Balanç «positiu» del primer any de l'UCI de Salt amb un 85% d'ocupació - Diari de Girona\nBalanç «positiu» del primer any de l'UCI de Salt amb un 85% d'ocupació\nEl nou espai de l'hospital Santa Caterina ha permès descongestionar el Trueta amb l'atenció de pacients menys complexos S'han tractat cardiopaties, malalties pulmonars, casos d'obesitat mòrbida, operacions de raquis i neoplàsies de còlon\nlaura teixidor 30.01.2020 | 00:22\nLa nova UCI de l'hospital Santa Caterina, en la inauguració del 14 de gener de l'any passat. marc martí\nLa nova UCI de l'hospital Santa Caterina, en la inauguració del 14 de gener de l'any passat.\nLa Unitat de Cures Intensives (UCI) de l'hospital Santa Caterina de Salt ha assolit el primer any de funcionament amb un «balanç molt positiu», segons explica el director mèdic de l'hospital, Josep Costa. I és que les dades registrades d'aquest primer any en marxa, la unitat, amb una ocupació mitjana del 85%, ha permès descongestionar l'UCI de l'Hospital Trueta, on «només hi ha divuit llits i hi ha sobreexplotació», afirma Costa. D'altra banda, les noves instal·lacions també han «evitat el trasllat de pacients crítics de la Regió Sanitària de Girona a altres centres sanitaris de Catalunya, un dels principals objectius que s'havia fixat en la posada en marxa de la nova UCI», matisa Josep Costa.\nEn total, s'hi han atès 256 pacients. D'aquests, el 26% han estat pacients quirúrgics del Santa Caterina mentre que el 44% han estat derivats d'urgències i de les plantes d'hospitalització del mateix centre. El 30% restant han estat pacients derivats d'altres hospitals comarcals de la Regió Sanitària de Girona. L'estada mitjana ha estat de set dies.\nLa nova unitat es va projectar per posar en pràctica un sistema global d'atenció a pacients crítics, amb una classificació multinivell, treball en equip i distribució multicèntrica dels malalts. Mentre que al Trueta s'hi atenen pacients de nivell tres, al Santa Caterina s'hi atenen els del nivell dos, que són de menys complexitat, tant de l'àrea d'influència del mateix hospital, com de la Regió Sanitària de Girona. «Cada UCI té el seu paper definit, és per això que no ens plantegem atendre pacients de més complexitat ja que no disposem dels recursos necessaris», explica el director mèdic. La unitat compta amb vuit boxos individuals, dels quals se n'han ocupat sis. Costa diu que «de moment» no es plantegen utilitzar els altres ja que «fins ara no ha sigut necessari», tot i que «dependrà de l'índex de saturació».\nImpacte en l'hospital\nEl projecte de la nova UCI es va projectar a través de l'aliança estratègica de l'Institut d'Assistència Sanitària i l'Institut Català de la Salut a Girona. Les unitats de cures intensives de l'Hospital Trueta i de l'Hospital Santa Caterina serien complementàries, i compartirien personal mèdic (intensivistes), sistemes d'informació i protocols d'actuació.\nL'equip assistencial del dispositiu, liderat des del punt de vista mèdic, pel doctor Josep Maria Sirvent, cap de Medicina Intensiva de l'Hospital Trueta, i des de la vessant infermera pel Santa Caterina, amb Elena Gil, supervisora de la unitat al capdavant, destaca l'impacte de l'equipament en el nivell de qualitat assistencial de l'hospital del Parc Hospitalari Martí i Julià de Salt, amb un increment de la complexitat atesa que es tradueix a la pràctica en la intervenció de pacients amb cardiopaties, malalties pulmonars avançades, obesitat mòrbida, operacions de raquis o de neoplàsies de còlon. «Vam apostar per una UCI moderna, diferenciada i amb l'última tecnologia. N'estem molt satisfets perquè ha augmentat la complexitat i l'activitat de l'hospital», explica Costa.\nActualment, estan en procés d'ampliar alguns espais de l'hospital com ara urgències o la sala de colonoscòpies. També destaca la posada en marxa del nou hospital de dia per a nens i nenes. Respecte a la futura ubicació del Trueta, Costa opina que ha de ser una «decisió tècnica» i que s'ha de prioritzar la «millora de la qualitat assistencial del pacient».\nEl Cirque du Soleil es declara en fallida per la crisi i acomiada 3.480 empleats.\nMercadona invertirà 140 milions d'euros aquest any a Catalunya.


VITRAdoc està pensat per agilitzar la gestió documental des del primer dia d'ús, sense necessitat de temps d'adaptació per part de l'usuari. Però sempre poden haver dubtes en molts aspectes. A continuació us deixem algunes de les preguntes i les seves respostes. Si no trobeu resposta a algun dels vostres dubtes, els nostres tècnics estan a la vostra disposició.\nQUÈ ÉS EL PORTAL WEB DE VITRADOC?\nEl portal web de VITRAdoc permet connectar-se a un repositori utilitzant un navegador d’Internet. Des del portal web és possible utilitzar totes les característiques de VITRAdoc.\nCOM PUC OBTENIR SUPORT?\nSi penses que alguna cosa no funciona bé o necessites ajuda, pots enviar-nos un correu a l’adreça info@vitradoc.com També pots consultar els manuals d’inici i d’usuari de VITRAdoc que trobaràs al web per a resoldre qualsevol dubte tècnic.\nPREUS I FUNCIONALITATS\nQUANT COSTA VITRADOC?\nVITRAdoc és un software que s’utilitza como un servei mitjançant una subscripció. Cada empresa paga una quota mensual que depèn dels següents factors:\n- El número de treballadors. Com a mínim d’un a deu.\n- L’espai d’emmagatzemament. Amb un mínim de 300 Mb.\nPots calcular la teva tarifa personalitzada de VITRAdoc des del propi web.\nQUINA ÉS LA DIFERÈNCIA ENTRE ADMINISTRADORS, COL·LABORADORS I USUARIS?\nEn una organització, els comptes d’administrador i col·laborador permeten l’accés a la mateixa; en el cas de l’administrador amb totes les característiques, mentre que el compte de col·laborador està restringit a les funcionalitats de compartir arxius (carregar, descarregar, editar i substituir).\nEn una empresa, el comptes d’administrador permet l’accés a una empresa, amb totes les característiques i funcionalitats.\nTotes són gratuïtes e il·limitades, pots crear-les, modificar-les i/o eliminar-les tantes vegades com vulguis.\nLa regla general és que els empleats de la teva organització necessitaran un compte d’administrador de VITRAdoc. No obstant, si alguns dels teus empleats no utilitzen les característiques avançades de gestió documental i control de processos de VITRAdoc, pots crear per a ells comptes de col·laborador.\nEn el cas dels usuaris d’empreses externes als que has convidat, disposen de permisos d’administrador per a l’empresa des de la que els convides.\nQUÈ ÉS EL LÍMIT MENSUAL DE DESCÀRREGUES?\nQuan treballes amb els teus arxius a VITRAdoc, es mouen del teu equip al núvol (quan els carregues per primera vegada o cada cop que els canvies) i del núvol al teu equip (quan els descarregues per a visualitzar o editar).\nNo existeix cap límit a la càrrega d’arxius. Pots guardar arxius a VITRAdoc (moure’ls del teu equip al núvol) tants cops com sigui necessari.\nEl tràfic de descàrrega (moure arxius del núvol als equips dels usuaris) té un límit base de 10 Gb/mes per empresa. Aquest límit normalment és suficient per al treball intensiu dels usuaris.\nExisteixen alguns casos en els que pot ser necessari apujar aquest límit, per exemple, si publiques arxius grans per a que siguin descarregats per un gran número d’usuaris i col·laboradors. Si aquest és el teu cas pots posar-te en contacte amb nosaltres a través del correu info@vitradoc.com per a ampliar el límit mensual de descàrregues en la configuració del teu repositori, el que en algun cas pot fer augmentar la quota de tu subscripció en funció dels Gb de descàrrega/mes addicionals que desitgis contractar.\nCOM DE SEGUR ÉS VITRADOC?\nTota la informació que s’introdueix a VITRAdoc està encriptada durant la seva transferència i emmagatzemament. VITRAdoc utilitza tècniques modernes d’encriptació como SSL i AES-256.\nEls empleats de VITRA software tenen prohibit l’accés al contingut dels arxius que emmagatzemes a VITRAdoc. Els empleats poden accedir a les dades tècniques vinculades als arxius quan tenen una raó justificada (com donar suport). Malgrat això, per a acomplir amb les normatives legals internacionals, existeix un petit nombre d’empleats que pot tenir accés complert per les raons citades en els termes i condicions del servei (p. e. quan es requereix legalment). En qualsevol cas aquesta és l’excepció i no la regla. Alguns processos automàtics com el reemplaçament de continguts també desencripten els arxius temporalment, però és un procés automàtic i no supervisat per humans.\nTota la infraestructura de VITRAdoc s’audita periòdicament per a detectar vulnerabilitats i protegir- la contra eventuals atacs. VITRAdoc està dissenyat amb vàries capes de protecció incloent permisos per a limitació d’origen de la connexió, sistemes de detecció d’intrusos i infraestructures redundants.\nON S'EMMAGATZEMEN FÍSICAMENT LES MEVES DADES?\nEls servidors de VITRAdoc estan ubicats en diferents centres de dades a Espanya i la Unió Europea.\nQUÈ PASSA AMB LES MEVES DADES QUAN ELIMINO EL MEU COMPTE?\nPer motius legals, les dades es conserven durant 30 dies després de la cancel·lació de la subscripció o de l’eliminació del compte principal d’usuari. Durant aquest període de temps, un usuari pot sol·licitar recuperar el seu compte amb la informació que conté.\nFinalitzat aquest període, totes les dades que emmagatzemaves a VITRAdoc són eliminats per complert.\nCOM ES CANVIA LA CONTRASENYA?\nEls diferents usuaris i col·laboradors de les empreses poden canviar la seva contrasenya des del portal web de VITRAdoc, anant a l’apartat “Perfil” i l’opció “Canviar contrasenya”.\nNO RECORDO LA MEVA CONTRASENYA, COM PUC RECUPERAR-LA?\nPer accedir al lloc web de VITRAdoc amb el teu compte d’administrador, usuari o col·laborador, has d’utilitzar els enllaços de recuperació de contrasenya que trobaràs a les pantalles d’inici de sessió i seguir les instruccions que allà s’hi indiquen.\nEls empleats de VITRAdoc no coneixen la teva contrasenya i mai et preguntaran per ella per cap mitjà, ni telefònicament, ni per e-mail. Si reps qualsevol tipus de comunicació en nom de VITRAdoc en la que et preguntin les teves credencials d’accés, no en facis cap cas.\nGUARDEU LA INFORMACIÓ DE LA MEVA TARGETA DE CRÈDIT?\nEn contractar una subscripció VITRAdoc et sol·licitarem que introdueixis les dades de la teva targeta de crèdit per a la contractació inicial del servei.\nMalgrat això, VITRAdoc NO emmagatzema directament les dades de la teva targeta. Les dades són emmagatzemades per a nosaltres per una altra companyia mitjançant una passarel·la de pagament dedicada.\nAixò ens permet realitzar un càrrec a la teva targeta sense conèixer els seus detalls per a la teva subscripció a VITRAdoc (disposem d’una referència a la teva targeta, no de les seves dades).\nD’aquesta manera podem oferir-te una experiència de pagament flexible i àgil i al mateix temps acomplir amb els estàndards més alts de seguretat establerts per la indústria de les targetes de crèdit, proporcionats per una companyia especialitzada en pagaments online.\nCOM PUC PAGAR AMB ENDEUTAMENT SEPA?\nSi la teva organització està a la Unió Europea dins de l’àrea SEPA, has de renovar la subscripció mensual a VITRAdoc mitjançant càrrecs SEPA Direct Dèbit B2B.\nEl primer pagament d’una subscripció VITRAdoc sempre s’ha de fer amb targeta de crèdit. Un cop el compte de VITRAdoc està creat, rebràs un correu del departament d’administració de VITRA per a sol·licitar la teva firma del document SEPA i poder domiciliar els següents pagaments.\nUn cop fet aquest tràmit, tots els futurs càrrecs de la teva subscripció es faran per aquest mitjà de pagament.\nPUC REBRE UNA FACTURA PER LA MEVA SUBSCRIPCIÓ A VITRADOC?\nDins de l’apartat “Organització” del lloc web de VITRAdoc pots trobar l’apartat “Factures”, on podràs consultar l’historial de pagaments realitzats i un enllaç per a descarregar les teves factures en format PDF.\nEn el mateix apartat pots comprovar les teves “Dades fiscals” i comprovar que són correctes per a obtenir les factures d’acord al teu país i al tipus d’organització (particular o empresa).\nCOM PUC CANVIAR O ELIMINAR LA MEVA SUBSCRIPCIÓ?\nLa majoria de paràmetres de subscripció d’un compte VITRAdoc poden modificar-se posant-te en contacte amb VITRA al correu info@vitradoc.com. Pots contractar més espai o incrementar el límit mensual de descàrregues. També pots reduir aquestes característiques. En aquest cas la teva quota mensual serà actualitzada des del mes immediatament posterior a la teva sol·licitud.\nEn el mateix correu també pots cancel·lar la teva subscripció a VITRAdoc en qualsevol moment. Si ho fas, el teu accés al sistema continuarà operatiu fins el darrer dia del mes en curs, moment en el que el teu compte serà desactivat. 30 dies més tard les teves dades seran eliminades completament. En qualsevol cas, no es realitzarà cap càrrec al teu compte un cop hagis cancel·lat la teva subscripció.\nCOM ELIMINO EL MEU COMPTE?\nPer a poder eliminar el compte amb èxit, totes les subscripcions actives del teu compte VITRAdoc ha de ser cancel·lades amb anterioritat (veure pregunta anterior).\nLes dades del compte es mantenen fins a 30 dies després de la finalització de qualsevol subscripció, moment en el que són eliminats per complert (excepte la informació fiscal i de facturació que legalment se’ns obliga a conservar).


