Llaminera de porc amb chutney de tomàquet i ceba - Retalls de Cuina\nInicisalsesLlaminera de porc amb chutney de tomàquet i ceba\nJordi J. Canals • 27 de desembre de 2016\nAvui us presentem el segon plat del Menú de Nadal Cooperatiu que hem elaborat en col·laboració amb TastaCoop, una Llaminera de porc amb chutney de tomàquet i ceba. El que ens agrada d'aquesta recepta és la facilitat de poder tenir preparada la salsa el dia abans i enfornar la carn el mateix dia, amb molt poc esforç. Pel nostre gust, el plat es serveix amb la carn calenta, acabada de preparar i la salsa chutney a temperatura ambient. Tot i això, hi ha qui també prefereix escalfar lleugerament la salsa.\nEl chutney és una mena de confitura agre-dolça i especiada originària del països del sud asiàtic. Bàsicament és un conjunt de verdures que es couen en vinagre, sucre i espècies. El chutney sempre s'elabora al gust del cuiner, pot ser més o menys especiat i més o menys picant. Els ingredients que no solen faltar a cap recepta són: vinagre, sucre, curri, gingebre, mostassa i pebre de caiena.\nPer aquest plat ens hem decidit per elaborar un chutney de tomàquet i ceba amb un punt picant. Per a quatre persones, necessitarem:\n½ quilo de tomàquets de penjar Conca de la Tordera\n100 ml. de vinagre de garnatxa\nEscaldarem els tomàquets perquè ens sigui més fàcil de pelar-los. Només ens cal tenir-los un minut en aigua bullint i, en treure'ls, els posarem en aigua freda per aturar-ne la cocció. Un cop pelats, els tallarem a trossos grossos i els reservarem. També picarem les dents d'all i tallarem la ceba a juliana.\nEn una cassola petita hi posarem un bon raig d'oli d'oliva verge extra i els alls picats. Ho posem al foc. Quan l'all es comenci a coure, i abans de canviar de color, hi afegirem els grans de mostassa. Tan bon punt l'all comenci a agafar color hi afegim la ceba, que farem coure uns sis o set minuts, fins que comenci a ser transparent.\nAra incorporem el tomàquet, el sucre i les branques de canyella. Fem una remenada i veurem que el sucre es comença a fondre. Tot seguit afegim l'aigua, totes les especies i la sal. Tornem a remenar per que les especies queden ben repartides. Quan veiem que tot just arrenca el bull, afegim el vinagre, les prunes i els pinyons. Ho deixarem coure una hora a foc baix, a comptar des del moment en que torni a arrencar el bull.\nQuan estigui cuit, apagarem el foc i reservarem. Cal tenir present que la salsa s'espessirà en refredar-se.\nPreparació de la carn:\nLa llaminera la farem a la sal i la courem al forn. És una preparació senzilla, ràpida i que ens durà molt poca feina. Només ens caldrà:\nPreescalfarem el forn a 200 graus i mentrestant anirem preparant la carn en una safata per anar al forn. Posarem un dit de sal al fons de la safata l'aplanarem i l'humitejarem lleugerament. Adobarem la llaminera amb pebre negre acabat de moldre i la posarem damunt la capa de sal. Cobrirem la carn amb sal procurant que la cobertura tingui aproximadament un dit de gruix. L'humitejarem una mica i la compactarem amb les mans. Cal deixar la sal lleugerament humida per que agafi consistència, sense que arribi a estar molla.\nEnfornarem la carn 25 minuts, no més de 30, segons ens agradi més o menys feta. Aneu amb compte, que si ens passem de temps la llaminera quedarà eixuta. Val més quedar-se una mica curt de temps que passar-se. Tant bon punt la traguem del forn trencarem la crosta de sal i la retirarem.\nAl moment de servir-la tallarem la carn a talls gruixuts, ben bé d'un dit. Recomanem no tallar la carn fins al moment de servir-la, així no perdrà el suc i es mantindrà més melosa.\nL'enòleg Xavier Barba ens proposa acompanyar aquesta recepta amb el Sublim Brut Nature rosat de la Vinícola de Sarral.\ncooperatives espècies hortalisses km0 productes productors salses


(24) Els anuncis de cotxes no fan quarantena – Som el que comuniquem\n29 d'Abril de 2020 6 de Mai de 2020 Ignasi Soler Seras\n(24) Els anuncis de cotxes no fan quarantena\n29 d’abril de 2030\nFes publicitat, que algú caurà\nCapçalera: Per saber quants anys pot viure un cotxe ves a l’Havana\nPassaven els mesos i no podíem sortir de casa. Tot havia canviat. Tot menys la publicitat de cotxes. Per què feien tanta publicitat de cotxes si tots estàvem tancats a casa sense poder sortir? Si no els podíem comprar? Si quan van dir que podríem sortir de casa no podríem sortir de la província? Si les fronteres eren tancades? 1\nDoncs la publicitat dels cotxes era més necessària que mai. Justament perquè no es podien usar i es corria el risc que la gent tragués la conclusió que són inútils. Justament perquè no es pot desitjar una cosa que no es veu. Justament per la mateixa raó que sempre s’ha fet publicitat: per generar el desig de tenir i/o consumir allò que no es necessita. Perquè allò que de veritat necessitem ja ho anem a buscar al mercat, sense que ningú ens ho hagi de dir i repetir un i mil cops.\nEls humans ens socialitzem a través de la imitació. És a través de la imitació que aprenem a caminar, a menjar, a jugar, a treballar i a comportar-nos. El problema és el model a imitar. Hi ha els pares. Però més enllà els grups dominants sempre han generat models a seguir: Deu, la mare de Deu, els sants, les verges, els reis, les reines, els nobles, les dames, els herois, les… i amb l’era industrial la creació de models també va passar a ser a escala industrial a través del cine, la televisió i… la publicitat.\nPer tant, era el moment de fer publicitat de cotxes. No fos cas que la gent s’ho repenses. Que valorés positivament el silenci, l’aire net i la pau que l’absència de cotxes havia portat als espais públics. El bombardeig publicitari del sector de l’automòbil havia aconseguit fites impensables en el passat i no era qüestió de perdre posicions.\nAbans de la pandèmia la publicitat de cotxes ja colonitzava totes les pantalles i cada dia presentava nous models. El resultat era què la gent sovint desitjava un cotxe nou, un model diferent i més “actual” que el que ja tenia, tot i que objectivament li faria exactament el mateix servei. El sistema era capaç d’assimilar fins i tot les tendències crítiques. Així quan va avançar la consciència dels efectes contaminants, la indústria va aconseguir vendre cotxes més nets. Però ho va fer en tal quantitat que tot i que cada cotxe contaminava menys en conjunt la pol·lució generada seguia creixent.\nFins i tot els ecologistes més actius hi van caure i van ser els primer a comprar cotxes elèctrics en substitució del seus vells dièsel. En realitat el balanç ambiental d’aquesta compra era negatiu. La contaminació generada en la fabricació del nou cotxe elèctric, bateries, pintures, dissolvents, plàstics, neumàtics, etc sempre serà superior a les majors emissions del seu vell cotxe durant els 4, 5 o 6 anys de vida que li quedaven. I si vols saber quants anys pot viure un cotxe ves a l’Havana.\nDemà, dia 25: Del renaixement de la cultura, l’esport, l’exploració i la informació\nPrevious (23) Dels dubtes sobre si els jutges jutgen\nNext (25) De la cultura, l’esport i el viatjar


De la Mallorca de George Sand a l’Spain is different: II Jornades Internacionals Turisme, Gènere i Nació - Universitat de Barcelona\nInici > Notícies > De la Mallorca de George Sand a l’Spain is different: II Jornades Internacionals...\nDe la Mallorca de George Sand a l’Spain is different: II Jornades Internacionals Turisme, Gènere i Nació\nLa ideologia de la lliure mobilitat, els arquetips al voltant dels diferents territoris o els canvis en les relacions de gènere experimentades en el context del turisme són alguns temes que es tracten en les jornades.\nLa ideologia de la lliure mobilitat, els arquetips al voltant dels diferents territoris o els canvis en les relacions de gènere experimentades en el context del turisme són alguns temes que es tracten en les II Jornades Internacionals II Jornades Internacionals Turisme, Gènere i Nació: «Una perspectiva postcolonial», que tenen lloc en format virtual els dies 15, 18, 22 i 26 de juny.\nLa primera sessió, el dilluns 15, va arrencar amb la intervenció de l’expert Sasha Pack, de la Universitat Estatal de Nova York, sobre la ideologia de la lliure mobilitat, entesa com un procés global de la nostra època, i el paper que hi té el turisme. Després, Antoni Vives, professor de la Universitat de Barcelona, va analitzar un episodi històric concret: l’estada de George Sand a Mallorca al voltant del 1840 i les desavinences de l’escriptora amb la població autòctona de l’illa. El llibre que va escriure George Sand arran d’aquesta experiència va contribuir a la construcció de la identitat de Mallorca com a destí turístic. Donna Chambers, de la Universitat de Sunderland (Regne Unit), va parlar en la darrera ponència del dia sobre turisme sexual de dones a països del sud en un context postcolonial.\nJa en la segona jornada, el dijous 18, Lola Fernández Poyatos, de la Universitat d’Alacant, analitzarà elements colonialistes i arquetips tradicionals al voltant del turisme, així com la doble moral franquista respecte a la dona, en la seva ponència «Colonialisme i gènere en la imatge turística de la Costa Blanca (1834-1960)». A continuació, la ponència «Conductoras, fotógrafas, nadadores», d’Alicia Fuentes Vega (Universitat Complutense de Madrid), reconstruirà la trajectòria de dues fotògrafes alemanyes que van col·laborar amb el Patronat Nacional de Turisme espanyol de la Segona República, als anys trenta. Aquesta jornada també inclourà el debat «Nació, gènere i vida quotidiana a l’Europa del sud», entre Álex Quiroga (Universitat Complutense de Madrid) i Kostis Kornetis (Universitat de Sheffield).\nEl dilluns 22 de juny, Jorge Villaverde (Universitat de la Sorbona) explicarà com els orígens de l’eslògan «Spain is diferent», utilitzat per la dictadura franquista, es remunten, de fet, a l’època republicana del Patronat Nacional de Turisme. A continuació, Beatriz Correyero (Universitat Catòlica San Antonio de Múrcia) posarà de manifest la importància dels valors simbòlics de caràcter identitari en el discurs turístic de la dictadura. Brice Chamoleau (Universitat París 8 Vincennes-Saint Denis) parlarà de turisme i modernització cultural durant el franquisme en els escenaris concrets de la Barcelona i el Lloret de Mar dels anys setanta. Aquesta jornada es clourà amb una reflexió sobre la Setmana Santa reconvertida en producte turístic durant el franquisme en la ponència d’Eugenia Afinoguénova, catedràtica de la Universitat Marquette (Milwaukee, Wisconsin, EUA).\nLa relació entre arquitectura, turisme i paisatge serà el fil conductor de les ponències de la darrera jornada. Eric Storm (Universitat de Leiden) se centrarà en l’anomenada arquitectura regionalista, que neix a finals del segle XIX en zones turístiques. Es tracta d’un estil arquitectònic que formava part del projecte reformista que a Alemanya es coneix com a Lebensreform, el qual buscava una vida familiar senzilla al camp amb una clara separació de gènere i de classe. Maribel Rosselló (UPC) analitzarà l’arquitectura del turisme i l’apropiació acrítica i descontextualitzada dels referents tradicionals mitjançant l’anàlisi de les costes del llevant peninsular i de les Illes Balears. Nadia Fava (Universitat de Girona) tractarà el cas del primer poble turístic de la Costa Brava: s’Agaró, i les activitats per promocionar-lo ja l’any 1924. Finalment, Carme Gila (Universitat de Cantàbria) analitzarà les relacions entre arquitectura, turisme i paisatge a l’Espanya dels anys quaranta i cinquanta del segle XX.\nLes jornades estan coordinades pels professors de la UB Antoni Vives, Mary Nash i Gemma Torres i s’emmarquen en el projecte «Turisme i performativitat de la identitat local: Nació i regió des d’una perspectiva postcolonial i de gènere (Catalunya i Balears: segles XIX-XX)».


