"Existeix un país on la gent gairebé no parla, és el país de la Gran Fàbrica de les Paraules”, així comença aquest àlbum que compta amb un tàndem de luxe: Valeria Docampo amb les seves meravelloses il·lustracions i Agnès de Lestrade amb un text que ens transporta amb la màgia de la seva prosa poètica a un país on la gent ha de comprar, a preus prohibitius, mastegar i empassar-se cadascuna de les paraules que vol pronunciar.\nLa cançó d'Albert Pla «Somiatruites» (del disc Anem al llit), tema central de l'espectacle que té el mateix nom, és una invitació a passejar per una escola molt especial, on els nens i les nenes fan volar la imaginació i comparteixen amb nosaltres les seves fantasies, desitjos i pors. L'il·lustrador argentí Liniers, conegut per les seves tires còmiques, revesteix el món oníric d'Albert Pla amb una atmosfera càlida i acollidora.\nEn Berenguer i l'Agapita són germans i el Wenceslau és el seu amic extraterrestre, bé, un robot extraterrestre. En realitat el Wenceslau és a la terra per fer un munt de preguntes ja que la seva feina es preparar informes sobre els humans. Però aquesta vegada li han posat difícil: ha d'averiguar per què riuen els humans.\nEn un petita introducció, Jané comenta que ha seleccionat bàsicament faules amb protagonista animal, que són de fet les més nombroses i conegudes, i que ha seleccionat aquelles faules que més enllà del fet moralitzant, tenen més interès narratiu. L’origen és de la tradició europea però també d’altres cultures: Isop, Fedre, Ramon Llull, La Fontaine, etc.\nSi ens trobem davant d’una cosa que pugui semblar un monstre, el millor és assegurar-se de que veritablement ho sigui. Si les seves potes son grans i peludes. Si té tantes potes que fan un bosc. Si la seva cua s’allarga molts i molts metres... Si té unes escates tan dures com a esglaons. Si de les seves orelles surten uns péls llarguíssims. Si a sota de les celles té uns ulls grocs. Si el seu nas és com una albergínia gegant. Llavors segur que som davant d’un monstre.\nRealment es troben a faltar els contes de sempre, els que de grans encara recordem com una rondalla entranyable que ens explicaven abans d’anar a dormir. I segur que aquest el recordaríem especialment, perquè la Nana Bunilda s’endú els malsons de petits i grans, els fica en una olla gegant i els converteix en xocolata; de la xocolata, en fa pastissos per a tothom.\nUn diablote inquiet, cansat de passar calor, s'enrosca la cua com un ressort, dóna un salt i ... Ziuuu!. Recorre el desert, la selva i altres paratges llunyans en una divertida aventura on els lectors reconeixeran els colors bàsics a través de sensacions. Les acolorides il·lustracions d'Elena Val recreen la travessia de Diablote amb un enorme sentit de l'humor.\nHistòries de diversos nens del món que s'inventen un art per necessitat\nLa pau és respectar-nos els uns als altres i procurar perquè ningú pateixi. O sigui, que la pau no és més que fer les coses pensant i tenint seny, com l’àvia Lola. Ella es va adonar que l’Ogre patia, que tenia un problema i el va ajudar.\nEn Faiquè és un carter especial en un món especial. Porta una sabata, dos parells d'ulleres, tres rellotges de butxaca i quatre sacs de pell on du cinc feixos de postals, sis lligalls de cartes, set telegrames i vuit paquets urgents.Un àlbum molt especial en el qual els nombres i la irrealitat són molt quotidians.


Perplexitat per una enquesta telefònica a Sant Julià - Altaveu el diari digital d'Andorra\nPerplexitat per una enquesta telefònica a Sant Julià\nEs fan preguntes sobre la gestió de l'actual comú, els seus projectes de futur i es demana l'opinió sobre diversos candidats\n27/10/2019 (11:45 CET)\nNaturlandua és un dels temes de l'enquesta.\nUna empresa catalana està fent enquestes telefòniques als ciutadans de Sant Julià de Lòria per saber la seva opinió sobre diversos temes relacionats amb la gestió de l'actual comú, els seus projectes de futur i la valoració que tenen dels possibles candidats a les comunals del 15 de desembre. Les trucades es fan als domicilis particulars.\nLes enquestes s'han començat a fer aquesta setmana coincidint amb la recta final de la confecció de les llistes. Es demana si coneixen alguns candidats com Josep Majoral, Josep Miquel Vila, Cerni Cairat o Albert Casal.\nEls enquestadors fan molt incís en les accions que ha fet l'actual comú i en els seus projectes de futur com ara la tirolina de la Rabassa, Naturlandia o la proposta del ràfting. Una altra pregunta té relació en la remodelació urbana del centre de la població.\nAlguns dels enquestat ha mostrat la seva perplexitat no ja per l'enquesta, també pel tipus de preguntes. Cal tenir en compte que l'escenari preelectoral a Sant Julià de Lòria és especialment complicat i canviant, cosa que no ha passat per alt als que fan les enquestes ja que l'endemà que sortís el nom d'Albert Casal com a possible candidat ja preguntaven per ell i pel grau de coneixement que tenien els enquestats.