Buscant alguna cosa diferent de la típica pujada al Puigsacalm partint des de Joanetes, per cert ja explicada en una altra proposta d’aquest blog, vaig mirar les opcions que ofereix la zona del pla Traver, buscant una alternativa més tranquil·la per a l’època hivernal i evitar els riscos de les canals dels ganxos.\nL’ascens al Puigsacalm des d’aquest punt es fa per terreny majorment format per camps de pastura, així que s’ha de mirar de transitar procurant causar les mínimes molèsties a aquests animals. Hi ha diversos cartells informatius que així ens ho demanen.\nEl recorregut està plantejat en el sentit contrari a les busques del rellotge, ja que penso que així, els desnivells són menys forts, tot i que la pujada final fins a retrobar l’aparcament té la seva gràcia, després de la distància recorreguda.\nAquesta proposta és una de tantes i tantes que volten per internet, de fet és una còpia, escurçada per un costat però allargada per l’altre, d’una proposta feta per joaquin.ortega (enllaç). Jo tenia al cap transitar per terrenys menys freqüentats, de fet pensava que el camí que anava a fer era verge, ja que no havia trobat res de semblant abans d’anar-hi. Ves per on, però, que just un dia abans de fer la sortida, vaig trobar a Wikiloc la ruta de Joaquin Ortega.\nTambé avui mateix, remenant per Wikiloc he trobat una altra proposta de l’usuari boscbosc que sí que fa una ruta inèdita (enllaç). Tant de bo l’hagués trobat abans. Aquest usuari fa servir una pista, que figura al mapa d’Alpina, que surt de més avall del puig dels Llops i torna al pla Traver.\nEn fi, aquestes coses acostumen a passar-me.\nPunt d’inici: Platraver\nAltura màxima: 1.498 metres\nPendent mitjà de pujada: 11,39%\nAltura mínima: 1.294 metres\nPendent mitjà de descens: 9.97%\nTemps caminant: 4 hores 49 minuts\nAscens positiu: 767 metres\nAixí ho vaig viure jo el dia 12 de desembre de 2012, data de realització del recorregut.\nEl recorregut està gairebé tot senyalitzat, només l’ascens, opcional, al puig de Miralles, manca de senyalització “oficial” tot i que sí que hi ha fites de pedres i les exclusives marques garrotxines consistents en senyals de podall als troncs dels arbres. Vull dir amb això que no hauria d’haver-hi cap problema en el recorregut. Tampoc hi ha cap dificultat tècnica. Sols les pròpies del terreny.\nDit això poca cosa més cal dir. El camí, si no hi ha boira i la visibilitat és normal, és clar i evident. A cada punt que pugui presentar dubtes hi ha un pal indicador, bé d’Itinerànnia, bé de la Generalitat, fet que demostra el trànsit que aquest camí suporta.\nAixí doncs, donada aquesta facilitat em limitaré a escriure quatre ratlles per explicar el recorregut fet.\nJust al començament de la caminada, a l’alçada de les tanques que limiten l’accés al mas Platraver, trobem el primer cartell que indica la direcció a seguir per anar al Puigsacalm. La pista que ve del mas és la que farem servir per a la tornada. Voltant els camps s’arriba a la collada de Sant Bartomeu.\nSi es vol fer la pujada al puig de Miralles, cal decantar-se a la dreta i anar a buscar una tanca de filferro de separació de terme. Així, amb orientació, intuïció i esforç, es pujarà al cim. Si no es vol pujar aquesta muntanya, cal seguir el sender. Fent la pujada o seguint recte, ambdues opcions s’acaben ajuntant al coll de Manter. En aquest punt hi ha un pal indicatiu. Podem anar en direcció al Puigsacalm pels senders evidents que surten del coll però penso que és millor seguir el filat, ja que, tot i fer una mica més llarg a causa de la marrada que es fa, ens evitarà una petita pujada pel mig del camp.\nSeguint el filat o anant pel sender, finalment s’arriba als rasos de Manter i a un altre pal indicador. De nou seguim en direcció al Puigsacalm. Un altre pal el trobarem als Clivillers. Passem una porta de fusta i continuem en direcció a l’objectiu del dia. Abans de fer el cim del Puigsacalm es pot fer un altre cim, el germà petit, el Puigsacalm xic. A qui els agradin els geocaches en podran esborrar un. I ja posats es fa tot el cordal, el Puigsacalm xic, el Puigsacalm i el puig dels Llops.\nSeguint el camí es fa un descens trepidant i en alguns trams complicat, fins a aterrar al coll de Santa Magdalena. Si no es vol pujar al puig Corneli, fàcil des del coll, es pot fer més curt baixant pel sender en direcció a Santa Magdalena. Si es fa el puig, per terreny de pastura es baixa a l’ermita refugi de Santa Magdalena del Mont. De nou seguim la pista, evident, que fan servir els operaris que fan el manteniment de les instal·lacions que hi ha al peu del puig Corneli.\nTrobem un nus de pistes que s’ajunten. Per un costat tenim la que baixa del coll de Santa Magdalena, Continuem recte en direcció al salt de Sallent. Sempre pista i sempre senyalitzada, ara ja amb pintura groga d’Itinerànnia. Arribats al desviament del salt, val la pena, hi hagi aigua o no, desviar-se uns pocs metres de la pista per observar aquest paratge, impressionant. S’ha de vigilar, ja que per arribar a l’únic punt des del qual s’obté una bona vista de la paret s’ha de seguir un sender senyalitzat amb una fletxa de fusta però col·locada en el sentit contrari al de la nostra marxa, o sigui que el trobareu si aneu mirant de tant en tant a la vostra esquena.\nDe tornada a la pista, continuarem remuntant-la fins a arribar a un punt en el qual es veu un pal d’Itinerànnia a l’altre costat del riu que desguassa pel salt. No s’ha de creuar a l’altre costat. Seguint riu amunt, al cap de pocs metres, tornem a trobar senyals de sender d’Itinerànnia, que ens fan pujar, de valent, pels Graus. Seguint sempre els senyals s’arriba a una altra porta que hem de passar per acabar sortint a les tanques que encerclen el mas de Platraver.\nI d’allà al cotxe, fruint de la calma dels camps i recuperant-nos de la pujada.


"El Govern ha donat lliçons i ara es demostra que no ho fa millor" "El Govern ha donat lliçons i ara es demostra que no ho fa millor"\n“El Govern ha donat lliçons i ara es demostra que no ho fa millor”\n"El lideratge no ha estat clar. Ens hem passat 45 dies sense responsable de Salut Pública", critica el líder del PSC\nEl primer secretari del PSC, Miquel Iceta, ha censurat la gestió de la pandèmia de coronavirus per part de la Generalitat. “El Govern va estar durant uns quants mesos donant lliçons i les últimes setmanes es demostra que no ho han fet millor”, ha assenyalat Iceta en una entrevista dominical a ‘La Vanguardia’. “Ens pensàvem que la Generalitat havia aprofitar per preparar-se i estem millor en assistència sanitària, però no en prevenció”, ha continuat el líder del PSC, que ha defensat la ‘cogovernança’ i ha retret que el Govern sovint hagi rebutjat l’ajuda de l’Estat. “El lideratge no ha estat clar. Grups diferents d’experts assessorant el president i Salut, 45 dies sense responsable de Salut Pública, no ho entenc”, ha criticat Iceta.\nPer tot plegat, el primer secretari del PSC ha insistit en la necessitat d’unes eleccions a Catalunya al més aviat possible. “S’haurien d’haver fet el 12 de juliol, amb les gallegues i les basques. La legislatura està esgotada, Catalunya necessita un altre Govern, i els catalans, l’oportunitat de dir si volen quatre anys del mateix o volen un canvi que estem disposats a encapçalar”, ha apuntat Iceta, que també ha tancat les portes a un possible acord amb ERC. “ERC vol seguir en un projecte que divideix els catalans i trenca Espanya. Doncs amb el PSC, no. És lògic”, ha reflexionat en veu alta el primer secretari dels socialistes catalans, que ha afegit: “Dividir els catalans i trencar Espanya no sembla pragmatisme. Si es vol acord, es practica l’acord”.\nTaula de diàleg: “Per nosaltres no quedarà”\nSobre la taula de diàleg al juliol, Iceta encara la veu possible però difícil per “la divisió” dins el Govern Torra. “Per nosaltres no quedarà. Hi creiem i hi estem disposats. Però el Govern està dividit. És una dificultat objectiva, a més a més de la pressió electoral”, ha sentenciat el primer secretari del PSC. Finalment, Iceta ha opinat sobre l’espionatge al mòbil de Roger Torrent i les informacions que apunten al CNI. “Si ho denuncien i tenen proves, ho veurem. El millor és posar-ho en mans de la justícia”, ha comentat el líder del PSC. “Jo el que dic és que és gravíssim, no és acceptable i que s’esclareixi. I si se sap qui n’és el responsable, que li caigui tot el pes de la llei”, ha conclòs Iceta.