Gràcia On Vas organitza una concentració contra la construcció de l’hotel a l’edifici Deutsche Bank – BcnDistricte 11\n01. Ciutat Vella\n03. Sants – Montjuïc\n04. Les Corts\n05. Sarrià – Sant Gervasi\n07. Horta – Guinardó\n08. Nou Barris\n09. Sant Andreu\n10. Sant Martí\nDEBAT: LA PARTICIPACIÓ VEÏNAL A BARCELONA\nPàgina d'inici » 06. Gràcia » Gràcia On Vas organitza una concentració contra la construcció de l’hotel a l’edifici Deutsche Bank\nGràcia On Vas organitza una concentració contra la construcció de l’hotel a l’edifici Deutsche Bank\nPosted on 4 Mai 2015 in 06. Gràcia\nView bcndistricte11’s profile on Facebook\nView @bcndistricte11’s profile on Twitter\nView UCAEa5f-DhG3NChEWMWo0D7Q’s profile on YouTube\nUn portaveu de la plataforma ha llegit el manifest davant l’entrada de la seu de l’entitat. / Carlota Serra\nJoan Aleix Mata (@joanaleixmata), Carlota Serra (@carlotaserra) – La plataforma Gràcia On Vas ha convocat aquest dilluns 4 de maig una concentració davant l’edifici Deutsche Bank per denunciar l’operació que preveu la construcció d’un hotel de luxe de gairebé 100 metres d’alçada. Una trentena de persones han acudit a la manifestació davant les portes de la seu de l’entitat bancària, a la cruïlla entre Passeig de Gràcia i Diagonal.\nMembres de la plataforma convocant han llegit un manifest on han criticat el procés de trasllat de potencial edificable de diversos punts de la ciutat, per tal de poder augmentar legalment les dimensions de l’edifici Deutsche Bank, actualment de 67 metres d’alçada. Aquest projecte, inicialment aprovat per l’acord municipal entre CiU i el PP, ha estat titllat d’ “operació trilera”.\nEl proper dimarts 5 de maig hi haurà la darrera sessió plenària a l’Ajuntament abans de les eleccions municipals on es preveia que s’aprovés definitivament el projecte. Malgrat tot, el portaveu de Gràcia On Vas Antoni Ramon creu que finalment “no s’aprovarà”, ja que el govern municipal no ha inclòs el tema a l’ordre del dia. Ramon creu que la pressió veïnal i les imminents eleccions han influit de manera decisiva en què la iniciativa no compti amb el recolzament polític suficient. “És un triomf i ara qui ho haurà de discutir és el nou govern municipal”, ha afegit.\nOrígens del conflicte\nL’estiu passat, el fons inversor KKH Property Investors, amb seu a Luxemburg, va comprar l’edifici de l’entitat Deutsche Bank per una xifra de 90 milions d’euros. El fons pretén transformar l’espai en una zona comercial i construir-hi un dels hotels de luxe més grans d’Europa, amb 98 metres d’alçada, aproximadament un terç més alt que la torre actual.\nTanmateix, segons el Pla General Metropolità (PGM) vigent, per a realitzar aquest increment de plantes de l’edifici, que suposa un augment d’uns 5.000 m2 de superfície, es requereix una permuta d’edificabilitat. És a dir, el fons KKH pretén traslladar potencial edificable d’altres terrenys de Barcelona a l’habitacle de la Diagonal, mitjançant la compra d’aquests. Els solars afectats que permetrien l’operació serien, d’una banda, els Tallers Masriera del carrer Bailèn, que KKH ha comprat i cedit a l’Ajuntament i un edifici de l’entitat Lluïsos de Gràcia.\nD’altra banda, la iniciativa no respecta l’actual legislació d’Urbanisme de Catalunya pel que fa a la creació de zones verdes necessàries. A canvi, aquestes se substituirien per una suma econòmica equivalent, de 4 milions d’euros. Des de Gràcia On Vas s’ha criticat el fet que “és la primera vegada que es moneteritzen els espais verds”.\nUna solució política?\nMalgrat tot, cal que el govern municipal realitzi una modificació del Pla General Metropolità per aprovar la requalificació dels terrenys. El passat 22 de gener, CiU i el PP van aprovar un canvi en l’actual PGM per tal de donar pas a l’operació, que segons el regidor Alberto Fernandez Díaz (PP) “tindria un impacte sobre la ciutat de 200 milions d’euros”.\nLa plataforma Gràcia On Vas ha presentat una al·legació jurídica contra aquesta aprovació inicial. “Creiem que l’al·legació és prou rigurosa com per obtenir una victòria judicial”, ha comentat Ramon, qui ha afegit que l’edifici es troba en situació irregular, ja que “la normativa municipal vigent no permet construccions de més de cinc plantes a la zona”.\nDes de l’organització s’espera que un canvi en el nou govern municipal pugui canviar el rumb de l’operació. “El nou Ajuntament ho pot aturar, lluitem per això”, han manifestat.\nGràcia on vas\nAbout Districte 11 (98 Articles)\nSom un mitjà digital d'informació local a Barcelona. A través del periodisme informatiu, donem a conèixer les reivindicacions i lluites veïnals de la ciutat comptal. A través del periodisme interpretatiu, intentem entendre què les motiva, d'on ve i on va Barcelona.\nLa plataforma veïnal Gràcia on vas presenta deu propostes per “recuperar Gràcia” | BcnDistricte 11\nassemblea autogestió barceloneta Ciutat Vella Cultura desallotjament Deutsche Bank Espai Públic FAVB Gràcia Gràcia on vas Infraestructures ocupació Poblenou proces participatiu Raval Sostenibilitat Turisme turisme massiu Urbanisme\nDistricte 11 està distribuït sota Llicència Creative Commons Atribució-NoComercial-SenseDerivació 4.0 Internacional.\nBasada en una obra a https://bcndistricte11.com/.\nFollow BcnDistricte 11 on WordPress.com\nJoan Aleix Mata


El veritable objectiu turc – Espai Fàbrica\nEl veritable objectiu turc\nby .altres · 3 de novembre de 2007\n«Les solucions polítiques han de prevaldre per sobre de les militars», conclou l’analista Txente Rekondo a l’abordar la situació del poble kurd, les seves demandes, l’origen de les seves lluites i, sobretot, què s’amaga darrere de l’amenaça de Turquia de realitzar una incursió militar a gran escala.\nEl Govern turc sembla que està disposat a realitzar algun tipus d’operació militar a Kurdistan Sud. Tot indica que, després de la reunió del 5 de novembre entre Erdogan i Bush, l’Exèrcit tindrà llum verd, o almenys això es desprèn de les paraules del general Yasar Buykanit, que ha dit que esperaran la tornada del primer ministre.\nLes amenaces d’intervenció al Kurdistan Sud han tornat a situar al centre de les notícies la realitat kurda, una situació que algunes lectures simplistes pretenen situar amb la creació del PKK, cosa que oculta o ignora les dècades de lluites i alçaments dels kurds en defensa de la seva identitat i del seu dret com poble a escollir el seu propi futur.\nDes de Turquia remarquen «la necessitat de respondre als atacs recents del PKK» i acabar amb les suposades bases d’aquesta organització al Kurdistan Sud. Fent ús de la retòrica de Washington, els militars turcs s’enganxen al paraigua de la «guerra contra el terror» per justificar les seves pretensions militaristes.\nTot hi això, darrera d’aquesta «versió oficial» s’hi amaguen els veritables objectius turcs. I aquests serien acabar amb el PKK (objectiu en el qual ja han fracassat anteriorment) i, sobretot, desestabilitzar el Govern Regional Kurd (GRK) i evitar que Kirkuk, amb tota la seva riquesa petrolífera, acabi dins d’aquest govern autònom.\nAlgunes veus, fins i tot des de dins, avisen dels desastrosos resultats que comportaria una intervenció a gran escala, tant per la regió com per als propis interessos de Turquia a mitjà o llarg termini. Durant la dècada dels 90, Turquia va realitzar fins a quatre operacions a gran escala contra els camps del PKK al Kurdistan Sud, i malgrat que tenia aleshores el suport dels peixmergues kurds del sud, no va aconseguir els seus objectius.\nLa conjuntura ha variat i en plena era de la informació i Internet, la repercussió internacional dels atacs turcs (amb la majoria de víctimes civils) tindria un eco més gran i probablement atorgaria major simpatia i suports a la causa kurda.\nUnes sancions econòmiques o el tancament de la frontera entre l’Iraq i Turquia tindrien un doble efecte, ja que si bé castigaria els kurds del sud (augmentant el seu enuig i rebuig cap a Ankara), també seria un càstig afegit a la població kurda del nord, el suport del qual cap al PKK es dispararia encara més.\nEn les actuals condicions, un atac militar suposaria un elevat nombre de baixes i més patiment per la població civil que per una estructura com la del PKK, preparada operativament fa temps per una eventualitat com la qual s’aproxima. Els obstacles que l’Exèrcit turc trobaria en una ofensiva a gran escala són importants també.\nLa zona de les muntanyes Qandik està allunyada de la frontera turca, i la presència de soldats al Kurdistan Sud suposaria un desafiament pels poderosos peixmergues kurds. El desplaçament de forces i material, a més de lent, seria altament costós, i la pèrdua de vides humanes entre les files turques seria considerablement alta.\nUn altre factor important són els canvis produïts en la conjuntura internacional. Des de 2003, després de la invasió nord-americana de l’Iraq, el tauler regional ha variat considerablement, i la balança de forces ha patit alteracions importants. Així, les relacions entre Turquia i Síria (en altre temps enemics declarats) han millorat molt; Ankara ha deixat de costat les seves pressions i xantatges sobre el control de les aigües de l’Èufrate. I amb l’Iran manté una aliança contra els escamots kurds.\nPer contra, les relacions amb Israel han empitjorat, des que Turquia busca un pes mes gran dins del context àrab i, sobretot, des que es coneix el suport material de Tel Aviv als insurgents kurds. Aquest suport, en línia amb la teoria que «l’enemic del meu enemic és el meu amic» busca que els kurds de l’Est puguin desestabilitzar al Govern de Teheran.\nAquest doble raser de Washington (declarar il·legal el PKK, però no fer el mateix amb el PJAK), unit a la «freda» postura de la UE cap a Turquia, estaria provocant un canvi en les aliances. La recent ofensiva del PKK busca forçar una negociació, d’aquí l’increment de les seves accions militars. A més, s’ha produït un salt qualitatiu, ja que ha reprès les operacions a gran escala contra els llocs militars turcs, una tàctica que s’havia abandonat al començament dels 90. La captura d’alguns soldats s’ha mostrat com una acció curosament elaborada i portada a terme amb èxit, cosa que podria donar al PKK i a la causa del poble kurd importants rèdits propagandístics.\nUna altra clau la trobem en la postura turca, que segueix ignorant tots les crides dels kurds per buscar una sortida pacífica i negociada. L’aposta militar d’Ankara, immersa en una exaltació del nacionalisme més ranci i reaccionari, només pot obtenir una resposta kurda, «la resistència».\nEl problema central és que una nació amb prop de 40 milions de persones veu negats els seus drets bàsics. La lluita del poble no sorgeix amb el PKK fa unes dècades, tal com ho presenten alguns mitjans. Els kurds han lluitat des de fa segles contra els diferents règims que s’han succeït a Iran, l’Iraq, Síria o Turquia, i malgrat tot el patiment que han suportat, segueixen ferms en la seva resolució d’exercir el dret d’autodeterminació.\nLes solucions polítiques han de prevaler sobre les militars. Turquia, i la resta d’estats de la zona, han de reconèixer els drets del poble kurd, inclòs el d’autodeterminació. L’inici d’una conferència on hi siguin presents tots els actors, seguida de mesures com l’alliberament de presos i un cessament bilateral de les hostilitats, hauria de donar inici al camí per a una solució definitiva a un conflicte tan llarg. Aquesta és l’única via que Turquia no ha explorat, i ara sembla que pretén repetir els fracassos del passat abans que abordar l’arrel del problema.\n* Article de Txente Rekondo (del Gabinet Basc d’Anàlisi Internacional) publicat al diari Gara\nEls ‘altres’ kurds que combaten l’Estat Islàmic\nby Dilar Dirik · Published 3 de setembre de 2014\nSeixanta anys després de Deir Yassin\nby Ronnie Kasrils · Published 16 d'abril de 2008\nNext story Oxford a províncies\nPrevious story “Si cal passar-nos el Nadal tancats a la fàbrica perquè no s’enduguin res, ho farem”