Notícies del col·legi: TROBADA DE COL·LEGIATS I COL·LEGIADES A LLEIDA\nTROBADA DE COL·LEGIATS I COL·LEGIADES A LLEIDA\nDimecres 3/10\tDes del Colpis fa més d’un any que hem posat en marxa diverses comissions de treball arreu del territori català, i també a Brussel·les. Tot just ara encetem la comissió de Lleida, la qual té per objectiu fer xarxa entre els col·legiats i col·legiades residents a Lleida, posar punts i interessos en comú, promoure activitats i tot tipus d’iniciatives pels membres del Colpis en aquesta demarcació.\nEl responsable i coordinador d’aquesta comissió és Albert Balada, llicenciat en ciències polítiques i sociologia i vocal de la Junta del Col·legi. La finalitat d’aquestes comissions territorials és acostar el Col·legi a totes aquelles persones que resideixen fora de Barcelona, on es troba ubicada la nostra oficina i on tenen lloc la majoria d’activitats del Col·legi. Però per a fer-ho necessitem comptar amb la vostra participació!\nÉs per això que us volem convidar a tots i a totes a una trobada aquest dimecres dia 3 d’octubre, a les 18.30h, a la Cafeteria Papaxoc (Rambla de Ferran, 14, Lleida). Amb aquesta trobada volem posar fil a l’agulla per començar a treballar en les objectius i iniciatives que volem dur a terme amb aquesta comissió.\nA banda d’aquesta reunió, està previst que el degà sigui entrevistat per Lleida TV.\nTothom qui estigui interessat en assistir a la trobada esmentada ens ho pot comunicar enviant-nos un correu electrònic de confirmació, indicant nom i cognoms i un telèfon de contacte, a colpis@colpis.cat


L'Ajuntament de Paterna a través de la regidoria de Protecció i Drets de la Ciutadania, ha llançat una campanya per a conscienciar sobre els problemes a què s'enfronten les persones diagnosticades amb la malaltia celíaca.\nTal com ha explicat el regidor de Sanitat, Julio Fernández, "els celíacs diagnosticats suposen un 1% de la població, i l'única medicina amb què compten són els aliments sense gluten, que són considerablement més cars, la qual cosa porta un encariment en el carro de la compra que pot arribar als 1.5000 euros de més a l'any".\nPer això, "la campanya municipal se suma a la reivindicació per un preu just dels productes sense gluten, que evite el perjuí econòmic a què s'enfronten els celiacs" ha declarat el regidor Fernández.\nLa iniciativa ha comptat com a protagonista amb Estefanía Bueno, Fallera Major de Paterna, a qui li van diagnosticar la malaltia en 2015. A través de les seues pròpies experiències, s'han editat una sèrie de vídeos que es difondran a través de les xarxes socials amb què compten el consistori.\nFinalment, el regidor hi ha assenyalat la importància d'esta campanya per a sensibilitzar la població però també per a promoure el diagnòstic precoç entre la ciutadania, ja que "si els símptomes no es tracten poden provocar danys severs en l'aparell digestiu".\nEls símptomes més freqüents inclouen vòmits, fatiga crònica, falta de gana, apatia o dermatitis herpetiforme i pot evitar-se eliminant el blat, l'avena, el ségol i l'ordi de la dieta dels pacient