Catequesi Familiar: de juny 2015\nEvangeli de la setmana\nEstimaràs a Déu\nEls dibuixos de l'estiu potser no s'avindran amb l'evangeli del diumenge perquè en Fano enceta una sèrie de dibuixos dedicada als manaments.\nDIUMENGE XIII DURANT L'ANY (B) 28-06-2015\nEvangeli segons Sant Marc (Mc 5, 21-43)\nEn aquell temps, Jesús arribà en barca de l'altra riba del llac, molta gent es reuní al seu voltant, i es quedà vora l'aigua. Mentrestant, arriba un dels caps de sinagoga, que es deia Jaire, i, així que el veu se li llença als peus i, suplicant-lo amb tota l'ànima, li diu: «La meva filleta s'està morint. Veniu a imposar-li les mans perquè es posi bé i no es mori.» Jesús se n'anà amb ell, i el seguia molta gent. [Hi havia una dona que patia pèrdues de sang des de feia dotze anys. Havia consultat molts metges, que l'havien fet sofrir molt, i s'hi havia gastat tot el que tenia. No va millorar gens, sinó que anava de mal en pitjor. Aquesta dona, que havia sentit parlar de Jesús, se li acostà per darrere enmig de la gent i li tocà el mantell, perquè pensava: «Encara que li toqui només la roba que porta, ja em posaré bona.» A l'instant se li estroncà l'hemorràgia i sentí que el mal havia desaparegut. Jesús, que sabia prou bé el poder que havia sortit d'ell, es girà a l'instant i preguntava a la gent: «Qui m'ha tocat la roba?» Els deixebles li deien: «La gent us empeny pertot arreu, i pregunteu qui us ha tocat?» Però Jesús anava mirant, per veure qui ho havia fet. Llavors aquella dona, que sabia prou què havia passat, s'acostà tremolant de por, es prosternà davant d'ell i li digué tota la veritat. Jesús li respongué: «Filla, la teva fe t'ha salvat. Queda lliure de la teva malaltia i vés-te'n en pau». Encara parlava, que] arriben uns de casa del cap de sinagoga i li diuen: «La teva filla és morta. Què en trauràs d'amoïnar el mestre?». Però Jesús, sense fer cas del que acabava de sentir, diu al cap de sinagoga: «Tingues fe i no tinguis por.» I només va permetre que l'acompanyessin Pere, Jaume i Joan, el germà de Jaume. Quan arriben a la casa del cap de sinagoga, veu l'aldarull de la gent, que plorava i cridava fins a eixordar. Ell entra a casa i els diu: «Què són aquest aldarull i aquests plors? La criatura no és morta, sinó que dorm.» Ells se'n reien, però Jesús els fa sortir tots, pren només el pare i la mare de la nena amb els qui l'acompanyaven, entra a l'habitació, li dóna la mà i li diu: «Talita, cum», que vol dir: ‘Noia, aixeca't.' A l'instant la noia, que ja tenia dotze anys, s'aixecà i es posà a caminar. Ells no se'n sabien avenir. Jesús els prohibí, de tota manera, que fessin saber què havia passat. I els digué que donessin menjar a la noia.\nPren el timó de la meva vida\nDIUMENGE XII DURANT L'ANY (B) 21-06-2015\nEvangeli segons Sant Marc (Mc 4, 35-40)\nUn dia, cap al tard, Jesús diu als deixebles: «Passem a l'altra riba.» Deixaren, doncs, la gent, i se l'endugueren en la mateixa barca on es trobava. Vora d'ells seguien també altres barques. Mentrestant s'aixecà un temporal de vent tan fort que les onades queien sobre la barca i s'anava omplint. Jesús era a popa, dormint amb el cap reclinat en un coixí. Ells el criden i li diuen: «Mestre, no veieu que ens enfonsem?» Jesús es desvetllà, renyà el vent i digué a l'aigua: «Calla i estigues quieta.» El vent amainà i seguí una gran bonança. Després els digué: «Per què sou tan porucs? Encara no teniu fe?» Ells, plens de gran respecte, es preguntaven l'un a l'altre: «Qui deu ser aquest, que fins el vent i l'aigua l'obeeixen?»\nLlavors en mans de Déu\nDIUMENGE XI DURANT L'ANY (B) 14-06-2015\nEvangeli segons Sant Marc (Mc 4, 26-34)\nCorpus: Acollir i compartir\nCORPUS CHRISTI (B) 07-06-2015\nEvangeli segons Sant Marc (Mc 14, 12-16.22-26)\nEl primer dia dels Àzims, quan la gent immolava l'anyell pasqual, els deixebles digueren a Jesús: «On voleu que anem a preparar-vos el lloc perquè puguem menjar l'anyell pasqual?» Ell envià dos dels seus deixebles amb aquesta consigna: «Aneu a la ciutat i us trobareu amb un home que duu una gerra d'aigua. Seguiu-lo, i allà on entri digueu al cap de casa: El mestre pregunta on l'allotjareu per poder menjar l'anyell pasqual amb els seus deixebles. Ell us ensenyarà dalt la casa una sala gran, arreglada amb estores i coixins. Prepareu-nos allà el sopar.» Els deixebles se n'anaren. Arribant a la ciutat, ho trobaren tot com Jesús els ho havia dit i prepararen el sopar pasqual. I mentre menjaven, Jesús prengué el pa, digué la benedicció, el partí, els el donà i digué: «Preneu-lo: això és el meu cos.» Després prengué el calze, digué l'acció de gràcies, els el donà i en begueren tots. I els digué: «Això és la meva sang, la sang de l'aliança, vessada per tots els homes. Us ho dic amb tota veritat: Ja no beuré més d'aquest fruit de la vinya fins el dia que en beuré de novell en el regne de Déu.» Després de cantar l'himne, sortiren cap a la muntanya de les Oliveres.\nFANO amb frases\nDibuixos FANO Color\nSigue el tablero FANO _L'evangeli del diumenge_ de Cuqui en Pinterest.\nDibuixos FANO Blanc i Negre\nSigue el tablero FANO (L'evangeli del diumenge)_bn de Cuqui en Pinterest.\nQUE ENS POT INTERESSAR?\nL'evangeli del dia\nSecretariat Interdiocesà de Catequesi\nDibuix de la setmana (266)\nEines catequètiques (10)\nJornada mundial del pobre (1)\nLa Passió (1)\nTrobada Catequesi (1)


Dels túnels de Collserola | FEM vallès\nby Arnau Vila | nov. 2, 2021 | Articles | Ferrocarrils | 0 comments\nArticle de Manel Larrosa publicat al Diari de Sabadell el 30 d’octubre de 2021.\nAquests túnels han portat debat des que Porcioles en va formular tres per a cotxes per allà els anys seixanta. Se n’ha fet un, per Vallvidrera, en el moment en que es varen construir les rondes de Barcelona i amb elles formaven junts un canvi de sistema. Del possible túnel Central ningú n’ha parlat mai més i del d’Horta, encara reivindicat per algunes veus, ha quedat descartat pel pla territorial. És fàcil d’entendre: sense més xarxa dins Barcelona el col·lapse augmentaria. Sense branques i amb un sol tronc un arbre no funciona. Sense les rondes, el de Vallvidrera també hauria estat inútil.\nAra la disputa és de túnels ferroviaris. I ja en tenim un, el dels FGC, datat del 1917, que va des del baixador de Vallvidrera a Peu de Funicular, però actualment aquest ja és un eix massa dens, el més prioritari de reforçar com accés a Barcelona en tots els sentits d’accés radial a la capital.\nSi un túnel vial demana rondes i avingudes de distribució, un de ferroviari demana no fer culs de sac, construir línies passants que travessin tota la ciutat o, si més no, potents estacions terminals i, sempre, amb una visó regional àmplia.\nUn túnel ferroviari demana no fer culs de sac, construir línies passants que travessin tota la ciutat o, si més no, potents estacions terminals amb una visó regional àmplia.\nAvui paguem el preu d’una estació de Pl. Catalunya que no pot emetre més combois, perquè en genera un cada 20 segons durant moltes hores i en rep uns altres tants en sentit contrari, amb encreuaments amb els que en surten. L’opció raonable seria unir els dos culs de sac de FGC, el del Vallès i el del Baix, en una sola línia passant, tot aprofitant l’allargament de la línia del Baix per unir-la amb la del Vallès. Això permetria deixar com a metro urbà la línia entre Pl. Catalunya i Sarrià. I, al mateix temps, encomanar l’ample internacional del Vallès al carrilet del Baix (que encara és d’ample mètric!). Aquesta lògica, que canvia una part del sistema i simultàniament el millora sencer, s’allunyaria d’un projecte alternatiu com seria el de fer una línia per Horta, totalment nova, la qual no es pot descartar, certament, però tampoc resulta ni madura ni prioritària.\nL’opció raonable seria unir els dos culs de sac de FGC, el del Vallès i el del Baix, en una sola línia passant, tot aprofitant l’allargament de la línia del Baix per unir-la amb la del Vallès.\nUna línia per Horta està molt verda i poc estudiada, a part de tenir dificultats severes. Perquè no està clar el seu pas de Terrassa a Sabadell, tampoc la unió amb la xarxa actual i per on ha d’enfilar vers la UAB i Cerdanyola, per després de 14 km de túnel deixar-nos a un espai poc cèntric com és la Plaça de les Glòries i sense cap estació terminal. En nou cul de sac?, amb la idea de continuar cap oest de l’eixample?, o cap el Poble Nou i morir encastada a la serra de Marina, a Santa Coloma, com hi ha qui ho ha dibuixat?\nI podem preguntar-nos si realment cal un tercer accés a l’est de Barcelona, quan tenim l’accés de dues línies de rodalies pel Besòs i la Meridiana? Amb la futura estació de la Sagrera en marxa, FGC no podria fer servir el túnel de Meridiana, perquè les rodalies R4 passaran a la Sagrera?, no podrien fer servir l’estació de França com alternativa ja existent? tot està obert, però el que és clar és que les inversions han de ser més fora capital que dins d’ella, perquè aquesta ja vessa de xarxa rodejada d’una perifèria pobre.\nTot està obert, però el que és clar és que les inversions han de ser més fora capital que dins d’ella, perquè aquesta ja vessa de xarxa rodejada d’una perifèria pobre.\nPer contra, la reforma parcial de la línia actual aprofitaria l’allargament de la L8 de FGC, com també els dos ramals des de Sant Cugat a Terrassa i Sabadell i per això resulta més econòmica. També empata el servei a les dues ciutats, quan la versió per Horta, a part de més cara i sense projecte clar, deixa el servei a Terrassa en una segona fase d’execució i de major distància respecte a Barcelona.\nLa reforma parcial de la línia actual aprofitaria l’allargament de la L8 de FGC, com també els dos ramals des de Sant Cugat a Terrassa i Sabadell i per això resulta més econòmica.\nSi no es valoren aquests conjunt de factors, seguim en una disputa simplista, perquè l’argument de connectar-nos amb el 22@ pot semblar suficient per a traçar ferrocarrils, però no ho és, perquè parlem d’obres costoses i que no es poden improvisar sense una visió sencera del territori. I, no obstant, alguns pronunciaments polítics i d’alguna entitat van per aquí, trencant un treball que hauria de ser més rigorós i molt més acordat.


Revisió de la serra de la màquina 2705 de 10 polzades de contractistes Makita 2705, juliol de 2020 - Sierra De Potència\nRevisió de la serra de taulers de contractistes de Makita 2705 de 10 polzades\nSerra de taula per a contractistes de Makita 2705 de 10 polzades\nLa serra de contractistes Makita 2705 de 10 polzades és una potent eina que ajudarà a fer canvis sorprenents en la forma de treballar. El disseny atent i les tecnologies incorporades fan que el treball amb la fusta sigui una tasca molt més senzilla i permeten tornar als fonaments bàsics en lloc d’haver de preocupar-se de lluitar contra els vostres equips.\nLa serra de contractistes Makita 2705 de 10 polzades té moltes característiques que podreu apreciar de seguida. El dispositiu es pot muntar mitjançant un enfocament tecnològic sense eines. Gràcies a aquesta previsió, podreu ajustar fàcilment el sistema de protecció de fulles modular o la protecció de fulles. La Taula Makita 2705 de 10 polzades es mostra divertida amb un impressionant motor de 15 amperis capaç d’aconseguir fins a 4.800 rpm gràcies al seu impressionant disseny.\nA més, la taula de la serra de taula de 10 polzades de Makita 2705 de 10 polzades està construïda per ampliar-se, donant als operadors més marge per treballar amb ells a la feina. Això us ha d’ajudar a agafar juntes més llargues de fins a 25 polzades de llarg. També quedarà impressionat amb la gran capacitat de tall i la capacitat per adaptar-se a fulles més llargues. T'agradarà que hagi vist la taula Taula Makita 2705 de 10 polzades i que et pugui ajudar a fer la teva feina de manera més ràpida i eficaç.\nLa serra de taula de polzades Makita 2705 de 10 polzades també inclou una fulla inclinada en carbur de 32 dents, una tanca de trencament, un mitre, un pal d’empenta, dues claus de fulla, una clau de soca, un sistema de protecció de fulles modular i un mànec anticickback independent.\nInclou amb pata anti-retrocés\nPorta un sistema de protecció de fulles\nClau de presa de taula\nClaus de fulla\nEstripar la tanca\nTé una fulla de 32 dents\nPot encaixar fulles de dado més llargues\nEs poden extreure fins a taules de fins a 25 polzades\nPot arribar fins a 4.800 rpm\nFunciona amb un motor de taula de 15 amp\nHem utilitzat les ressenyes de clients, la classificació d’editor i la informació del fabricant d’Amazon per trobar les deu millors opcions a l’hora de fer una botiga petita ...\nbateries de tractor de gespa\nrevisió negra i decker bv5600\nencaminador de taula


