beneficiada de la liberalització, va donar continuació a què les famílies que quaranta anys havien guanyat la guerra continuessin guanyant.


cibernauta joan: ASTÈRIX A BERLÍN\nASTÈRIX A BERLÍN\nUna de les conseqüències del meu tedi estiuenc és aquella rutina que consisteix en anar re-llegint totes les aventures d'Astèrix el gal. Així doncs, va ser tot re-llegint "La Gran Rasa" que vaig tenir una mena de fenomen delirant. Aquell que Dalí va definir com a 'mètode paranoico-crític'. Un mètode espontani d'atènyer el coneixement basat en l'objectivació crítica i sistemàtica d'associacions i interpretacions delirants. O sigui, un mètode basat en la capacitat de transformar aquelles imatges que ens subministra la percepció. Un mètode de coneixement incisiu i penetrant que apunta cap a la profunditat de les idees latents. Només d’aquesta manera l'objecte contemplat, la Gran Rasa, es podia convertir en un altre objecte: el Mur de Berlín.\nEl mateix Albert Uderzo, que va escriure el guió d'aquesta nova aventura després de la mort de René Goscinny, sempre s'ha sorprès que mai ningú li preguntés, en el moment de la seva publicació, si aquella rasa, de fet, era una al·legoria al Mur. Alguns hi van veure altres possibles al·legories: el conflicte entre valons i flamencs a Bèlgica, la França ocupada, etc. Però, el paral·lelisme entre aquest llogarret gal, dividit per una gran rasa, i la ciutat de Berlín, dividida pel Mur, és més que obvi. Només cal recordar la història.\nUna gran rasa divideix, en dues parts, un llogarret gal, molt semblant al d'Astèrix. Cada part té el seu propi cap. S'estomaquen, de tant en tant, i prou. Però un bon dia el conseller d'un dels dos caps, amb la promesa de la mà de la seva filla Fanzina, busca una aliança secreta amb l'exèrcit romà (Exèrcit roig) per sotmetre, definitivament, l'altra meitat del poble. És en aquest moment, quan la situació empitjora (Bloqueig de Berlín), que Còmix, el fill de l'altre cap i promès en secret amb Fanzina (Píram i Tisbe), va a buscar l'ajuda d'Astèrix, Obèlix, Panoràmix i Ideàfix (Pont aeri de Berlín) per resoldre el conflicte.\nA més a més, en diversos moments d'aquesta bande dessiné, podem trobar frases que ens evidencien aquest paral·lelisme. Per exemple al principi de l'aventura, quan Còmix diu al seu pare que 'aquesta rasa és la vergonya del nostre poble' i afegeix que 'les generacions futures que ens jutjaran tindran una opinió ben pobre dels seus avantpassats'. O també al final, quan el cap Copdegarròtix afirma que 'aquesta història de la gran rasa sembla veritablement inversemblant' i el druida Panoràmix li contesta que 'és en efecte tan absurda, que les generacions futures es no voldran creure mai!'.\ncartoteca: albert uderzo, astèrix, berlin, heterotopies, mur\nNOTES BERLINESES (XXXII)\nPENSAMENTS HERMÈTICS (XXXVI)


