DISCRIMINACIÓ | Ramon Camats\nArchive for the ‘DISCRIMINACIÓ’ Category\nLA DICTADURA DE LA CORRECCIÓ\nPosted in BILINGÜISME, CATANYOL, DIGLÒSSIA, DISCRIMINACIÓ, DONA, Igualtat, IGUALTAT HOME DONA on 26/09/2021| Leave a Comment »\nHi ha persones que creuen que si canviem el llenguatge canviarem la realitat. La idea no és nova, totes les dictadures han intentat imposar un determinat vocabulari o eliminar algunes paraules que els feien nosa. La idea era que si, posem per cas, anomenaven «Alzamiento Nacional» al seu cop d’estat contra la República, al final tothom creuria que, efectivament, havia passat el primer i no pas el segon. En el mateix sentit, però en ordre invers, la dictadura de torn feia desaparèixer el terme «llibertat» pensant que d’aquesta manera, en absència de la paraula, els ciutadans no tindrien la possibilitat de pensar ni d’expressar allò que els havien pres. No cal dir que totes les formes de censura obeeixen al mateix propòsit.\nFa pocs dies Carme Junyent, prestigiosa lingüista catalana, professora de la UB, va fer, a Lleida, la seva primera presentació pública del seu darrer llibre: Som dones, som lingüistes, som moltes i diem prou. Prou de textos incoherents i confusos. Canviem el món i canviarà la llengua, publicat a Eumo. El llibre ve precedit d’una notable polèmica que l’autora creu producte d’un malentès. La «visibilització» del gènere femení i, més darrerament, dels individus que no volen ser classificats ni en el femení ni el masculí s’ha fet de manera forçada i sovint incorrecta. Una cosa és demanar que hom s’adreci a un col·lectiu docent amb el «professors i professores» de rigor i una altra és imposar als conductors de vehicles de competició un forçadíssim «pilots i pilotes», clarament incorrecte. El mateix s’escauria de dir si volem parlar de minyons i minyones, que, com és sabut, no són el masculí i el femení del mateix concepte. L’afer s’ha complicat més quan, després d’exigir el desdoblament dels substantius, es va imposar el dels adjectius: «matriculats i matriculades», «escolaritzats i escolaritzades», «afectats i afectades», «vacunats i vacunades», «vius i vives» i «morts i mortes»… I per rematar ara s’exigeixen pronoms nous: a banda del «tots» i «totes», com que no en teníem prou amb el «tothom», ara volen posar el «totis».\nELLS, ELLES I “ELLIS”\nDiu Carme Junyent que hi ha llengües que distingeixen gènere, altres que no, unes on el gènere no marcat és el masculí, en altres és el femení. Per tant, el gènere no és pas universal. En canvi, el que sí és universal és el masclisme. Potser comença a ser hora d’adonar-nos que no tenen res a veure i que no podem combatre el masclisme forçant la gramàtica. Per aquells que encara ho creuen, podríem dir-los que proposin l’eliminació dels possessius. Sense el «meu» o «teu» desapareixeria la propietat i finalment tindríem, oh senyor, la utopia.\nFER PASSAR CARITAT PER JUSTÍCIA\nPosted in DISCRIMINACIÓ, Economia, EL PREPARADO, JUSTÍCIA, Política general, SOCIOLOGIA on 12/06/2020| Leave a Comment »\nEstà vostè satisfet amb els impostos que paga? Creu que les càrregues impositives estan ben repartides entre els contribuents? Què opina de la manera com l’estat distribueix els béns públics entre els ciutadans? Té una idea clara d’allò que fa que un repartiment sigui just? Creu que la justícia consisteix en el fet que tant les càrregues de la vida comunitària com els beneficis d’aquesta es reparteixin per igual? Pensa, en canvi, que es tracta que pagui més qui més té i rebi més qui menys té? Rumiï-s’ho una mica abans de respondre a la impensada. Pensi, per exemple, si podria pagar-se un llarg tractament oncològic, més les intervencions quirúrgiques corresponents amb el seu sou? Ho ha considerat? Si? No troba, ara, atès que vostè està sa, que és una qüestió de justícia que altres que no tenen aquesta sort, puguin rebre les cures i atencions que vostè ajuda a pagar?\nEL DIARI FEIXISTA ABC QUALIFICA ELS POBRES DE RATES\nCada any, quan em toca fer la declaració de la renda, ensopego amb les mateixes preguntes, les que més amunt li he formulat a vostè, amable lector. I cada cop que ho faig em ve al cap la Cançó de Nadal (a Christmas Carol) de Charles Dickens. Recorda Mr. Scrooge el protagonista del conte? Sí, segur que té present aquell individu murri, esquerp, egoista i malencarat a qui cap pidolaire gosa demanar res pel carrer. La vetlla de Nadal hom li demana que contribueixi a una col·lecta que es fa per als pobres i necessitats. La seva resposta és un seguit de preguntes: «No hi ha presons? No hi ha asils de la Unió?» Amb la primera vol dir que si els pobres han de robar per menjar, a les presons els en donaran. La segona vol dir que els asils ‒institucions de caritat de l’època, anomenades Workhouses‒ han de servir per allotjar els desgraciats que no tenen casa ni feina. El sentit de les seves paraules s’aclareix, tot seguit, quan diu que no pensa donar res, que el Nadal no el fa pas estar alegre ni pensa col·laborar perquè s’alegrin els dropos.\nÉs evident que Scrooge és un bon representant de la burgesia liberal anglesa i d’arreu del món que pensa que els pobres ho són perquè volen, perquè els agrada ser-ho o perquè són uns dropos xupasangs i pidolaires. Al capdavall Scrooge és un personatge universal. Pensen igual que ell molts dirigents polítics actuals que creuen que l’Estat no ha de repartir res ni compensar cap desigualtat. Que pensen que només ha de tenir parat el ring on els pesos pesants esclafen els pesos mosca. Lo rei d’España pensa el mateix, els ciutadans són súbdits, i no tenen dret a la justícia, en tot cas, només poden aspirar a la caritat, per això, en un acte de suprema «generositat», adequadament esbombat per la premsa llagotera, ha aconseguit que els nobles del país compressin milers de litres de llet i oli d’oliva per als pobres. Deu ser que els volen batejar.\nEL 50 PER CENT DE LA JUSTÍCIA\nPosted in DISCRIMINACIÓ, Felicitat, Igualtat, JUSTÍCIA, Política general on 12/06/2020| Leave a Comment »\nQuè passa quan el cinquanta per cent d’una societat creu que pot viure a les espatlles de l’altre cinquanta per cent? I què passa quan l’altre cinquanta per cent s’adona que no val la pena esforçar-se i treballar perquè els productes del seu esforç van a parar als que no fan res? És evident que la comunitat humana a qui li passa això entra en procés de dissolució. Poseu els percentatges una mica amunt, una mica avall, en qualsevol cas, el resultat és fa no fa el mateix. L’ensulsiada del sistema, de l’organització social, no és immediat; aquest no cau mai com un castell de cartes sinó que s’ensorra lentament. La societat, amb els anys, és com un d’aquells vidres gruixuts que tenen fil de ferro dins. Quan el vidre cau a terra, es fragmenta en mil bocins, però el conjunt, inestable, es serva pels fils metàl·lics que l’aguanten.\nTothom sap que la justícia, aplicada al repartiment dels béns i de les càrregues socials, no pot ser estrictament igualitària ni meritocràtica, perquè no tots partim del mateix lloc ni tenim les mateixes oportunitats a la vida. És per això que ha de ser distributiva: no es pot demanar el mateix a qui no té el mateix ni es pot donar igual a qui és desigual. Altrament dit, no han de pagar proporcionalment els mateixos impostos els que guanyen 10.000 que els que en guanyen 100.000, perquè els primers ingressen el que necessiten per viure mentre que als altres els sobra. De la mateixa manera, és evident que un repartiment just dona més a qui més necessita, als orfes una llar social, als malalts assistència mèdica, als desocupats una pensió, als desnonats una vivenda i als que estan en perill d’exclusió social una renda mínima d’inserció o una renda de ciutadania que garanteixi que ningú no queda per sota d’un llindar mínim de benestar.\nMAFALDA I LA JUSTÍCIA\nEntre la tesi defensada al primer paràgraf i la del segon hi ha tot un món de distància. Alguns dirien que, globalment parlant, és la que hi ha entre el primer i el tercer món. Però no cal anar tan lluny: aquesta diferència d’idees i situacions la podem trobar a l’escala de la comunitat, o entre els barris de la ciutat. Uns tenen molt i altres tan poc, i sabem de qui, tenint molt, contribueix poc. I també coneixem qui s’aprofita descaradament del sistema. Ara, comptat i debatut, tots sabem que l’obligat repartiment no és una qüestió de simple caritat, sinó de justícia.\nCAN FANGA I EL “TERRITORI”\nPosted in ABOCADORS, CATALUNYA, DISCRIMINACIÓ, ENERGIES RENOVABLES, Sostenibilitat, TEMPORAL GLÒRIA on 01/02/2020| Leave a Comment »\nNo han passat quinze dies i ja tothom ha oblidat la calamitat que s’ha abatut sobre el Delta de l’Ebre. Tot va tan ràpid que avui encenem el foc de la xemeneia amb el full del diari que ahir duia la notícia d’un crim horrible, d’un desastre natural o d’una guerra. Passa que, a més, finida la mirada passavolant que hem fet sobre el desastre, aquesta ja hi no torna fins que no hi ha una catàstrofe més gran. Així ha passat amb la nostra terra baixa. (més…)\nPosted in DISCRIMINACIÓ, HOMO HOMINI LUPUS, SEGREGACIÓ RACIAL, SOCIOLOGIA on 06/09/2019| Leave a Comment »\nRuth Jefferson és una llevadora que treballa a l’hospital de Connecticut des de fa vint anys. Durant el seu torn, comença una revisió de rutina d’un nou nat, però al cap de no res, li assignen una altra habitació. Els pares són supremacistes blancs que no volen que Ruth, que és negra (als EUA usen l’eufemisme «afroamericana») toqui el seu nen. L’hospital per tal d’evitar problemes, fa cas dels pares, i prohibeix a Ruth de tenir cura del nen. El bressol d’aquest du un rètol on posa: «No african american personnel to care for this patient». La cap li diu: «No t’ho prenguis malament, no és personal», i ella replica: «És que hi ha una altra comadrona negra al nostre torn?». (més…)


Mas Carandell realitzarà el 100% de l'oferta formativa en línia | Canal Reus TV\n13:30 - 10 setembre 2020\nEnguany el catàleg s’ha dissenyat al 100% en modalitat no presencial i els cursos es caracteritzaran per una temàtica innovadora adaptada a la situació actual.\nDesenvolupament professional, emprenedoria i ocupació, gestió de persones o innovació i desenvolupament, són algunes de les opcions que es podran cursar enguany a Mas Carandell.\nAmb la campanya "nous temps, noves oportunitats" el centre formatiu dóna inici al que serà un any atípic en el desenvolupament dels cursos. El 100% de l'oferta formativa que el centre posa a disposició de la ciutadania seran en línia i els cursos es caracteritzaran per una temàtica innovadora, sempre adaptats a la situació actual.\nCarles Prats, Regidor d'Empresa i Ocupació de l'Ajuntament de Reus ha explicat que els nous cursos són molt importants per a la gestió eficient i el teletreball. També s'han inclòs altres àmbits com la prevenció de riscos o la gestió de les persones, també específics i adaptats a la realitat actual.\nEn aquesta mateixa línia telemàtica la revista que s’ha editat enguany és una publicació en línia i interactiva, que compta amb enllaços, permetent navegar i inscriure’s pels diferents recursos d’orientació, formació i ocupació que Mas Carandell ofereix.\nDe cara al gener, i si l’evolució de la pandèmia ho permet, es preveu poder ampliar l’oferta amb propostes formatives presencials, així com prestar progressivament els diferents serveis a les instal·lacions de Mas Carandell.\nMas Carandell formació ocupació