Espai patrocinat per la Regidoria de Cultura, Patrimoni i Tradicions.\nEn primer lloc una valoració de la legislatura fins el moment. Podries destacar els aspectes més positius d’aquests gairebé tres anys que porteu com a equip de govern?\nL’Ajuntament de Biar ha determinat un canvi de polítiques. És molt visible, comence per les meves àrees, per la inversió en igualtat o cultura. S’han visibilitat coses que fins el moment no havien passat. La gent del poble està molt satisfeta del programa Estiu Biar per la dinamització, i ha repercutit positivament en el comerç i l’hostaleria de Biar. Després en el programa d’Igualtat molta satisfacció. Fins el 2015 no s’havia fet res, i actualment ja hi ha un moviment feminista que vol consolidar-se, l’Associació de Dones que funciona com a tal, han canviat fins i tot el nom, i polítiques contra la violència de gènere que es realitzen a l’Institut, entre moltes altres activitats.\nEn les altres àrees dels companys d’equip de govern hem demostrat el canvi que esperava la gent. Certes coses podrien canviar perquè totes les coses són millorables. Sí que està la bona voluntat i el canvi d’un ajuntament que treballa per a les persones i no que les persones hagen de vindre a sol·licitar a l’ajuntament, com si fora una entitat superior. Este equip de govern creu que l’ajuntament és del poble i és a qui ha de respondre.\nI els aspectes negatius, o que hauríeu fet d’alguna altra manera?\nEste govern plural, igual que el del Botànic, provoca que com és la primera volta hi ha coses que la gent no ha pogut entendre. Quan governa un partit per majoria absoluta tot és molt unilateral. Fins el moment es funcionava de manera molt unilateral, per no dir unipersonal. Hi ha diferents opinions i diferents maneres de fer les coses. A millorar? En alguns casos podria haver-se atès millor a la gent, el diàleg era molt important i de vegades no ha existit. Això ha portat alguns problemes, però hem aprés. Després les qüestions internes, molta gent pensa que no funcionem, que no hi ha unitat a l’equip de govern... Sí que hi ha unitat, perquè l’ajuntament treballa moltíssimes coses, no només el que es veu, la feina administrativa interna i decidir les polítiques. No hem pogut arribar a fer tot el programa d’accessibilitat d’un ajuntament, treballar un poc més la implicació ciutadana, que també és bilateral. La participació ciutadana ha millorat, s’ha format el consell de cultura, d’esports, el consell de participació es reuneix més que antigament, s’han fet els pressupostos participatius... Però la gent s’ha d’implicar molt més, i això suposa que hi haja moments de confrontació d’opinions diverses, de maneres de fer les coses. Això és molt bonic a l’hora de treballar, no és còmode però sí molt bonic.\nCom és la relació amb la resta d’equips de govern?\nAls partits ha costat acostumar-nos a esta dinàmica. L’alcaldia l'ostenta el PSPV perquè va obtindre un resultat de tres regidors, Compromís dos i EUPV un. T’hi has d’acostumar a funcionar d’aquesta manera plural. En alguns moments Compromís podem pensar d’una manera i Esquerra Unida o el PSPV d’una altra, però finalment les qüestions de partit sempre s’han quedat fora pels interessos de les persones del poble. Si Cultura la gestionés EUPV o el PSPV faria alguna cosa diferent, perquè sempre som persones les que gestionem les coses però això no vol dir que impedisca que siga millor o que no pugues fer res pel poble. Tots ens respectem en les nostres àrees, sempre que no hi haja un entrebanc, un problema o una cosa greu pels interessos de la ciutadania.\nQuin era l’estat de la cultura a Biar quan vau entrar a l’equip de govern?\nL’estat de la cultura era un poc lamentable, entesa des d’una administració que treballa per la cultura, perquè s’estava sobrevivint a través de les activitats [de les associacions]. Afortunadament Biar té un gran teixit associatiu, amb gran inquietud de treball i de fer coses pel poble i portar el nom de Biar fora, és d’agrair infinitament. Des de la Colla de Dolçaines, Cors i Danses, Sagueta Nova, La Societat Unió Musical Biar, el Grup de Teatre... Sempre han treballat altruístament, per fer cultura sense cap altre interès. Però un ajuntament ha de reforçar i fomentar la cultura per a tota la gent, per al poble, ha de tindre un programa i això no existia. Hi havia una inversió pressupostària de 15.000€ que es quedaven sense gastar. Nosaltres vam augmentar la partida perquè, com diu el lema de cultura, “Invertim en la cultura, invertim en les persones”. La cultura és fonamental pel dia a dia de les persones. S’ha de fomentar teatralment, s’ha de formar culturalment, dansa, arts escèniques, pictòriques, etc.\nQuin es el projecte cultural que heu defensat per a Biar?\nPer un costat, fomentar totes les activitats d’este associacionisme. Promocionar les que ells fan i donar suport amb altres activitats relacionades. Si estic en un grup de danses el que m’agrada és veure altres grups, o dansa en general. Biar té molts espais culturals coberts a través de les associacions. Un altre dels interessos va ser fomentar a totes les persones que, malauradament, no poden treballar a la cultura des de Biar perquè no hi ha un teixit cultural empresarial i estan en altres llocs. Donar-los un espai perquè pogueren mostrar el seu treball. Ja es feia, això sí, en les Jornades Trombonístiques, que tenen moltes edicions. S’ha fomentat també el cant coral amb Teresa Albero, va a fer-se amb la trompa amb Vicent Berbegal, s’ha fomentat la dansa amb Miguel Àngel Punzano. Són figures rellevants dins del món de la cultura que són de Biar i que fins el moment no havien tingut l’oportunitat de participar en la seua localitat. I ja per últim, fer un programa que englobe una anualitat. Que la cultura estiga present tot l’any, si bé és cert que hi ha èpoques en que les activitats baixen o es diversifiquen. Abans s’acabava en juliol amb les activitats de la cooperativa i el grup de danses, Sagueta Nova feia l’aplec en agost i ja no es feia res. No hi havia una gestió, un programa, una voluntat de donar a conèixer les activitats culturals.Que Biar siga un referent de cultura, ho manifesten persones que venen des de València o Alacant i diuen que un poble de 3.700 habitants ha fet un gran esforç per posar-se en el mapa des de l’àmbit cultural. Una altra cosa que hem fet, perquè els regidors i regidores som de pas i les polítiques van i venen, és consolidar que hi haja un programa cultural i la cultura siga una part fonamental de Biar. Hem creat una plaça de tècnic auxiliar de cultura perquè hi haja una organització administrativa des de l’ajuntament.\nEn una entrevista quan vau començar en el Govern per a Biar Digital deies que volíeu “tornar la cultura a Biar”, creus que ho heu aconseguit?\nVaig més pel camí que estem aconseguint-ho. Es poden millorar i fer més coses, segurament hi haurà algun àmbit que caldria fomentar i no hem aconseguit fer-ho com tocava. És notable tota l’activitat cultural, i així ho ha manifestat el poble. Hem passat de tindre quatre activitats anuals generades per l’ajuntament a més de quaranta. Hi ha voluntat i molt de treball i encara podem aconseguir moltes coses més.\nS’ha criticat una certa idea “folklortizada” de la cultura, de les activitats que es programen. Ho comparteixes?\nSempre assumisc les crítiques pensant perquè la gent les ha fet. Que s’entén per folklòric? M’agradaria parlar amb la gent que té esta opinió. Sí que s’ha fomentat la creació dels balls de Jesús, la figura del Rei Pàixaro i la festa de Sant Antoni, totes les festes d’estiu. De fet hem creat una regidoria que es diu Tradicions. Evidentment hi ha hagut una voluntat folklorista, encara que m’agradaria poder debatre que s’entén per folklorista. Ho entenc com a etnografia. Biar som un poble referent en qüestions tradicionals i històriques úniques. Tenim un patrimoni folklòric i hi ha tres associacions que es dediquen a potenciar-lo i treballar per ell. És important que un poble tinga una història etnogràfica peculiar i digna, i s’ha de reivindicar. Eixa és una decisió personal i de l’equip de govern, és una part important de la identitat del nostre poble. A part d’això, s’han fet activitats completament diverses que no s’havien fet mai. Si consideres que Pep Botifarra, Carles Dènia, Andreu Valor també son folkloristes perquè fan música en valencià... enguany ve un grup d’Oslo a fer jazz fusió, hem portat dansa contemporània amb Miguel Àngel Punzano.\nPotser el que més pesa a l’àrea de Cultura siga esta vessant més arrelada a les tradicions de Biar?\nEconòmicament no, però és el que més visibilitat té. Dansa contemporània pots veure’n a molts llocs però el Rei Pàixaro és únic ací. Quan tu viatges vols veure les coses peculiars, aleshores vendre en tota la premsa i mitjans de comunicació el que ens fa peculiars és més interessant per a la gent que puga vindre de fora. Eixe ha sigut un objectiu pensat, evidentment.\nSembla que el moviment feminista ha donat una passa endavant en els últims anys, amb una força i un teixit social que s’ha fet visible poc a poc arribant a convocar una vaga a nivell estatal. Des de la regidoria d’Igualtat com es veu aquesta embranzida?\nMeravellosament. Una de les grans satisfaccions com a Biarut és el fet que el moviment feminista es consolide a Biar i siga un referent. Que Biar aparega a llocs molts diversos, hem estat a Astigarraga, a Suècia, dins del projecte “Madejas contra la violencia de genero”. I sobretot el fet de veure un 8 de març, 25 de novembre o un dia que es fa una concentració en poc temps perquè han assassinat d’una dona o una decisió judicial contraria al moviment feminista...que hi haja gent a la plaça. El tema feminisme i el tema de la identitat sexual i afectiva van molt lligats, per aconseguir els mateixos drets per tots els costats. Que la gent parle i es decidisca a visibilitzar i treballar, i et manifesten des de diverses associacions que volen treballar pel feminisme i des d’una perspectiva feminista. No se si he aportat un granet o no en eixe aspecte, però hem sent orgullós que això s’haja consolidat a nivell estatal fins i tot. I que Biar aparega quan hi ha moviments, com quan ens vam tancar a l’ajuntament per la decisió del Pacte estatal contra la violència de gènere, que continua sense complir-se. En totes les polítiques que estan fent-se a l’institut. Que Biar estiga dins el projecte Madejas i siga “poble per la diversitat”. Estic satisfet en eixe àmbit per la implicació social que ha tingut.\nA un any d’eleccions locals i autonòmiques, comencen a haver els primers moviments preelectorals. Es parla d’una oferta de coalició de Podem a EUPV i Compromís, a l’estil de “A la valenciana” que es va emprar per a les eleccions estatals i va anar acompanyada de controvèrsia. Com veu eixa possibilitat?\nNo estic ficat en les negociacions de partit. Compromís ha demostrat que tenia un compromís amb la ciutadania, de treball, de fer les coses de manera honrada amb un gran programa. Ho hem demostrat i Compromís ara està sòlid. Hem fet unes polítiques socials que han tornat a la ciutadania els seus drets, s’ha cobert la dependència, som ciutat acollidora i Biar també ho és des de 2015. Hem demostrat en les polítiques que ens importen les persones, també en la implicació cultural. Hi havia molt de treball per fer i molts pocs diners. Aliances, a Biar no tenim una coalició de Podem per poder-ho parlar, negociar. De vegades les coalicions molt grans no funcionen com haurien de funcionar, no sempre sumen els vots. Confie plenament en la gestió de la nostra cap, Àgueda Micó, que ens ha visitat varies vegades. Se que la decisió de la permanent de Compromís serà pertinent. Mai em sobra ni em molesta ningú. Si ens unim treballarem junts i juntes i sinó hem demostrat suficientment quina és la nostra vàlua per a poder gestionar.\nCom pot influir el canvi de govern espanyol, ara amb el PSOE i Pedro Sánchez al capdavant, en el govern valencià també encapçalat pel PSPV amb Ximo Puig però que mana junt amb Compromís?\nM’agradaria que eixe canvi haguera sigut més patent. Com ha manifestat el nostre diputat en el Congrés, Joan Baldoví, junt amb Marta Sorlí, a Madrid, el vam votar [a Pedro Sánchez] perquè les polítiques del PP ens afonen, no eren unes bones polítiques de gestió i així estàvem comprovant-ho tota la ciutadania. Amb el govern del socialista Pedro Sànchez confiem que hi haurà una millor gestió, però nosaltres estem ací pels interessos dels valencians i les valencianes. Baldoví va manifestar que el vot de Compromís no va ser perquè als valencians ens deixara denostats com estem. Som la societat, el país, que menys inversió té per part de l’Estat, som un poble que paguem com si forem rics i som pobres, la nostra renda està baixíssima i no hi ha inversió. Sembla que no van a fer cap cosa extraordinària per a València, continuem igual que amb el senyor Montoro. Quin avantatge tenim els valencians de tindre un govern d’este estil? Espere que el president Ximo Puig intercedisca i presione perquè tingam el finançament i les inversions justes. No tenim el Corredor Mediterrani. Ho va explicar molt bé Baldoví. El nostre territori genera una barra de pa que donem a Madrid. Després per a menjar necessitem mitja però ens porten la punta del pa, per tant sempre tindrem fam. Si generem una, dóna’ns el que necessitem perquè les escoles i els polígons estiguen modernitzats, per tindre unes carreteres dignes, perquè no tingam més autopistes... pel dia a dia. Fa falta que des del govern central entenguen que els valencians som els que menys inversions tenim i els alacantins som els que menys inversions tenim dins de València. Quan diuen que cal canviar totes les faroles, és que no tenim més recursos i cal una inversió. Finalment tots els recursos que tenim ací se’n van a Madrid i després tornen. Ja està bé, portem molts anys així. I ja no ho diu només Compromís, que portem molts anys dient-ho. Quant se sumen els empresaris, els sindicats, tots els partits polítics menys el PP... Ara que hi ha un govern d’esquerres a Madrid això s’hauria de contemplar. Ja no és hora de prometre, és hora de comprometre’s i fer les coses.\nPREGUNTES DELS LECTORS I LECTORES DE BIAR DIGITAL\nA mesos de les eleccions locals, tornaràs a encapçalar la llista electoral de Compromís?\nCompromís no funciona unilateralment i hi ha un col·lectiu que funciona per assemblea. Si l’assemblea decideix i no hi ha altre candidat o candidata que vulga encapçalar la llista, jo em tornaré a presentar. Però això no ho decidiré jo, decidiré si em torne a presentar que en principi sí. Ho decidirà el col·lectiu local amb tots els militants i simpatitzants.\nTens intencions de continuar en política fora de l’àmbit local. Bé a Diputació, les Corts o altres institucions de la Generalitat?\nNo és la primera volta que hem fan eixa pregunta, de fet m’havien preguntat si me n’anava a València a Conselleria. Tinc molt bones relacions, afortunadament, amb molts Consellers, dins del partit, estic en la executiva comarcal, en el Gabinet d’Implantació. Realment he gaudit a nivell polític fora de l’Administració pública. Estic a disposició de qualsevol cosa que puguera oferir el partit però la meua voluntat és continuar treballant per i a Biar. Si em tornara a presentar a les eleccions i així ho vulguera el col·lectiu de Compromís, m’agradaria poder arribar a ser alcalde de Biar, evidentment, igual que els diferents candidats i candidates. Ara per ara no tinc cap oferta i continue treballant, fins i tot si me la feren no se que pot passar. M’ho hauria de plantejar però ara no és el cas. Així ho he manifestat a diversos consells nacionals de Compromís que vull continuar treballant per a Biar.\nEs percep un cert malestar amb la tasca del govern municipal i en concret en el paper de Compromís i Esquerra Unida en no aturar certes decisions i actituds de l’alcalde, Julio Sanjuan?\nVa haver malestar, seria una tonteria dir que no. I una certa discrepància de maneres de fer les coses. La gent ho parla pel carrer però nosaltres ho parlem als despatxos i els telèfons van i venen de seguida. Cada persona és lliure de treballar com creu, però després estem les altres persones per dir si això ens ha paregut bé o no. Ací no hi ha un “jo dic açò” i és el que s’ha de fer, així es funcionava abans. Si una persona es reuneix i té un enfrontament amb una altra persona, i jo no estic a eixa reunió, no podem solucionar cada persona com és. El que dic és que açò no ens ha paregut bé i s’ha de rectificar, i prenem decisions. Referent als temes que han hagut més discrepàncies hem manifestat públicament quina era la nostra visió. Això ens ha impedit continuar treballant? No. Això és el que utilitza el PP per dir que no hi ha unió, que no funciona. L’ajuntament funciona. El PP ha passat tres anys dient que malbaratem els diners, que no sabem gestionar, que no sabem fer les coses, i els hem demostrat que hem complit tots els anys la regla de “gasto”, que som més estrictes que quan ells governaven, hem complit la regla d’estabilitat. Ho tenim tot a l’ordre del dia. M’alegre que hagen canviat el seu discurs, perquè fins ara tot el que fèiem era gastar i ara ja estan parlant d’invertir, cosa que els he dit durant els passats dos anys. A l’últim plenari ja van dir “és que vostès inverteixen en cultura i nosaltres invertiríem en...”\nÉs una discrepància ideològica.\nClar. Però que no hem diguen que gaste, perquè jo manifestava “vostès creuen que gastar en cultura, tradicions, igualtat és gastar. Vostès prefereixen fer obres”. Ho considere invertir i ells sembla que ho han recapacitat i ara també, em vaig alegrar molt d’eixa tessitura. Hem demostrat que poden haver discrepàncies perquè som tres partits governant. Ells [el PP] tampoc van entrar per majoria absoluta, van pactar amb Biaruts per Biar, recordem-ho, i també tenien moltes discrepàncies. Tu has de mirar pel poble tot i les discrepàncies i ells també van fer això. Però ara l’argument és que no funcionen els tripartits i els pactes per tal d’intentar convèncer a la gent d’una cosa que no és certa. Fins i tot a les famílies hi ha discrepàncies i això és bonic i enriquidor pel poble. Els futurs governs són de coalicions, pactes i unions, governs plurals. No hi ha només un criteri, que si a més és unipersonal que només passa pel cap de llista, alcalde o alcaldessa del moment, és una persona. Ara almenys hi ha tres portaveus, que ja indicaria pluralitat, i cada àrea te el seu vot, veu i gestió. Hi ha moltes més visions. No hi ha res unilateral. Hi ha discrepàncies, perquè hi ha que negociar.\nA nivell personal, em duc bé en totes les persones i m’agradaria dur-me millor amb els qui formem la corporació municipal. Els plenaris últimament han sigut desagradables, mai m’ha agradat alçar la veu. Els plenaris haurien de ser més participatius, per part de la gent del poble però és un acte que hauria d’interessar molt però no és atractiu, i de vegades hi ha discussions que des d’un punt de vista de debats i parlaments s’hauria de respectar. Passa també al congrés a Madrid. De vegades és un circ, a veure qui la diu més grossa. No em sembla ni enriquidor ni donem cap exemple d’educació. Des del respecte s’ha de parlar tot. He tingut algun enfrontament, sí és cert que tinc una veu que la projecte molt. Quan el PP ha dit alguna cosa i la he considerat digna s’ha contemplat. Per exemple quan es va aprovar el reglament de la Casa de Cultura, que fins el 2017 no en tenia, igual que el pla d’evacuació, que tampoc estava i hem fet ara, van fer un suggeriment que era oportú i no s’havia contemplat. Si ens escoltem... però hi ha molts interessos partidistes i intencions d’arribar a altres llocs políticament. Si haguera volgut fer això m’hauria presentat com a coordinador o haguera anat al consell nacional. No hem plantege més enllà de treballar a Biar. Si després pensen que per la bona gestió que s’ha fet correspon, mai vaig a demanar res però sempre és d’agrair. El meu poble és la prioritat.\nVist 1447 vegades