Aforament complet xerrada sobre nutrició general i esportiva, entrada a partir de les 18.50 h - El Miragall\nAforament complet xerrada sobre nutrició general i esportiva, entrada a partir de les 18.50 h\n16.12.2020 12.30 h\nLa nutrició és un dels aspectes més importants per a tenir bona salut, tant com la realització d'activitat física. Tenir hàbits nutritius saludables té beneficis a nivell psicològic i prevé enfermetats com l'obesitat.\nA més, si practiquem algun esport o activitat física, hem de ser conscients que hi han diversos factors que influeixen en la ingesta, com el nivell i la intensitat de l'exercici o el tipus d'activitat. Tots aquestos factors s'han de tenir en compte per a optimitzar el rendiment.\nSi estàs interessat/da en aquesta XERRADA, el proper dia 30 de desembre a les 19:15 t'esperem al TEATRE IDEAL. Per a inscriure't, envia un correu a tecnicesports@castellosom.com amb el teu nom i cognoms per a reservar plaça, ja que hi ha límit d'aforament.\nMESURES COVID QUE HAUREM DE SEGUIR\n1. Obligatori l'ús de mascareta\n2. Fer ús de la solució hidroalcohòlica abans d'entrar 3. Mantenir distància de seguretat i respectar els seients assignats


La CUP de Reus no vol el PSC al futur govern municipal | Canal Reus TV\nLa CUP de Reus no vol el PSC al futur govern municipal\n14:00 - 31 maig 2019\nDesprés d'haver obert la porta a un govern d'esquerres el passat dimecres, aquest divendres, els independentistes han negat rotundament la possibilitat de conformar un govern tripartit d'esquerres. Posen contra les cordes al PSC perquè trii entre Junts per Reus i ERC però sempre des de l'oposició.\nDesprés que ahir el PSC assegurés que no trobava esbojarrat demanar dos anys l'alcaldia a Reus, avui la CUP ha tancat les portes a donar suport a un govern amb els socialistes. En un comunicat la CUP reivindica un pacte "d'esquerres i republicà" i exclou qualsevol opció que els socialistes formin part del pròxim govern municipal de Reus.\nLa @CUPReus només posa sobre la taula possibilitat de conformar un govern amb @ERCReus. Ras i curt.\nEl @PSCReus ha de triar entre permetre un govern de Pellicer, Ara Reus i ERC o votar a favor de la investidura de @NLlaurado. Res més.https://t.co/mq3ngaIiJn\n— Edgar Fdz (@EdgarFdz) May 31, 2019\nFonts de la formació independentista asseguren que les pressions internes davant la possibilitat de pactar amb un partit del 155 els han fet matisar el seu discurs. De fet, aquest és i ha estat, en moltes ocasions, el discurs tradicional de la CUP. El que va sorprendre va ser la roda de premsa de dimecres, on es van deixar tots els escenaris oberts per tal de conformar un govern d'esquerres liderat per la candidata republicana, Noemí Llauradó.\nTot plegat sembla esmicolar el tripartit d'esquerres que semblava que s'anava quallant al llarg d'aquesta primera setmana postelectoral. Sense el PSC, la única opció viable és que ERC decideixi pactar amb la CUP i aconsegueixi el suport d'Andreu Martín des de l'oposició. Un escenari complicat tenint en compte l'aritmètica. De fet, els cupaires estan demanant als socialistes que escullin entre Pellicer i Llauradó. "Què prefereixen?", pregunten.


▼ de des. 18 (3)\nHélène Segara - L'île de nous\nMúsica d'hivern (Repte Clàssic CCCLXIII; 3)\nTerra cremada (Repte Clàssic CCCLXIII; 2)\n0 comentaris Publicat per deomises a dijous, de desembre 18, 2008\nIlla captiva en l'illa\nfilla del vent que perilla\ncada cop que s'esdevé\nel dia i la nit, el bé\ni el mal, l'oceà callat\nque no retorna la soledat\nquan la multitud s'apropia\nde tot allò que manca i guia,\nel dolor i la llum, la foscor\nper sempre, com si l'horitzó\ns'empassés la resplendor aspriva\ni l'illa, que, immòbil, segueix viva.\nEtiquetes de comentaris: cançons, poema\nSense cap motiu, marxa. Escolta Sigur Rós i desapareix del món. El carrer és nevat, buit de gent, que deu estar-se a casa amb la llar de foc encesa. Amb un zumzeig en les oïdes jugarà eternament (*) i el sol cau en l’horitzó, crepuscle rogenc que deixa el fred de la imminent nevada i la música no desapareix. Tot i trobar-se a una remota ciutat enmig del no-res, que no reconeix ja. A la seva Suècia natal. Es crea un microcosmos personal, on la canalla és feliç i ell se sap estimat per algú, on la perfecció existeix inclús quan tot és negre amb la foscor de la depressió. I camina sense direcció aparent però sap cap a on va. Carrers deserts i fanals a punt d’encendre’s. La seva barriada queda enrere. Si troba cap individu ara no el reconeixerà. Els flocs de neu cauen de forma uniforme, els mira i els troba perfectes. Perfectes com la seva deformitat. Aquest cervell seu que no para de crear pensaments, intermitències de la coherència, un boig canta dins del seu cap. El fred extrem no el congela i no calla, crida i gemega, entre les parets del seu crani, el vol mossegar, el coneix, no s’aturarà, no callarà, ell és l’únic d’emmudir aquest cabró que el turmenta i li perfora els timpans, aquesta angoixa constant que li remou les entranyes fins a la sacietat. I jau dins seu i es revolca entre els seus pensaments ordenats i la canalla que és feliç omple de xiscles les estances del seu interior, tots juguen amb ell, eternament, com repeteix Sigur Rós. I per això ha marxat. Sense motiu. Sense cap motiu. Cap al llac gelat. Amb els patins, sense aixecar sospites. El fred ho ha glaçat tot excepte els llocs que sap. Forats enmig del gel com els forats que tothom diu que té dins del cap, per on s’escolen i rodolen la tristesa i la melangia, la pluja i la neu. Follia, bogeria, demència. La que pateix el món. I els pares el vigilen, volen saber què fa en cada moment, com si hagués de justificar cada alenada que respira. I hi ha massa paraules escampades, parlen sense sentit, sense raó ni coneixement. Rumors que el minen, amargor que l’anul·la. Ell se’n vol protegir. Al fons del llac hi ha la fi del zumzeig juganer, el silenci i la pau...\n(*)Með suð í eyrum við spilum endalaust\n[Amb el zumzeig a les oïdes juguem eternament, nom del darrer disc de Sigur Rós]\nTerra cremada, mort, destrucció, l'hivern és cruel, i els flocs de neu. Infinita caiguda de neu que gela els ànims i les ànimes. Assolament, rostolls i camps erms, ruïnes fins on pot abastar la vista, fins a l’horitzó, que fumeja, roig de mort, negre de cruesa, i la fam i el dolor i els cadàvers, des d’ancians veterans a tendra canalla que no coneix encara la vida. Neu i neu i muntanyes glaçades, planície isolada enmig de la devastació. Plors que són vans, braços que suporten els ferits i els arrosseguen, cap a la llum que no existeix aquí, cap al buit.\nTerra cremada, i a les meves espatlles hi ha els esperits dels soldats que han combatut per mi i han perit, sang i vísceres, absència de coratge, pendent per on rodola l’esperança i mans clivellades que recol•lecten els fruits de la pols; no hi ha queviures i l’aigua, ja escadussera, és putrefacta com la cobdícia de conquestes. Ombra, judici de la consciència, gruta insondable de tenebres intactes, el meu nom m’és desconegut ara. I la darrera plaga em segueix, desert interior.\nOn són els meus homes, on és la meva dignitat? Enterrats sota la neu, aquesta neu que s’amuntega en els camins i ens deixa dins del laberint de la perdició on només hi ha una sortida: la pròpia vida. Cauen un a un i les seves vides es barregen amb la meva agonia de no poder morir immediatament. He de suportar crits i dolor aliens, justícia. Reclamaran justícia quan sàpiguen que sóc botxí en lloc d’Emperador. Mort i més mort i restes de la derrota per on passi...\nEs lleva sol en la seva cambra personal. Només un malson, que ja fa setmanes que es repeteix. Ha sentit la ferocitat del pànic dins seu, com un pes enorme que no desapareix ni quan desperta. Abans de reunir-se amb els generals ha de refer-se del tràngol d’aquest somni incessant. No poden veure’l dubtar perquè tenen fe en la seva estratègia, fins i tot en la difícil campanya contra Rússia, confien cegament en ell, en Napoleó Bonaparte, l’estratega per excel·lència, l’home capaç de conquerir el món sencer i de dominar-lo.


L'AMD FX 6300 ÉS LA MILLOR CPU PER MENYS DE 100 £? | - CANAL\nL'AMD FX 6300 és la millor CPU per menys de 100 £? |\nAmb tant d'èmfasi en els increïbles xips de la sèrie 'k' d'Intel, és fàcil perdre el compte del fet que la majoria dels sistemes venuts als EUA i Europa occidental, en realitat, fan servir alguna cosa que costa molt menys. L'última oferta d'Aria ens ha cridat l'atenció sobre una pregunta interessant: Quina és la millor CPU que s'ofereix per menys de 100 £? fa una reflexió.\nSovint, fins que no heu vist una oferta específica, us asseieu amb una tassa de xocolata calenta i penseu què faria jo amb aquests diners?\nA Aria, hi ha hagut un canvi de preu FX 6300 que ens va cridar l'atenció. El moviment real és relativament petit, només unes poques lliures, però el resultat és interessant.\nAquest moviment ho porta sota la marca 'màgica' de 100 £ .\nUna revisió ràpida al mateix lloc i podeu veure que el rival més proper d'Intel en termes de preu és el Core i3 3220T que només funciona a 2,8 GHz amb 2 nuclis reals (però pot abordar 4 fils).\nHem de destacar que el processador Intel ve amb una solució gràfica HD 2500 integrada, que funciona a 650 MHz, però és poc probable que algú gasti tant en una CPU sense intenció d'aconseguir una targeta gràfica separada alhora, així que el benefici és limitat.\nLa funció 'Turbo' al Processador AMD FX 6300 oferirà a qualsevol persona una experiència de 4,1 GHz en un entorn adequat, però una mica de retoc us pot obtenir molt més. L'O/C real disponible en qualsevol xip individual pot variar molt, però mirant als fòrums d'overclocking, podeu saber fins a quin punt s'allargarà el xip mitjà.\nPer a l'FX 6300, uns pocs afirmen estar al voltant dels 5 GHz, però això sembla molt optimista per a un ús a llarg termini. La majoria reclama un 4,7 GHz estable, que sembla molt més raonable.\nDe qualsevol manera, si teniu accés a una placa base d'overclocking a un preu raonable, aleshores el FX 6300 pesa una mica com 80 £ menys que el Core i5 3570k agradarà als entusiastes que tenen un pressupost limitat, però volen divertir-se.\nAlternativament, podeu igualar el preu i executar-lo en un SSD en comptes d'una unitat giratòria lenta. Només una reflexió.\nLes coses comencen a semblar serioses al mercat de processadors de menys de 100 £. No hi ha cap versió 'k' a la sèrie Core i3 per enfrontar-se al 6300 d'AMD, però hi aniran els apostadors experts amb un pressupost? I amb quina taula assequible?\nLa clau d'aquesta decisió és la selecció de la placa base. La capacitat de l'FX 6300 de funcionar al voltant de 4,7 GHz significa que té un gran avantatge de rellotge respecte al Core i3 3220T de 2,8 GHz i 3 vegades més 'nuclis reals'. L'arquitectura d'Intel és sens dubte més potent nucli per nucli, però, en mans d'un entusiasta, sabem on anirien els diners intel·ligents.\nComentaris a continuació, als fòrums de KitGuru o uneix-te a nosaltres a Facebook .


Notícies - El Síndic qualifica d'anòmal el trasllat de Quintana però assegura que ha reconduït la situació\nEl Síndic qualifica d'anòmal el trasllat de Quintana però assegura que ha reconduït la situació\nEl PSC critica el trasllat de Miquel Quintana a l'oficina del Síndic ( 7/jul/09)\nEl Síndic de Greuges local, Jaume Clavell, qualifica d'anòmal el trasllat de Miquel Quintana a la seva oficina, tot i que assegura que ha pres totes les mesures necessàries per evitar que això perjudiqui la seva independència i la confidencialitat dels ciutadans que li presenten queixes. D'aquesta manera respon a les crítiques del PSC, que denuncien que el trasllat d'un dels homes de confiança de l'alcalde és una ingerència política en aquesta institució.\nJaume Clavell assegura que Quintana farà exactament la mateixa feina que feia fins ara, que és dinamitzar les relacions entre el Síndic i l'Ajuntament, proporcionant la informació que el Síndic necessita per tramitar els seus expedients.\nSegons Clavell, l'únic que canvia és el lloc de treball de Quintana.\nÉs una situació anòmala i provisional, però reconduïda. No és una ingerència a la independència del Síndic.\nPer evitar qualsevol ingerència, Clavell ha explicat que s'ha signat un 'conveni d'usos i convivència' que estableix tota una sèrie de mesures que garanteixen completament la confidencialitat de la informació que arriba a mans del Síndic.\nQuintana no tindrà contacte visual amb les persones que entren a l'oficina, no podrà ser-hi sol, no podrà contestar el telèfon, etcètera.\nClavell assegura que té la garantia que si sorgeix algun problema es modificarà immediatament la situació.