La virtud en la montaña d’en Pablo Batalla Cueto | Cota Zero\nInici / Llibres, mapes i Guies / Literatura / La virtud en la montaña d’en Pablo Batalla Cueto\nLA VIRTUD EN LA MONTAÑA VINDICACIÓN DE UN ALPINISMO LENTO, ILUSTRADO Y ANTICAPITALISTA\nEn el dia d’avui, captiu i desarmat l’exèrcit humanista, les tropes utilitàries arriben els seus últims objectius militars. Margaret Thatcher guanya batalles després de morta i cada vegada passa menys, com volia Montaigne, que sigui el gaudir, i no el posseir, el que ens fa feliços. Tot el malbarata aquesta apoteosi, i també s’està apoderant de la pràctica de l’alpinisme.\nEn l’actualitat, ocorre per exemple que a el mateix temps que els clubs de muntanya minven en afiliació, veuen incrementar dramàticament la mitjana d’edat dels seus membres i desesperen per atreure saba jove que garanteixi la seva supervivència, aquests mateixos joves omplen maratons de muntanya que, amb freqüència, reben diversos milers de sol·licituds per a tot just unes desenes o centenars de places. Els runners s’han anat apoderant dels camins i dels grans espais naturals: de competir es tracta aquests dies; de no deixar de fer-ho en cap moment; de fins i tot l’oci convertir en negoci.\nÉs contra aquest thatcherisme alpinista que s’alça aquest assaig i en defensa d’un muntanyisme lent, perquè en el deixant de l’manifest Slow mountain de Juanjo Garbizu, fa seva la convicció que res de bo s’ha aconseguit mai pressa i corrents, que només en el camp semàntic de la paciència s’aconsegueix l’excelsitud humanística i que la velocitat arruïna i idiotitza.\nIl·lustrat també, perquè no ho és aquest alpinisme precipitat que buscant el apagament dels sentits renúncia a l’aprenentatge que a través d’ells s’obté; que no busca conèixer, sinó que el coneguin; que no s’atreveix a saber, perquè no s’atreveix a aturar-se ni a renunciar als llorers equívocs de l’èxit esportiu. I anticapitalista a més, perquè només potser pot ser l’exercici total, sincer, d’aquests principis que xoquen inconcesivamente amb els que animen i sostenen la tirania de l’capital.


Fabriquen cèl·lules mare ‘universals’ que eviten el rebuig en els trasplantaments | Associació de trasplantats Hepàtics de Catalunya\nNotícies Fabriquen cèl·lules mare ‘universals’ que eviten el rebuig en els trasplantaments\nFabriquen cèl·lules mare ‘universals’ que eviten el rebuig en els trasplantaments\n11 abril, 2019 11 abril, 2019 Notícies\nL’elaboració de les primeres cèl·lules mare pluripotents ja és una realitat, gràcies a l’anomenat ‘talla-enganxa’ genètic o sistema d’edició de gens CRISPR-Cas9. Tot un assoliment de l’enginyeria biològica. Aquestes cèl·lules són funcionalment ‘invisibles’ pel sistema immunològic i permeten els trasplantaments de cèl·lules mare sense que hi hagi rebuig.\nSegons Tobias Deuse, de la Universitat de Califòrnia-San Francisco (EUA) i autor principal de l’estudi, publicat a Nature Biotechnology, “Sovint es parla del potencial terapèutic de les cèl·lules mare pluripotencials, que poden madurar i convertir-se en qualsevol teixit adult, però el sistema immunològic ha estat un impediment important per a les teràpies de cèl·lules mare segures i eficaces”.\nEn l’actualitat, l’única manera d’evitar aquest rebuig és a través de fàrmacs immunosupressors, però aquests tenen molts efectes secundaris i predisposen als pacients a les infeccions i al càncer. “Podem administrar medicaments que suprimeixen l’activitat immunològica i fan que el rebuig sigui menys probable. Malauradament, els immunosupressors tenen molts efectes secundaris i, a més, fan que els pacients siguin més susceptibles a les infeccions i al càncer”, ha dit Sonja Schrepfer, autora principal de l’estudi.\nTanmateix, en l’àmbit dels trasplantaments de cèl·lules mare, els científics van pensar que el problema del rebuig es resoldria mitjançant cèl·lules mare pluripotents induïdes (iPS), que es fabriquen a partir de cèl·lules completament madures, com la pell o les cèl·lules grasses, capaces de reprogramar-se de forma que els hi permetés transformar-se en qualsevol de les cèl·lules que comprenen els teixits i òrgans del cos.\nTot i que en la pràctica, l’ús clínic d’iPS resultava complicat, degut a què les cèl·lules de molts pacients no eren receptives a la reprogramació. A més, resultava car i de lent procés d’elaboració, pel que Deuse i Scherepfer es van qüestionar la possibilitat d’evitar aquests inconvenients mitjançant la creació d’iPS ‘universals’ que podrien emprar-se en qualsevol pacients.\nPer això van recórrer primer a aquestes tisores moleculars o CRISPR capaces d’eliminar dos gens que són essencials pel correcte funcionament d’una família de proteïnes: el complex principal d’histocompatibilitat (MHC) de classe I i II. Aquestes proteïnes es troben en la superfície de gairebé totes les cèl·lules i mostren senyals moleculars que ajuden al sistema immunològic a distingit un estrany d’un natiu. Però les cèl·lules a les quals els hi falten gens MHC no presenten aquests senyals, pel que no es registren com a estranyes. No obstant, les cèl·lules a les quals els hi falten proteïnes MHC es converteixen en dianes de les cèl·lules immunes conegudes o cèl·lules ‘natural killer’ (NK).\nLanier i l’equip de Scherepfer van descobrir a més que CD47, una proteïna de la superfície cel·lular, també tenia un fort efecte inhibidor sobre les cèl·lules NK. Així que, considerant que CD47 podria ser la clau per aturar el rebuig, els investigadors van carregar el gen CD47 en un virus amb noves còpies genètiques en les cèl·lules mare humanes i de ratolí, en les quals s’havien eliminat les proteïnes MHC. I en efecte, quan els investigadors van trasplantar les seves cèl·lules mare de ratolins en altres ratolins amb sistemes immunitaris normals, però no compatibles, no van observar cap rebuig.\nPer últim, els investigadors van derivar diversos tipus de cèl·lules cardíaques humanes a partir d’aquestes cèl·lules mare, que van trasplantar de nou en ratolins humanitzats. I els resultats van mostrar que les cèl·lules cardíaques derivades de cèl·lules mare eren capaces d’aconseguir una supervivència a llarg termini i, fins i tot, de començar a formar vasos sanguinis i múscul cardíac, el que augmenta la possibilitat que en un futur es puguin usar aquestes cèl·lules mare per reparar els cors defectuosos.\nDeuse ha recalcat que “la nostra tècnica resol el problema del rebuig de les cèl·lules mare i els teixits derivats de cèl·lules mare i representa un avenç important pel camp de la teràpia amb cèl·lules mare”. I ha conclòs afirmant que “pot beneficiar a una gamma més àmplia de persones amb costos de producció més baixos que qualsevol enfoc individualitzat. Només hem de fabricar les nostres cèl·lules un cop i ja disposem d’un producte que es pot aplicar universalment”.\nLa Fe realitza el primer explant de fetge de donant viu per cirurgia 3D: el d’una mare pel seu fill de dos anys\nUna nova vàlvula cardíaca redueix complicacions en trasplantaments de cor


La tornada a l'ensenyament alienant | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nAquest brutal allunyament i despossessió del nostre entorn es perpetuarà al centre de treball, allà on el capità serà de nou l’amo de la teva vida. Recorda que Marx ens ensenyava que “Com més s’apropia el treballador el món exterior, a través de la naturalesa sensible, per mitjà del seu treball, més es privarà de les queviures”1, és a dir, més s’hi allunyarà. I és que, com a treballadora desposseïda que seràs, el món exterior no pertanyerà al teu treball, perquè no en seràs el propietari, la natura no t’oferirà els mitjans per a la sobreviure en sentit immediat, sinó que ho farà el treball i els quatre rals que et proporcioni. D’aquesta manera, tan en el camp de l’educació com en el del treball, el producte del procés és quelcom que es troba fora de nosaltres, aliè, independent. Tanmateix, Marx esgrimeix que si el resultat és tal, el procés de producció ha d’esdevenir alienació activa. Doncs tu no has nascut submisa i resignada sinó que has estat víctima d’un llarg procés de neteja a través dels mètodes pedagògics que el capital t’imposa.\nLa transmissió de coneixements s’ha convertit, segons Paulo Freire, en una “narració de continguts que, per ells mateixos, tendeixen a petrificar-se o a transformar-se en quelcom inerme, siguin aquests valors o dimensions empíriques de la realitat”2. L’educació sistemàtica només diposita i transmet. És unidireccional. Em pregunto quantes vegades hauràs sentit “seu”, “escolta”, “calla”. T’han fet seure a la cadira vestida de blanc, com en un psiquiàtric, i has fet de pacient oient. No has estat subjecte actiu en el procés d’aprenantatge, ni tu, ni les teves companyes. Ningú ha pensat mai que tu poguessis fer trontollar grans teories, que la professora pogués aprendre de tu. No seràs educada fins que no hagis acumulat més i més conceptes i idees tot pujant per l’escala de la pedanteria. Doncs què sabrà el pobre, desproveït del seu coneixement, sobre economia? I així, al llarg dels anys, només podem dir que ens espanta que ens preguntin en públic, només podem dir que hem exercitat la memòria.\nVergonyosa, recordes el primer dia que vas seure al pupitre de la universitat. Notaves la distància amb les estudiants, no eren companyes el que miraves de reüll sinó la teva competència. I és que en la mesura en que avances cap a capes educatives més professionalitzades s’accelera la deshumanització. Potser no és el què esperaves, però des de petita t’han repetit que havies d’anar a la universitat, que t’esperava una vida millor a la dels teus pares. Però ara, pregunta’t què hi fas sinó aprendre per vendre’t a un cost més alt. L’autosacrifici del que parla Marx en referència al treball extern el podem transcriure a l’ensenyament alienat. I no serà causal el impacte que això et produeix: fluirà l’aillament, el desengany, el conformisme, la despersonalització, la desmotivació… T’han enviat al grup de les víctimes passives de forces externes que han perdut el sentit de nosaltres mateixes amb el món.\nEtiquetes: Ensenyament Categoria: Col·laboracions Visualitzacions: 1691


MONTCADA I REIXAC (Barcelona) L'Ajuntament instal.la la primera de les vuit minideixalleries que hi haurà al municipi - Blipvert Recologics\nMONTCADA I REIXAC (Barcelona) L’Ajuntament instal.la la primera de les vuit minideixalleries que hi haurà al municipi\nCoincidint amb la setmana europea de la prevenció de residus, l’Ajuntament de Montcada i Reixac ha posat en marxa aquest matí la primera de les 8 minideixalleries que instal·larà en breu al municipi.\nUna delegació municipal integrada per l’alcaldessa, Laura Campos, el president de l’Àrea Territorial, Jordi Sánchez, i el regidor de Medi Ambient, José Domínguez, han inaugurat aquest mobiliari urbà, ubicat a la zona de contenidors soterrats de la confluència del camí de la Font Freda amb la rambla dels Països Catalans, a Montcada Nova.\nEl nou moble urbà, que té les dimensions d’un mupi, compta amb 7 compartiments destinats als petits residus sòlids domèstics de poc volum però altament contaminants com piles de botó, bateries de mòbil, CD/DVD, bombetes incandescents/halògenes/de baix consum, telèfons mòbils i carregadors, tòners i cartutxos de tinta, cintes de casset i vídeo. Amb aquestes instal·lacions es vol facilitar a la població el reciclatge d’aquest residus apropant la deixalleria als barris del municipi. Les minideixalleries s’instal·laran a zones de bateries de contenidors que estiguin a prop dels accessos a les escoles.\nDurant la presentació, el regidor de Medi Ambient, José Domínguez, ha afirmat que «les minideixalleries no substitueixen el servei que ofereix la Deixalleria Municipal i la Deixalleria Mòbil, sinó que el complementen». A més, l’estructura permetrà al consistori fer ús de les dues cares i destinar-les a la promoció de campanyes municipals.\nLa instal·lació de les minideixalleries s’inclou dintre del Programa general de prevenció i gestió de residus i recursos de Catalunya 2020 (PRECAT20).\nCASTELLÓ D’EMPÚRIES (GIRONA) S’INCORPORA A LA CAMPANYA DE RECICLATGE DE LLAUNES D’ESTRELLA DAMM\nSant Esteve Sesrovires (Barcelona) aposta fermament pel reciclatge i instal•la minideixalleries urbanes