L'Estatut i el final del procés (espanyol)\n1. Ara ha fet deu anys de la sentència del Tribunal Constitucional que va escapçar l'Estatut. Governava a Madrid el PSOE amb José Luis Rodríguez Zapatero al capdavant i a Barcelona el tripartit PSC-ERC-ICV amb José Montilla a la presidència de la Generalitat. Prestigiosos juristes espanyols han definit aquell procés infaust com un cop al sistema constitucional sorgit de la Transició. L’Estatut va ser aprovat pel Parlament de Catalunya i les Corts espanyoles, referendat pel poble de Catalunya i sancionat pel Rei en tant que Llei Orgànica, la qual cosa no va impedir que deu jutges del Tribunal Constitucional reduïssin a paper mullat la part més avançada de l’articulat des del punt de vista competencial.\nEl 10 de juliol del 2010, centenars de milers de persones es van manifestar en contra d’aquella decisió a Barcelona. Encapçalaven la marxa Montilla i els seus antecessors a la presidència de la Generalitat Pasqual Maragall i Jordi Pujol. A la pràctica, va ser la primera de les més grans manifestacions independentistes -a partir del 2012, una cada any- mai celebrades en la història de Catalunya. Una mobilització a favor de la independència i la constitució de Catalunya en un nou estat de la Unió Europea que ha estat avalada a les urnes per prop del 50% dels votants en successives convocatòries electorals de tot tipus, i per centenars de milers de persones en una consulta i un referèndum d’autodeterminació declarats il·legals per les autoritats espanyoles, el 9 de novembre del 2014 i l’1 d’Octubre del 2017. Una mobilització que, en virtut de la seva legitimitat democràtica, va portar a la declaració d’independència del Parlament de 27 d’Octubre del 2017 i el posterior empresonament o exili dels principals responsables del Govern, inclosos el president i el vicepresident, la presidenta del Parlament i els presidents de l'ANC i Òmnium, en el primer cas, per sentència del Tribunal Suprem.\nUna part de l’independentisme ha assumit i interioritzat el relat de la culpa i el càstig als “irresponsables” independentistes imposat per l'Estat\nFins aquí els fets, coneguts amb escreix per tiris i troians. Ara vénen les interpretacions, el territori on es perden i es guanyen les batalles, polítiques, culturals, ideològiques, científiques... Malgrat la duríssima resposta de l’Estat espanyol a les legítimes pretensions polítiques de l’independentisme, el marc interpretatiu imposat per l’Estat i el gruix del sistema polític i mediàtic segons el qual l’independentisme és el culpable ha estat assumit per una part d'aquest. Igual com les forces que haurien de ser les primeres interessades a redreçar políticament la situació, inclòs l'actual govern PSOE-Podemos que presideix Pedro Sánchez. Una part de l’independentisme, o, almenys, de qui se’n reclama o s’ha reclamat com a independentista, ha interioritzat el relat de la culpa i el càstig (lògic) als “irresponsables” independentistes imposat per l'Estat. Són els catalans -els polítics, i la gent independentista- els qui ens han portat on som, l’Estat espanyol s’ha limitat a fer el que havia de fer, es diuen. La conclusió final -i a Madrid aplaudeixen amb les orelles- és que els únics que tenen aquí un problema són els catalans.\nL'independentisme pragmàtic és aquell que sempre ajorna la independència com l'antic nacionalisme de seny sempre deixava la nació per un altre dia\n2. El nou actor polític en escena, resultat en bona part d'aquest procés d'autoculpabilització induïda, és el mal anomenat “independentisme pragmàtic”, o sigui, aquell que sempre ajorna la independència com l'antic "nacionalisme (o catalanisme) de seny" sempre deixava la nació per un altre dia. Aquest independentisme pragmàtic, més transversal del que sembla, assenyala l’independentisme “màgic” -fins fa poc seguit acríticament per molts dels que ara el denuncien-, la “gesticulació buida” -que pot inhabilitar un president de la Generalitat per penjar una pancarta- o el “radicalisme estèril” -que porta a exercir a Europa la plenitud de drets polítics que a Espanya es nega-, aquest independentisme que porta, en definitiva, a la presó i l’exili... com a responsables del “bloqueig” i els “deu anys perduts” després de l'Estatut triturat pel TC. Bé. Crec que el diàleg que hauria de desbloquejar la situació, com deia Zapatero aquest diumenge en una entrevista a ElNacional.cat, ha de començar per dues preguntes.\n¿Per què l’actual govern de l’Estat espanyol, o l’Estat espanyol en ell mateix, no aprofita per dotar de contingut el suposat diàleg que es proposa sobre el futur polític de Catalunya restablint d’entrada, l’Estatut escapçat pel Constitucional en la seva integritat mitjançant vies de desplegament perfectament legals?\n¿Per què aquest gest no s’acompanya de la llibertat immediata dels presos polítics i l’anul·lació de les ordres de detenció a Espanya dels exiliats després de la “declaració” d’independència del 27 d’octubre del 2017? Com és evident, aquest acte no va comportar cap mena d'independència de Catalunya, i, per tant, cap violació a la pràctica de cap ordre institucional vigent.\nTothom sap que no hi hauria hagut procés independentista com a tal sense el trencament unilateral del “pacte constitucional” amb Catalunya per part dels poders de l’Estat amb la liquidació de l’Estatut, s’interpreti així o no el que va succeir ara fa deu anys. I tothom sap que no hi haurà “normalitat” política i democràtica a Catalunya mentre els presos i els exiliats siguin on són, agradi o no agradi. I també és cert que una majoria dels catalans -independentistes o no- està pel diàleg amb l’Estat: com ho estava el 2010 (Estatut) i com ho estava la tardor del 2017 (procés independentista).\nEl restabliment íntegre de l’Estatut del 2006 i la llibertat dels presos i exiliats són dues potes imprescindibles -no les úniques- perquè s’aguanti la famosa Taula de Diàleg\nEl restabliment íntegre de l’Estatut del 2006 -votat per independentistes i no independentistes- i la llibertat dels presos i exiliats -demanada per independentistes i no independentistes- són dues potes imprescindibles -no he dit que siguin les úniques- perquè s’aguanti la famosa Taula de Diàleg. Tant imprescindibles com ho van ser per a la transició a la democràcia a Espanya la desactivació si més no formal de l’estructura legal franquista a partir de la Llei per a la Reforma Política i la Llei d’Amnistia, totes dues del 1977. Tots dos moviments van contribuir a aplanar el terreny de joc per al marc democràtic posterior. També es va obrir llavors un procés el final del qual podia bascular entre el atado y bien atado o la revisió en funció del temps, les circumstàncies i les necessitats.\nEl grau d'autogovern de Catalunya ha esdevingut la prova del cotó de la qualitat de la democràcia espanyola\nEl grau d'autogovern de Catalunya ha esdevingut la prova del cotó de la qualitat de la democràcia espanyola. El que s'ha evidenciat en aquests deu anys és que el final del procés democràtic espanyol és la liquidació de l’autogovern de Catalunya amb final obert, flexible, no escrit. Això, aquest final dinàmic, és el que plantejava l’Estatut liquidat el 2010. Com també el procés independentista, almenys en la seva formulació estrictament autodeterminista, en la qual la independència és una de les opcions, no l’única. Comptat i debatut, no haurien de gallejar gaire els demòcrates espanyols, fins i tot els més honestaments convençuts que l'Estat ha fet el que havia de fer durant els últims deu anys en relació amb Catalunya. Per a l’Estat espanyol, i per a una part del catalanisme/independentisme també, el problema del diàleg és com i on acaba la conversa. Llavors és quan la por entra en escena. I s’arbitren culpes i càstigs.\nSentència de l'Estatut Vídeo: Els ponents de l'Estatut i la història d'un trencament Marta Lasalas


PAVIMENTS ASFÀLTICS – opbrossa.com\nObres i Paviments Brossa SA disposa en propietat de tota la infraestructura necessària per a l’execució de qualsevol paviment realitzat amb aglomerat asfàltic o paviment derivat de substàncies bituminoses. Disposa de tots els vehicles i de totes les màquines per estendre material bituminós, a més de comptar amb un equip especialitzat de més de 20 anys d’experiència. De fet, l’empresa realitza esteses amb productes bituminosos des de fa més de 50 anys, ja que va realitzar la primera pavimentació amb asfalt l’any 1966, quan va aglomerar la Plaça de l’ajuntament del municipi de Tordera.\nL’empresa treballa amb diferents mides d’estenedores, aptes per a qualsevol tipus de carrer, vial o pàrquing, així com diferents tipus de corrons vibratoris i compactadores. Disposa d’una estenedora SUPERBOY de la casa Vogele per a petites pavimentacions i reposicions de rasa, motiu pel qual els rendiments de treball es mantenen altíssims.\nRegs d’imprimació i d’adherència, beurades bituminoses, tractaments superficials simples i dobles, paviments tipus slurry i paviments drenants, microaglomerats, paviments porosos i sonoreductors, i fins i tot paviments mixtes amb àrids diversos. Oferim la millor solució per a qualsevol paviment.