Notícies Rutes | Incubadora de Valors\nVisita guiada al MUA (Museu Universitat Alacant) i passeig pel Campus\nEnviat per webmaster el dc., 20/03/2019 - 12:40\nPeripatètics visiten el Museu de la Universitat d'Alacant (*MUA)\nEixida: a les 09.50, des d'Estels\nRecorregut: En el Tram de les 10.08, fins a la Universitat i des d'allí al museu per a visita guiada. En finalitzar la visita, una hora de caminada pel campus. Finalment, moment restauració en alguna de les cafeteries de la universitat. Retorn en Tram o Bus segons preferència.\nLlegeix més sobre Visita guiada al MUA (Museu Universitat Alacant) i passeig pel Campus\nJornada d'Iniciació al Nordic Walking\nEnviat per webmaster el dl., 11/05/2015 - 09:56\nEls alumnes de la UPUA desenvoluparan divendres que ve 15 de maig de 2015, una Jornada en el marc de la iniciativa de “Els Peripatéticos” una Jornada d'Iniciació a el “nordic walking”. La jornada organitzada per Regidoria d'esports i cultura de l'Ajuntament de L´Alfàs del Pí, es desenvoluparà en col·laboració amb l'Associació Nordic Walking de la Comunitat Valenciana.\nLa caminada nòrdica o marxa nòrdica o nordic walking és un esport de resistència i una forma d'exercici a l'aire lliure que consisteix a caminar amb l'ajuda de bastons similars als utilitzats en l'esquí.\nLlegeix més sobre Jornada d'Iniciació al Nordic Walking\nEls Peripatéticos apareixen en l'Anuari Turístic 2015\nEnviat per webmaster el dl., 16/02/2015 - 09:56\nEl grup de caminantes de la UPUA ha aparegut en l'Anuari Turístic de la Costa Blanca 2015 amb un reportatge de tres pàgines en el qual es fa una presentació de les activitats que realitza el grup així com els seus beneficis per a la salut.\nEl reportatje es pot consultar açí\nLlegeix més sobre Els Peripatéticos apareixen en l'Anuari Turístic 2015\nItinerari Ruta Fotogràfica\nEnviat per webmaster el dl., 20/10/2014 - 10:15\nJa es pot consultar l'itinerari de la ruta fotogràfica realitzada en el marc de la Obertura del Curs Académic 2014-15.\nLlegeix més sobre Itinerari Ruta Fotogràfica\nPasseig Peripatètic: Tossal de Manises - Lucentum\nEnviat per webmaster el dc., 21/05/2014 - 11:26\nRuta: Lucentum platja Sant Joan\nData i lloc d'eixida: El Divendres 23, a les 10:00,des de Plaza Estels, enfront de “Els Clavells”.\nRecorregut: Eixida d'Estels en Tram fins a Lucentum, visita guiada al Tossal de Manises, després passeig per Platja Sant Joan i possibilitat de retorn caminant a Alacant.\nLlegeix més sobre Passeig Peripatètic: Tossal de Manises - Lucentum


▷ 'Lo Bousenglar baixa a la Plaça' (Vandellòs)\n'Lo Bousenglar baixa a la Plaça' (Vandellòs)\nEl proper dissabte 6 de juliol se celebrarà a Vandellòs la Bouesia, organitzada pels Amics de la Bouesia de Vandellòs, i amb la col·laboració de l’Ajuntament de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant.\nLa Bouesia és un certamen multidisciplinari que va nàixer a Deltebre el 2005, impulsat per l’associació cultural Rabera de Bouetes, i que té la seua pròpia edició a Vandellòs des de fa set anys. Inclou recitals poètics, concerts, dansa, música experimental i espectacles inclassificables lligats sempre a l’espai on es desenvolupen amb la voluntat de fusionar cultura i territori.\nL’edició d’enguany porta per lema Lo Bousenglar baixa a la plaça. L’elecció d’aquest nom és per la visita totalment inesperada d’un porc senglar a la darrera Bouesia, el qual es va presentar enmig dels actes nocturns davant la sorpresa generalitzada dels assistents. A més del lema, la petjada del porc senglar és un motiu gràfic recurrent en la Bouesia d’enguany, ja que tindrà força visibilitat en el recorregut de la caminada i en l’escenari principal de la plaça.\nEls actes s’iniciaran a les 18:00 a la plaça Doctors Gil Vernet amb un discurs inaugural del batlle del municipi sr. Alfons Garcia, seguit per un espectacle de bateria i dansa a càrrec d’Oriol Roca i Anna Rubirola.\nA continuació, i fins les 21:00, començarà la tradicional revista caminada, que ens conduirà per diversos indrets emblemàtics del poble, on s’hi duran a terme vàries lectures a càrrec dels poetes locals i forans (us adjuntem un document amb els principals punts del recorregut). Després d’una pausa per sopar, a les 23:00 començarà el concert d’en Víctor Bocanegra a la plaça Doctors Gil Vernet. A la finalització del concert, aproximadament a les 01:00, la festa continua al Bar Can Macari de la mateixa plaça on, com cada any, hi tindrà lloc la sessió nocturna de la Bouesia, amb la participació de diversos poetes de prestigi, entre els quals Carles Hac Mor, premi Jocs Florals 2012.\nDe dels inicis, la Bouesia a Vandellòs ha estat marcada pel seu caràcter obert, interdisciplinari i participatiu, així com per la gran varietat del públic que hi assisteix. Recordem que, com cada any, tots els actes són gratuïts i que la participació és oberta a tothom que ho vulgui, d’acord amb la voluntat de popularització de la cultura que sempre ha caracteritzat la Bouesia.\nEls actes de la Bouesia a Vandellòs es complementen amb els de la Bouesia a Deltebre que enguany porta per lema La Vaca Que Xiula, i pretén explorar el paisatge sonor del delta de l’Ebre: el xiular dels ocells, de les persones i dels coets. Dins del programa d’activitats s’ha fet un homenatge al barquer Josep Arques per tota una vida dedicada a la barcassa, hi ha previst un concert del cantautor valencià Paco Ibáñez el 17 d’agost a Deltebre, i diverses activitats a la Franja de Ponent.


L’ alcaldessa de Gavà Raquel Sánchez participa a la tercera reunió del Hub "Innovación en Economía Circular" - Llobregat Digital\nL’ alcaldessa de Gavà Raquel Sánchez participa a la tercera reunió del Hub "Innovación en Economía Circular"\nDivendres, 18 de setembre de 2020 a les 13:00h\nEs tracta d’un espai de col•laboració públic privat per avançar cap a un nou model econòmic.\nA més de l’Ajuntament de Gavà, integren el projecte els ajuntaments de Sevilla, Gijón, San Fernando i Sestao i els organismes privats Aigües de Barcelona, Vodafone, CETAQUA, TECH Friendly. Recentment s’han incorporat a la iniciativa l’Ajuntament de Sant Cugat i les empreses Iberdrola i CELSA.\nRaquel Sánchez ha presentat al seminari virtual “Innovació i Ciutats Circulars” on ha parlat de la importància de promoure aquest espai de treball i de reflexió entorn al paper clau que juguen les ciutats en la transició cap a una economia circular.\nPrincipalment des d’una òptica de les polítiques d’innovació i basant el desenvolupament de les ciutats en un model sostenible des d’un punt de vista econòmic, social i ambiental.\nSánchez ha manifestat que “la crisi de la Covid-19 ens ha obligat a reflexionar sobre el model de creixement i desenvolupament econòmic tradicional.\nÉs evident que no podem continuar amb les mateixes pautes i és una obligació contribuir a un canvi sistemàtic per avançar cap a un model de producció i consum més circular, més sostenible i més resilient”.\nEl nou espai de col•laboració i treball permetrà, segons Sánchez, “afrontar reptes renovats i revalidar aquells pels quals fa anys estem treballant”.\nEn aquest sentit ha recordat la participació activa de Gavà en xarxes de reflexió i acció que promouen la transició cap a l'economia circular.\nLa ciutat és membre de la “Xarxa de Ciutats pel Clima”, de la “Xarxa Innpulso”; del “Pacte dels Alcaldes i alcaldesses pel Clima i l'Energia”, i una de les impulsores de la “Declaració de Sevilla: Ciutats per una economia circular”.\nGavà també és la primera ciutat espanyola, i la 30a del món, a assumir els principis Water Wise Cities, promoguts per la IWA (International Water Association) per a promocionar l'ús racional dels recursos hídrics.


- L'alcaldessa Núria Parlon hi participa a l'acte inaugural\nDemà divendres 5 de març, s’inauguren les Jornades de les Dones 2010, amb un ampli programa d’actes impulsat per l’Ajuntament i el Consell de les Dones de Santa Coloma, amb l’objectiu de reflexionar sobre la importància de la igualtat real entre sexes. El conjunt de la programació està emmarcat en el Dia Internacional de la dona treballadora, que se celebra el proper dilluns 8 de març.\nL’acte inaugural tindrà lloc demà a les 18.00 al Museu Torre Balldovina i estarà presidit per l’alcaldessa de Santa Coloma, Núria Parlon. L’acompanyaran la tinenta d’alcalde ponent de Polítiques d’Igualtat, Salut i Consum, Ángeles Peláez, i la presidenta de la Coordinadora local d’Associacions de Dones, Antonia Ortega.\nTot seguit, hi haurà la conferència “El temps, un dret de ciutadania”, a càrrec d’Imma Moraleda, responsable de l’Àrea d’Igualtat i Ciutadania de la Diputació i regidora de Nous Usos del Temps de l’Ajuntament de Barcelona.\nDels actes centrals previstos per als propers dies, cal destacar la manifestació unitària del dia 8 (19.00, plaça de la Universitat). El dia 9 (18.00), de nou al Museu Torre Balldovina, hi haurà la conferència “De la violència de género a la igualdad. El camino hacia una auténtica democracia”, a càrrec de Consuelo Barea, metgessa psicoterapeuta de dones maltractades.\nL’endemà, dia 10 (17.30, Mas Fonollar), es farà el taller “Y sin embargo, TE QUIERO”, amb l’antropòloga Isabel Holgado Fernàndez.\nPer l’11 de març, la Sala Miquelet del Teatre Josep Maria de Sagarra acollirà l’obra “M de Roig: paraules d’Avui”, un monòleg dirigit per Maria Manau i Frederic Roda i interpretat per l’actriu Mariona Casanovas i el músic Emili Cuenca, basat en una selecció d’articles que va escriure Montserrat Roig al diari Avui que se centren en el feminisme, la justícia social, la lluita contra l’oblit, la discriminació racial, la llengua i la pau, entre d’altres.\nEl 12 de març , la Sala d’actes de la Torre Balldovina acollirà l’acte de lliurament del Premi Isabel Alonso, a càrrec de l’alcaldessa Núria Parlon i la presidenta de la Coordinadora d’Associacions de Dones, Antonia Ortega. Aquell mateix dia, l’Auditori Can Roig i Torres acollirà el recital de cançons tradicionals de dones interpretat per la cantautora Lídia Pujol.\nEn conjunt, les Jornades de les Dones 2010 suposen 20 dies d’actes, tallers, videoforums i exposicions, entre d’altres interessants cites a Santa Coloma. Tota la informació dels actes a http://www.gramenet.cat/principal/lajuntament/serveis/departament-de-ladona/jornades-de-la-dona.html


Victòria balsàmica del Balaguer (2-0)\nL'EFAC guanya (3-1) i el Borges supera la Rapitenca (2-0)\nSegona victòria consecutiva del Balaguer que l'ajuda a sortir del pou de la classificació davant un Bellvitge que va demostrar per què encara no ha guanyat cap partit. El primer temps va ser dolent de solemnitat amb només dues aproximacions. Al minut 22 Adrià va xutar creuat fora i en el 32 va arribar la rèplica del Bellvitge amb un xut desviat d'Álvaro.\nL'EFAC va de menys a més i guanya amb solvència (3-1)\nL'EFAC Almacelles va jugar amb Jordi Chiné, Monfort, Òscar Canadell, Hortal, Martí, Roger Canadell (Uriach, m. 85), Barco (Romero, m. 56), Berbegal, Simó (Gràcia, m. 56), Ciruela (Juclà , m. 46) i Viladegut (Sánchez, m. 85).\nL'EFAC Almacelles va tornar al camí del triomf davant un Vilasecaque es va mostrar com un equip molt lluitador, disposat a amargar la tarda als locals. Per la seva banda l'EFAC, que va presentar molts canvis en l'alineació pensant en el pròxim partit de diumenge contra el Lleida, no va aconseguir enllaçar com té per costum un joc de toc en quedar molt aïllada la davantera pels intents d'arribar més ràpid del que habitual i estar molt separades les línies.\nPremi per al Borges (2-0)\nEl Borges va sumar una important victòria davant el Rapitenca que es va decidir en el segon temps després d'un primer en què tots dos van tenir opcions que no van saber materialitzar.\nEn començar la segona part, Aitor va tenir una gran ocasió, però tot seguit Xammar va evitar el 0-1. Els locals salienron molt més entonats i fruit d'això es van veure els millors moments. Al minut 8, Pijuan, d'un bon xut des de fora de l'àrea, batia a Josuè.