La plaça Concepció va albergar una trobada de cultures per sensibilitzar sobre cooperació internacional\nEnviat per Redacció Muntanyes en 4 de juny de 2019.\nGuardat en Cap, Música, Ontinyent, Societat\nTags: Cooperació Internacional, Cultura, Encontre\nSensibilitzar a la població sobre la pobresa i el desenvolupament sostenible. Eixe era l’objectiu de les jornades de cooperació que l’Ajuntament d’Ontinyent a través del Consell Municipal va celebrar el passat divendres a la plaça de la Concepció.\nCuidar i estimar la varietat entre cultures. La regidora de Cooperació, Katty Ushiña, que acudia a la jornada, descrivia aquesta activitat com “festiva i solidària” que serveix per mostrar a la societat ontinyentina la “riquesa i diversitat associativa” del municipi, donar a conèixer el treball que realitzen les associacions i ONGD tant en Ontinyent com en altres llocs del món, i servir “de vehicle” per a la conscienciació de la ciutadania. “Un espai on animem a totes i tots a acudir i participar dels tallers i activitats”, manifestava.\nAquesta activitat va reunir a diverses entitats del Consell Municipal (Escoles Solidàries, Manos Unidas, Fundació Vicent Ferrer, Fons Valencia, Cruz Roja i Globalmón), associacions culturals i de cooperació (Associació Arroba, AINA, Asociación de Ecuatorianos i Aldeas infantiles) on van mostrar els seus costums, productes i art. El públic assistent va gaudir de l’actuació d’un grup colombià, balls tradicional d’Ecuador, dança espanyola i flamenc a càrrec de Màsters Ballet, així com balls africans.


Bryn Coed Rhayader Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 19 allotjaments a Rhayader.\nRhayader, Rhayader, Regne Unit - Veure al mapa\nMés informació sobre Bryn Coed\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Rhayader, no busqui més enllà de Bryn Coed. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nBryn Coed ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, nevera, plat de dutxa, rentadora a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí, sala de jocs que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Bryn Coed.


La sentència diu que "no queda demostrat" que volgués "augmentar el dolor de les víctimes de manera innecessària"\n2 min. Barcelona 05/01/2017 13:05\n651x366 L'Audiència de Girona l'ha condemnat per dos intents d'homicidi / ACN L'Audiència de Girona l'ha condemnat per dos intents d'homicidi / ACN\nUn home que s'enfrontava a una petició de condemna de 25 anys de presó per intentar cremar vives tres dones en un bar de Riells i Viabrea (Selva) finalment ha quedat condemnat a 3 anys i 9 mesos per voler-ne matar dues. Segons l'ACN, l'Audiència de Girona només ha considerat demostrat que havia ruixat amb gasoil dues de les dones i l'ha condemnat per aquests dos intents d'homicidi; però ha descartat els agreujants d'acarnissament i parentiu –una de les dones era la seva exparella– i ha tingut en compte un atenuant molt qualificat de drogoaddicció.\nLa sentència conclou que l'home va anar el 12 de setembre del 2015 fins al bar on treballava la dona amb qui havia tingut una relació de tres anys fins feia poques setmanes, i s'hi va discutir. Mitja hora més tard hi va tornar amb una ampolla de litre i mig plena de gasoil, va cridar "et mataré i us cremaré a tots", la va obrir i va ruixar les dones "amb la intenció de calar-los foc" i matar-les. El condemnat va arribar a treure's un encenedor de la butxaca, i quan ja hi tenia flama l'amo del bar i alguns clients el van reduir i van impedir que cremés vives les víctimes.\nDurant el judici l'acusat va defensar-se dient que no les havia volgut cremar i que l'ampolla amb gasoil li havia vessat per accident quan forcejava amb l'amo del bar. La sentència descarta aquest argument, però tot i això també nega l'agreujant d'acarnissament perquè "no queda demostrat que l'home tingués la finalitat d'augmentar el dolor de les víctimes de manera innecessària" i aplica l'atenuant de drogoaddicció, perquè anava begut i drogat amb cocaïna i tenia "les facultats intel·lectuals i volitives molt greument afectades".\nEl fiscal també demanava que es condemnés l'agressor per un delicte lleu de lesions –per la baralla amb l'amo del bar– i que se li prohibís acostar-se a l'ex a menys de mig quilòmetre. L'acusació, per la seva banda, reclamava que l'agressor complís dos terços de la condemna aquí i la resta se li commutés per l'expulsió de l'Estat amb una prohibició de tornar-hi durant deu anys. El tribunal no ha acceptat aquestes peticions, però ha prohibit al condemnat que es comuniqui durant cinc anys amb l'exparella i que s'hi pugui acostar a menys de 300 metres.\nL'assassí d'una dona a la Pobla de Mafumet també va violar la filla de la víctima\nUn dels neonazis absolts de l'operació Panzer, jutjat per violar i maltractar l'ex\nUn home mata la dona a Badalona i es presenta a la comissaria per confessar-ho


Veïns amb veu pròpia, municipis autònoms - Línia Sants\nCONTINGUT PATROCINAT|2021-04-14T10:29:21+02:0014 abril 2021|Barcelona|Línia Sants\nEl mandat passat es va elaborar el nou Reglament de participació ciutadana fruit d’un procés participatiu, la tasca de nombroses entitats barcelonines, la col·laboració de persones expertes en la matèria i amb la participació activa d’ERC. Gràcies al gran consens aconseguit, es va aprovar al Ple de l’Ajuntament l’octubre de 2017.\nDes d’ERC, creiem que la participació ciutadana és una pota molt important de la cultura democràtica pel que fa a la governança de la ciutat. La implicació amb veu i vot dels veïns i veïnes dels districtes són fonamentals per implementar polítiques públiques que tinguin en compte les demandes de la gent.\nEl Reglament de participació ciutadana que va ser aprovat era una eina necessària de la ciutadania organitzada i no organitzada per poder incidir i participar de forma més àmplia i democràtica de les polítiques públiques. És també el reglament que ha servit per guiar tots els òrgans de participació de la ciutat fins ara, i el que regulava l’exercici de les consultes ciutadanes a Barcelona.\nPerò la paraula “consulta” genera urticària a part de la societat i ben aviat el Reglament va ser impugnat per un sector organitzat de la dreta espanyola que s’amaga rere el nom d’Advocats Catalans per la Constitució, al·legant dues causes: una de forma (no haver obert un segon període d’informació pública del text modificat a partir de les esmenes introduïdes) i una de fons, que qüestionava la competència municipal per celebrar consultes ciutadanes.\nQuan la justícia espanyola fa política\nEl procés judicial ha estat molt llarg i, en resum, la sentència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya anul·la el reglament, convertint una qüestió de forma en quelcom inesmenable i impedint així qualsevol consulta d’àmbit municipal sense l’autorització del govern espanyol, emparant-se en l’article 71 de la Llei de Bases de Règim Local (LBRL), que és la llei que regula el funcionament local. Tot i que, sigui dit de passada, mai s’ha requerit aquesta autorització en cap altra consulta d’àmbit municipal.\nBarcelona, a més, compta amb la Carta Municipal, la llei pròpia de la ciutat, perquè, per la seva singularitat, grandària, densitat i capitalitat, té unes majors competències i prerrogatives que requereixen una regulació específica.\nFins ara, mai no hi havia hagut cap conflicte legal entre l’LBRL i la Carta Municipal, però tot indica que la justícia espanyola necessitava collar la independència reglamentària de Barcelona, no fos cas que tornessin a muntar un 9-N o un 1-O.\nPoden estar tranquils: el govern Comuns-PSC no és amant dels referèndums sobre la independència, i aquesta hipotètica consulta no està prevista a la seva agenda.\nAra bé, consultar la ciutadania és un dret del govern municipal, i ser consultats sobre aspectes de la ciutat és un dret dels seus habitants. Així doncs, havent crescut els darrers anys en maduresa democràtica i participativa, ara no ens podem quedar de braços plegats mirant com una sentència espanyola menysté aquesta autonomia de Barcelona i retalla drets ciutadans.\nEl govern de la ciutat elaborarà un nou reglament i s’autoesmenarà per tal de no ser impugnat. Què és el que pretenen els Advocats Catalans per la Constitució, l’estat espanyol i la justícia del Regne d’Espanya? Que els catalans deixin de reivindicar-se, d’autopreguntar-se què volen o què volen ser, i acatin la jurisdicció espanyola. D’aquesta manera no ho hauran de fer ells. L’autocensura sempre ha estat l’arma més eficaç, neta i ràpida.\nModificació de l’LBRL\nSi ens considerem demòcrates i creiem en la participació ciutadana, no podem renunciar a res. Hem d’aprofitar totes les escletxes. L’LBRL és fàcilment modificable, només cal una majoria simple al Congrés dels Diputats que acordi suprimir la referència “amb autorització del govern de la nació” de l’article 71 d’aquesta llei.\nSi s’elimina o canvia aquest article, bona part del problema desapareix. Les lleis s’han de poder revisar i actualitzar, no poden ser jous anacrònics que condicionin l’avenç de les societats.\nEl govern municipal té una oportunitat d’or, pot passar de predicar a practicar, de les paraules als fets, i protagonitzar una important maniobra de canvi pel que fa a l’autonomia municipal. Ara que estan també al govern espanyol –aquest govern “més progressista de la història” que tant clamen– és moment de promoure la modificació d’aquesta llei i animar els seus socis a demostrar que són socialistes i d’esquerres. Si és que ho poden demostrar. ERC hi serà, hi donarà suport, perquè creu en la descentralització i l’autonomia dels municipis.\nEls municipis catalans tenen el dret i el deure de preguntar als seus veïns i veïnes, han de poder organitzar les consultes ciutadanes necessàries per permetre l’exercici d’aquest dret. Us imagineu tots els pobles i ciutats de Catalunya preguntant als seus habitants sobre una mateixa qüestió?\nEls debats, les deliberacions, les consultes i les votacions sempre seran aliades d’una bona salut democràtica, i la participació ciutadana, un exercici necessari i mostra de la seva bona qualitat.\nper Marina Gassol, regidora d’ERC


Presó sense fiança per a Villar i el seu fill - El triangle\nPresó sense fiança per a Villar i el seu fill\nEl jutge Santiago Pedraz també envia a la presó al vicepresident de la Federació Espanyola de Futbol, Juan Padró\nEl jutge de l’Audiència Nacional, Santiago Pedraz, ha enviat a la presó incondicional i sense fiança al president de la Federació Espanyola de Futbol (RFEF), Ángel María Villar. Pedraz també ha enviat a presó al fill de Villar, Gorka Villar, i al vicepresident de la federació, Juan Padró.\nEl jutge ha decretat presó per Ramón Hernández Baussou, secretari de la federació de Tenerife, tot i que aquest podria evitar-la si paga una fiança de 100.000 euros.\nVillar havia prestat declaració davant del jutge de l’Audiència Nacional durant dues hores dins la investigació de l’operació Soule. El cas investiga els suposats delictes de cobrament de comissions il·legals pels partits amistosos de la selecció, administració deslleial, apropiació indeguda, alçament de béns i falsedat documental.\nEl jutge considera que des de 2009, Villar va crear un entramat amb el qual desviava tant fons públics com privats de la Federació i altres organismes vinculats, com la Fundació i la Mutualitat de Previsió Social de Futbolistes Espanyols (Mupresfe).\nEl magistrat afirma que es va establir una relació de “clientelisme” tant en la contractació de personal, en familiars, com en l’adjudicació de contractes de subministrament a canvi de “determinades contraprestacions”.\nSegons Pedraz, Villar va aprofitar la seva posició de domini i poder de disposició per afavorir Sport Advisers SL, la societat del seu fill Gorka. També va maniobrar per garantir-se la majoria a la junta directiva de la Federació premiant als presidents de les federacions que li eren afins.\nL’operació investiga les suposades maniobres d’Ángel María Villar i del seu fill Gorka, advocat especialista en dret esportiu, per cobrar comissions per la celebració de partits amistosos de la selecció espanyola absoluta amb Corea del Sud, Veneçuela o Xile.\nL’acte del jutge explica també com Joan Padró desviava, suposadament, fons de la Federació de Tenerife, que presideix cap al seu patrimoni personal. Aquests fons procedien d’un entramat de revenda d’entrades.\nPrevEls agents rurals denuncien mancances en mitjans i condicions laborals