El sector turístic de la comarca és un dels sectors més afectats l’any 2020 per la pandèmia | Consell Comarcal del Baix Llobregat\nEnviat 27 Sep, 2021\n32,6% d’ocupació hotelera en el 2020 i 67% de turistes menys respecte l'any 2019.\nL’Observatori Comarcal i el Consorci de Turisme del Baix Llobregat publiquen l’informe anual del sector turístic, aquest és el primer informe que analitza les conseqüències de la pandèmia en el sector.\nCom ja sabem, la COVID-19 va aturar tota activitat econòmica el primer semestre de 2020, i el sector turístic, sens dubte, va ser un dels sectors més afectats de la nostra economia.\nEl 15 % de les empreses i el 12% de la població ocupada del Baix Llobregat desenvolupen activitats econòmiques relacionades amb el sector turístic. La disminució del nombre d’empreses i de població ocupada del sector respecte de l’any anterior és del 8 %.\nEl 2020 registra el menor nombre de nous contractes registrats en el turisme de la dècada. Al Baix Llobregat s’autoritzen 3.015 expedients de regulació d’ocupació (suposen el 25 % del total dels procediments autoritzats a la comarca) que afecten 16.490 persones ocupades a l’hostaleria (suposen el 12 % del total de persones afectades l’any 2020).\nPer primera vegada des de 2013, disminueix la població ocupada en el sector turístic del Baix Llobregat. Tot i aquest descens, la població ocupada en el sector continua sent superior a la registrada en el 2008.\nAquest any registra la taxa d’ocupació més baixa registrada, 32,6 % d’ocupació de les places hoteleres en oferta i 404.514 turistes i 826.260 pernoctacions als hotels del Baix Llobregat. Cal aclarir que, per les restriccions associades a la pandèmia, el 25 % dels establiments hotelers del Baix Llobregat estaven tancats en el darrer trimestre de 2020.\nAixí mateix, si comparem l’evolució de l’ocupació amb les comarques de l’entorn metropolità, observem com l’impacte ha estat generalitzat i que l’ocupació registrada a la comarca se situa entre les més elevades de la província de Barcelona.\nLes restriccions de mobilitat imposades pel Govern a partir del mes de juliol a conseqüència de la Covid-19, han provocat que per primera vegada, ens hagin visitat més turistes nacionals que estrangers. El 67 % dels turistes que pernocten a la comarca són espanyols. Catalunya, Madrid i València són les principals procedències dels i les turistes a la comarca en el 2020. Els principals motius d’estada en els hotels de la comarca són els negocis (51%) i les vacances (16%).\nEs trenca la tendència d’anys anteriors i es percep un clima empresarial negatiu al sector hoteler del Baix Llobregat. La valoració de l’ocupació i de la marxa del negoci no arriba a l’aprovat. Per primera vegada, en la majoria dels mesos de l’any, l’ocupació declarada superava la prevista.\nSens dubte 2020 ha marcat un abans i després a tots nivells. El confinament general va tenir un impacte directe en qualsevol activitat econòmica i en aquelles activitats on la mobilitat i el tracte amb el client de manera presencial és imprescindible. Tenint això en compte, el Consorci de Turisme del Baix Llobregat va adaptar la seva activitat tot engegant una estratègia especial de promoció i suport al sector turístic.\nDes de l'Observatori Comarcal es publica l'Informe anual del sector turístic del Baix Llobregat 2020. Aquest Informe combina dades generals del sector (clima empresarial, tendències futures o ingressos per turisme internacional) amb les dades concretes de la comarca (dades de mercat de treball: ocupació, afiliació, contractació i atur registrats; dades d’ocupació hotelera: perfil del turista, mitjana d’ocupació o de tarifes).\nPer a informació més detallada del paper del sector turístic a l’economia del Baix Llobregat l’any 2020 podeu consultar l’informe complet en aquest enllaç.


Vaig esbrinar com jugar al magnífic rollercoaster al meu Macbook\nVaig esbrinar com jugar a Rollercoaster Tycoon al meu Macbook\nVaig escriure sobre com volia realment jugar a Rollercoaster Tycoon. Així, sent l’addicte a RCT, em vaig haver de preguntar si seria capaç de executar-lo al meu Macbook. Així que vaig provar alguns mètodes. Vaig buscar el meu vell CD, que tinc (Loopy Landscapes per a la puta victòria) i, per descomptat, no va funcionar perquè el meu tonto no tenia Parallels (ni tinc un sistema operatiu Windows recanvi). Aleshores vaig intentar tormentar-lo: molt estúpid, vaig desaprofitar cinc minuts intentant que es montés. A continuació, vaig fer googling a 'rollercoaster tycoon macbook' i vaig trobar aquest lloc web i vaig seguir les seves instruccions.\ncafe regal boston\nBàsicament, obteniu Crossover, adquireix una còpia digital de 5,99 dòlars de RCT Deluxe de GOG.com, instal·leu l’ampolla i voila.\nVaig aplaudir i cridar al meu sostre mentre la meva xicota em donava l’ullet. Ho vaig poder veure a la cara. 'Michael, ets un tal nerd'. No hi ha nadó, ni un empolló. Sóc una maleïda heroi pel que he fet per mi mateix. Sóc un sucker per a simulacions, especialment per a sims de construcció i gestió. La sèrie de Football Manager, The Sims, SimTower, SimPark, Theme Hospital, SimCity, tu ho dius, ho he jugat (tret de la sèrie Tropico, no estic del tot segur si vull començar a jugar a noves franquícies).\nA la meva versió recent descarregada de Rollercoaster Tycoon, vaig superar Forest Frontiers en una hora aproximadament, vaig crear tots els meus munts russos des de zero (és l'única manera) i vaig patir un accident (els frens de l'estació de Roller Coaster de Rodent de fusta bojos van fallar i van matar 4 passatgers) ). En aquest moment, no m'importa gestionar el meu parc. Vull brisa a través de tots els escenaris i, a continuació, construir el parc més gran i millor que puc. Em diverteixo molt jugant-ho, i crec que demana algunes nits sense dormir.\nAlgunes captures de pantalla per convèncer-te a unir-me a mi.\nL’únic contratemps és que no podeu utilitzar un editor de parc per obtenir tota la terra i mantenir l’herba retallada, però jo faré el que puc obtenir. Ah, i heu sentit a parlar de RCT per a la tauleta (Atari diu que no se sap la data de llançament)? Mantingueu els ulls pelats per això.\n5 rapers que realment han matat persones\nA la persona que se li atorga en relació\nEl que em va perdre el meu pare sobre la vida\nSi us plau, no em faci mal\nTinc molta por de perdre't\nEls 10 nois que besaràs a la universitat