Alumnes del curs de cuina i usuaris de la residència STS Grup participen junts als projecte ‘Records gastronòmics’ — Ajuntament de Salou\nAlumnes del curs de cuina i usuaris de la residència STS Grup participen junts als projecte ‘Records gastronòmics’ El col·lectiu d’estudiants i el de la gent gran han redactat un receptari; l’han cuinat junts i, posteriorment han tastat plegats els diferents plats https://www.salou.cat/ca/noticies/alumnes-del-curs-de-cuina-i-usuaris-de-la https://www.salou.cat/ca/noticies/alumnes-del-curs-de-cuina-i-usuaris-de-la\nEl col·lectiu d’estudiants i el de la gent gran han redactat un receptari; l’han cuinat junts i, posteriorment han tastat plegats els diferents plats\nUn total de 14 alumnes del curs de cuina Programa de Qualificació Professional Inicial-pla de transició al treball (PQPI-PTT) que cursen els estudis al centre de formació Atenea de Salou han compartit amb 14 interns de la residència STS Grup del municipi un projecte anomenat ‘Records gastronòmics’. Aquesta trobada, que s’ha dut a terme aquest curs per primera vegada, ha consistit a compartir una experiència intergeneracional al voltant de la cuina.\nAixí, durant uns quatre mesos els dos grups s’han anat trobant primer per establir relacions personals, a més de posar en comú coneixements de cuina i altres vivències. D’una banda, els més grans han aportat la sapiència sobre diversos plats gastronòmics que ells recordaven especialment i les han compartit amb els joves estudiants de cuina. Al llarg de diverses sessions han vist el cost del plat; quins eren els ingredients més apropiats; quin toc de modernitat podien aportar-hi per fer-lo més atractiu a la vista...entre d’altres aspectes.\nAixí, després de diverses setmanes de treball conjunt han fet un receptari i l’han portat a la pràctica, pas a pas, a les cuines del restaurant del Club Nàutic. Les darreres hores s’ha dut a terme la cloenda del programa ‘Records gastronòmics’, el qual ha assegut al voltant de la mateixa taula les diferents parelles d’estudiants i avis, a més de la tutora del curs, Llum Viruete; el professor de cuina, Sergi Martín, i els regidors d’Ensenyament, Julia Gómez i d’Acció Social, Pedro Lavilla; a més de la directora de la residència, Carme Puigdengoles. També han estat presents, la educadora social, Laura Quevedo i la terapeuta ocupacional, Lorena Queral, col.laboradores del projecte.\nLa regidora d’Ensenyament, ha comentat com “no hi ha res que uneixi tant a les persones com la cuina i en aquest programa s’han unit dues generacions diferents a través del menjar; a més de compartir experiència i aprenentatge mutu”.\nAlgunes de les receptes que s’han cuinat en aquest projecte que desenvolupen els estudiants són el de pollastre al cava; estofat; mousse de llimona amb raïm i pera; crema catalana amb maduixes o paella de marisc.


Pixar de peu… això volíem aconseguir, és clar… – MULIER SAPIENS\nPixar de peu… això volíem aconseguir, és clar…\nHysterical Literature és un projecte del fotògraf Clayton Cubitt que explora, segons ell el feminisme i la dualitat cos-ment, reflexionant sobre la idea dels retrats com a imatges estàtiques on, normalment, les models presenten cares de felicitat i la fotografia captura aquestes expressions molt pensades i concretes. L’artista en aquesta ocasió aposta pels retrats incòmodes, on les cares no són sempre de somriures feliços i estudiats.\nHi ha 8 vídeos que configuren aquest treball que han estat vistos des de 2012 per més de 20 milions de persones. Les 8 dones lectores ens mostren la seva batalla entre el cos i la ment. Stoya, Alicia, Danielle, Stormy, Teresa, Solé, Amanda i Margaret.\nLa dona d’aquest vídeo es diu Stoya, treballa com a acròbata i és escriptora i actriu erótica, però suposo que no ha fingit la interpretació i es deixa endur pel moment…\nCubitt vol tornar a parlar de l’anomenada “Histèria femenina” on es relacionava totes les malalties de la dona amb la repressió de la sexualitat i l’úter, i així podien curar-les amb una gran medicina: massatges pèlvics i tractaments vibratoris…\nLes 8 models llegeixen un llibre mentre un vibrador accionat per comandament a distància envia vibracions a la vagina, i cadascuna reacciona quan reacciona i a la seva manera. Quant hi ha d’actuació en tot això? Seria el mateix si no sabessin que les estaven gravant?\nSi l’experiement hagués estat fet amb homes, ho veuríem diferent? Ens seria tant agradable a la vista i a l’ oída? Cosetes per donar-hi voltes.\nEm sembla un experiment curiós, i encara reflexiono sobre la tria de lectores dones, però en tot cas, sí em sembla interessant aquesta dualitat cos i ment que en la sexualitat ens trobem. Cal separar les dues coses? Cubitt comenta que volia barrejar dos àmbits que la societat tendeix a veure sota dos prismes molt diferents: l’Art i el sexe, així que va posar l’art a la taula i el sexe sota la taula.\nAquest projecte em fa pensar en un altre tema que no sé si té a veure o no, però m’ha vingut de gust donar la meva opinió sobre aquest invent… El Pipipop…\nJo no vull pixar de peu. Puc entendre que pugui anar bé en algunes circumstàncies, però que es vengui amb frases com “sólo para las mujeres pasivas” o “para la mujer del siglo XXI”… y “pisfruta” em fa molta gràcia… El web de l’empresa en té cada una…\nAltres sistemes com el Gogirl amb el lema “Sentada no, gracias” http://www.mcph.es/gogirl/Welcome.aspx ja fa temps que circulen, però jo personalment no sé perquè hem de pixar de peu. He llegit comentaris tipus “Així quan vas de festa pots pixar a tot arreu com els tios” i jo penso que si els homes pixen per tot arreu és una porqueria perquè pixar-se a les entrades de les cases, entre els cotxes, etc… no és gaire maco. I el que seria més útil és posar un serveis de WC públics de qualitat.\nPerò bé, la qüestió és posar-nos coses a la vagina, no?\n15/10/2013 by muliersapiens\tClayton Cubitt, Dona, Gogirl, Histèria femenina, Hysterical Literature, Literatura Histèrica, Mujer, Mulier Sapiens, Pipipop\n2 thoughts on “Pixar de peu… això volíem aconseguir, és clar…”\n15/10/2013 a les 10:53 pm\nVes a explorar el mon masculí i la seva sexualitat. La teva femenina ja la tens clara. Cap home s’hauría deixat gravar, i tots els homes, acaven pixant ben sentadets al vater\n16/10/2013 a les 11:01 am\nNo sabria ni per on començar a investigar la sexualitat masculina, amb prou feines sé investigar la femenina, però com a mínim en puc parlar en primera persona, i això és molt.\nProbablement amb homes l’experiment no hagués estat igual, no s’haurien deixat gravar, com bé dius, però per què? En els comentaris dels vídeos recalquen que no és una peça pornogràfica. Si els protagonistes fossin homes, ho seria?\nEl que està clar és que segons ho faci una dona o un home, la visió canvia molt. Això em fa pensar en una fotografia on apareixen homes rentant un cotxe imitant “postures femenines” i és una imatge que fa riure força… però quan ho fa una dona és sexy… Magnífic el món de les diferències!\nI en relació a pixar asseguts, més d’un m’ho ha comentat que al matí pixa assegut a la tassa perque no atina de lo adormit que està…\nAixí que, sí, a vegades pixem fora de test…


L'Ajuntament incrementa el servei de neteja de carrers i espais públics -Sanitat- 20/03/2020\nS'ha redistribuït el personal que es destinava a tasques a edificis que ara romanen tancats\nAquest divendres i durant el cap de setmana es faran unes tasques específiques de neteja i desinfecció dels carrers i espais públics, especialment als entorns d'aquests equipaments o comerços que han de romandre oberts.\nAixí, avui divendres s'està fent una neteja intensiva als voltants dels ambulatoris (CAP I, CAP II I CAP Pinetons), de les comissaries de la Policia Local i dels Mossos d'Esquadra, a l'entorn del Mercat municipal i altres establiments d'alimentació, supermercats i forns així com del voltant de farmàcies i estancs. També es netejaran les parades de bus i l'entorn del cementiri i el tanatori.\nAquest neteja es farà amb la cuba de baldeig i una furgoneta d'hidropressió per aquells llocs on s'accedeixi amb més dificultat. També es farà la neteja i desinfecció de contenidors i es continuarà amb la tasca de reparació de pedals per tal d'evitar obrir-los amb la mà.\nDurant el cap de setmana, s'incidirà novament a les zones indicades anteriorment com a espais amb afluència de persones usuàries i es continuarà amb tasques com ara recollida de papereres, recollida del rebuig o l'escombrat manual de carrers. A més, diumenge, aprofitant que els establiments hauran tancat, es farà una neteja més intensiva del seu entorn.\n- RESULTATS DEFINITIUS. Bona valoració de l'estratègia de contenció de la Covid-19 feta a Ripollet [Notícies]\n- S'inicia a Ripollet una estratègia de contenció de la transmissió comunitària de la Covid-19 [Notícies]\n- Comencen les accions de control de la pandèmia a Ripollet amb les PCR porta a porta [Notícies]\n- Ripollet registra un repunt de positius de Covid-19 amb brots controlats [Notícies]\n- Se suspèn el Casal d'estiu d'Esports en detectar-se un positiu de Covid19 [Notícies]\n- C's demana explicacions sobre la manifestació sense mesures contra la Covid19 de dissabte passat [Notícies]\n14/08/2020 Després de la reunió mantinguda el dia 13 d'agost amb els re ... [+]\n14/08/2020 Durant l'agost, diferents equipaments municipals modifiquen ... [+]


Francesc Mercadé: A la vista dels resultats de les negociacions, només hi veig una possible solució.\nat dissabte, de juny 30, 2007\nAixí m´agrada Siscu, coherencia i anem per feina que ja ha pasat massa temps, sinò al final tot seram "sino fos..."\nDeixa de llepar el cul als sociatas del PSOE.\nNo veus que duraran poc?.\nTan sols amm ERC no tenen surtida possible.\nM'agradaria m'expliquesis a que et refereixes a que l'ABG es la força politica amb mes força a l'Ajuntamente.\nSincerament no ho acabo d'entendre.\n"Que ningú es porti a engany, avui l'ABG és la força política més forta de l'Ajuntament."\nMés forta, no amb més força. Amb això vull representar que per una banda hem contribuït amb més text programàtic pel futur govern que encara no s'ha constituït (l'actual encara és provisional). També som la unica força que ha passat per aquest procés de forma indemne. La força amb més força seria el PSOE.\nPels qui no esteu assabentats el debat continua viu en una entrada anterior d'asquest mateix bloc anomenada: "NOTA DE PREMSA DE L'ABG, SOBRE L'ESTAT ACTUAL DELS PACTES A TORREDEMBARRA."\namb que qudem? ABG vol anar a l´oposició i tu voldríes pactar amb el PSC? Ho he entés bé? explica-m´ho si et plau perque al final no ens aclarim.\nLeyendo su blog sr.Mercadé y su acercamiento al PSC, me planteo, No será que una vez aprobados los temas conflictivos, agua, muntanyans, etc...entonces entrarán en el gobierno ya que así sus votantes no les podrán echar en cara de que formaron parte de esas decisiones?\nApropament al PSOE?, no em faci riure, si-us-plau, no he mogut un milimetre la posició de l'ABG-Torredembarra ni amb l'escrit que precedeix aquests comentàris ni amb l'escrit anterior. Entenc això sí que la diferència entre ABG és tant minsa com això. Per aquesta raó no ens acabem d'entendre, i per fer més entenedor el tema li repetiré aquí mateix, resolt aquest problema l'acord sria del 100%. Miri: en les poques reunions d'acostament al pacte només s'ha parlat de nova filosofia de treball, i de reformes en profunditat en determinades àrees en les que hi estàvem tots d'acord, com per exemple la d'urbanisme. I que el gestor (regidora o regidor) que porti les àrees a reformar, es cregui la reforma. Qui hauria de proposar noms de nous gestors és el mateix alcalde del PSOE, i entre els quatre partits consensuar, no tant sols aquests sinó els noms de totes les regidories.\nNo hi ha més que això, posats d'acord en aquest punt, podem tancar el govern, però aquest punt li ben asseguro és l'únic punt de discordància que tenim amb el PSOE per poder avançar en les negociacions.