Jubileu de la Misericòrdia - La confessió, un sagrament 'maridat' amb l’Any de la Misericòrdia\nLa confessió, un sagrament 'maridat' amb l’Any de la Misericòrdia\nLa Reconciliació és la protagonista del Full Extra número 9, que està centrat en l’obra de misericòrdia de ‘Perdonar les ofenses’\nPer al creient no és fàcil ni perdonar ni demanar perdó. Ho evidencia Mn. Josep Serra, penitencier adjunt de la Catedral, en l’article de portada d’aquest novè Full Extra de l’Any de la Misericòrdia, dedicat íntegrament al sagrament de la reconciliació. La confessió és l’eix entorn del qual gira aquest Any de la Misericòrdia i, per això, el número central d’aquest full Extra està protagonitzat pel sagrament del perdó. Aquest va més enllà de la simple confessió dels pecats, tal i com assegura el Dr. Salvador Pié, missioner de la misericòrdia, en l’article ‘El manament d’estimar els enemics’. Un bon exemple de confessor és sant Joan Maria Vianney que, segons Mn. Octavi Sánchez –rector de la parròquia que porta el nom del sant–, des del confessionari ajudava espiritualment moltes persones. Vianney esdevé el testimoni de la misericòrdia viscuda en aquest full dedicat al perdó.\nEl màxim apogeu d’aquest perdó misericordiós de Déu el trobem a la paràbola del Fill pròdig. Josep Rius-Camps relata la cara amorosa del Déu que no ret comptes a la humanitat pels seus pecats sinó que està sempre amb els braços oberts esperant que torni el fill més jove per fer festa.\nNo és d’estranyar, doncs, que l’obra de misericòrdia que marca aquesta edició sigui la de ‘Perdonar les ofenses’, explicada teòricament per part de la Dra. Núria Calduch i de manera pràctica gràcies a una entrevista amb el Pare Pere Sunyer.\nTorna, de nou, la secció #Misericordiando. Aquest cop amb una vinyeta de l’il·lustrador Miquel Rof. A veure si coincidiu amb la seva visió personal d’aquest Any de la Misericòrdia.\nDescarregar el Full Extra de l'Any de la Misericòrdia número 9