La Jornada Càpsula es trasllada a l’INS Taradell - Ajuntament de Taradell\nLa Jornada Càpsula es trasllada a l’INS Taradell\nDel 21/04/2021 al 31/05/2022\nL'actual situació de pandèmia ha afectat, també, la normal realització de les Jornades Càpsula del curs 20/21 a la comarca d'Osona. Degut a l'impediment de poder-les desenvolupar al Recinte Firal El Sucre de Vic, Càpsula s'ha traslladat a l'INS Taradell per tal d'informar i orientar a les joves de 4t d'ESO en la seva decisió per als estudis post obligatoris.\nEl conjunt de referents juvenils dels municipis que engloben l'INS Taradell s'han adaptat a les necessitats del centre per tal d'assistir a les aules i informar a les alumnes de les diferents opcions que hi ha a la comarca i ajudar-les en el procés d'identificar els seus interessos per tal de prendre la decisió de forma més raonada.\nLa finalització de l'etapa educativa obligatòria moltes vegades pot ser difícil, ja que es desconeix què fer després. L'objectiu d'aquestes jornades és precisament guiar a les alumnes a escollir l'opció més adequada a les seves necessitats i interessos.\nParal·lelament a les sessions presencials al centre, s'ha habilitat la pàgina web osonajove.cat/capsula on es recull tota l'oferta formativa post obligatòria de la comarca. Aquesta estarà sempre activa i disponible, i s'anirà actualitzant.\nEl servei d'informació i orientació juvenil, a través de cita prèvia, ofereix suport a les inscripcions dels estudis post obligatoris, i està adreçat a totes aquelles persones que vulguin cursar un estudi post obligatori el proper curs 2021-2022 i tinguin dubtes o necessitin suport per omplir correctament els formularis.


Aposentada: * Autocrítica ...\nVaig a fer una autocrítica del que he publicat fins ara , sobretot quan a mancances. La motivació d´aquest blog, ha sigut , ja des de l´inici, conèixer amb una ullada que és el que m´agrada i per tant intentar coneixer millor el meu pensament, esmolant així aquelles puntxes que ens acostumen a sortir en els humans i plens com estem de defectes, això em donarà feina, sabent per això, que és una tasca perdurable al llarg de la vida.\nHe cercat sempre anar publicant de má de l´inmediatesa, no fent esborralls, ni plantajaments previs, només seure a l´ordinador i deixar-me anar, buscant aquelles músiques que m´han acompanyat llargament i d´altres que he conegut més tard, donant-me igualment plaer. Quan a relats tots ells, en un lloc ó un altre i queda reflectit un troç de veritat, la meva veritat, que, segons la idea que tinc del que vull que sigui aquest blog, he barrejat amb la ficció... és una manera de motivar-me.\nTinc clar que vull anar introduint coses que faig de joieria, dibuix, escultura, etc. i també parlar sobre els llibres que llegeixo, pero tot plegat, d´una manera diguem-ne lleugera i variada. No pretenc fer un estudi en profunditat, perque m´agrada més la idea de fer-ne una distracció, que no pas un estudi, sino deixar constancia de les meves cabories diaries que mai no es concentren en una sola questió.\nAbans de seguir publicant, crec que és un bon exercici fer un parèntesi per observar amb més deteniment que pot mancar, que hi ha demés ó que està equivocat. Després continuaré publicant, que al cap i a la fí , és el que vaig començar a fer de molt jove... el fet d´escriure quan tenía 8 anys i poc després dibuixar. Molt més tardana va ser la lógica qui em va dir el que calía fer, estudiar, practicar i continuar aprenent... fins ara.\nPublicado por McVilla en 4:09


Col·lecció Local Alpicat: 2010\nEl diccionari és obra de Conxita Mir, Antonieta Jarne, Joan Sagués i Enric Vicedo. Presenta més de 1500 semblances dels polítics, professionals liberals, creadors, emprenedors, empreses, institucions i col·lectius més significats de les terres de Lleida del segle XX. A part dels quatre directors de l’obra també ha comptat amb un consell assessor (Jaume Barrull, Francesc Fité, Manuel Lladonosa, Ramon Morell i Albert Turull), tècnics, col·laboradors i més de cent redactors que han participat en aquest projecte. A més a més de les entrades biogràfiques el diccionari també ofereix uns apèndixs complementaris. El primer correspon a polítics, bisbes i governadors militars, i el segon a empreses i institucions econòmiques. També ofereix un índex onomàstic que facilita la consulta al lector.\nPublicat per Biblioteca Sant Bartomeu a 13:27 Cap comentari:\nEL FRED CANÓ DEL REVÒLVER\nRelat guanyador del Premi Literari de Narració Curta Vila d’Alcarràs 2007.\nEl protagonista és un periodista de successos d’un diari que comença a fer aigües. És l’encarregat de la noticia d’un assassinat relacionat amb gent benestant de la burgesia de la ciutat. Res és el que sembla en un matrimoni perfecte de cara a la galeria i la tragèdia és a tocar.\nPublicat per Biblioteca Sant Bartomeu a 13:25 Cap comentari:\nCOM LA VEU DE L'AIGUA\nPrimer disc editat del quartet lleidatà Envers, sobre poemes de Màrius Torres. Es tracta d’un encàrrec fet al grup per l’IEI per a commemorar el centenari del naixement d’aquest poeta. Composen el grup Envers Miquel Abella, José Ramón Madrid, Marc Magrí i Emília Rovira. L’Emília, qui posa veu al grup, i el Miquel són veïns del nostre municipi. El disc presenta una tria de nou poemes (datats entre 1937 i 1941) musicats majoritàriament pel Marc i per l’Emília, encara que també trobem un tema a càrrec del José Ramón i un altre del Miquel. Disc molt recomanable, amb poemes musicats i cantats bellíssimament.\nEtiquetes de comentaris: Emília Rovira-Obres, Miquel Abella-Obres\nAquest nou llibre representa la primera incursió de l’autor en la novel·la negra, després d’haver conreat fins ara la novel·la històrica. És inspirada en un cas real que data de l’any 2005: a l’Eix Transversal és trobada morta una prostituta que duu un tatuatge eròtic, tatuatge que coincideix amb el d’un home assassinat dos anys enrere. El protagonista de la novel·la és un escriptor en hores baixes que es posa a investigar la mort d’aquesta prostituta polonesa.\nPublicat per Biblioteca Sant Bartomeu a 13:22 Cap comentari:\nAquest llibre de l’historiador i professor d’Història medieval de la UdL Jordi Bolòs, veí del nostre municipi, mostra com era la ciutat de Lleida al segle XV, reconstruint el seu urbanisme de carrers, carrerons, places, edificis principals i cases dels artesans a través de la gran quantitat de documents que es conserven sobre la ciutat al final de l’edat mitjana.\nPublicat per Biblioteca Sant Bartomeu a 13:14 Cap comentari:


MANRESA CALIDOSCOPI: 1 ANY DE MANRESA CALIDOSCOPI\n1 ANY DE MANRESA CALIDOSCOPI\nManresa Calidoscopi fa un any. El 15 de desembre de 2006, aquest bloc començava amb un article dedicat al projecte dels nous jutjats de Manresa. Més tard han anat venint articles amb diversos temes que s'han centrat, sobretot, a l'entorn de remarcar la personalitat de la imatge urbanística i arquitectònica de la ciutat.\nUn interés per Manresa i un any que ha donat per més de 140 articles. Una petita enciclòpedia virtual de la ciutat en la qual podeu buscar retalls d'una Manresa a vegades amagada sota la boira però també amagada, o no, sota el desinterés, la poca confiança o la baixa autoestima dels ciutadans. Perquè això també ha fet Manresa i ja forma part de la seva manera de ser. També per això i per altres coses cal parlar-ne i que la ciutat tingui un lloc per ella al confús i globalitzat món de la xarxa virtual. Malgrat això, Manresa Calidoscopi, és un projecte marcat conscientment desde sempre per un principi i un final, com tot. Un final que segurament no serà gaire llunyà. Mentrestant em sento molt agraït que, durant el temps que sigui, pugui anar dedicant temps a Manresa dins l'àmbit del món virtual. Com a blocaire tindria tantes coses a dir.\nPersonalment he volgut aprofitar l'obertura a cada vegada més gent d'aquest interessant fenòmen anomenat Internet. Així tothom pot ensenyar o comunicar a qui ho vulgui la seva vida, els seus gustos o les seves obsessions. La meva obsessió ha estat Manresa, desde fa molts anys. Per això en aquest espai he volgut donar una nova dimensió a aquest particular món local que és Manresa. Canalitzar una llarga obsessió per convertir-la, a través d'aquest bloc, en una materialització virtual de la meva visió de la ciutat. Les ganes i el plaer de fer una mena d'homenatge a la ciutat en que visc i estimo per ser casa meva.\nManresa conté molts detractors, carregats de més o menys raó, que veuen la ciutat poc atractiva i plena d'una grisor que mai se n'acaba d'anar. La meva missió personal i secreta ha estat resistir-me a aquesta afirmació i gairebé sempre buscar-ne els punts més interessants, les visions, les imatges, els comportament més particulars que fan que Manresa, grisa o no, sigui el que és: Manresa. Perquè Manresa és Manresa i això vol dir que, per bo o per dolent, és com és i cal tenir en compte allò que la fa única dins un món tant cada vegada més petit i uniforme.\nUn espai virtual que busca mostrar un panorama determinat de la ciutat, buscar una Manresa personal, una Manresa manresana. Buscar una Manresa a través de textos, detalls i, sobretot, imatges. Una Manresa amb personalitat, poètica, interessant o simplement diferent. Una Manresa que potser no existeix i que, a vegades, penso que potser només existeix en els meu cap o en la meva manera de mirar les coses. Una Manresa potser, per alguns, aparentment només física i sense esperit. Però que crec que en té. Un esperit manresà que busco i vull transmetre i que potser ja no hi és o que potser no hi ha estat mai. Qui sap, potser només és una visió, una al·lucinació personal.\nUna opinió particular de Manresa i que tenia una forta necessitat de mostrar i d'explicar a algú, a qui ho desitgi o li interessi. Sino, per sort, sempre podreu tancar la finestra.\nMoltes gràcies a tots vosaltres: els visitants.\nPublicat per Calidoscopi a 17:34\nMoltes felicitats. La feina que fas al bloc en favor de la Manresa viva és encomiable. Segueix així i tant de bò en pugueu celebrar 50 més.\n16 de desembre de 2007, a les 14:21\nMoltes felicitats pel teu primer aniversari blocaire !!! Ja vaig dir-te en una ocasió, i ho continuo pensant, que els i les manresanes hem d'agraïr-te el poder descobrir, a través del teu bloc, aquella Manresa que fins ara passava inadvertida per a molts i moltes de nosaltres. Tot esperant, pel bé de Manresa, que no defalleixis, rep una salutació ben cordial.\n17 de desembre de 2007, a les 12:09\nUs agreixo el que heu escrit. Gràcies!!\n20 de desembre de 2007, a les 18:51\nfelicitats!Anem pel segons... no?\n20 de desembre de 2007, a les 23:27\nAnims i bona feina\n27 de desembre de 2007, a les 15:27\nVISTA AL PONT VELL\nEL XALET DE CASA CARITAT\nESPELMES PER SANTA LLÚCIA\nCATIFES DE FULLES\nLA SEU DESDE LA CATALANA\nCAMINS I COLLBAIX\nEL CAMPANAR DE LA SEU DESDE LA GUIA\nLES CIUTATS DE MANRESA\nSOROLLS I COLORS DE LA FIRA DE SANT ANDREU


Boda jueva - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl judaisme considera el matrimoni com a sant, com la santificació de la vida, el matrimoni és vist com una unió entre dues persones i el compliment dels manaments d'Adonai. Es duu a terme segons les normes establertes per la Torà, el Talmud i l'Halacà.\n1 La Ketubah\nLa ketubah (hebreu: כתובה, pl.Ketubot), és un tipus especial d'acord pre-nupcial jueu, es considera una part integral de la tradició del casament, i estableix els drets i les responsabilitats del nuvi (jatán), en relació amb la núvia (kalà), hebreu: כלה. Abans de la cerimònia del casament, el nuvi està d'acord amb els termes de la ketubah o contracte de matrimoni, en presència de dos testimonis, amb la qual cosa els testimonis signen la ketubah. El document detalla les obligacions de la parella, entre els quals hi ha l'alimentació, el vestit, i les relacions conjugals. Aquest document té el prestigi d'un acord jurídicament vinculant. Sovint s'escriu com un manuscrit il·luminat que s'emmarca i es mostra a casa. En el marc de la chuppah, és tradicional llegir la ketubah signada en veu alta, en general en arameu, però de vegades en hebreu. Tradicionalment, això es fa per separar les dues parts bàsiques del casament. Les parelles seculars poden optar per una versió més curta per a ser llegida. A més de ser sant, el judaisme considera el matrimoni com un contracte entre dues persones amb drets i obligacions legals.\nD'acord amb la visió jueva del matrimoni, el matrimoni és un contracte entre dues persones amb drets i obligacions legals. La ketubah és un contracte matrimonial que comporta obligacions conjugals i morals del marit cap a la seva esposa. Està signat pel nuvi, així com dos testimonis, i cal entregar el document a la núvia durant la cerimònia del casament. Està prohibit que les parelles jueves visquin juntes sense la ketubah, si es perd la ketubah o es destrueix, cal fer-ne un altre, aleshores una de nova haurà de ser escrita. El propòsit de la ketubah és protegir els drets de la dona durant el matrimoni, i en cas de divorci o viudetat.\nEl contingut de la ketubah és, en essència, un contracte d'un sol sentit que formalitza les diverses necessitats de l'Halacà (llei jueva) d'un marit jueu vis à vis seva dona. El marit jueu pren sobre si mateix en el ketubah l'obligació que li proporcionarà la seva dona tres coses principals: la roba, el menjar i les relacions conjugals, i també que se li pagarà una quantitat predeterminada de diners en efectiu en el cas del divorci. Així, el contingut de la ketubah determina essencialment la seguretat i la protecció de la dona i els seus drets en el matrimoni. A la tradicional cerimònia de casament jueva, la ketubah és signada per dos testimonis i és tradicionalment llegida en veu alta sota la chuppah.\nLa chuppah és la tenda sota la qual es casen els nuvis, i representa la llar a on els amants viuran plegats, és un mirall de la llar original jueva, la tenda d'Abraham i de Sara. També es pot fer servir un mantell de pregària (tallit) agafat pels quatre costats com a chuppah.\nEl judaisme considera el matrimoni com a sant, com la santificació de la vida. La paraula kiddushin, que significa "santificació", es fa servir en la literatura jueva quan es refereix al matrimoni. El matrimoni és vist com una unió espiritual entre dues persones i el compliment dels manaments d'Adonai.\nD'altra banda, el judaisme considera el matrimoni com un propòsit. D'acord amb la Torà, la dona va ser creada perquè "No és bo que l'home estigui sol". (Gènesi 2:18) A més, el matrimoni permet complir el primer manament: "Sigueu fecunds i multipliqueu-vos." (Gènesi 1:28)\nCal assenyalar que la institució del matrimoni en el judaisme, ha contribuït en gran manera a la supervivència jueva durant generacions. Tot i la dispersió dels jueus a tot el món, els jueus han aconseguit preservar el seu patrimoni religiós i cultural des de fa milers d'anys, gràcies a la santedat del matrimoni.\n↑ 1,0 1,1 1,2 [enllaç sense format] http://judaism.about.com/od/weddings/a/all_marriage.htm Judaism.about.com\n↑ [enllaç sense format] http://judaism.about.com/cs/jewishweddings/f/ketubah.htm Judaism.about.com\n↑ [enllaç sense format] http://www.netplaces.com/jewish-weddings/ritual-objects/chuppah-wedding-canopy.htm Netplaces.com\n↑ [enllaç sense format] http://www.biblegateway.com/passage/?search=genesis%202:18&version=RVC Llibre del Gènesi, Santa Bíblia.\n↑ [enllaç sense format] http://www.biblegateway.com/passage/?search=genesis%201:28&version=NTV Llibre del Gènesi, Santa Bíblia.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Boda jueva\nAskmoses.com Arxivat 2019-09-02 a Wayback Machine. (anglès)\nChabad.org Arxivat 2011-09-17 a Wayback Machine. (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Boda_jueva&oldid=29371441»\nDarrera modificació: 29 gen 2022 a les 22:42\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 gen 2022 a les 22:42.


Notícies - El Tast de Vins arriba a la desena edició amb un ple absolut\nEl Tast de Vins arriba a la desena edició amb un ple absolut\nel 27/jun/09 Damià Sánchez Festa Major PDF\nPle absolut aquest dissabte a la desena edició del Tast de vins amb ritme. La iniciativa, promoguda per Vins NOE, ha omplert el Claustre del Monestir amb totes les entrades venudes i 450 assistents. El tast de vins l'han ofert nou cellers i el ritme l'ha aportat el grup musical Twenty Flight Rock.\nEl Claustre del Monestir s'ha convertit per un vespre en el marc per degustar vins desconeguts i conversar amb els amics. Segons l'organització, aquest entorn és la clau de l'èxit. El gerent de vins NOE, Oleguer Martí, parla de ple absolut.\nEl marc incomparable del Claustre, conjuntament amb la música i el tast de vins, són les raons de l'èxit. Hem aconsegui el ple absolut.\nA l'acte hi han assistit 450 pesones, el nombre màxim d'assistents que permet l'organització. L'alcalde Recorder, present a l'acte, ha ressaltat que el tast de vins va ser una aposta arriscada, però que s'ha consolidat com un acte multitudinari de Festa Major.\nEn aquell moment va haver-hi alguna crítica, en contrast dels que vam defensar la cultura del vi. I ara sempre cal posar el cartell d'entrades acabades perquè es venen en un moment.\nUn total de nou cellers han presentat en aquesta edició les seves propostes als santcugatencs. Entre el públic, molts dels assistents que asseguren repeteixen any rere any.\nEl Claustre ho val tot i t'animes amb la beguda. / Passeges i parles amb els amics. / És un dels actes que més et permeten gaudir d'aquest espai tan acollidor.\nEl grup Twenty Flight Rock ha repassat grans èxits musicals durant la vetllada.\nPropostes musicals de la Festa Major: Oques Grasses\nEls cellers han permès tastar vins poc coneguts


Sessió informativa sobre la Zona de Baixes Emissions | Sants-Montjuïc\nMedi ambient. Dijous 12 de desembre a les 18 h al Saló de Plens de la seu del Districte.\nPer tal d’explicar a la ciutadania què passarà amb l’entrada en vigor de la Zona de Baixes Emissions (ZBE), el Districte de Sants-Montjuïc ofereix una sessió informativa.\nEl dijous 12 de desembre a les 18 h, el Saló de Plens de la seu del Districte (c. Creu Coberta, 104) acollirà aquesta trobada on s’informarà dels detalls de l’entrada en vigor de la ZBE i se’n resoldran els dubtes. Aquesta sessió també serà emesa per streaming.\nLa ZBE és una àrea protegida de més de 95 quilòmetres quadrats en la qual es prohibeix la circulació dels vehicles més contaminants els dies feiners, de 7 a 20 hores. Inclou tota la ciutat de Barcelona i una part o la totalitat dels municipis de l’Hospitalet de Llobregat, Cornellà de Llobregat, Esplugues de Llobregat i Sant Adrià de Besòs. Queden fora de la ZBE les rondes, el barri de Vallvidrera, el Tibidabo i les Planes i la Zona Franca.\nEntrarà en vigor a partir de l’1 de gener de 2020 i afectarà els vehicles que no tinguin el distintiu ambiental de la DGT, que certifica que són aptes per circular-hi. És a dir, els vehicles que no podran circular per la ZBE són els turismes de benzina matriculats abans del gener de l’any 2000 i dièsels matriculats abans del gener del 2006; les furgonetes matriculades abans de l’octubre de 1994 i les motos, ciclomotors i quadricicles matriculats abans del 2003.\nPodeu consultar tots els detalls de la ZBE al web zbe.barcelona.