Una final de bàsquet és més important que tenir un fill? ⋆ Socpetit.cat\nJasikevicius, que va jugar al FC Barcelona i a la NBA, es va mostrar sorprès davant la pregunta: ‘Què en penso? Jo l’he deixat marxar’, va dir. El periodista va replicar si la baixa de Lima era normal quan el Zalgiris està disputant les semifinals pel títol a Lituània.\n‘Tens fills?’, va preguntar l’entrenador al periodista. ‘Quan els tinguis, ho entendràs. És la millor experiència de l’ésser humà. Penses que el bàsquet és el més important?’, va respondre.\nLa FAPAC denuncia “provisionalitat” i “manca de planificació eficaç” en la preinscripció escolar a Girona\nTres famílies denuncien un monitor d'una escola d'educació especial de Barcelona per abusos sexuals


Un 1 de Maig que, en el periodisme, mostra totes les misèries laborals | Sindicat de Periodistes de Catalunya\nAquest és el títol de 'article d'opinió que el Diari del Treballl ha publicat del president del Sindicat de Periodistes de Catalunya / Sindicat de Professionals de la Comunicació (SPC), Francesc Ràfols, en el qual deixa constància de com el Dia Internacional de Treball arriba aquest 2020 d'una manera totalment inesperada fa tres mesos. Al marge dels seus efectes més greus per la trista mort de milers de persones, els efectes laborals i econòmics són molt considerables. I el món del periodisme no n'és una excepció. I la pandèmia sanitària els senyala amb tota cruesa.\nApunta Ràfols en el seu article que «en el món de la comunicació, aquest 1 de Maig, evidencia, en l'àmbit laboral, totes les misèries que patim des de fa temps. L'SPC celebrem sempre l'1 de Maig conjuntament amb el 3 de Maig, Dia Mundial de la Llibertat de Premsa. Considerem que són les dues cares de la mateixa moneda. Sense condicions laborals dignes, difícilment els i les professionals de la informació podran treballar amb la màxima independència que requereix el dret a la informació de la ciutadania».\nHem vist aquestes darreres setmanes l'aplicació d'un gran nombre d'expedients de regulació temporal d'ocupació (ERTO). Cert que el món de la comunicació no és l'únic. El problema és que el sector encara no s'havia refet de la crisi econòmica de 2008 en la qual un mínim de 12.000 persones van perdre la feina, en percentatge el segon sector amb més desocupació, després del de la construcció. Però a aquesta xifra oficial s'hi ha d'afegir els estralls que va provocar en el col·lectiu més desprotegit del periodisme, el de periodistes a la peça i freelance. No se sap quants més van caure perquè, simplement, estadísticament no existeixen, les empreses els amaguen i fins i tot sovint els tracten cm si fossin proveïdors de tòner per a les impressores.\nPerò mentre en molts sectors econòmics es considerava la crisi econòmica ja superada, «no succeïa el mateix en els mitjans de comunicació. La davallada de la premsa va provocar que als diaris seguissin produint-se retallades de plantilla i de sou en forma d'ERO, tant amb “t” al mig, com sense “t”. I quan tot just hi havia diaris que sortien del seu darrer ERTO, com El Periódico, ha arribat la crisi sanitària, amb els efectes que tothom coneix i pateix. És a dir, retallades sobre retallades».\nMés endavant destaca que l'afectació més greu que la pandèmia ha tingut en el sector de la comunicació en l'àmbit laboral, que és «la que pateixen els i les periodistes a la peça i freelance. Han vist com d'un dia per l'altre han perdut les seves col·laboracions, sigui perquè ara els mitjans han reduït l'àmbit temàtic dels seus continguts a pràcticament tot allò que fa referència al coronavirus, sigui per una simple reducció de costos. El problema és que aquest col·lectiu no disposa de cap mena de protecció social, a diferència del que passa en altres països del nostre entorn en els quals els i les periodistes a la peça i freelance tenen una cobertura social en funció de les feines desenvolupades».


El govern promourà la rotació amb més zones taronges\nDijous, 6 febrer 2020. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nLes obres tenen un pressupost de més de 200.000 euros i s'enllestiran abans de l'estiu. Prop d'aquest eix de vianants s'hi habilitarà una nova zona blanca d'aparcaments gratuïts per suplir els estacionaments que es perdran amb l'eixamplament de les voreres.\nEn breu, començarà l'actuació d'arranjament de les voravies del carrer del Pare Mariano, el passatge de Cornet i el carrer de la Virtut, a més d'un tram del carrer Trinitat, per millorar en conjunt els itineraris accessibles en l'entorn urbà i, en concret, de l'eix del Mercat des del carrer dels Esquilador fins al del Cardenal Vives. Les obres tenen una durada màxima prevista de quatre mesos i un pressupost d'execució de 204.669,61 euros.\nCom a les obres del carrer dels Esquiladors, s'eliminaran les zones d'aparcament i s'eixamplaran les voreres. La supressió d'estacionaments afectarà uns 20 llocs en aquests carrers. La contrapartida, segons Marc Castells, serà la creació d'una nova zona blanca, amb una capacitat de 26 llocs d'estacionament per a cotxes i quatre per a motocicletes, a prop d'aquesta àrea, al carrer de les Delícies. El batlle avança que "forma part de la decisió estratègica de dinamitzar i transformar tota la zona del Mercat de la Masuca".\nA l'agenda, l'Ajuntament hi té canvis en el format dels aparcaments, amb l'extensió de les zones taronges, és a dir, les d’estacionament gratuït, però limitat en el temps, que es compaginaran amb les zones blanques i les blaves. empresa municipal SIMA passaran també a controlar aquesta tipologia d'estacionaments per contribuir a evitar que hi hagi vehicles que s'hi deixin de manera permanent i no compleixin amb la finalitat de rotació.\nL'Ajuntament d'Igualada es personarà com a acusació per l'atac a les làpides del Cementiri Nou\n10 de febrer 2020.15:57h\nIgualada, la ciutat que promociona l’ús del vehicle creant tantes zones blanques com sigui possible. Potser s’hauria de replantejar el tema de la mobilitat per buscar alternatives més netes i... Llegir més ”amables”\n9 de febrer 2020.14:34h\ni Potser caldria parlar més per quins carrers passarà aquest eix de vianants i si es renovaran totes les voreres. La meitat de la noticia només parla de zones d’ aparcament !!\n6 de febrer 2020.07:54h\nPotser que d’un vegada festin un pla integral de la ciutat i deixéssim de banda l’ocurrència diaria...\n1 Les escoles concertades d'Igualada mostren el seu "disgust" amb el Departament 3013 lectures\n2 Uns 600 treballadors a l'Anoia poden estar afectats pel tancament de Nissan 2856 lectures\n3 Una jove biòloga igualadina descobreix un exemplar d'orquídia únic a l'Anoia 2471 lectures\n4 L'Anoia entra dilluns a Fase 2, en la que s'aboleixen les franges horàries i s'obre l'interior dels bars 2396 lectures\n7 Llum verda definitiva: l'escola bressol de l'Ateneu serà pública el curs vinent 1817 lectures\n8 El President Torra anuncia un pla específic per a la Conca d'Òdena amb 1,5 milions d'ajudes al comerç 1534 lectures\n10 El batlle de Montbui ofereix el sòl al municipi com a opció pel Pla Director de polígons 872 lectures


Colin Farrell es posa els ullals a 'Noche de miedo'\nCraig Gillespie fa un 'remake' del film de terror dels 80\nL'actor irlandès Colin Farrell interpreta un carismàtic vampir d'un suburbi de Las Vegas en la nova versió de la pel·lícula de terror del anys 80 Noche de miedo , que avui arriba a la cartellera.\nPATRICIA PUENTES Los Angeles. Actualitzada el 08/09/2011 00:00\n260x366 A Colin Farrell li va costar molt decidir-se a acceptar el paper perquè la primera versió de Noche de miedo , del 1985, era una de les seves pel·lícules preferides. / WALT DISNEY COMPANY A Colin Farrell li va costar molt decidir-se a acceptar el paper perquè la primera versió de Noche de miedo , del 1985, era una de les seves pel·lícules preferides. / WALT DISNEY COMPANY\nQuan li van oferir el paper de Jerry, el vampir protagonista a Noche de miedo , Colin Farrell no ho acabava de tenir clar. La proposta era fer un remake d'un film de terror de Tom Holland, director de la primera entrega de la saga de Chucky. Farrell es declarava fan incondicional de la versió del 1985 i no tenia gaire clar com s'ho faria per revisar el material. "L'encant de poder interpretar un vampir em semblava molt atractiva i vaig plantejar-m'ho d'aquesta manera. No sempre ho faig així, però en aquest cas he abordat el film com un fan", explica l'actor irlandès, referint-se als motius que el van empènyer a acceptar.\nANoche de miedo Jerry és el nou resident en un suburbi de Las Vegas en què últimament hi ha hagut massa desaparicions misterioses. El veí adolescent de Jerry, Charley (Anton Yelchin), acabarà sospitant del veritable passatemps d'aquest home tan atractiu que s'ha mudat a la casa del costat i haurà d'enginyar-se-les per defensar-se d'aquest depredador i per mantenir segures la seva mare i la seva xicota.\nMarti Noxon, productora i guionista de la sèrie de culte Buffy caçavampirs , s'ha encarregat d'adaptar el guió original. I el director de Lars i la noia real , Craig Gillespie, ha repetit aquí darrere les càmeres.\nMalgrat que els cineastes de Noche de miedo han reconegut el bon moment que viu el gènere vampíric gràcies a Crepuscle i True blood , l'equip de la pel·lícula s'afanya a ressaltar les particularitats de la seva producció. "No ens hem basat en l'amor emocional que normalment trobes a la clàssica història de vampirs, en la qual sempre hi ha un vampir que intenta seduir un altre personatge. Aquí simplement tenim un vampir que necessita existir -explica Gillespie-. És com un assassí en sèrie patològic que s'ha d'alimentar de sang humana i que té un encant i un carisma que sedueix la gent. Però no sent cap mena d'emoció".\nTerror, comèdia i 'sex appeal'\nA la pel·lícula hi ha molta sensualitat, remarca Farrell, sobretot gràcies a la samarreta ajustada que porta, però l'actor admet la singularitat del personatge que interpreta i insisteix en la seva brutalitat i en el fet que no s'hi pugui reconèixer cap virtut humana. És una brutalitat que Jerry no es molestarà a amagar en el moment que la seva identitat quedi descoberta i arribin les seqüències amb més acció de Noche de miedo . "Jerry és un paràsit social que s'ho passa bé amb l'amenaça que suposa per a la gent que té al voltant. Li agrada tractar els humans de la mateixa manera amb què un gat juga amb una bola de llana; no són només el seu aliment", explica Farrell.\nI si Noche de miedo s'inscriu dins del gènere de la por, hi ha alguna cosa més que l'equip ha volgut preservar de la seva predecessora: el sentit de l'humor. "Quan era un nen la meva pel·lícula de terror preferida era Un home llop americà a Londres . Als anys 80 sempre barrejaven l'humor i el terror. Però durant els últims vint anys o bé és una cosa o bé l'altra", diu Gillespie. Noche de miedo ha sabut mantenir aquesta dualitat, amb moments de suspens i altres carregats de comèdia, a estones fins i tot absurda, que doten la pel·lícula de lleugeresa i equilibri entre ambdós gèneres.