Amic Invisible 2019 - Pàgina 2 - Tadaima: anime en català, manga, el Japó i més!\nGràcies donades: 821 cops\nGràcies rebudes: 393 cops\n15 des. 2019, 21:09\nvos hem enviat per MP a qui li heu de fer el regal. Tot i que posi que els he enviat "jo", realment ho ha fet el sistema i no he mirat qui m'ho fa a mi.\nRecordau els terminis i si necessitau més informació, ja sabeu que ens podeu demanar que demanem a qui sigui més informació.\n03 gen. 2020, 09:51\nEntre polvorró i polvorró he trobat uns minutets per escriure el meu missatge i ja el tenc preparat per posar-lo al fòrum!\nCom ho teniu vosaltres? Tot a punt?\n05 gen. 2020, 14:01\nVaaa que començo jooo!\nI l'afortunat del meu regal és............ en @Minatoni !!!\nComencem amb l'anime... No he mirat gaire anime de fantasia ni shonen (tot i que sí que he llegit molt manga de fantasia), però en tinc un que s'hi acosta i un de fantasia total...\nVa ser un dels primers animes que vaig mirar per internet. Un grup de persones van a parar a un altre món i han d'aprendre a sobreviure. En efecte, hi ha monstres i hauran de lluitar, aconseguir recursos etc. A diferència d'altres mons de fantasia semblants, aquí és més realista i la gent es mor (no faig spoilers ) Ja no me'n recordo gaire però a mi em va agradar força. Només té una cosa dolenta: només hi ha una temporada i necessito saber com continua Hi ha una novel·la potser algun dia me la llegeixo.\nhttps://myanimelist.net/manga/56755/Hai ... no_Grimgar\nEl meu segon anime és aquest. És xinès! El protagonista és un jugador professional d'un videojoc i és molt famós, però es retira per unes circumstàncies (ho hauràs de veure ) i torna al videojoc com una persona anònima i des de zero. Em va agradar moltíssim i aviat segona temporada\nI finalment et recomanaré un JRPG (en veritat en són molts en un!)\nLa Saga "The Legend of Heroes"\nSón uns JRPG de combat per torns que tenen una història i personatges fascinants. No sé què explicar més em sap greu xD. Et deixo un enllaç de viquipèdia: https://en.wikipedia.org/wiki/The_Legend_of_Heroes\nSi vols començar a jugar, ho pots fer des de "Trails in the Sky" cap avall (els més antics passen més desapercebuts) A partir d'aquest joc els següents passen en el mateix món però en diferents anys, regions o personatges i si comences per aquest és recomanable perquè va per ordre cronològic. Jo vaig començar per "Trails of Cold Steel" i no passa res, algun detall sí que el perds però es poden jugar per separat. A occident per això, només han sortit trails of cold steel 1 i 2. El 3 surt aquest any i el 4 ja va sortir al Japó però no se sap quan arribarà aquí. Fins on jo sé, tens tots els jocs per steam. Són originals de playstation per això. (potser és una mica confús així que me'n pots fer preguntes )\nL'empresa que fa aquests jocs es diu Nihon Falcom i tots els seus jocs m'encanten i per això et recomano la saga "Ys" que són els mateixos creadors.\nAquí s'acaben les meves recomanacions\nGràcies rebudes: 143 cops\n05 gen. 2020, 17:49\nDoooncs a mi m'ha tocat la @Yuri !\nLa veritat és que revisant el teu MyAnimeList veig que et falten animes Shonen importants, però no sé si és que no els has posat (com sé que has vist Yu Yu Hakusho i no el tens a la llista), en tot cas tampoc sé si la gracia era recomanar algun de més desconegut, perquè al final si no has vist els famosos potser és perquè són més llargs i no tens temps o ganes però bé intentarem ser originals.\nDiria que és l'Slice que més m'ha agradat de tots. El vaig descobrir perquè un amic me'l va recomanar moltíssim i me'l vaig acabar veient en temps record. Els 24 episodis que té en un sol dia, no vaig saber parar...... xDDD Si te'l mires i no t'agrada ja no sé que dir.\nTot i que MyAnimeList no el considera Slice, jo el vaig puntuar en aquesta categoria perquè m'encaixava més. Però segons MAL és Comedia, Drama, Romanç i Shonen. La qüestió és que em va sorprendre gratament. Tracta sobre la creació de manga i com arribar a ser un mangaka. Sempre et preguntes com pot ser que hi hagi tota una sèrie dedicada només a això i a sobre tant bona, però sí, és possible i aquesta n'és la proba. Em sembla molt interessant perquè tot és 100% verídic i descobreixes moltes coses que no sabies, i no cal que siguis un friki de la temàtica per gaudir-lo. A mi em va encantar però això sí, son 3 temporades de 25 episodis.\nI ara passo a les recomanacions "fàcils"\nMillors novetats d'anime Shonen que no has vist:\n[88 episodis repartits en 4 temporades, 75 dels quals ja s'han emès. La 4a temporada encara és en emissió]\n[26 episodis, hem d'esperar per les següents temporades]\nAltres animes Shonen importants que no has vist (TOP3 all time Grimmys anime):\n[del creador de Yu Yu Hakusho, manga en actiu, 148 episodis]\n[2 temporades de 25 episodis]\nAnimes d'altres mons que podrien agradar:\n[3 temporades de 13 episodis cadascuna]\n[25 episodis, AVÍS: té elements creepies]\nAltres animes Shonen que no has vist:\n[Encara que ningú em faci cas i sigui tan llarg, l'haig de recomanar sempre perquè sí xD]\nAixò sí, quan dius que no t'agrada el Gore, entenc que és com a gènere dedicat. Perquè inevitablement en molts animes veuràs sang per culpa dels combats o el que sigui que passi. xD\nPodria haver-te recomanat també Shingeki no Kyojin, però si no t'agrada la sang no sé que dir-te, també té elements que poden generar certa "por" però MAL no la cataloga en cap gènere terrorífic. Per mi val la pena, així que com tu vegis.\n05 gen. 2020, 18:04\nUo! Gràcies, @Lluis_Cat! Hi pegaré una ullada. No em sona res del que em proposes, hahaha.\nEm sona d'alguna cosa això dels Dragon Slayer, que veig que són la saga pare dels The Legend of Heroes, però la veritat és que no et sabria dir de què. Els provaré.\nLa meva recomanació per a en @Grimmy és Blend-S!\nVaig comparar els nostres MyAnimeList, i és l'únic anime que he vist que a) jo hagi vist i tu no hagis vist, b) no sigui la continuació d'una primera part que tu sí has vist, c) valgui la pena.\nAixí que… et recomano que miris Blend-S.\nComencem, és un anime de 12 capítols que es va emetre a finals del 2017 basat en un manga 4-koma. MyAnimelist ho categoritza com a humor i slice-of-life. La veritat és que trob que és un humor relativament absurd, però en el bon sentit. Salvant les distàncies (no té res a veure), és com Detroit Metal City: l'objectiu és l'humor. Pot parèixer un cute girls doing cute things, i potser ho és un poc. Però és perfectament suportable.\nT'explic de què va mínimament sense fer gaire spoiler. Tingues en compte que són 12 capítols, no hi ha gaire desenvolupament de res.\nNa Maika comença a fer feina a temps parcial de cambrera a un cafè dirigit per en Dino, que es queda colat de la seva mirada intimidatòria. Així na Maika s'incorpora com a cambrera do-s (sadista), acompanyada de na Kaho (tsundere) i na Mafuyu (imouto - germaneta).\nL'anime va d'això, doncs, de com na Maika i companyia es relacionen amb els seus rols còmics amb els clients del cafè i també entre ells. Al cap d'uns capítols s'introdueixen més personatges que aporten més varietat humorística a l'equip.\nT'assegur que vaig riure molt. Dóna-li una oportunitat.\n05 gen. 2020, 18:54\nHola @UkiHana, soc el teu amic invisible!!! Doncs aquestes son les meves recomanacions d'animes que crec que et poden agradar i no has vist comparant amb el meu MAL.\nEs un anime molt curios i amb molta intriga, no es un anime trepidant amb molta accio pero si te molt suc l'historia i fa molt que pensar. Crec que et pot agradar perque es diferent al que acostuma a ser l'anime.\nI te husbandos amb uniforme!!!!\nHe afegit mes animes tenint en compte els teus gustos i que els tingui ben puntuats. Espero que algun t'gradi tant com a mi!\n- Beastars (Furros xDDD)\n- B: The Beginning (Accio/Misteri)\n- Made in Abyss (Accio/Magia)\n- Shirobako (Humor)\n- Koutetsujou no Kabaneri (Accio)\n- Granblue Fantasy (Magia)\n- Noblesse (Husbandos)\n- Tonari no Seki-kun (Humor)\n- Donten ni Warau (Accio/Husbandos)\n- Non Non Biyori (Humor)\n- Little Witch Academia (Magia)\nBonus Manga (se que no en volies pero es que es recomanacio obligatoria):\n- Aterlier of Witch Hat (Es curtet pero es molt maco i si t'agrada la magia es la clau)\n05 gen. 2020, 20:03\nLa meva recomanació va per a en @Lluis_Cat!\nHi ha més jocs, a la saga Shadowrun, però aquest és l'únic a què he jugat. És el primer de Harebrained Schemes, i en van fer una sequela que es diu Dragonfall.\nJo i un amic ens el vam passar sencer i ens va agradar força. El món és interessant i complet, amb estètica cyberpunk, i dóna lloc a diverses maneres de jugar-hi (diferents personatges, habilitats diferents, etc.)\nÉs un RPG amb un sistema de combat per torns en vista isomètrica, amb un punt d'estratègia. Però com a tot RPG, si els teus números són més grans que els de l'adversari, guanyes. També té diferents nivells de dificultat, o sigui que si vols pensar poc, el pots posar més fàcil.\nPàgina de Steam: https://store.steampowered.com/app/2346 ... n_Returns/\nEl rebaixen molt sovint, de manera que pots trobar claus per menys d'1€.\n05 gen. 2020, 20:07\ncosarara ha escrit: ↑05 gen. 2020, 20:03 La meva recomanació va per a en @Lluis_Cat!\nGràcies, me'l miraré!\nHa arribat l’hora de dir qui és el meu amic invisible...i aquesta persona és...\nDesprés de molt pensar-hi, ja que no coincidim molt amb els gèneres i el únic que si és el yaoi i segurament els haurem vist hahaha, he dedicit intentar recomenar-te un anime i un manga, ja que vaig veure que t’agradava més llegir que mirar animes.\nComencem per l'anime:\nNum d’espisodis: 12\nGèneres: Drama, misteri, thirller psicològic, terror.\nTokio ha sido diezmada por un sorpresivo ataque terrorista y la única evidencia de los culpables es un confuso y bizarro video subido al internet. La policía, desconcertada por la pista críptica, es impotente para detener la paranoia. Mientras el mundo busca a los autores intelectuales, dos misteriosos jóvenes -que aparentemente no deberían existir- llevan magistralmente su plan a cabo. Malditos a caminar por el mundo con los nombres Nine y Twelve, los dos se combinan para formar Sphinx una entidad clandestina que está determinada a despertar a las personas de su letargo y "apretar el gatillo" de este mundo.\nPerquè he escollit aquest?\nPersonalment aquest anime em va agradar. Pot ser no és d’aquells espectaculars però al menys et deixa amb les ganes de saber com anirà la història i com acabarà pels dos protagonistes.\nTot i que ja des d’un bon principi et deixin clar quines són les seves intencions, tens curiositat per veure com portaran a terme els plans i quin és l’objectiu final de tot plegat.\nI ara el manga:\nAutor/a: Scarlet Beriko\nGèneres: Romanç, eròtic, humor\nSenzillament perquè em va fer gràcia que girés al voltant del fetitxe de les mitjes. I quan me’n vaig donar compte ja estava endinsada en la història hahahaha.\nEspero que els gaudeixis molt!!!!\n@Grimmy gràcies per les recomenacions!\nHe de dir que les recomenacions principals ja els hi tenia el ull posat, però vaig molt a temporades, és a dir, tinc èpoques que em bé de gust veure un gènere o altre.\nPel que fa Yu Yu Hakusho no està a llista, perquè aquesta la vaig crear en un sol mati a la feina i per anar ràpid vaig anar per temporades i posar els que havia vist, i clar, em vaig quedar pel 2010 hahahaha. Però sí, la majoria de shonens que van retransmetre per TV3 els he vist (diria).\nSí, el gore com a gènere tal no m'agrada gens, sóc molt aprensiva amb tot el rollo de sang i coses d'aquestes. Però evidenment la sang i ferides que apareixen en les lluites no hi ha problema, és habitual i normal en els shonens i tampoc solen ser tant exagerades.\nShonens conegut, famosos o importants: Segurament algun n'hauré vist, però dels que has posat cap. Això sí, sé quins són però no he vist cap episodi. Volia aprofitar que fullmeta alchemist estava al netflix per començar-la, però de moment encara està a llista dels pendents hahahaha.\nEm miraré tots els animes que m'has recomenat, però no prometo res amb One Piece hahaha. Fa com 4 anys la vaig començar (aprofitant que bona part està en català), però em vaig quedar tant al principi...de fet em vaig quedar a la saga d'Alabasta, imagina't! hahahaha. Així que de moment la cosa es queda aqui hahaha.\nEl Hespiritu , fa 50 minuts