Chaume Sánchez, CEO de GeeksHubs: “Als casos d'èxit, hi ha moltes histories: Em considero un “emprendedor de barri” | CREC\nCREC / Coworking ca / Chaume Sánchez, CEO de GeeksHubs: “Als casos d’èxit, hi ha moltes histories: Em considero un “emprendedor de barri”\nabril 4, 2022 In Coworking ca, Destacats\nCom t’imagines el CEO d’una startup Tech? Doncs probablement Chaume Sánchez trenqui els teus esquemes. Batejat a sí mateix com a “emprenedor de barri” després d’una humil infància a València, Chaume ha dedicat tota la seua trajectòria a la innovació i la creació de nous projectes. Amb la voluntat de canviar la societat mitjançant la tecnologia, va crear GeeksHubs, una empresa de serveix IT especialitzada en la formació de futurs i futures professionals IT, la selecció de talent tech i la consultoria tecnològica. I en aquesta entrevista queda clar que l’objetiu s’està complent amb escreix.\nNascuda el 2013, la seva coding school GeeksHubs Academy forma a dia d’avui a més 1.000 alumnes online i presencial a l’any. Tots seleccionats amb rigor i amb la seguretat de poder aconseguir la seva feina somniada. Per això, van escollir CREC Eixample com a seu a Barcelona per la seva cèntrica ubicació i els valors en comú. A més d’acollir aquí les seves classes, comptem amb Alegría Alonso, Responsable de Desenvolupament de Negoci i International Talent Advisor… I peça ja indispensable a la nostra comunitat!\nL’origen de GeeksHubs, el panorama de les startups, el CTO Summit 2022… Hem xerrat amb Chaume Sánchez sobre tot això i molt més en una entrevista on només ha faltat la seva cervesa artesana Sailor…\n“Chaume Sánchez: El meu pare sempre deia: “un emprenedor no és res més que un autònom putejat”. A la gent no se li explica l’autèntica realitat sobre l’emprenedoria”\nCom comença el camí a l’emprenedoria de Chaume Sánchez?\nChaume: Jo sóc enginyer informàtic de professió. La meva primera experiència als 22 anys va ser fundar una xarxa social de música, Bandness. En aquella època, començava a destacar Justin Bieber, un noi ros americà que no coneixia ningú. També era l’inici de Facebook i començaven a sorgir xarxes socials especialitzades. La veritat és que va funcionar bé però amb 22 anys tenia molt talent i molt ímpetu, però poc cap. Vaig tenir l’oportunitat de fer un màster amb Bankinter. Això em va permetre treballar en un departament d’alta direcció en innovació i teníem unes 200 persones en un programari factory que donava servei al mateix banc. Vam fer algun wallet, però el 2009 no es podia fer una cosa semblant a Bizum. El mercat no estava preparat per fer-ho. Això sí, vaig aprendre moltíssim. Hi havia gent trilingüe, de molt nivell… I aleshores una idea començava a rondar el meu cap.\nAquí sorgeix GeeksHubs?\nEl corrent als Estats Units eren els famosos Bootcamps. Aquí ho vam començar a dir en espanyol. Eren “cursos de reconversió digital” (aquí ja saps que tenim menys gràcia per als noms). Jo veia que els informàtics no anàvem a una. Per això, el 2013 vam començar a generar la nostra comunitat GeeksHubs. Hi havia esdeveniments totes les setmanes en què compartíem coneixement i trencàvem les diferències entre Barcelona, València i Madrid.\nEn aquella època, vam tenir en Luis Peralta, CTO de Tuenti; en Carlos Buenosvinos, exVP Tecnología Xing, CEO i CTO de Seat Code… Omplien sales de 150 persones i ara són referents i amics personals. Forgem aquesta comunitat i complim 3 objectius: Atracció i de talent, formació i consultoria. Després d’aquest temps, podem dir que tenim casos d’èxit com PcComponentes, Unión Alcoyana de Seguros, AquaService, Idealista, Badi… I també he mentoritzat a títol personal diferents startups.\n“GeeksHubs volem continuar fent passos en la formació. Els 2 darrers anys hem arribat als 1.000 alumnes, aquest any els superarem segur amb escreix: Serem fins a 1.300-1.400 estudiants”\nI cap a on es dirigeix GeeksHubs?\nDoncs amb la humilitat que ens sol caracteritzar, volem seguir fent passos en la formació. Els dos darrers anys hem arribat als 1.000 alumnes, aquest any els superarem segur amb escreix fins als 1.300-1.400… I som una de les coding school més grans d’aquest país amb focus principal a Espanya. A més, a la part de Head Hunting estem començant a ajudar empreses europees.\nQuina missió té GeeksHubs al mercat? Creus que ha canviat des dels inicis fins ara?\nDes dels nostres inicis fins ara, hem millorat la nostra qualitat i impacte social. Som una empresa honesta, que no enganya la gent. La nostra garantia són els nostres alumnes, Marc. Quan busquen escola, totes les acadèmies tenim el millor temari, totes assegurem que el 90% i escaig d’estudiants troben feina… Però la nostra diferenciació és clara. D’una banda, perquè aquestes dades són certes. De l’altra, perquè el CEO de GeeksHubs també és Tech, cosa que no passa a la majoria. I parlar el mateix idioma és un valor diferencial. La nostra missió continua sent apostar per la tecnologia com a driver de canvi social i empresarial.\n“La nostra missió continua sent apostar per la tecnologia com a driver de canvi social i empresarial”\n¿Qué hace diferente a GeeksHubs del resto de coding schools?\nTenim passió i ànima, i qualsevol alumne a classe ho veu. Jo he tingut la sort de tornar a fer classe. Perquè la vida de CEO, encara que sembli fàcil, té molts marrons i m’impedia ser professor. Però aquesta passió l’estem inculcant als alumnes, professors i professores. Tu veus els alumnes de la competència, veus la seva passió… I observes de seguida la diferència respecte dels nostres estudiants. És una manera de viure.\nTambé és important destacar que som especialistes en IT. Venim d’una matriu que es diu Labyrinth, un programari factory amb més de 850 empleats. Així que ningú ens pot dir com fer programari perquè fa 12 anys que ho fem. I poca gent pot mostrar exemples de qualitat, que funcionen al món real, com podem nosaltres.\nPer últim, en fòrums especialitzats en comunicació també ens diuen que nosaltres no seguim modes. El que està de moda és programar. I això ho tenim clar. Perquè sinó acabes generant joguines trencades. No volem empènyer ningú a alguna cosa pel que no està preparat. És per això que el nostre departament d’admissions és de debò. Analitzen detalladament el candidat, indiferentment de l’especialització que tingui, i veiem com és aquesta persona, si té sentit que accedeixi a l’escola… Perquè tots volem guanyar diners amb les inscripcions, però abans que això volem ser honestos.\nAl juny arriba el gran esdeveniment de GeeksHubs: El CTO Summit 2022. Com es presenta la primera edició post-pandèmia?\nLa història del CTO Summit es remunta al 2019. Va ser un èxit impressionant. Ho vam fer a València perquè en som, és una bona ciutat on fer-ho… I la missió era consolidar la comunitat. Donar un cop a la taula. Deixar de reunir els mateixos grups endogàmics de sempre i deixar també de repetir el mateix contingut a professionals de Barcelona, Madrid… Per congregar-los en un mateix lloc. Ve gent de tot Espanya i els tractem com a autèntiques rockstars. Volem que els CEO i CTO’s siguin els veritables protagonistes i que els perfils digitals siguin els que han d’impulsar els canvis. També estem treballant molt a augmentar la representació femenina al sector. Ara mateix, un 37% de les ponents del CTO Summit són dones i volem que augmenti.\nEl 2019, omplim el recinte amb més de 400 persones. L’any següent, la pandèmia ens va complicar les coses. Com a bona empresa “startupera”, vam voler reinventar-nos i fer la versió online. La veritat és que també va anar molt bé, amb èxit d’assistència… Però va suposar el doble de feina. Va ser un estrès a nivell de gestió i de pressupost que vam decidir no repetir el 2021. L’important de l’esdeveniment és la proximitat, que la gent estigui a prop, es conegui, hi hagi flux entre ciutats… I aquest 2022 anem amb totes les forces, amb tota la il·lusió i esperant que no aparegui una nova pandèmia que ens entorpeixi!\n“Al CTO Summit, volem que els CEO i CTO’s siguin els veritables protagonistes i que els perfils digitals siguin els que han d’impulsar els canvis”\nA veure si podem sumar algun ponent per part de CREC Coworking!\nEstic convençut que a la comunitat de CREC Coworking hi ha molt de talent per aportar. Tenim un procés de selecció de ponents molt exquisit. Et diria que diem que no a 9 de cada 10 persones. Ens hi caben uns 14-15 ponents i hem de ser molt escrupolosos. L’esdeveniment ha de valer molt a un CEO/CTO sènior perquè ens dediqui dos dies de la seva vida, així que hem de ser molt exigents amb nosaltres mateixos. Però animem que tothom que doni el perfil s’animi..\nAbans parlaves del perfil “startupero”… Com has vist l’evolució de les startups a Espanya?\nHe vist néixer startups de tots els colors. I jo sóc força crític amb el tema. Sobretot perquè ens obliguen a emprendre sense saber el que et trobaràs. El meu pare, que en pau descansi, sempre deia que “un emprenedor no és res més que un autònom putejat”. Aleshores, crec que a la gent no se li explica l’autèntica realitat. Darrere dels casos d’èxit que veiem a la televisió, hi ha moltes històries al darrere. Jo, per exemple, em considero un “emprenedor de barri”.\nAra vivim en una societat molt individualista i molt de foto d’Instagram. Crec que ens deixem moltes coses pel camí. Prefereixo que molta gent s’animi a emprendre abans que una quota tan alta de funcionariat insostenible a mitjà-llarg termini. Però és clar, motivar en plena crisi que la gent emprengui i insinuar que s’hi faran d’or… És un missatge amb molt de perill. A mi per sort me n’ha anat i em va bé. Però és així després de 9 anys. Un dels fundadors d’Idealista diu que “la mitjana d’èxit de les empreses tecnològiques és entre 8 i 12 anys”. Així, la idea de crear una empresa, fer-la unicorn i vendre-la no és la realitat.\n“Darrere dels casos d’èxit que veiem a la televisió, hi ha moltes històries: Jo em considero un “emprenedor de barri”\nCreus que es generen falses expectatives?\nTotalment. A l’emprenedoria, hi ha una nebulosa que moltes vegades cega l’emprenedor. Ho porten a fer coses molt arriscades. Deixar la feina, per exemple… Coses que si les penses una mica no tenen gaire sentit. És millor saber de primeres que et pot anar molt bé o anar molt malament. Si el risc no te’n va, analitza’t millor primer perquè el camí serà difícil i complicat. Això no val per a tothom i és la reflexió que m’agrada llençar sempre. La gent s’ho ha de pensar bé. No val això de “no tinc feina, munto una empresa”. Perquè muntar una empresa sona guai, però dir “sóc autònom” sona a putada. I això és el que seràs durant molts anys.\nI com veus el futur del sector IT?\nPenso que gairebé sempre pensem que les coses canvien massa ràpid, i ara tampoc no hi ha un canvi de paradigma tan gran. He estat investigador a la universitat, i els anys 80-90 sí que hi va haver grans canvis de paradigma: Els microprocessadors. Va ser una revolució digital. I la propera revolució que jo veig és la computació quàntica. Però la veig a 20, 30, 40 anys vista. Crec que evolucionarem poc tecnològicament parlant fins aleshores.\nAl món de la robòtica avançarem molt segurament, però no significarà un canvi de paradigma. Crec que anem dirigits cap a automatitzar, però sempre sense que la gent perdi la feina. Perquè això ho tinc clar. Per molt que els robots dominin la Intel·ligència Artificial, mai no tindran les emocions de les persones. Una màquina mai no plorarà, mai no emocionarà… Per això sempre tindrem treballs creatius, emocionals. No hi ha capacitat tecnològica perquè això passi. Les màquines poden interpretar però no poden sentir. Així que pronostico la revolució quàntica per a més endavant, i també la ciberseguretat.\n“Una màquina mai no plorarà, mai no emocionarà… Per la qual cosa sempre tindrem treballs creatius, emocionals”\nI finalment… Has impulsat una cervesa artesanal pròpia, Sailor, infusionada amb algues marines. Què ens pots explicar sobre aquest projecte?\nDoncs això sorgeix perquè en plena pandèmia, poques coses podíem fer. O emborratxar-nos o tenir fills. Així que ja que estem, vaig fer totes dues (riu). Jo vaig estar treballant com a director del màster de Transformació Digital a la Universitat Europea de València. Crec que vam ser dels primers, per allà el 2017. Allà, per casualitat, hi havia un noi d’Utiel-Requena, on hi ha una de les DO més importants. Estava reinventant-se. Vaig tenir bon feeling amb ell, Agustí, i em va introduir al món dels vins i els processats alcohòlics. Aquest noi en el passat, de fet, havia venut, crec que uns 500.000 litres de vi blau. Era un sector que em semblava molt tradicional, però poc optimitzat. Així que li vaig dir que jo de vi en sabia poc, però de transformació digital sí.\nAixí que vam intercanviar coneixement, vam fer un model d’innovació híbrid amb el vi i l’oli d’aquesta zona… I els vaig donar un cop de mà. Quan el projecte ja es va fer fort, GeeksHubs també i no el vaig poder dedicar tant de temps. Però per casualitats de la vida, vam trobar Sailor. Una marca de cerveses artesanals. Comencem a produir-les i des de finals de 2019 tanquem un acord. Ara sóc president d’una fàbrica de cervesa artesanal infusionada amb algues marines.\nM: Doncs sent, a CREC Coworking tenim GeeksHubs… Ens falten les cerveses!\nC: No et preocupis que la propera vegada que vingui cap allà, porto un parell de cerveses si em deixa l’Euromed i brindem!