Com segellar el morter al voltant d’una finestra de bloc de vidre 2018\nLes taques i els motlles són comuns en el morter porós que manté els blocs de vidre al seu lloc. Amb el temps, la taca es fa antiestètica i arruïna la mirada de la paret o finestra del bloc de vidre. Periòdicament, aplicar un segellador al morter omple els buits del material per combatre la naturalesa porosa del morter. Cal una aplicació adequada per assegurar que l’estructura del bloc de vidre no conté taques. Fins i tot una petita bretxa al segellant permetrà que els líquids es filtrin al morter, derrotant la barrera proporcionada pel segellador de morter.\ncrèdit: Jack Hollingsworth / Photodisc / Getty Images El morter de bloc de vidre segellat queda lliure de taques després de la instal·lació.\nAboqui lentament el segellador de morter líquid en una ampolla d'esprai. No permeteu que s'acumulin bombolles d’aire o escuma dins del segellador.\nDesplaceu-vos a la línia de morter horitzontal més alta de la finestra del bloc de vidre. Mantingueu la punta de la boca de l'ampolla de polvorització 1/2 de polzada de la junta de morter. Ruixeu el segellant a la junta mentre moveu lentament l'ampolla al llarg de la costura. Ruixeu les costures horitzontals restants. Ruixeu una capa lleugera de segellador a totes les costures verticals de morter.\nFregueu el segellant a les juntes de morter utilitzant un drap sense fils. Netegeu la superfície fins que s’hagi tret l’excés de segell de la superfície dels blocs de vidre. Deixeu assecar el segellant durant 45 a 60 minuts.\nElimineu els residus de segellador dels blocs de vidre, netejant-los amb un drap net i sense fils. Moveu el drap en un moviment circular si el residu brumós és difícil de treure.


13 d’agost: Indoxina, Zamora | Des de dintre\n← 16 de juliol: Murphy (digressió lingüística)\n13 d’agost: Indoxina, Zamora\nPosted on 27/08/2009 | Deixa un comentari\nAprofitem que el Dia Nacional de Singapur, diumenge 9, és traslladat al dilluns 10 per prendre’ns també dijous i dimarts i fer uns dies a Hanoi, a la República Socialista del Vietnam.\nEl Vietnam és un país que m’agrada d’ençà que era petit, sense motiu aparent. Potser és que la meva etapa més impressionable va coincidir amb l’apogeu de les pel·lícules americanes que tractaven el conflicte entre la URSS i els EUA que va tenir lloc al país, aquell exorcisme nacional globalitzat d’Apocalypse Now, Platoon o Full Metal Jacket, però també Rambo i Chuck Norris. Al capdavall, els EUA són el país de la lliure elecció.\nAmb els anys vaig saber que el germà petit del meu avi sí que hi va tenir una relació important que el va marcar per tota la vida. Era tot un personatge, el tiet Pomo (de “Zósimo”) i és una llàstima que no tingués ocasió de tractar-lo gaire per la distància geogràfica, més que res, ja que sempre va ser el familiar de la branca del meu avi més estimat de la meva mare.\nMon avi és el gran de tres germans nascuts en un entorn irremeiablement rural, al si d’una família hidalguesca vinguda a menys, a les profunditats de la meseta castellana. Aparentment hi va haver un avi Gartzia del meu avi, fugit del País Basc durant una carlinada, sense que se sàpiga gaire de quin bàndol. La guerra del 36 la van passar segurament tant bé com ho permetia la situació perquè tenien terres i alguns negocis tant al poble com a la capital de la província, que no devien ser gaire alterats. Allà la guerra hi va durar poc i el relat que se’n fa es decanta més cap al recull d’anècdotes personals que cap al terrabastall i la destrucció que va representar, sense anar més lluny, per a la família de la meva àvia a Barcelona (mixtura de CNTeros, gent d’ERC, maquis i obrers ferroviaris). En qualsevol cas, l’avi tenia nou anys quan el conflicte va esclatar, i el seu germà Pomo era uns quants anys més petit, de manera que caps dels dos no en podia tenir cap record directe.\nL’avi doncs era el gran i malgrat que sempre va ser una peça important, mai no va ficar-se en res problemàtic (que se sàpiga) i un cop va acabar els estudis (va anar al seminari i hi féu batxillerat i tot) anà a fer el servei militar a Barcelona, d’on no s’ha mogut mai més.\nEn Pomo era tota una altra cosa i devia tenir aquell cuc que tenen tants germans petits (hi ha una germana més petita, la tieta Herminia, germana de mare només, que va néixer predestinada a ser la criada de la mare com corresponia a l’època) que els fa ser tan dolents com els germans grans, però sense la mateixa xamba ni l’aura de respectabilitat que els mantingui en riba seca.\nEl cas és que el capdetrons va tenir la gran idea de fer-se fletxa de la Falange cosa que, lògicament, va acabar amb la seva fugida del poble i d’Espanya i tot per evitar que algun altre falangista amb càrrec i algun poder, ofès i emprenyat d’aquella manera com s’emprenyava la gent abans (no recordo exactament per què, qualsevol collonada rural), no el pelés.\nA la França de la postguerra, un figura com el tiet Pomo, és clar, estava pràcticament predestinat a fer el que va fer: entrar a la Legió Estrangera.\nA la Legió el van fer un autèntic home d’acció. Va aprendre arts marcials (tenia no sé quants dans de karate), va aprendre a fer anar l’armament més modern de l’època i va veure molt més món del que sabia que hi havia, malgrat que tinc entès que ja havia passat algun temps a l’Argentina amb el seu parastre (que hi havia anat a temporades a fer de cambrer i amb una comparsa de músics), cosa que ja li va servir per a establir un primer vincle amb aquell país, on es casà i establí acabada la seva època de mercenari.\nSempre he pensat que va fer falta que ell deixés la Legió per a que els francesos deixessin de perdre guerres, perquè li van tocar dos conflictes impossibles: Indoxina, d’on França va fugir de la forma més patètica, i Algèria, on França va fer les coses més horribles (bé, el més patètic i el més horrible que va fer França durant aquell parell de dècades, perquè en el currículum francès d’atrocitats i deshonors hi ha on triar i remenar per a cansar-s’hi). De França i els francesos l’única cosa que li agradava era la pensió vitalícia que en rebia pels serveis prestats.\nA l’Indoxina aquell bordegàs pobletà, espanyol, que tenia tantes ganes de marxa hi va marxar com un condemnat, en mig del clima de merda que defineix la regió, malalt dels mosquits, malnodrit i en un ambient de desmoralització total des del bell principi, transmès de la mateixa manera que les ordres en aquell desconcert que els francesos encara no han assimilat: no tant verticalment i definida com de forma horitzontal, en onades, de moll de l’os a moll de l’os.\nDel Vietnam n’explicava més les impressions i les lliçons que en va obtenir que no pas anècdotes concretes. En parlava sempre amb aquella mirada buida, que feia un efecte tan estrany combinada amb la gesticulació dels braços i aquella manera de parlar que té la gent plana de la meseta que a mi se’m fa tan innocent, com se m’hi fa la manera de parlar dels xinesos pobres o la dels maputxes xilens.\nNo es cansava d’elogiar la laboriositat incansable i la resistència brutal dels vietnamesos, la senzillesa carismàtica que ha esdevingut un tòpic repetit en films i llibres, però que és exactament la mateixa impressió que en vaig tenir el primer cop que vaig visitar Saigon.\nA nivell personal, hi havia una anècdota amb un niu d’ametralladores vietnamès. Tot patrullant per la jungla va topar amb un soldat vietnamès emboscat, pràcticament invisible. Va intentar alçar el fusell, però l’altre va ser més ràpid, només que no va apretar el gatell. En comptes d’una ràfaga de metralladora, una mirada va ser suficient per a matar el bordegàs i que en aquell mateix moment, d’un fang que no tenia res de bíblic, nasqués l’home que jo vaig conèixer.\nPer desgràcia, però, les anècdotes són històries reals, no exemples de llibre d’ètica cristiana, i acaben com acaben, i no pas d’una altra manera. Aquella en concret ho va fer amb el gir macabre, inevitable i trist, de la mort del soldat vietnamès. Tot naixement ha de tenir un bateig.\nL’últim cop que vaig veure el tiet Pomo va ser poc després que jo tornés del meu primer viatge a la regió. Va coincidir que ell i la fabulosa tia María Teresa (que es mereix no una entrada sinó un blog sencer) vingueren a visitar els meus avis, que eren a Gavà amb la meva mare. Per cert, que en aquella ocasió també ens visitava el meu amic Flemming Hansen, programador freelance ex-militar ex-lluitador professional i professional de la bona vida noruec que vaig conèixer a la universitat a Tokyo, de manera que érem set persones al pis. El feedback Maria Teresa-Flemming va ser fenomenal i encara se’n parla, d’Escandinàvia a l’Argentina.\nUn cop que xerràvem del meu viatge, li explicava al tiet Pomo com estant a Vientianne, la capital de Laos, em vaig intoxicar d’algun químic no indentificat i vaig acabar sent extorquit de la forma més humilant per un funcionari del consolat vietnamès quan vaig anar-hi a sol·licitar un visat urgent per a poder marxar ràpidament cap a Saigon. Ell em va demanar si, en base al que jo comentava, Vientianne encara era la mateixa merda que feia cinquanta anys. Vaig descriure les vil·les de segona que jeien desmenjades al llarg de les quatre o cinc avingudes del lloc (camins de terra moderadament més amples que els altres camins de terra), les mateixes gallines picossejant pel carrer, el mateix llot per tot arreu.\nVaig conclure que d’ençà que els francesos van marxar-ne, l’única innovació que tingué lloc a la capital de Laos va ser el grotesc “Arc de Triomf” de quatre boques, fet de ciment ferruginós i per tant en estat de descomposició permanent, que se’ls va acudir alçar i convertir en el punt de referència del plànol de la vila. Per als que com jo tirem pel dret i ens guiem per les primeres impressions, només cal saber-ne que el nom en lao és “Patouxai”. En fi, quan un passa uns dies en aquell poble topant contínuament amb aquell horror volumètric, acaba per pensar, però: “I d’on van treure’l, el ciment? Perquè pràcticament és l’única superfície no fangosa que hi ha a tota la ciutat”. Imprudent preguntetes! Els locals t’explicaran, cofois, que l’altre nom per a l’Arc del Triomf és “la Pista Vertical”: efectivament, el material per a construir-lo va sortir d’una donació dels EUA per a construir un aeroport si no civilitzat (seria un malbaratament), al menys utlitzable. Cinquanta anys de diferència i tot es resumeix en una malversació de fons tipus rotonda amb escultura del Baix Llobregat. El Patouxai, és clar, i la dictadura comunista que infecta el país.\nQuan parlàvem de Saigon li vaig dir que més o menys no devia haver canviat: a part de la monstruosa extensió de barris nous que s’arraïmava al seu voltant, dels milions de motos que obturaven els passejos arbrats, les fàbriques, les botigues, els tallers, els mercats, els turistes, els US Dollars, els hotels, les cafeteries, les discoteques, els mòbils, les famílies de cinc en ciclomotor, les dones carregades com mules, els bous carregats com camions, els ordinadors i la dictadura comunista que infecta el país, és clar. Em va donar la raó.\nHi ha una dita regional que diu: “Els vietnamesos fan créixer l’arròs. Els cambodjans miren com creix l’arròs. Els laosians jauen a terra i escolten com creix l’arròs”.