Menú de Nadal de Menja sa: 2a opció | Blog de Menja sa - Dieta online, xerrades nutricionals i tallers de cuina\nMenú de Nadal de Menja sa: 2a opció Submitted by Rosa Maria on 6 febrer 2009  21:05No hay comentarios\nAquesta segona opció que et presentem canvia un dels aperitius i el segon plat, tot oferint un plat principal a base de peix. Aperitiu:\nDips d’hortalisses amb salsa de iogurt i humus\nCoca de pernil ibèric amb formatge roquefort i ou de guatlla\nXips de nap i moniato\nAmanida amb magrana i formatge de cabra\n*Les RDA fan referència a les recomanacions nutricionals diàries per una dieta equilibrada. Els % són orientatius, ja que hi ha RDA que poden variar d’una persona a una altra\nEn casos d’hipertensió es pot triar per una altra opció de coca, com pot ser coca amb ou de guatlla, tot escollint pa o torrades sense sal. I el formatge de cabra de l’amanida es pot substituir per un formatge fresc baix en sal.\nEn el cas de dietes pobres en greix recomanem elaborar la salsa de iogurt amb un iogurt desnatat, i fer les xips al forn enlloc de fregides en oli. Aquest consell és també vàlid per dietes de control de pes. Pel que fa a la coca, es pot triar entre presentar la coca només d’ou de guatlla o bé només de pernil, prescindint en qualsevol cas del formatge roquefort.\nEn cas de diabetis es pot prescindir de les xips i de l’humus per les dips d’hortalisses, ja que en estar fet a base de cigrons és ric en hidrats de carbó. D’aquesta manera s’aconsegueix disminuir els hidrats de carbó fins a 40-45 gr. aproximadament.