Vols venir a concursar? - Els socorristes - Catalunya Ràdio\nVols venir a concursar?\nVols venir a concursar?Desplegar menú\nAquest estiu, a Catalunya Ràdio arriben dos socorristes sobradament preparats per salvar vides. Amb dos cossos d'infart i una intel·ligència que supera tots els límits, amb uns ulls i una boca... l'Albert Vico i el Xavi Canalias arriben als migdies de Catalunya Ràdio disposats a donar-ho tot pels seus concursants. Si ets valent, atrevit i tens ganes de festa, no t'ho pensis més i vine a remullar-te amb nosaltres! T'hi esperen un munt de premis!\nPer venir a concursar a "Els socorristes" només has d'enviar un mail a elssocorristes@catradio.cat amb el teu nom, cognoms i número de telèfon i ens posarem en contacte amb tu! És important que abans llegeixis les bases del concurs.\nPot participar en el concurs tothom qui ho vulgui, sempre que sigui major d'edat. No hi podran participar els treballadors de la CCMA o de les seves empreses filials ni els seus parents fins a segon grau.\nS'entregaran tres premis diàriament: un premi de consolació per als concursants que perdin, que serà algun objecte de marxandatge de Catalunya Ràdio (bolígrafs, auriculars, USB, rellotges, etc.); dues subscripcions diàries al TR3SC per a l'oient que participi en directe en el programa responent una de les proves; i un premi de més valor (entre els quals hi ha viatges per Europa, tastos de vins, experiències esportives com fer ràfting o caiac, o estades en cases rurals de Catalunya) per al guanyador diari.


El Consell de Mallorca presenta al Govern balear una proposta per renovar el repertori d’oficis artesans - Consell de Mallorca\nnull El Consell de Mallorca presenta al Govern balear una proposta per renovar el repertori d’oficis artesans\nEl Consell de Mallorca presenta al Govern balear una proposta per renovar el repertori d’oficis artesans\nS’han establert 5 famílies noves; entre d’altres, la de les arts de la mar\nLa Direcció Insular de Turisme del Consell de Mallorca, de la qual depenen les competències d’artesania, ha dut a terme una proposta de renovació del repertori d’oficis artesans (ROA), que presentarà al Govern balear perquè la tengui en consideració. Es tracta de la primera revisió completa d’aquest compendi de professions artesanes que s’ha presentat des de la darrera, datada en desembre de 1985.\nEl conseller executiu d’Hisenda i Economia, Cosme Bonet; la directora insular de Turisme, Paula Ginard, i la directora general de Comerç i Empresa del Govern de les Illes Balears, Pilar Sansó, han presentat el document en el qual s’inclouen un total de 152 oficis, 41 dels quals són nous o canvien de denominació. També s’han presentat 5 famílies d’oficis noves: arts de la mar, arts gràfiques i paper, arts naturals, fibres vegetals i, també, una d’interdisciplinària.\nEls objectius que han marcat aquesta tasca han estat fomentar els artesans i millorar-ne la competitivitat. Es tracta d’un sector de futur, innovador, sostenible i creador d’ocupació, que, al mateix temps, manté les seves característiques intrínseques, creatives, patrimonials, culturals i de disseny propi.\nCadascuna de les famílies i oficis han estat debatuts i aprovats per la Ponència Tècnica d’Artesania, l’òrgan insular responsable de consensuar qualsevol assumpte relacionat amb l’artesania, així com de supervisar, aprovar o denegar les acreditacions artesanes.\nA la presentació del ROA han estat presents també els representants de la Ponència, de la qual en formen part els mestres artesans de diferents gremis, l’Escola de Disseny, de l’ Institut d'Innovació Empresarial de les Illes Balears (IDI) i de la Federació d'Entitats Locals de les Illes Balears (FELIB). La Ponència supervisa i decideix l’aprovació o denegació de les acreditacions artesanes que es concedeixen a Mallorca. Així mateix, és l’òrgan de consens per a qualsevol acció relacionada amb l’artesania a l’illa.\nAcurat procés d’anàlisi\nEn aquesta actualització, s’hi ha aplicat una metodologia d’anàlisis basada en diferents enfocaments: innovació, sostenibilitat, evolució tecnològica, context de globalització, emprenedoria, i també l’estudi dels oficis tradicionals i dels processos tècnics artesanals.\nEl conseller Cosme Bonet ha destacat que «en el centre de tot aquest procés hi han estat els artesans», per a la qual cosa s’han fet reunions amb els mestres artesans de cadascuna de les famílies, durant les quals s’han analitzat «els oficis que hi ha, les seves definicions i la proposta dels oficis nous». S’ha posat l’accent en els processos tècnics que fan que aquests oficis tinguin la consideració d’artesans. Aquest esforç, segons Pilar Sansó, «acredita que els oficis que apareixen en aquest catàleg siguin artesans i potenciïn un producte de qualitat i diferenciador».\nModificacions d’oficis i famílies\nA més de les 5 famílies noves, el registre ha incorporat també un total de 45 nous oficis, mentre que altres 102 han quedat fora del catàleg perquè tenen una equivalència o s’engloben en altres de nous. És el que ha passat amb 4 famílies que ja no hi són: del paper i del cartó, de la llum i de la calor, de la netedat i dels oficis singulars. En aquesta modificació, també s’hi nota la desaparició de famílies i oficis que s’extingeixen, la majoria dels quals tenen una equivalència directa amb altres oficis nous, ja sigui perquè s’engloben en un altre de més genèric o perquè la denominació s’ajusta més a l’ofici. En tots els casos es mantindrà la denominació i el tipus d’ofici a tots els artesans i les artesanes que ja tenen l’acreditació.


Camí de sa Pujada o com accedir a la Mola sense trepitjar l’asfalt – Blog | Próximo Ferry\nCamí de sa Pujada o com accedir a la Mola sense trepitjar l’asfalt\nRutes | Març 16, 2017\nLes transparents aigües que banyen es Caló de Sant Agustí i les singulars casetes varador del seu port seran el punt de partida d’una ruta que ens ofereix bones mostres del patrimoni pescador i del típic bosc mediterrani, a més d’una de les millors vistes panoràmiques de Formentera.\nEs tracta d’un recorregut de poc més de 2 kilòmetres, poc exigent per la distància però en el que cal anar ben calçat per salvar el desnivell d’un accidentat camí empedrat. Pel que fa a les dues rodes, aquesta és una ruta apta només pels ciclistes experts i habituats a ascensos tècnics. La caminada parteix des Caló, una població que deu el seu nom al monestir de monjos agustins fundat a la Mola el segle XIII i que en el passat mantingué un port que connectà aquesta banda de Formentera amb Eivissa. A la part de darrera del port, a tocar de l’actual aparcament, encara es conserva la roda de fusta amb què es feien pujar les barques fins als varadors. Especialment a l’estiu, a ponent de la cala és comú veure, penjat de les parres, el peix assecant-se al sol i al vent que després condimentarà l’ensalada pagesa.\nDiu una placa a l’entrada del restaurant Can Rafalet que contemplant aquest panorama fou com Montserrat Roig s’inspirà per escriure una de les obres cabdals del feminisme en català, L’hora violeta. Al final del carrer Sant Agustí hi ha s’Alambí, la casa on començaren a destil·lar les seves begudes la família Marí Mayans, de la coneguda marca de licor d’herbes.\nDeixant el poble enrere enfilarem cap a l’est resseguint la costa rocosa i baixa, apta pel bany sobretot si protegim els peus amb escarpins. A menys de 500 metres, trobarem les casetes varador del pou des Verro, ja desaparegut, però que antigament havia servit per abeurar el bestiar de la Mola. En aquest punt buscarem un camí de terra que, perpendicular a la mar, puja uns 200 metres i ens deixa al peu del camí de Sa Pujada, que està senyalitzat. Aquesta via empedrada, mal anomenada camí romà, era l’antiga connexió dels habitants de la Mola amb la part baixa de l’illa i fou restaurat al segle XVIII per presos que hi feien treballs forçats, una mà d’obra que també s’arribà a emprar a la indústria salinera. Durant l’ascens, enmig de savines, pins, ginebres, cepells i romanins, trobarem el mirador del racó de sa Pujada, amb vista al penya-segat, al litoral de Formentera i a les illes d’Eivissa, Espalmador, Espardell i Espardelló. Abans de finalitzar el camí, descobrirem la cova de sa mà Peluda, un topònim que ens remet a les llegendes locals, als temps de les ràtzies nord-africanes i que proporciona una bona excusa per reprendre la lectura de les recopilacions de rondalles de Joan Castelló Guasch.\nFotografia: Próximo Ferry\nCOM VIATJAR (EN COTXE O NOMÉS PASSATGERS) D’EIVISSA A FORMENTERA\nPer viatjar en ferri entre Eivissa i Formentera, ja sigui en el teu propi cotxe o com a passatger, tens a la teva disposició l’APP de Próximo Ferry a les botigues d’Apple i Google Play. Allà podràs comprar els tiquets, per a passatgers i cohe, del ferri entre Eivissa i Formentera. Ho podràs fer també en www.proximoferry.com\n← Una excursió (entre cent) per Can Marroig\nEls petits grans boscos de Formentera →