Espelmes amb oli d’arç cerval - salut i bellesa, 2020\nEspelmes amb oli d’arç cerval\nEls supositoris amb oli de buckthorn s'utilitzen sovint en ginecologia i proctologia. Podeu comprar espelmes sense recepta mèdica a qualsevol quiosc de farmàcies de Rússia. Tot i així, val la pena recordar que l’arç cerval no només té qualitats útils, sinó també una sèrie de contraindicacions que cal tenir en compte a l’hora de tractar malalties.\nPropietats útils de l'arç cerval\nPropietats útils arç cerval marí\nDurant segles, l’arç cerval i el seu oli han estat àmpliament utilitzats per les persones per tractar problemes relacionats amb la penetració de patògens a la vagina i al recte. La majoria de les receptes es basen en un potent efecte antiinflamatori, que tenen els fruits de la planta a causa de l’alt contingut de complexos vitamínics i microelements.\nS'ha observat que l'arç cerval és capaç d'accelerar el procés de regeneració de teixits.\nAl mateix temps, amb un contacte directe amb la zona afectada, els supositoris amb oli d'arç cerval redueixen significativament l'activitat de la defensa immune, cosa que condueix a l'eliminació de símptomes característics com:\ninflor de teixits;\nAquest efecte apareix a causa d'una disminució del nivell d'histamina, que dilata els vasos capil·lars, cosa que provoca una major permeabilitat de les seves parets. Les vitamines E i C contingudes a l’arç cerval contribueixen a la ràpida degradació d’aquesta substància. A més, els complexos vitamínics estimulen la síntesi de col·lagen i ajuden a regenerar la pell, els tendons i el cartílag.\nActualment, s’utilitzen àmpliament supositoris amb addició d’oli d’arç cervell marí. Produeixen supositoris dissenyats per ser inserits a la vagina i a l'anus.\nL'ús de supositoris rectals amb oli d'arç cerval marí està indicat per accelerar la cicatrització del dany a la mucosa intestinal.\nL'ús del medicament es mostra en cas de diagnòstic:\ninflamació de la mucosa de l’esfínter.\nNo es recomana utilitzar espelmes a base d’oli d’arç cervell sense consultar prèviament amb un proctòleg. Els ingredients del medicament poden causar sensibilització i diarrea severa.\nSovint, els pacients es queixen d'una sensació de cremor a l'anus després de l'administració del supositori. En aquest cas, s’ha d’aturarl’ús de supositoris, ja que hi ha un alt risc d’agudització del procés inflamatori.\nEls supositoris amb oli d’arç cervell per a hemorroides s’han d’administrar dues vegades al dia durant 1,5 setmanes. Si cal, es pot augmentar el curs del tractament. Els supositoris s’injecten a la màxima profunditat possible, ja que prèviament s’han dut a terme procediments de neteja amb un ènema o s’havia esperat un moviment intestinal natural.\nEls supositoris rectals es poden utilitzar com a agent profilàctic que impedeix el desenvolupament d'un procés infecciós en presència d'esquerdes a l'anus.\nEs recomana supositoris vaginals amb oli d'arç cerval per alleujar els símptomes i tractar malalties ginecològiques:\nTambé es demostra que l'ús d'oli d'arç cerval elimina els efectes secundaris de la radioteràpia en el tractament de l'oncologia dels òrgans del sistema reproductiu.\nEl medicament gairebé no té contraindicacions i pot ser utilitzat fins i tot per dones embarassades. No obstant això, hi ha un risc de reacció al·lèrgica. Per tant, és recomanable utilitzar supositoris vaginals només després de consultar un ginecòleg.\nCal tenir en compte que, quan es diagnostica un problema ginecològic, els supositoris tenen un efecte positiu pronunciat en una etapa inicial de la patologia. Per exemple, l'erosió avançada del coll uterí no es pot curar amb oli d'arç cerval. En aquest cas, s’han d’utilitzar mesures complexes, incloses les teràpies farmacològiques, la fisioteràpia i els remeis populars.\nA més, les espelmes amb addició d'oli d'arç cerval sovint es prescriuen després de la criodestrucció, l'ona de ràdio o el tractament làser de l'erosió. La durada del curs depèn completament del grau de desenvolupament de la patologia. Es pot calcular un programa de tractament personalitzat fins a 15 dies. Les espelmes s’han d’inserir a la vagina 1-2 vegades al dia.\nDesprés d’haver-se posat la punta dels dits de goma, una dona hauria d’empènyer el supositor a la màxima profunditat, de manera que l’espelma estigui completament submergida dins l’òrgan. Després d’això, haureu d’estirar-vos uns 20 minuts. Durant aquest temps, el supositori es fondrà i el medicament penetrarà a les parets de la vagina.\nEl tractament amb oli d'arç cerval marí pot provocar una sensació de cremada immediatament després d'inserir l'espelma. Si es produeix aquest efecte secundari, hauríeu de deixar d'utilitzar supositoris i contactar amb el vostre ginecòleg.\nPublicació anterior Per què fa mal l’hipocondri esquerre?\nPropera publicació Inflamació del fol·licle pilós: causes, símptomes, tractament


acadèmia oposicions zelador de la generalitat ▷ Practic BCN\nAcadèmia Centre de Preparació per a les oposicions Zelador ICS de la Generalitat de Catalunya.\nSegons l’última convocatòria, tots els opositors han de complir els següents requisits per opositar a les oposicions zelador ICS de la Generalitat de Catalunya.\nTenir complerts els 16 anys i no excedir l'edat establerta de jubilació forçosa.\nTenir el certificat d'estudis primaris, certificat d'escolaritat d'educació general bàsica, l'acreditació d'escolarització (LOGSE) o equivalent. O qualsevol títol superior o estar en condicions d'obtenir-lo.\nSegons l’última convocatòria, el procés selectiu de les oposicions zelador ICS constarà d’una fase d’oposició i una fase de concurs.\nConsisteix en la realització de 3 proves de caràcter obligatori i eliminatori en el cas de la primera i la segona prova, i obligatòria i no eliminatòria en el cas de la tercera.\nLa primera i la tercera prova es realitzaran en el mateix dia.\nEl segon exercici consistirà a contestar un o més supòsits pràctics amb respostes tancades tipus test, referent a les funcions a desenvolupar en la categoria en la qual s’opta.\nConeixements de les llengües catalana i castellana. El tribunal publicarà la llista d’aspirants que han de realitzar els exercicis de coneixements d’aquestes llengües i les persones que, per la documentació aportada, estan exempts de realitzar-les. Per zelador es requereix un coneixement de nivell elemental de català (certificat A) o superior de la Direcció General de Política Lingüística del Departament de Cultura o equivalent.\nPrimera part. S’avaluarà el domini de l’expressió escrita mitjançant la redacció d’un text d’un mínim de 80 paraules i un màxim de 100 paraules relacionades amb les funcions pròpies dels zeladors. La durada ha de ser, com a màxim, de 75 minuts.\nSegon exercici: coneixement de la llengua castellana. Exclusivament per a les persones que no tinguin la nacionalitat espanyola. La prova consisteix en la redacció de, com a mínim, 200 paraules i mantenir una conversa amb els assessors especialistes designats pel Tribunal. El temps per a la realització d’aquesta prova no podrà ser superior a 45 minuts en la primera part i 15 en la segona.\nLa valoració d’ambdues proves serà d’“apte” o “no apte”.\nDirigida a avaluar el perfil competencial de la categoria de zelador/a.\nOmple el següent formulari si vols que t’informem sobre el procés complet per preparar l’oposició a Zelador/a de l’ICS.


L’Ajuntament de Tàrrega estrena la campanya “Tornem a taula” per reactivar el sector de la restauració | Ràdio Tàrrega\nL’Ajuntament de Tàrrega estrena la campanya “Tornem a taula” per reactivar el sector de la restauració\nEspot audiovisual amb la participació de responsables de locals de restauració de la capital de l’Urgell · Es vol fer un reconeixement a tots els professionals del sector i transmetre un missatge d'optimisme\nLa Regidoria de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Tàrrega ha engegat una nova campanya per reactivar el sector de la restauració una vegada que el departament de Salut de la Generalitat de Catalunya ha anunciat que es permet l’obertura continuada de la restauració fins a les 23h, tant en terrasses com en interiors.\nSota el lema “Tornem a Taula”, la campanya se centra en un espot audiovisual amb la participació de responsables de locals de restauració de la capital de l’Urgell. En el vídeo apareixen realitzant diferents tasques a la cuina, preparant els seus plats més característics i l’escena final té lloc al parc de Sant Eloi amb un àpat conjunt de restauradors locals que animen a la població a tornar a taula després d’un any en què el sector ha patit una greu crisi.\nLes restriccions per la pandèmia de la Covid-19 han afectat molts sectors i el món de la restauració ha estat un dels que més ho ha notat amb tancaments de mesos i restriccions horàries que han complicat la supervivència de molts d'aquests negocis. Amb la campanya "Tornem a taula" es vol fer un reconeixement a tots els professionals del sector i transmetre un missatge d'optimisme davant els símptomes de millora de la situació epidemiològica.\nLa campanya ha estat ideada i coordinada per Restaurants Tàrrega, el projecte de servei a domicili que va néixer durant el confinament de l'any passat i que ara es transforma en una plataforma de suport. La producció i l'edició de l'anunci ha anat a càrrec de l’empresa targarina Infocus Studio, que ha realitzat el rodatge en diferents ubicacions durant les darreres setmanes. A més, s'ha comptat amb la veu en off del periodista targarí Jaume Brufau, un dels referents de Catalunya Informació i que va iniciar els seus passos a Ràdio Tàrrega.\nLa regidoria de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Tàrrega ha estat l’encarregada de finançar la campanya i s’ha encarregat de contactar amb els responsables dels restaurants i coordinar la logística de la campanya. El vídeo s’ha transmès a través de les xarxes oficials de l’Ajuntament de Tàrrega i dels establiments que han participat en aquesta campanya i es projectarà a les sales de cinema de Circuit Urgellenc de la comarca de l’Urgell. A més, també es farà difusió de la campanya a través d’anuncis a Ràdio Tàrrega.


TVE grava un documental sobre els fons marins de El Campello - LOBLANC\nSota la supervisió científica de l’Institut d’Ecologia Litoral (IEL), un equip de TVE s’ha desplaçat aquesta setmana fins a la província d’Alacant per a gravar un documental sobre els fons marins de Moraira, Xàbia i El Campello, que s’emetrà en “La 2” a partir de setembre, quan es reprenga la temporada del programa “Reduce tu huella”, centrat en l’ecologia.\nEn el litoral del Campello, l’equip s’ha centrat en la prada de posidònia, de la qual el IEL és un expert coneixedor després de 20 anys de seguiment, la qual cosa li permet asseverar que s’ha aconseguit una fase d’estabilització després d’haver sigut eliminades diverses amenaces per al desenvolupament d’aqueixa planta, com la pesca d’arrossegament i els gradados. “Es registra una tendència al fet que la prada amplie la seua superfície. Després de frenar la seua degradació, tendeix a expandir-se”, afirma el director científic de l’Institut, Gabriel Soler. El documental de TVE inclourà imatges subaqüàtiques pròpies i altres cedides pel IEL.\nPreviousLa Casa de Cultura de l’Alfàs acoge una exposición colectiva de pintura y escultura\nNextDel 25 al 28 d’agost se celebra “Eras de cine”, amb la projecció de grans musicals de la història del cinema


La cursa solidària contra el càncer infantil del Col·legi Balmes arriba a la seva 5a edició\nGuanyadors de la 4a cursa solidària del Col·legi Balmes | Localpres\nLa col·laboració pot ser bé participant de manera activa bé comprant el dorsal solidari\nper Núria Escudé 08 de maig de 2019 19:29\nJa s'ha convertit en tradició per a la ciutat. Arriba la 5a edició de la cursa solidària contra el càncer infantil que el Col·legi Balmes organitza cada any. Aquesta activitat, que compta amb la col·laboració de l'Ajuntament de Rubí, tindrà lloc el pròxim 19 de maig a les pistes de Can Rosés.\nTal com han anat fent a les edicions anteriors, el 100% de la recaptació es lliura íntegrament a l'Hospital Maternoinfantil Sant Joan de Déu. I la quantitat que aconsegueixen reunir va augmentant, com la participació ciutadana, any rere any. L'any passat, per exemple, van aconseguir aplegar 5000 €.\nAquesta activitat solidària, a més, té el seu vessant pedagògic també, ja que l'any passat des del centre educatiu van decidir anar a dur els diners amb un grup d'alumnes directament a l'Hospital Sant Joan de Déu. D'aquesta manera, els nens i nenes també poden veure amb els seus propis ulls on es destina la seva solidaritat i la necessitat real d'iniciatives com aquesta. La directora del Col·legi Balmes, Rosa Maria Solvas, ha valorat molt positivament la 'prova pilot' de l'edició anterior: "Va ser tota una experiència, que creiem que els fa ser més conscients de la realitat".\n"Al final es converteix en una festa de la solidaritat, dels valors i de la família", ha explicat el president de l'AMPA del Col·legi Balmes, César Obea. I ha afegit que tot i que la iniciativa té els seus inicis dins la comunitat educativa de l'escola, actualment ja és una activitat de ciutat.\nCamina, corre i balla contra el càncer infantil\nLa jornada es divideix en diverses parts, ja que no és simplement una cursa convencional. D'aquí també el títol 'Camina, corre i balla contra el càncer infantil'. A les 9.30 h s'iniciarà la cursa d'adults amb un recorregut de 5 quilòmetres i a les 12 h la infantil. Però a més, durant la jornada també es podrà provar una classe de zumba (a les 10.45 h) i una fideuà a les 13.30 h.\nA més, no és necessari córrer per poder col·laborar amb aquesta causa, ja que es pot comprar simplement el dorsal solidari o bé participar només del ball o del dinar (cada activitat té el seu cost). També hi ha l'opció d'adquirir un regal a la carpa que l'Hospital Sant Joan de Déu tindrà instal·lada el dia de la cursa a Can Rosés.\nAquelles persones interessades a participar-hi poden escriure un correu electrònic a l'adreça [email protected] i hauran de fer un ingrés al compte corrent que s'obre expressament per aquesta activitat i que es tanca un cop s'acaba. Tant la cursa d'adults com la classe de zumba tenen un preu de 10 €, la cursa infantil és gratuïta i la fideuà costa 4 € i inclou la beguda. Pel que fa al dorsal solidari, l'aportació és lliure.