CIDOB - Sala Jordi Maragall Elisabets 12, 08001, Barcelona\nEl sistema de distribució d'ingressos del segle XX s'ha transformat irremeiablement. El món és testimoni d'una onada sense precedents de progrés científic i tecnològic amb l'arribada de la digitalització, la robòtica, la intel·ligència artificial i la genòmica, per citar els àmbits més rellevants. Aquesta nova era es coneix com la quarta revolució industrial i desafia la sostenibilitat de l'ocupació i l'organització social del treball tal com la coneixem. De fet, alguns estudis científics assenyalen que al voltant del 47% de les ocupacions desapareixeran el 2030 (OCDE, Frey i Osborne). Davant d'aquest escenari, l'interès dels responsables polítics, les empreses, els representants acadèmics i els organismes de la societat civil ha anat en augment donat el risc que aquesta tendència suposa per a l'actual estat del benestar i l'organització social.


--> Reclam Editorial presentà a Alzira 'El valencià és fàcil' amb motiu del XXé aniversari de la Mancomunitat de la Ribera - elseisdoble.com\nReclam Editorial presentà a Alzira 'El valencià és fàcil' amb motiu del XXé aniversari de la Mancomunitat de la Ribera\nUna recopilació d'articles que l'autor, cap del departament lingüístic de l'ajuntament, ha anat publicant al diari Levante per donar a conèixer millor la llengua valenciana\nAprofitant el XXé aniversari de la Mancomunitat de la Ribera, Reclam Editorial i Leo Giménez van presentar recentment, a la Casa de la Cultura d'Alzira, en un emotiu acte, l’obra que porta per títol El valencià és fàcil.\nEs tracta d'una recopilació d'articles coherents i dinàmics que l'autor, cap del departament lingüístic de l'ajuntament d'Alzira, ha anat publicant al diari Levante-EMV tots aquestos anys amb la finalitat d'afavorir la nostra llengua i els seus parlants amb expressions genuïnes que, molt a sovint, queden sepultades per interferències lingüístiques o bé pel necessari procés de normativització que ha viscut el valencià i que l’ha fet impracticable per a molts dels usuaris.\nTot i així, la concordança d'esforços entre les distintes institucions i la tasca imparable durant tots aquestos anys de l'autor dipositada en aquest llibre facilitaran l'ampliació de l'ús del valencià i preservaran la identitat oferint expressions riques amb les que de segur ens identificarem per tal d'oferir i ajudar als parlants amb models més productius i practicables. Per tant, l'obra, a més de transferir continguts valuosos sobre expressions genuïnes també transmet seguretat als usuaris del valencià amb un to divertit, pedagògic i divulgatiu, tal com ell va dir, “pensant en positiu”.\nLa taula que acompanyava a l'autor en la presentació va mostrar un gran recolzament per la tasca de Leo i va aportar una amplia perspectiva des dels diferents àmbits en que operen cadascun dels membres assistents. Abelard Saragossà, que recentment ha sigut escollit membre de la AVL, Bernat Clari, director del diari Levante, Diego Gómez, alcalde d’Alzira o Txema Pelàez, president de la Mancomunitat de la Ribera Alta, es sumaren en ànima i discurs a la voluntat d'unir esforços i treballar com ho fa aquest llibre per a que tots eixim guanyant, una voluntat necessària i reconciliadora ara feta un obra indispensable que a partir de hui mateix podrem trobar en les llibreries.


El Ple aprova subvencionar el Museu Aeronàutic de Catalunya, el Centre d'Esports Sabadell i l'ADF | Ràdio Sabadell\nEl Ple aprova subvencionar el Museu Aeronàutic de Catalunya, el Centre d…\nEl Centre d'Esports rebrà 330.000 euros per renovar la Nova Creu Alta | Roger Benet\n01.12.2020 17:54 Pere Gallifa\nUn gruix rellevant dels punts del Ple municipal han inclòs subvencions per diverses entitats. Una de les beneficiades ha estat la Fundació Parc Aeronàutic de Catalunya, que ha rebut 60.000 euros per impulsar la segona part del Museu Aeronàutic de Catalunya, ubicat a l'Aeroport de Sabadell. És un compromís que es remunta al 2010 i que ha estat ben rebut per la majoria de formacions. PSC, Podem, Ciutadans i Junts per Sabadell han valorat de forma positiva potenciar aquest equipament singular de la ciutat. Només ERC i Crida s'han abstingut, aquests últims perquè han trobat a faltar que aquest museu aparegui al Pla de Museus que s'està redactant.\nTambé s'ha donat llum verda a la subvenció directa que rebrà directament el Centre d'Esports Sabadell per l'adequació de la Nova Creu Alta als requeriments de la Segona Divisió A, amb un import de 330.000 euros. La tinenta d'alcaldessa Marta Morell (Podem) i el portaveu taronja Adrián Hernández (Cs) han destacat que el club "porta la marca de la ciutat per tot l'Estat" i li han donat suport. ERC hi ha votat a favor, però ha matisat que hauria preferit "tenir més control municipal sobre les obres per estalviar diners" i la Crida s'ha abstingut perquè li agradaria concretar com retornarà el CES aquests "esforços" que fa la ciutat. El punt ha tirat endavant, tot i que ha aixecat polseguera que Hernández (Cs) hagi lamentat que no s'hagi considerat com una inversió de ciutat mantenir obert el Gimnàs Municipal.\nFinalment, també s'ha votat a favor de donar 20.000 euros a l'Agrupació de Defensa Forestal, una meitat per la compra d'un camió i l'altra per a la campanya de prevenció d'incendis d'aquest any.