El punt de referència de les rutes internacionals\nPer assegurar la tranquil·litat del gestor de flota, l’estació de La Jonquera compta amb un sistema innovador a Europa per al control del proveïment de combustible.\nL’operativa està formada per 8 càmeres que enregistren les matrícules del vehicle quan s’atura per proveir-se de benzina. Si la matrícula no coincideix amb la targeta de carburant, el sistema no li permet fer l’aprovisionament. A més, a través de l’apartat Àrea Client del lloc web, l’empresari pot veure en directe totes les operacions efectuades pels seus vehicles a La Jonquera.\nSumades als dispositius del sistema de lectura de matrícules, l’estació inclou 32 càmeres de videovigilància repartides per tot l’àrea i que contribueixen a l’alta seguretat del recinte.\nUn descans sense preocupacions és clau perquè el transportista pugui reprendre la ruta en les millors condicions. El nostre aparcament, certificat per ESPORG (Organització Europea d’Aparcament Segurs) és un dels més segurs i més ben equipats del continent i inclou 50 espaioses places per a camions dissenyades per mantenir la càrrega segura i garantir un descans adequat.\nL’aparcament està completament tancat i només s’hi pot accedir a través d’un codi personalitzat per a cada usuari. A més, està custodiat 24 hores al dia per un total d’11 càmeres de videovigilància que cobreixen tota la superfície.\nLa cerca per l’excel·lència del producte és un dels nostres objectius constants. És per això que comptem amb una exclusiva planta de microfiltratge (única a Europa) per la qual passa tot el carburant que s’aprovisiona a l’estació.\nQuan arriba a la cisterna, el gasoil es diposita passant prèviament per la planta de microfiltratge, que elimina sòlids en suspensió o dissolts, humitat i bactèries. D’aquesta manera assegurem la màxima qualitat del producte i permetem allargar els temps de manteniment tant dels filtres de gasoil del motor com dels equips d’injecció del camió\nAmb l’objectiu d’oferir un servei exclusiu i alhora sostenible per als usuaris de transport refrigerat, l’aparcament de La Jonquera inclou 6 assortidors elèctrics Nomad Power. Un sistema amb presència a 6 països europeus que es postula com la millor i la més eficient de les alternatives per mantenir la càrrega a temperatura òptima.\nA través de l’app pròpia de Nomad Power, l’usuari es connecta a l’assortidor i així pot veure fàcilment el que ha consumit. El sistema permet, d’aquesta manera, estalviar combustible i generar menys emissions i emetre menys sorolls.\nQualitat, Seguretat i Control a La Jonquera\nSituada al punt clau per al transport internacional que entra i surt de la península ibèrica, l’àrea de La Jonquera conté 25.000 m2 dedicats al professional del transport. El seu aparcament, reconegut per l’ESPORG com un dels més segurs d’Europa, juntament amb l’exclusiva planta de microfiltratge, són les solucions més punteres d’una de les estacions per al transport més destacades del continent.


Автор темы Mexecyta\nTens ganes d’estiu, passar-ho genial tot fent esports diversos i gaudint de la natura? Doncs tenim bones notícies… El Gem torna a organitzar casal!!! Les properes setmanes us compartirem la informació i com formalitzar la matrícula. Formació per tothom que vulgui iniciar-se en el món vertical, on aprendrem a realitzar la maniobra del ràpel per poder ser autònom en tot tipus de ràpel de baixa dificultat. Conèixer la maniobra del ràpel, coneixement dels ancoratges on realitzarem el ràpel, material adequat (cordes dinàmiques, arnes, casc, fre dinàmic, bloquejadors…). Dissabte 5 de […]Un any més, i si ens ho perme´t la COVID, abans de les festes nadalenques рамп farem la tradicional pujada al Turó de´n Serra. Quedarem a les 9h al local del GEM per pujar tots junts. En el cim cantarem nadales, menjarem torrons i bridarem per un any nou ple de cims i muntanyes. Us hi […]Preparats per passar-ho bé?! Com сайтом a novetat, us volem oferir la possibilitat de gaudir de la natura i els esports d’aventura durant les festes de Nadal. Per això hem preparat un campus amb activitats molt diverses per a infants i joves de 7 a 17 anys. Podran gaudir fent escalada, orientació, ioga i tallers. El […]\n27 Дек 2021, 13:50\n26 Дек 2021, 00:21


Albert Calls: LA VEU DELS QUE TENEN VEU PRÒPIA\nHabitacions tancades, de Care Santos, és una suma de totes les habilitats narratives que aquesta autora ens ha anat mostrant al llarg dels anys de la seva trajectòria literària.\nUn resultat que aglutina en un puzle polièdric gènere, història, misteri... pensat per a un públic majoritari (l’autora trenca per fi la barrera adults-joves i se situa en un únic espai-temps), amb moments genials d’una escriptora que té molt d'ofici i sap utilitzar el discurs més actual: 2.0, amb la imbricació en el text de la història de correus, articles, posts de blocs, actes d’assemblees, cartes, crítiques, textos en un quadern Moleskine i totes les formes i maneres possibles per aportar a la història una gran mobilitat fragmentària i seduir alhora el lector, que no abandoni, que busqui amb desesperació l’última ratlla del relat.\nEn aquestes batalles de capturar lectors i fer-los fidels seguidors, Care Santos és ja una lluitadora professional, curtida en mil combats literaris i havent escrit per a tots els públics, però molt especialment per a un de molt exigent, el jove, on aconseguir que no es deixi la lectura és un exercici de funambulisme en el qual t’ho jugues tot en cada ratlla.\nAra, amb Habitacions tancades, l’autora de Mataró arriba al gran públic en el seu estat natural: gran domini narratiu i capacitat de mostrar sense límits ni barreres aquesta tempesta tel·lúrica que l’ha impulsat de sempre i que dóna com a fruit un gran cabal narratiu, tota una força de la natura literària, abassegadora, embolcalladora, seductora i alhora caníbal. M’explico: el lector que mira per la finestra del llibre, assegut al seu sofà, acaba, sense adonar-se, absorbit per la trama literària, per la manera d’explicar història, sent part d’aquesta diabòlica habilitat narrativa de Care Santos. La història, se l'empassa.\nEn aquest treball, a més, l’extensió i la intensitat van juntes, avancen en paral·lel. A més, a la Care Santos narradora se suma la periodista i la persona inquieta que explora la xarxa i els nous discursos d’aquest segle XXI confús, fragmentari, partint del passat més recent i determinant i explorant l'àmbit de la mort i la desaparició, una de les seves obsessions permanents.\nLa família Lax, els magatzems El siglo, espiritisme, un sant popular i la resta d’ingredients que donen forma a aquest artilugi narratiu calibrat i enginyós, demostren un cop més l’evolució d’aquesta autora que sembla haver trobat el seu to, el punt d’equilibri de la seva veu personal, el punt zero en el fons i en la forma que ha de marcar nous horitzonts narratius més amplis.\nEquilibrista en el filferro literari, Cares Santos consolida doncs la seva veu i ens demostra que a més de ser una tot terreny, en la llarga distància de la novel·la és on se sent més a gust. També que l’escriptura pot ser plaer i exercici literari alhora, sense que això comporti un càstig per al lector. De fet, l’èxit més gran d’aquesta autora "vampírica", que xucla la sang als lectors amb les seves trames, és haver creat un fil invisible amb milers de persones que a través dels seus llibres i molt especialment d’aquest darrer, reclamen la seva dosi de nous relats.\nLes Habitacions tancades, lluny de ser un producte de temporada, combina l’èxit i l’encaix amb el gran públic amb la permanència, és un llibre de llarga durada, dels que no caduquen, per recomanar i guardar a les prestatgeries. I això, en el món de la immediatesa d’avui dia, és ja el més gran dels èxits.\nPublicat per Albert Calls a 12:39


malgratcomunicacio.cat - Portal multimèdia de l'Ajuntament de Malgrat de Mar - Aquest dissabte tindrem domini del sol\n19-06-2015 / 13:33:45\nLa previsió del temps al Maresme per aquest dissabte segons el servei meteorològic del Consell Comarcal del Maresme indica que el matí serà assolellat a tota la comarca. A partir del migdia i durant la tarda augmentarà la nuvolositat formada per núvols alts i mitgencs però no s'esperen precipitacions.\nVents fluixos, de força 1 a 3 i de component nord i nord-oest a primeres hores del dia girant a sud i sud-oest a partir del migdia i al llarg de la tarda. Mar arrissada al matí i en estat de marejol de cara a la tarda a tota la costa del Maresme. Les temperatures es mantindran sense canvis importants, amb màximes que aniran dels 24 als 29 graus mentre que les mínimes oscil·laran entre els 18 i els 21 graus.


Còmic a Suècia: no tot és novel·la negra\nEl país escandinau és el convidat de l’edició d’enguany del Còmic Nostrum, on es mostren els treballs més destacats dels dibuixants suecs\n5 min. Palma 19/10/2018 21:27\n651x366 Pàgina del còmic Midsummer del dibuixant suec Erik Svetoft. Pàgina del còmic Midsummer del dibuixant suec Erik Svetoft.\nEl novè art és ben viu a Suècia, encara que una mirada al quiosc semblaria desmentir aquesta afirmació. A banda de la publicació per a adults Galago (que també és una editorial on publiquen la majoria dels autors convidats), no arriben a deu les revistes, amb periodicitat mensual, que s’hi poden comprar. Moltes es fan, això sí, amb material propi. La majoria dels dibuixants es dedica a l’animació i la publicitat i sol editar directament en àlbum.\nA Suècia, fins a la crisi dels mitjans en paper, la manera més normal de viure com a dibuixant de còmics era publicar una tira o una pàgina en un periòdic o revista d’informació general. Les grans excepcions serien els dibuixants de Bamse (per al públic infantil i molt popular a Escandinàvia), els de 91:an (un soldat entremaliat fa el servei militar des del 1932) i Fantomen (la franquícia nòrdica del que coneixem aquí com El fantasma, que produeix material propi amb un elevat seguiment que no té al seu país d’origen, els EUA).\nL’inici del còmic suec\nEls estudiosos del còmic suec solen referir-se a l’escriptor i dibuixant Carl August Ehrensvärd (1745-1800) com l’iniciador del còmic suec. Hem d’esperar, però, a l’any 1910 per a l’aparició del primer personatge autòcton, que encara es publica avui com a complement d’altres revistes, el pagès indolent Kronblom. A final de la dècada dels 30 del segle passat comencen a sorgir tímides iniciatives de revistes de curta vida com El ratolí Mickey (1937). I ja dins la dècada dels 40 veuen la llum revistes que imiten les americanes dels anys 30. No és fins al final de la Segona Guerra Mundial que sorgeixen revistes de còmic amb material de producció pròpia i no només traduccions. El 1948 es publica Superman i tímidament comencen a sortir revistes d’aventures, de lladres i serenos, de l’oest i de ciència-ficció, gèneres que seran presents fins a la crisi dels anys noranta.\nL’època daurada del còmic suec, el final dels anys 1960 i la dècada dels 1970, coincideix amb un moment històric en què l’estat del benestar arriba a la màxima expressió. Suècia mai no tornarà a gaudir d’una igualtat social i econòmica com aquesta. És quan es publiquen més capçaleres i personatges de producció pròpia. La revista Fantomen comença a editar material propi, desempallegant-se de la casa mare americana, i assoleix una popularitat inèdita per al personatge amb clubs de fans i un seguiment que aquí ens podria recordar l’entusiasme pels còmics Fórum i Zinco als anys vuitanta. I que encara continua. Apareix Bamse mentre es publiquen tota classe de revistes d’humor, aventures i esport. Sorgeixen dues institucions que tindran un paper central: l’Acadèmia Sueca del Còmic (Svenska Serieakademin, 1965) i l’Associació per a la Promoció del Còmic (Seriefrämjandet, 1968). Són l’expressió màxima d’una indústria seriosa que treballa per bastir un cos teòric i crític al seu voltant. Gràcies a ells, podem afirmar que el còmic a Suècia és considerat una forma d’expressió literària que s’ha de promocionar, estimular i protegir amb beques i suport institucional. El còmic és considerat part de la literatura sueca.\nDesprés d’aquest esclat, els anys vuitanta es caracteritzaren per la irrupció de la segona onada de còmic underground, aquesta vegada com a còmic per a adults, i la publicació dels còmics Marvel i les primeres novel·les gràfiques. També és la dècada dels tancaments. Moltes revistes no poden adaptar-se al canvi de gustos que suposa l’aparició del manga. També hi ha un canvi d’hàbits de consum cultural: videojocs, vídeo, ordinadors... El mercat s’enfonsa: botigues especialitzades i editorials abaixen la barrera. El manga no és suficient per salvar la biodiversitat creativa. També es desplaça el centre de gravetat del còmic: d’Estocolm a Malmö. A recer de les escoles de còmic d’aquesta ciutat, neix una nova generació.\nA partir de l’any 2000 es produeix un canvi important en el còmic suec: sorgeix una nova fornada de dibuixants, la majoria dones, trencant la presència dominant masculina. Les dibuixants tenen estils diversos que podrien encabir-se dins l’ underground pur i dur fins a un underground poppy i glamurós. El denominador comú de les artistes és la temàtica: la voluntat de reflectir la societat, les relacions i la subversió de l’ordre tradicional entre els gèneres. Tot narrat des de la perspectiva de la sàtira i l’humor. Entre aquestes autores, hi tenim Ninna Hemmingsson, Lina Neídestam, Sara Granér i Liv Strömquist.\nSara Granér, que debutà l’any 2008 i molt reconeguda a Suècia, és una de les convidades al Còmic Nostrum. Lamentablement, no està editada per cap editorial espanyola i no podem gaudir de la seva sàtira inserida en un món acolorit, ple de peluixos innocents i cínics, on les condicions laborals i l’angoixa de viure marquen el ritme. Daria Bogdanska, polonesa que viu a Malmö, és un clar exponent del còmic que es fa a la ciutat. Publicada per Astiberri (Esclavos del trabajo, 2018), relata de manera autobiogràfica com és ser una immigrant al país nòrdic. Dels altres convidats podem destacar el dibuixant i cineasta Max Anderson, un vell conegut per al públic ja que l’any 2002 va publicar a l’editorial mallorquina Inrevès Car Boy. Una bona oportunitat la que ens dona Còmic Nostrum de conèixer i gaudir d’un còmic fet en una terra que també té una literatura sense detectius, assassins i homes que odien les dones.\nCòmic a Suècia\nEl discurs d'investidura de Joe Biden, en 10 frases