Hotels econòmics a Saragossa.\n→ 1.340 establiments\nhotels barats a Saragossa\n4.396 clients d'Espanya han destacat Saragossa per a monuments! Més coses per fer a Saragossa.\nCerca hotels barats a Saragossa\nMés allotjaments a Saragossa:\nMolt bé 1.444 comentaris\nEl Tulip Inn Zaragoza Plaza Feria està situat al costat del PLAZA, el parc logístic més gran d'Europa, i a 10 minuts en cotxe del centre de Saragossa. "El llit molt còmode. L esmorzar no molt variat però bé,cafè molt bo."\nBé 157 comentaris\nThese modern and practical apartments are situated in the centre of the city, next to the Aljaferia Palace and 1 km from the Expo 2008 site. They come with free WiFi. "Even though it is difficult to find parking outsid…e building. 2 minute walking to Aljaferia Palace."\nBé 2.383 comentaris\nL'Hotel Paris Centro està situat en un edifici del segle XVIII, a Saragossa, i ofereix allotjaments amb internet WiFi gratuïta. "La situació, la tranquilitat i l'habitació."\nMolt bé 776 comentaris\nAquests apartaments totalment equipats estan situats en un edifici modernista al centre de Saragossa, a 500 m de la catedral de Saragossa. Hi ha Wi-Fi gratuït a tot l'hotel. "Esta molt bé i la situació es immillorable!!!"\nBé 390 comentaris\nEl Principe gaudeix d'una ubicació magnífica al centre històric de Saragossa, a menys de 100 metres de la plaça d'El Pilar. "the location, and beds were comfortable. very clean."\nBé 472 comentaris\nL'hotel Cesaraugusta està situat als afores del nucli antic de Saragossa, a 5 minuts a peu de l'arc romà de Puerta del Carmen i a 100 m del centre cultural CaixaForum. "Te pàrquing. Habitació gran. Cuarto de bany gran. Ubicació."\nBé 678 comentaris\nL'NH Sport està situat a prop de l'estació de tren de Portillo, a Saragossa. Està ben comunicat amb el centre de la ciutat i ofereix internet WiFi gratuïta a tot l'hotel. "L'hotel és perecte, qualitat preu súper bé. …y complert correctissim.\nVàrem estar molt agust."\nBé 1.451 comentaris\nL'Hotel Zaragoza Royal es troba al centre de Saragossa i ofereix WiFi gratuïta a les habitacions. L'estació de tren d'alta velocitat i el centre de conferències Feria de Zaragoza són a 20 minuts. "El tracte personal de recepció"\nBé 490 comentaris\nAquest hotel està situat en un parc empresarial proper a la zona de l'Expo 2008, a 2 km del centre de Saragossa. L'hotel està ben comunicat amb el centre de la ciutat. "Les habitacions són molt espaioses i els llits mol…és fer escala per seguir fent ruta per carretera."\nMolt bé 4.389 comentaris\nL'Hotel Avenida està situat al centre de Saragossa, a 3 minuts a peu de la basílica del Pilar. Ofereix internet WiFi gratuïta i habitacions amb aire condicionat i TV de pantalla plana. "Ubicació a prop del mercat i Bàsilica del Pilar, l…amb matalassos durs, no sorolls, i preu econòmic."\nTots els hotels barats de Saragossa\nEstalvia fins a un 50% a Saragossa


PSM-IV-ExM reclama l'ús sociosantari de Son Dureta i evitar la seva venda\nLa coalició insta el Govern a presentar un pla per recuperar l’espai de l’antic hospital davant les paraules del conseller Mesquida, qui va reconèixer al Parlament que no sabia què fer-ne\nRepresentants de la coalició PSM-IniciativaVerds-Entesa han penjat a la barrera de l'Hospital de Son Dureta una pancarta amb el lema "SON DURETA NO ESTÀ EN VENDA". Aquesta acció ve donada davant les declaracions de dimarts al Parlament del conseller de Sanitat, Antoni Mesquida, qui va reconèixer que no sabia què fer amb l'esmentat edifici. El grup parlamentari PSM-IV-ExM ha mostrat la seva preocupació per la indecisió de l'equip de Govern pel futur ús del complex, que actualment es troba en complet estat d'abandonament.\nLa diputada ecosocialista Fina Santiago, també s'ha referit a les paraules del vicepresident econòmic, Josep Ignasi Aguiló, en què reiteradament ha plantejat la possibilitat de la venda del solar de l’antic hospital. Al pla econòmic i financer que va presentar el Govern fa uns mesos es contemplen 11 milions d'ingressos amb venda de patrimoni, i fins ara, no s'ha donat a conèixer a què podria afectar. A més, la diputada recorda que a partir de dia 1 de gener, la titularitat del complex serà del Govern, per la qual cosa es podria confirmar aquesta opció.\nLa proposta del PSM-IV-ExM és establir un espai sociosanitari, ja que actualment l'edifici principal compta amb més de 50.000 metres quadrats rehabilitats, així com la possibilitat d'instal·lar oficines o dependències administratives compatibles, com ara la Conselleria de Sanitat i Benestar Social.\nSegons Santiago, "les necessitats de la nostra comunitat autònoma són molt elevades. Sobretot amb persones majors, discapacitats, persones amb problemes de salut mental o dependents". Per aquest motiu començaran amb una campanya on presentaran mocions als diferents ajuntaments on tenen representació així com fer tot el possible des del Parlament perquè el complex de Son Dureta continuï sent d'ús sociosanitari.


Més de 1.150 alumnes de la comarca d'Osona col·laboren en un projecte per produir biodièsel procedent d'olis de cuina residuals - Página web de projecteeduco\nActualment, els olis residuals estan sent recollits ja en escoles de diverses comarques catalanes (Bages, Barcelonès, El Berguedà, Osona i Vallès Occidental). A la comarca d’Osona concretament, des del passat mes de març ja s’han recollit 1.101 litres d’oli residual.\nL’escola emmagatzema els envasos en caixes apilables amb capacitat per a 10/12 envasos. Quan acumula100 litres l’escola contacta amb l’Associació d’Oli al Biodièsel (AOB) a través de la seva pàgina web i es passa a recollir-lo. Quan es comenci la fase pilot del projecte, els vehicles que s’utilitzaran per a la recollida dels olis residuals de les escoles i el seu transport fins a la planta pilot de biodièsel, consumiran el biodièsel produït, amb la qual cosa es garanteix la sostenibilitat del projecte i dels sistema en general.\nUn total de 1.180 alumnes de la comarca d’Osona participen en el projecte, concretament:\nTorelló: Fortià Solà (453 alumnes)\nSant Quirze de Besora: Segimon Comas (204 alumnes)\nLes Masies de Voltregà (La Gleva): Mare de Déu de La Gleva (157 alumnes)\nMuntanyola: Escola Muntanyola (53 alumnes)\nTaradell: Escola El Gurri (28 alumnes)\nSant Julià de Vilatorta: Escola Bellpuig (200 alumnes)\nViladrau: Els Castanyers (85 alumnes)


El Comú confia que el nou transport intern es posi en marxa ja l’estiu vinent | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEra una de les apostes electorals de Demòcrates a Canillo i aquest mateix estiu podria ser ja una realitat. I és que el consol major canillenc, Francesc Camp, està disposat a impulsar ja en aquest primer any de mandat un transport intern que serveixi per unir els diferents pobles i nuclis de la parròquia, un transport, però, que “ha d’anar adaptat al nombre de persones que el faran servir cada temporada”.\nPer això des del nou equip comunal es preveu un model de transport diferent en funció de si és hivern o estiu, dues opcions que també tindran un cost diferent per a les arques comunals. “A l’hivern, pel nombre de persones que viuen i pernocten a la parròquia, pot ser un transport permanent amb unes freqüències determinades”, va destacar Camp, que va deixar clar que, en canvi, de cara a “la resta de l’any veiem més un transport més a la demanda i pensat més per a la persona que viu a la parròquia que no en el turista”.\nD’aquesta manera, la voluntat de la corporació és “veure si ja podem implementar aquest transport a la demanda per l’estiu vinent” i en paral·lel anar treballant ja “en un transport més fix” de cara a la temporada d’hivern vinent, un treball que s’haurà de “complementar també amb el transport nacional”, com va apuntar Camp, que va recordar que “ja hi ha unes freqüències fixes i no ens hem de solapar”.\nAixí mateix, el cònsol major de Canillo va advertir que caldrà també estudiar molt bé el cost d’aquest projecte, ja que tenir unes línies fixes “vol dir disposar d’una flota de minibusos, i això lògicament té un cost”, mentre que “el transport a la demanda, que es podria fer amb un parell de taxis, “és menys costós i\nD’altra banda, però sense sortir de l’àmbit del transport, el Comú vol posar fil a l’agulla també en l’elaboració d’un pla de mobilitat. “Evidentment nosaltres tenim competències en carreteres secundàries i el Govern en la general, però sí que és cert que a Canillo tenim moments puntuals de molta densitat de trànsit i de la mà amb el Govern hem d’intentar mirar si hi ha solucions”, va assegurar Camp, que tot i admetre que “és difícil que s’eliminin les retencions perquè és impossible” es va mostrar convençut que si les cues es poguessin reduir i fer que en lloc de mitja hora, tres quarts d’hora o d’una hora siguin de menys temps ja seria un avenç significatiu”.\nMés enllà de la carretera general i dels problemes de baixada o arribada a les estacions d’esquí, Camp va recordar que a Canillo hi ha “dos punts negres” com són la pujada al mirador del Roc del Quer i l’entrada i la sortida a les escoles. Respecte al primer, el cònsol va remarcar que a l’agost “hi ha molt trànsit de cotxes i hi ha hagut queixes dels veïns”, motiu pel qual va apostar per “mirar si es pot fer algun tipus d’iniciativa perquè la gent aparqui a Canillo i pugi amb un bus, similar com es fa a la vall d’Incles”. Pel que fa a l’entrada i sortida de les escoles, i tot i que només es concentra en la part alta del poble, Camp va defensar també la necessitat de mirar “com es pot agilitzar”.\nAixí mateix, el cònsol canillenc va advertir que hi ha llocs “on els passos de vianants són perillosos perquè són poc visibles o perquè els vehicles circulen molt de pressa”, i va avançar que en alguns d’aquests punts “potser caldrà fer algun tipus de passarel·la o de túnel”. Sigui com sigui, i tot i que el pla de mobilitat és intern de la parròquia, Camp té clar que “quan afecti la carretera general ho haurem de fer conjuntament amb el Govern”.


Empresa constructora. Obra nova i construcció sostenible | ALFI Biocons\nSom una empresa constructora de Catalunya que camina amb pas ferm cap a una construcció sostenible.\nEns dediquem a la construcció d’habitatges amb criteris d’estalvi energètic o passivhaus per millorar l’economia domèstica, creant llars harmòniques i saludables.\nConstruïm edificis comercials, administratius i equipaments, fruit de la nostra experiència i ràpida capacitat d’execució, adaptant-nos a les necessitats dels nostres clients.\nRealitzem obres de construcció industrial, especialment projectes de certa complexitat arquitectònica; donant resposta als requeriments tècnics i funcionals d’aquest tipus d’edificis.\nEl nostre repte és aportar a qualsevol tipus de projecte de nova construcció els coneixements i l’experiència adquirida, per assolir uns espais saludables, eficients i respectuosos amb les persones i amb l’entorn.


Les relacions entre la família i l'escola, un objectiu comú.\nEn el present article, s'hi mostra una experiència sobre la coordinació entre dos cicles d'educació infantil a través del treball de l'alimentació i les emocions. Es fa mitjançant una sèrie d'activitats que involucren tant els infants com les famílies.\nTreballem les emocions a l'escola.\nEn l'àmbit escolar, molt freqüentment, les emocions hi han estat reprimides i mal vistes, igual com ha passat a la societat en general. Abans es podia reprimir a l'alumne a través d'una educació basada en l'autoritarisme, la por, la repressió i l'expulsió, però ara això ja no ens serveix. Tampoc no se'ns ha dotat encara de nous elements ni . . .\nL'«Escolta'm» i la gestió de les emocions.\nAquest article convida a endinsar-se en la mar de sentiments i d'emocions que dansen en aquest reduït espai de trobada que és l'aula petita. Un espai on aquests sentiments hi tenen cabuda i poden ser expressats, escoltats, legitimats i acompanyats. Un espai on s'escolta també des del cor, des d'una mirada diferent i des d'un nou rol.\nLa por: una emoció viscuda a l'escola.\nA l'aula de P5, hem conegut les pors dels infants i de les mares i els pares quan eren petits. Hem elaborat una proposta de treball al voltant d'aquestes pors i hem convidat l'alumnat a participar en aquesta emoció, reconeixent-la, expressant-la i compartint-la, alhora que les criatures anaven aconseguint més recursos per enfrontar-s'hi.\nItems 61 to 80 of 682 total


Joseph Ambler Inn North Wales (PA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1005 Horsham Road, North Wales, North Wales (PA), Estats Units - Veure al mapa\n"way more beautiful and interestingly historic than I expecte..."\nJoseph Ambler Inn, ubicat a North Wales, North Wales (PA), és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Joseph Ambler Inn, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets , centre de negocis.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com centre esportiu, camp de golf (a 3 km), jardí. Joseph Ambler Inn és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a North Wales (PA).\nTots els tipus de viatgers (83) Parelles (58) Viatgers en solitari (14) Famílies amb infants petits (4) Famílies amb infants grans (4) Grups (3)