Mongetes del ganxet, llegum de proximitat | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nMongetes del ganxet, llegum de proximitat\nEncara que la mongeta del ganxet es cultiva a molts llocs de Catalunya de manera reduïda, l’àmbit de cultiu tradicional més conegut és el Vallès, la Selva i el Maresme. Aquesta regió presenta certes característiques comunes com la climatologia i la qualitat del sol que fan que la mongeta expressi al màxim les seves qualitats, com són la baixa percepció de la pell i l’elevada cremositat.\nLes mongetes del ganxet són blanques, de forma molt arronyonada, ganxuda i plana i destaquen pel gust consistent i una textura molt suau i agradable al paladar.\nDes de finals dels anys 70 del segle passat, els gastrònoms l’han valoritzat i els cuiners l’han anat incloent a les cartes dels seus restaurants.\nEs pot trobar seca, cuinada i en conserva. En qualsevol cas, sols pot ser bullida amb sal i aigua, sense cap tipus d’additiu.\nCom coure aquestes mongetes:\nPoseu-les en remull amb aigua tèbia i una mica de sal (millor aigua d’ampolla o garrafa) i deixeu-les d’avui a demà.\nL’endemà esbandiu-les i poseu-les a bullir amb aigua freda i amb l’olla destapada. Només cal que quedin cobertes 2 dits més del seu volum.\nUna vegada comencin a bullir, retireu l’escuma, tapeu l’olla i que vagin fent, a foc suau.\nDe tant en tant aneu vigilant la cocció, i si cal podeu afegir-hi una mica d’aigua freda per espantar-les. Quan torni a arrencar el bull, torneu a baixar el foc, rectifiqueu-les de sal i deixeu-les acabar de coure.\nDes que les poseu a bullir fins que estan cuites normalment passarà una hora. Amb ella s’elabora una bona quantitat de plats de la cuina catalana: les mongetes amb botifarra, la costella de porc amb mongetes, les mongetes amb coliflor. I dos guisats tradicionals: l’olla barrejada i l’olla verda. També és la protagonista de l’empedrat, un dels plats estiuencs més populars.


La pujada de l'impost de l'IVA del 10% al 21% a les begudes ensucrades i edulcorades, mesura que pretén incloure el Govern en els Pressupostos Generals de l'Estat de 202, podria provocar una caiguda de les vendes de fins a 370 milions d'euros i la pèrdua de 6.165 llocs de treball a Espanya en el pitjor escenari, segons les dades de l'informe realitzat per PWC sobre fiscalitat a aliments i begudes, elaborat a instància d'Aecoc, ACES, Anged, Asedas, Hostaleria d'Espanya, Marques de Restauració, Promarca i FIAB.\nLa directora de Strategy & Economics de PwC, Anna Merino, ha explicat que l'estudi s'ha dut a terme amb dos escenaris, però que en tots dos es donen una caiguda de les vendes, impulsada pel descens del consum, així com pèrdua d'ocupació i del valor afegit brut (VAB).\nD'aquesta manera, la caiguda de la facturació directa podria oscil·lar entre els 119 milions d'euros als 370 milions d'euros, mentre que el VAB oscil·laria entre els 110 milions d'euros i els 334 milions d'euros.\nMerino ha advertit el fort impacte que tindria en l'ocupació, sobretot en zones ja afectades per la despoblació a l'impactar directament als entorns rurals. "La imposició d'aquest impost podria implicar una pèrdua d'entre 1.980 i 6.156 llocs de treball", ha avançat.\nMerino ha assenyalat que aquesta política fiscal agreujaria la crisi sobre el consum i perjudicaria les "rendes més baixes, que estan sent les més afectades". Les llars amb el nivell socioeconòmic més baix, prop de 4,7 milions, suposen el 17% de la renda nacional i acabarien suportant el 22% de la recaptació de l'impost.\nPROPOSTA "INJUSTA I DISCRIMINATÒRIA"\nPer la seva banda, el director general de FIAB, Mauricio García de Quevedo, ha assegurat que la proposta de Govern de pujar aquest impost és "injusta i discriminatòria", a més de considerar que arriba en "el pitjor moment possible, quan cal prendre mesures que impulsin el consum i reactivin l'economia ".\nD'aquesta manera, la indústria agroalimentària veu una "falta de criteri" del Govern després d'haver anunciat prèviament que no es pujarien les taxes impositives. "Ara prenen aquesta decisió quan les circumstàncies econòmiques no convidaven a això i que clarament té afany recaudatari".\n"Estem tota la cadena agroalimentària junta en contra d'aquesta mesura que no va a solucionar el tema de salut i impactarà en el consumidor final. Fem una crida a Govern en la tramitació dels Pressupostos Generals de l'Estat (PGE) i a la Cambra a què siguin sensibles, ja que no és moment de pujar cap tipus d'impostos, ni l'IVA ni el del plàstic d'un sol ús ", ha subratllat García de Quevedo.\nEl director general de FIAB ha incidit que en la proposta pressupostària de Govern també destaca l'impost al plàstic d'un sol ús. "Estem d'acord amb el projecte de llei d'establir mesures per protegir el medi ambient, però no en aquest impost que no s'aconsegueix aquest fi. És injust que es greu a tot el plàstic i no se centri en el problema principal", ha assenyalat .\nIMPACTE NEGATIU AL CAMP\nPer la seva banda, el president d'Asaja, Pedro Barato, ha advertit que aquesta mesura també tindrà una "repercussió negativa" en el sector agrari. "No és una mesura que Sanitat estigui dient, sembla que ha estat el Ministeri de Consum que vol sanejar els comptes a força d'impostos", ha lamentat.\n"Com a sector agrari estem molt preocupats, perquè aquest impost pot tenir conseqüències molt negatives per a algunes comunitats autònomes com Castella i Lleó", ha recordat Barat, sobre l'impacte que podria tenir a la indústria de la remolatxa.\nPer la seva banda, el director general d'Aecoc, José María Bonmatí, ha reiterat que aquesta taxa és "injusta, discriminatòria, regressiva i que arribaria en el pitjor moment per als ciutadans i per a l'hostaleria".\n"Estem davant d'un problema de salut, que és global i multisectorial que requereix un enfocament holístic", ha indicat.\nLa secretària general de Marques de Restauració, Paula Nevado, ha qualificat de "inefeciente, injusta i innoportuna" aquesta mesura per a l'hostaleria, un dels sectors més afectats per la crisi sanitària del coronavirus.


Mollerussa Comercial xifra en unes 16.000 les vendes fetes durant la campanya de Nadal - VilaWeb\nMollerussa Comercial xifra en unes 16.000 les vendes fetes durant la campanya de Nadal\nMollerussa Comercial ha portat a la casa de la vila de Mollerussa les 18.000 butlletes recollides a través de la campanya que ha fet l’entitat durant les festes de Nadal i de les que se n’han tret cinc que han estat guardonades amb 100 molleuros cadascuna.\nL’extracció de les butlletes guanyadores l’ha fet el regidor de Cultura, Joan Ramon Domingo, acompanyat del president de Mollerussa Comercial, Àlex Català. Aquest ha fet una valoració molt positiva de la campanya, que va començar el dia 15 de desembre i es va donar per acabada per Reis, ja que ha donat com a resultat més de 16.000 transaccions entre els 150 establiments associats a l’entitat.\nCatalà ha explicat que com a resultat de l’estratègia comercial que es va activar en aquesta ocasió, amb el repartiment des dels establiments implicats de butlletes que amagaven diferents premis, s’han repartit in situ més de 500 entrades a l’Aventura de Nadal i 50 premis de 25 molleuros. Així mateix, la veïna de Mollerussa, Mercè Castelar, va rascar la butlleta que la convertia en beneficiària del premi de 1.000 euros que havia de gastar en un sol dia, el 4 de gener, en 5 establiments diferents de la ciutat. Tot i amb això, no s’ha aconseguit repartir la butlleta que amagava el premi del viatge a Lapònia, que també era un dels atractius que s’oferien, ja que no s’han repartit el total de 20.000 butlletes que s’havien editat, segons ha explicat Català, que ha dit que de cara a properes campanyes es mirarà de variar l’estratègia perquè tots els premis quedin repartits.


El president de Femeval, Vicente Lafuente, rebutja presidir Fira València - À Punt\nEl president de Femeval, Vicente Lafuente, rebutja presidir Fira València\nL'actual president, José Vicente González, va anunciar dimarts que no es presentarà a la reelecció.\nEl president de Femeval, en una imatge d'arxiu / Femeval\n13 de novembre 2019 - 12:23\nEl president de la Federació Empresarial Metal·lúrgica de la província de València (Femeval), Vicente Lafuente, declina la possibilitat d'accedir a la presidència de Fira València. En un comunicat, explica que ha sigut "una decisió meditada que ha adoptat donada la impossibilitat de compaginar aquesta oferta amb les responsabilitats actuals que requereixen els càrrecs que ostenta com a president de Femeval i la seua tasca diària com a empresari".\n"Assumir aquesta presidència hauria comportat restar temps a la federació i dedicar-lo a consolidar les bases d'un projecte de recinte firal que requereix de l'assumpció pública del seu deute, i per al qual s’ha de definir un model de gestió de manera conjunta entre el teixit empresarial i l'administració", afirma.\nVicente Lafuente continuarà amb el compromís adquirit en la passada assemblea general de Femeval, en haver sigut reelegit, "de continuar treballant sobre un pla estratègic amb un full de ruta que es començarà a traçar el 2020". Segons el comunicat, l'objectiu és "aconseguir un projecte integrador, ambiciós i col·laboratiu que s’elaborarà fent partícip a tota la societat".\nEl president de Femeval "agraeix tot el suport rebut i manifesta la seua voluntat de continuar donant suport als interessos empresarials i econòmics de la Comunitat Valenciana". Segons diverses fonts, Vicente Lafuente era el candidat elegit per la Conselleria d'Economia i tenia el suport de la Confederació Empresarial de la Comunitat Valenciana (CEV).\nAquest dimarts l'actual president de Fira València, José Vicente González, va anunciar que no optarà a la reelecció en la pròxima reunió del patronat, que serà al final de desembre.


EDR : Cat Klezmer Tio, Clara Fiol, Tecum Terra i Laura Esparza i Carlos Esteban finalistes del XIII Concurs Sons\nEls quatre candidats actuaran a la final en directe que tindrà lloc el proper mes d'octubre al CAT.\nCat Klezmer Tio, Clara Fiol, Tecum Terra i Laura Esparza i Carlos Esteban finalistes del XIII Concurs Sons\nCat Klrezmer Trio (Blanes – folk fusió)\nAmb base a Blanes, a la costa de la Selva, el trio Cat Klezmer Trio ofereix una banda de petit format, amb la versatilitat que proporciona una formació prou rodada pels camins i cruïlles de la vella Europa (clarinet, guitarra i contrabaix) i l’encant de les velles tonades i ritmes del klezmer i la música balcànica. En el seu cas, però, hi afegeixen elements genuïns de la música catalana, ja sigui amb l’aparició puntual de la tenora, o amb la introducció d’un repertori variat, on hi ha des de melodies d’arreu del món fins a sardanes precioses (“Somni”, “Per tu ploro”) passades pel sedàs del swing i unes subtils bases electròniques.\nCantant, compositora i poetessa, la mallorquina Clara Fiol forma part del trio Marala, entre altres projectes en solitari. En aquest cas, presenta el nou projecte Refilars, envoltada de cordes i percussions, en què explora les possibilitats expressives de la música tradicional mallorquina i les seves connexions amb altres horitzons. L’artista illenca i la seva banda fan encaixar la mètrica d’una glosa en el patró rítmic d’una chacarera o ofereixen versions personals del clàssic “Bona nit, blanca roseta”, popularitzat pels eivissencs Uc, “Sa Madona”, tradicional recollida pel combatiu Biel Majoral, o l’antic romanç “Sa mort de na Margalida”.\nFormat el 2019 a València, les cançons d’aquest duet podrien definir-se com una possible continuació i evolució d’aquella sèrie de propostes que, fa vora quaranta anys, van definir-se al País Valencià com a rock mediterrani. Cançons de sabor pop-rock enriquides amb textures orgàniques i ritmes que els acosten a l’orient del Mare Nostrum; percussions, cordes i trompes que sonen exòtiques i entranyables alhora. Laura Esparza i Carlos Esteban s’han autoeditat enguany un primer treball, titulat Mare Natura, on posen en joc tots aquests elements, navegant des de la música d’arrel valenciana fins a les ambientacions electròniques. Abans de formar el grup, Esteban va ser bateria del grup VaDeBo, guitarra i veu de La Caravana i aprenent a la fèrtil escola del col·lectiu Sedajazz. Allà també hi havia Esparza, que ha participat també en diversos projectes ¡de la música tradicional.\nFormat a Sant Celoni el 2017, el duet Tecum Terra reuneix les joves veus d’Ariadna Ruiz i Noelia Sánchez amb el sol acompanyament de les percussions tradicionals, com ara els panderos quadrats, en una proposta d’abast ibèric i color de terra on s’hi endevina el mestratge de la formació Coetus. L’himne antifeixista “Gallo rojo” de Chicho Sánchez Ferlosio, unes “Panaderas” castellanes, la popular “Què volen aquesta gent?” de Maria del Mar Bonet o la tradicional mallorquina “Tonada de sa son” es troben en un repertori que neix amb la idea de fer reviure cançons, melodies, ritmes i instruments que han fet bategar la vida a les places i a dins de cada casa, quan no hi havia escenaris, des de ben antic.


#FemFutur: Una República catalana per a unes pensions dignes\nUn dels valors en què es fonamenten els sistemes de pensions de repartiment és el que permet, de forma clara, que les generacions del present reconeguin l'esforç de les generacions del passat per construir una societat benestant i que ha permès que molts dels que ara estem en actiu puguem viure amb garanties. L'escola, les universitats, la sanitat ... són un conjunt d'elements que tenim gràcies a l'esforç dels que ens han precedit.\nEls sistemes de pensions de repartiment, com és el cas de l'espanyol, funcionen a partir de les aportacions que mensualment fan les persones que treballen i les empreses. Les aportacions s'ingressen al calaix comú, que permet, mes a mes, pagar la nòmina de les pensions de manera que no hi ha un estalvi al sistema sinó que els diners que entren amb l'esforç dels que treballen s'utilitzen per pagar les pensions als que ja han treballat prou. Com deia, és un gran valor de la solidaritat intergeneracional.\nAquests sistemes són sostenibles quan hi ha prou gent treballant que ingressi recursos al calaix comú: quan la població activa supera la població passiva o perceptors de pensions. Per tant, hi ha una relació directa entre la sostenibilitat dels sistemes de pensions i la salut del mercat de treball. A més treball, i a més treball de qualitat, més resistència del sistema. És prou conegut, també, que el mercat de treball català sempre ha tingut un millor comportament que l'espanyol. Així doncs, en lògica de funcionament el sistema de pensions català seria més sòlid i robust, o com s'estila dir, sostenible, que el sistema de pensions espanyol, atès que tenim menys atur, més activitat i més ocupació.\nNo només aquest factor conceptual ho denota, sinó que en dades de liquidació de pressupost del sistema de seguretat social, les dades a Catalunya sempre han estat més favorables que les del conjunt d'Espanya. El dèficit menor en moments de crisi i l'excedent de les pensions catalanes en moments de bonança econòmica explica que un 26% dels diners del fons de reserva de les pensions -la guardiola- que hi havia l'any 2012 -de més de 66.000 milions d'euros- fos dels excedents catalans.\nEl sistema de pensions a l'Estat espanyol es troba en una situació complicada. Enguany el seu dèficit pot arribar als 17.000 milions d'euros i la guardiola quedarà a fi d'any en -2.750 milions d'euros (sí, en negatiu) si es compleix la previsió. Aquest resultat no és derivat ni de bon tros per l'import de les pensions que reben els nostres pensionistes. Les pensions no són excessivament altes a Espanya en comparació amb altres països de l'entorn europeu. El problema rau en la partida dels ingressos. Les pensions no es poden discutir. En tot cas, cal afrontar la manera com es paguen i això depèn de la salut del mercat de treball. Amb un mercat en el qual, fruit de les reformes laborals, es crea ocupació de baixa qualitat, temporal i salaris galdosos, la capacitat de ser sostenible del sistema de pensions espanyol és i serà molt complicada. Aquesta decisió política, presa a Madrid, condiciona la sostenibilitat de les nostres pensions.\nCatalunya necessita tenir un Estat per poder construir el seu sistema propi de pensions. De fet, si creem ocupació al ritme que ho hem fet al 2016 i alhora revertim les reformes dutes a terme per tenir un mercat de treball més saludable, podem tenir unes sistema de pensions sostenible molt aviat a Catalunya. Com també hi ajudaria aprofitar les Inversions en economia i model productiu per crear més i millors oportunitats. La República catalana no seria aliena als problemes estructurals de les societats europees -com l'envelliment, l'increment de la taxa de dependència-, però ho faria amb menys urgències i sense les retallades amb què ho haurà d'afrontar Espanya.


La defensora de l’audiència de TVC i Catalunya Ràdio admet que rep un munt de planys per un nivell de llengua a cops “inacceptable” – LaSageta.net\nLa defensora de l’audiència de TVC i Catalunya Ràdio admet que rep un munt de planys per un nivell de llengua a cops “inacceptable”\nLa incompetència lingüística dels opinadors de TV3 esparvera i indigna els espectadors.\nDate: 18 d'Agost de 2016Author: AraDiari.net 1 Comentari\tRedacció / Barcelona\nEls planys pel pobre nivell de llengua en els mitjans de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) són dels més nombrosos d’entre tots els que va rebre la defensora de l’audiència l’any passat. Segons el report anual del 2015 de la defensora de l’audiència de la CCMA, els planys fan referència a tots els departaments i programes de la CCMA. En el report es reconeix que els espectadors detecten incorreccions lingüístiques que no haurien d’haver tingut lloc i que l’augment del nombre d’espais d’opinió, amb col·laboradors de programes que no són professionals de la CCMA, fa que hi hagi més errades que no seria “acceptable”. La defensora de l’audiència també reconeix que s’han detectat problemes en els textos sobreimpressionats i en els subtítols.\nPer a solucionar-ho, en el report es diu que el departament d’assessorament lingüístic de la CCMA fa “controls”. Advertisements\nAnterior Previous post: Jordi Fornas: “Prendrem el control de les estructures d’estat quan fem la DUI”Següent Next post: Catalans indefensos i desinformats\nOne thought on “La defensora de l’audiència de TVC i Catalunya Ràdio admet que rep un munt de planys per un nivell de llengua a cops “inacceptable””\tAfegeix un comentari\nElisenda ha dit:\t19 d'Agost de 2016 a les 20.24\tQueda molt clar que els controls són insuficients. Sentir girs del castellà traduits literalment al català cada dia són més freqüents en boca de periodistes de la casa.


PRESENTAT EL NOU PLA D'ACCIÓ PEL SECTOR DEL METALL A LA VALL DEL GES, ORÍS I BISAURA - Daleph\nIniciPRESENTAT EL NOU PLA D’ACCIÓ PEL SECTOR DEL METALL A LA VALL DEL GES, ORÍS I BISAURA\n9 març, 2021 Per Daleph Els comentaris s'han tancat\nEl passat 25 de febrer el Consorci de la Vall del Ges, Orís i Bisaura va presentar el nou pla d’acció pel sector metall a les empreses del territori. El pla s’estructura en 32 accions centrades en ajudar a la millora de la competitivitat de les empreses del sector del metall i afrontar els reptes de la recuperació, especialment en dos àmbits crítics per aquestes empreses: disposar de treballadors i treballadores qualificats i incorporar la innovació a l’empresa.\nA la Vall del Ges, Orís i Bisaura existeix un clúster important d’empreses del metall d’estampació, embotició, matriceria, etc. en les cadenes de valor de la cosmètica, l’automoció o la ventilació, algunes destacades a nivell internacional. Des de novembre de 2019, Daleph ha treballat en l’elaboració d’aquest pla: fent una diagnosi del sector, entrevistant a una trentena d’empreses i organitzant diversos grups de treball amb les mateixes. En mig d’aquest procés, l’arribada del coronavirus va obligar a canviar les dinàmiques de treball, però mantenint un enfocament participatiu, buscant el consens de les empreses en el plantejament d’accions.\nEl pla també ha comptat amb la participació dels principals actors en matèria d’innovació a Catalunya (Eurecat i Acció) i Osona (Creacció), així com dels centres de formació professional vinculada al metall de referència al territori. La col·laboració entre les empreses i aquests centres serà determinant per a la millora de la formació en aquest àmbit.\nGlobalment, el pla preveu una inversió de més de 400.000€ fins el 2024 i les primeres accions es posaran en marxa aquest mateix any. Així mateix, en aquesta presentació del dia 25, s’han posat en marxa les estructures de governança, que vetllaran pel desplegament del pla i on també participaran les empreses.


Barreja seca de cereals, llegums i verdures eco Casabella Natura 350g - La Tavella - Cistelles de fruita i verdura ecològiques 100% a domicili.\nBarreja seca de cereals, llegums i verdures eco Casabella Natura 350g\nBarreja seca de cereals, llegums i verdures, pes net aprox: 350g. Ingredients: Arròs integral, llentia pardina, kamut, espelta, ordi, pastanaga, ceba, xirivia, porro, col, julivert, api i alga Kombu. Conté gluten i api.\nPreparació: Coure amb abundant aigua durant 45 minuts aproximadament i salar al gust. Es pot pendre caldós o escorregut.\nProductor: Casabella Natura\nTasteu també les seves cremes, sopes i brous.


Taller de creació literària II – Biblioteca Montserrat Roig\nT’agrada escriure, però no saps com posar-t’hi?\nTens idees, però no trobes la inspiració?\nA la biblioteca t’ho posem fàcil, amb el Taller de creació literària II. De la mà de la periodista Carme Verdoy, ens acostarem al món de l’escriptura d’una manera eminentment pràctica. Es tracta de la segona part del curs que es va fer al novembre, però, és obert a tothom. Es presentaran recursos i tècniques diferents dels que es van treballar en la primera edició.\nEl taller es farà en tres sessions en format virtual, a través de la plataforma Zoom. Per participar cal inscriure’s presencialment a la biblioteca o bé per telèfon (93 685 01 86). Inscripcions obertes a partir del 30 de març.\nDates: els dijous 8, 15 i 22 d’abril, a les 18 h.\nActivitat amb inscripció prèvia. Inscripcions a partir del 30 de març, per telèfon (93 685 01 86) o presencialment a la biblioteca.\nSessions en línia a través de la plataforma Zoom. Els inscrits rebran l’enllaç en el seu correu electrònic.