Quin és el cost real d'un jugador de futbol? | NacióDigital\nQuin és el cost real d'un jugador de futbol?\nUn estudi analitza els fitxatges més representatius del 2014\nper Laura Alberch , 18 de desembre de 2014 a les 11:50 |\nLuis Suárez, el traspàs més car de l'any. Foto: FC Barcelona\nUn grup d'investigadors ha analitzat el valor econòmic dels jugadors de futbol a la Goal Transfer List 2014, que fa una compilació de variables que ajuden a calcular el cost potencial que ha de pagar un club pel traspàs d'un jugador en un any natural. L'estudi té en compte factors com el cost de l'operació, la fitxa del jugador, honoraris, comissions, impostos i salaris per recollir el cost estimat real de cada un dels fitxatges.\nPer calcular el cost real de prop de 1.500 jugadors que s'han transferit en els últims cinc anys a la Premier League, la Lliga, Serie A, Bundesliga o Ligue 1, s'utilitza un algoritme de l'Observatori de Futbol CIES, en el que s'inclouen valors com l'edat, la posició al camp, la durada del contracte, els gols marcats i els partits jugats.\nEl CIES ha analitzat els jugadors que apareixen en la llista d'aquest any, i ha determinat que el FC Barcelona és un dels grans perdedors, ja que ha pagat 81 milions al Liverpool pel traspàs de Luis Suárez, quan realment en valdria 48. També assenyalen que el club va recuperar menys diners dels que hauria d'haver rebut per Cesc Fàbregas i Alexis Sánchez. D'altra banda, el Chelsea ha estat el club guanyador, ja que ha pagat menys del valor real pels seus jugadors. L'Atlètic de Madrid va rebre 44 milions per Diego Costa, quan el seu valor real és de 84 milions, i el Barça en va rebre 37 per Cesc Fàbregas, que avui valdria 62 milions. El club blau també ha encertat en la venda dels seus jugadors, ja que va vendre Juan Mata al Manchester United per 44,7 milions (valor actual de 33 milions) i David Luiz al PSG per 50 milions (valor actual de 24 milions).\nLa Goal Transfer List d'aquest any està encapçalada per Luis Suárez. El cost total de la operació ha sigut de 250 milions d'euros (amb honoraris, salaris, etc.) per cinc anys de contracte amb el Barça. El segueix el traspàs de Di María al Manchester United i el fitxatge de James Rodríguez al Reial Madrid. Aquesta és la llista completa:\nEsports, fitxatges, Goal, traspàs, jugador, futbol\nPer flipar amb aquest dracula\nPer Anònim el 18 de desembre de 2014 a les 15:26\nAquest Barça ha passat a la història amb aquest fitxatge. El que més han pagat per un tiu que mossega. Per flipar.\nPer Anònim el 18 de desembre de 2014 a les 14:30\nQue no sabem negociar? Home, pregunta-li al Minguella i companyia si no saben negociar. La de quartos que treuen de cada operació!\nCatalà bon negociador?\nPer Quim75 el 18 de desembre de 2014 a les 12:20\nAmb les compravendes del barça i els resultats dels anys pujolians del peix al cove i de la negociació del "nou" estatut, està comprovat que de negociar no en tenim n'hi idea. sempre ens enduiem la part petita del pastis. Es podria argumentar que sempre tenim una posició de feblesa en la negociació. A nivell de país ho entenc, però lo del Barça, no s'explica!!\nMés que un club...?\nPer Anònim el 18 de desembre de 2014 a les 12:09\nEl cas del treballador futbolista Suarez és patètic, un jugador malalt que en moments de tensió extrems pot arribar a mossegar, i el FC Barcelona va i el fitxa! Us imagineu a la vostra empresa "fitxant" empleats amb els "criteris" del FC Barcelona i dels clubs de futbol SA, en general?\nPer Anònim el 18 de desembre de 2014 a les 12:04\nEl món del futbol és un escàndol continu i alguns encara els riuen les gràcies.\nmolts diners i la salut mental d'aquesta societat\nPer Anònim el 18 de desembre de 2014 a les 11:57


llengua montenegrina | Josué Ferrer.\nde J.Ferrer en Valencia Etiquetas:dialecte, llengua, llengua montenegrina, llengua valenciana, montenegrí, Política, Valencia\n¿Qué és una llengua i qué és un dialecte? És més, ¿quí diu qué és una llengua i qué un dialecte? És tracta d’una qüestió altament complexa i subjectiva. No és tan senzill com definir qué és un círcul o un triàngul per eixemple. La definició més certera de llengua la va fer el llingüiste Max Weinreich: “Una llengua és un dialecte en un eixèrcit i una flota”.\nFa poc la llengua montenegrina ha obtingut un còdic ISO, lo que significa, en la pràctica, el reconeiximent internacional del montenegrí com a idioma independent. Esta era una reivindicació històrica dels montenegrins, que declararen el montenegrí idioma oficial de la República immediatament en acabant d’independisar-se de Sèrbia, allà per l’any 2006.\nNo soc un expert en montenegrí pero sé que és casi igual que el serbi. De fet, és tan paregut que fins a 2006 estava considerat un dialecte del serbi. I en la década de 1990 el montenegrí era -com el bosni- un subdialecte del serbi, que a l’ahora era un dialecte d’aquell engendre que es deya serbo-croat. Hui serbi, montenegrí, croat i bosni són llengües.\nÉs ben curiós que el montenegrí, que a penes es diferencia del serbi ni té tradició lliterària, siga una llengua pero el valencià siga un dialecte del català. El valencià, que ha tingut el Sigle d’Or que mai ha tingut el català, que ha tingut vocabulari, diccionari, gramàtica, ortografia i Bíblia pròpies abans que el català no és llengua sino dialecte. Val.\nMax Weinreich tenia raó. Lo que fa que una parla siga llengua o siga dialecte no és un argumentari científic sino una voluntat política. Si el valencià no pot ser una llengua dins d’Espanya, llavors que ho siga fòra d’ella. Si ser espanyols comporta ser la quinta província de Catalunya, en eixe cas seguim l’eixemple de Montenegro i independisem-nos.\nSer valencians no és la nostra manera de ser espanyols. Ni la nostra manera de ser catalans. Ni tan sols de ser europeus. Ser valencians és la nostra manera de ser persones. Deixem de votar per partits dependentistes; els que volen que depengam de Madrit, Barcelona o Brusseles. És hora d’ofrenar noves glòries a Valéncia. És hora de tornar a ser lliures.


DEMÀ SERÀ UN ALTRE DIA . Guillem Terribas: Aquell estiu de 1987\nAquell estiu de 1987\nA l'espera de trobar distribuïdor, David Trueba estrena exclusivament a Girona ‘Madrid, 1987', un film “petit” que retrata una època clau per entendre el present.\nCom canvien els temps. L'any 2003, Soldados de Salamina va complir un any de projecció contínua a la cartellera gironina i va establir una fita difícil de superar (i més ara, amb els temps que corren). Doncs, sense anar gaire lluny, el seu director, David Trueba, ha tornat a Girona per combatre la “frustració” de no trobar una distribuïdora per a la seva nova pel·lícula, titulada Madrid, 1987, oferint l'oportunitat que aquesta esdevingui la primera ciutat a estrenar-la. “En realitat tot plegat és una excusa com una altra per venir aquí, una ciutat especial que sempre duc al cor”, va confessar el director madrileny en un català perfecte durant la presentació, que va tenir lloc ahir als Ocine Girona. Precisament, aquest multicinema serà el que projectarà en exclusiva a partir de divendres aquest film que, ara sí, podrà aspirar als Goya.\nEl mateix cineasta va recordar les dificultats per tirar endavant el projecte d'una pel·lícula que va qualificar de “petita i senzilla”, però que té la voluntat d'atorgar caràcter a l'època que retrata mitjançant els personatges i no pas els decorats. En aquest sentit, David Trueba argumenta que hi ha algunes pel·lícules i sèries (com ara Cuéntame) en què els vestuaris i els decorats pesen més que no pas els personatges, que massa sovint no es comporten com ho feien a l'època.La història se centra en dos personatges que queden atrapats nus en un lavabo, una situació peculiar que serveix al director per establir un enfrontament generacional entre un veterà articulista (José Sacristán) i una jove estudiant de periodisme (María Valverde). El frec a frec emocional que esclata entre ells dos permet a Trueba parlar d'una Espanya que va canviar de pell aquell estiu de 1987.\nVestida de diàlegs, sobretot conduïts pel personatge entre cínic i arrogant que interpreta un Sacristán que s'emmiralla volgudament en el seu vell amic Fernando Fernán Gómez, la pel·lícula té un to crepuscular que només albira una certa esperança amb el personatge d'ella, una jove amb futur, “ni que sigui esdevenint una periodista amb un ERO als 40 anys”, va comentar irònicament Trueba.\nDesprés del seu pas per Girona és previst que el film comenci un recorregut de preestrenes arreu de l'Estat, a l'espera que es pugui estrenar oficialment pels volts de febrer o març del 2012. Jordi Camps Linnell, publicat en el Punt 16.11.11\n* Imatges de TV·3 de la roda de premsa en els OCine. http://www.tv3.cat/3alacarta/#/videos/3807770\nIcones d'un temps\nL'any 1987, dotze anys després de la mort de Franco, hi havia un cert clima de bonança. S'havia entrat a la Unió Europea i la transició política començava a passar a la història. David Trueba utilitza aquesta conjuntura concreta per proposar-nos la trobada entre dos personatges nus, que es mostren davant de les càmeres tal com són amb el desig de convertir-se en paradigmes d'una generació. Ell –José Sacristán– és l'individu de la Transició, el personatge que ha convertit el cinisme, les frases lapidàries, amb una forma de conducta. Que ha utilitzat la màscara de ferro per mostrar-se impermeable davant l'esdevenir d'un món que no li pertany. Ella –María Valverde– és la jove aspirant a periodista, que admira les figures que han creat opinió en el seu univers però que té com a repte la possibilitat de mirar cap a futur, a partir de l'herència de la generació anterior. És Madrid 1987 de David Trueba un intent de passar comptes cap al passat? O és simplement una reflexió lacònica sobre alguna cosa que està condemnada a acabar-se per deixar pas a alguna cosa nova? En tot cas, Madrid 1987 és una mena d'exercici de cinema de cambra on un actor que va ser icona de la Transició –el José Sacristán d'Asignatura pendiente, de Garci– es despulla davant d'una noia, la sedueix i li mostra com el seu cos ha començat a envellir mentre li confessa que ells varen créixer amb un món carregat de pors i prejudicis morals. La radiografia acaba convertint-se en un retrat d'un temps i d'unes conductes.\nÀngel Quintana, publicat en el Punt-Avui 16.11.11 Foto: Joan Castro\nPublicat per Guillem Terribas a les 23:36\nEtiquetes: Àngel Quintana, David Trueba, El Punt.Avui, Jordi Camps Linnell, Madrid 1987


La suma dels tres sous que percep Garcia Albiol, al descobert - Page 1\nAutor Tema: La suma dels tres sous que percep Garcia Albiol, al descobert (Llegit 1039 cops)\n« el: Maig 31, 2017, 11:33:27 am »\nEl president del PP de Catalunya guanya gairebé 13.000 euros al mes\nEl sou del regidor de Badalona, diputat al Parlament de Catalunya i senador espanyol Xavier Garcia Albiol ha quedat avui al descobert. La principal formació del govern municipal de la tercera ciutat de Catalunya, Guanyem Badalona, ha fet pública la xifra salarial mensual que aglutina el president del PP sumant els tres càrrecs que acumula: 12.844 euros bruts cada 30 dies, a banda d’altres possibles compensacions per ser president del PP català, per rendes borsàries o profits a empreses privades.\nGarcia Albiol: 12.844 euros - Dolors Sabater: 2.270 euros\nSegons Guanyem Badalona, Albiol percep 6.459 euros al mes com a diputat al Parlament de Catalunya, 1.747 euros com a regidor de la ciutat metropolitana i 4.638 euros com a senador. Una xifra que la formació posa en contraposició amb la quantitat que percep l’alcaldessa de Badalona, Dolors Sabater, 2.270 euros, ja que el codi ètic de la formació l’obliga a cobrar un màxim de tres vegades i mitja el salari mínim interprofessional. L’excedent salarial es destina a finalitats socials a través de la iniciativa Pot Comú.\nMés d'un milió d'euros en habitatges, garatges, rellotges, un cotxe i un veler\nLa portaveu d’aquesta idea, Nora Sansebastian, s’ha referit al sou d’Albiol de manera contundent: “És una vergonya que algú que mai ha treballat fora de la política pugui acumular aquests luxes”. La formació també ha recordat el patrimoni del líder del PP de Catalunya, que és públic: quatre habitatges per valor de 850.000 euros (dos a Badalona, un a Barcelona i un a Platja d’Aro), quatre garatges per valor de 60.000 euros, 53.000 euros en accions, un Audi Q5 valorat en 45.000 euros, un veler Bavaria de 100.000 euros i 64.000 euros en tres rellotges. /Directe.cat