Badanotis :: Els micacos porten dos castells de 7 al Tibidabo\nEls Castellers de Badalona han actuat a la Trobada Castellera del Tibidabo, una cita que el parc d'atraccions organitza des de fa quatre anys i en la que han participat un total de vuit colles, repartides en quatre actuacions.\nEls badalonins, que han actuat amb els Castellers de Montcada i Reixac, han començat l'actuació aixecant dos Pilars de 4 simultanis per, en primera ronda, realitzar el primer castell de 7 pisos de la jornada, el 4de7. Tot i que el castell tenia algun problema de mides, els micacos van poder controlar-lo i descarregar-lo sense gaire patiment.\nA segona ronda, els de la camisa micaco van decidir apostar per un lleuger 5de6, que van descarregar sense problemes i que els hi va servir per estrenar un nou pom de dalt, de cara a treballar per pujar-lo un pis. El tercer castell triat va ser el 3de7, que va pujar a bon ritme fins pràcticament l'aleta, quan l'estructura es va començar a girar, però un bon treball de la colla va permetre que no anés a més i s'anotessin el segon castell de 7 de la jornada.\nTot i que ja havien realitzat les tres construccions de la jornada, els micacos van realitzar encara un altre castell, aquest cop un 4de6 de germanor, construït conjuntament per ells i els Castellers de Montcada i Reixac, que són els seus padrins i als que han apadrinat des de la seva refundació.\nPer acabar la seva actuació, els de Badalona van descarregar un controlat Pilar de 5, el segon d'aquesta temporada.


Premiats a la VI Trobada d’empreses simulades - Joviat\nEls alumnes del Grau Superior d’Administració i Finances, van participar el passat dijous 8 de febrer, en la Trobada anual d’empreses simulades que es va celebrar a l’auditori AXA de Barcelona.\nAquest any ha estat molt especial, ja que els alumnes han guanyat uns dels 1rs premis i 3rs premis de les presentacions que es fan en aquest acte. En la trobada d’enguany participaven unes 50 empreses i més de 1100 alumnes.\nPresentacions: cada empresa té l’oportunitat de fer una petita presentació durant la jornada davant uns 200 assistents.\nEntrega de premis: Es premien les presentacions segons el disseny general de la presentació, organització i estructura del contingut, contingut presentat, llenguatge utilitzat i originalitat.


Fill de Malpica de Bergantiños, un poble pesquer de La Corunya, José Antonio Pardines va morir assassinat a sang freda fa ara mig segle. Tot just una setmana abans havia complert 25 anys d'edat, i portava cinc en la Guàrdia Civil. Va ser la primera víctima mortal d'ETA, després de deu anys d'existència. A aquest propòsit, Gaizka Fernández Soldevilla i Florencio Domínguez han coordinat el volum Pardines. Quan ETA va començar a matar (Tecnos); textos de bons especialistes universitaris, units per una clara distinció: "El botxí -destaca Florencio Domínguez va ser presentat com a víctima davant la societat basca, donant-li un reconeixement públic indegut, mentre la víctima real quedava oculta en les ombres de la història". Amb l'estrena sagnant del terrorisme etarra es va radicalitzar el mecanisme acció-reacció i es van anar fixant noves percepcions, rols i reinterpretacions del passat (Óscar Jaime Jiménez) que han anat mutant fins avui.\nEl professor Jesús Casquete recull la idea del terrorisme com de "difusió i explotació deliberades de la por mitjançant la violència o l'amenaça de violència amb la vista posada en el canvi polític". Les mentides, difamacions, insults i assetjaments són també violència. Res d'ella deixa de tenir repercussió i particular eficàcia política. El jove historiador Raül López Romo denuncia que "les víctimes del terrorisme van estar desplaçades de l'espai públic durant molts anys; una absència no només física, sinó també perceptible a nivell social i intel·lectual ".\nPerò quan algú viu en la ignorància -atroz com més programada clar- o no recorda el que no li convé, res de bo es pot esperar. Gaizka Fernández subratlla que els uniformats han estat els que han patit amb més intensitat la violència d'ETA, però també els que més han contribuït a la seva derrota. Qui compte, d'altra banda, amb els atemptats que es van impedir cometre?\nI Florencio Domínguez destaca que a través de les eines judicials i policials de la democràcia liberal, la banda va quedar reduïda a la inoperància operativa: "ETA va deixar el terrorisme per incapacitat per desenvolupar un nivell de violència mínimament eficaç per als seus interessos". Però després de la fi de la banda etarra, s'ha facilitat la mentida social amb la complicitat i la miopia dels governants de l'Estat.


Sin categoría – AFA Can Sorts\nXerrada sobre sexualitat i infància\nCom acompanyar la sexualitat en la infància? Aquesta pregunta va ser el punt de partida de la xerrada que l’AFA Can Sorts va organitzar en format virtual el dimecres 30 de març per a totes les famílies de l’escola o d’altres centres de Sentmenat, juntament amb l’Associació In via. La xerrada va anar a càrrecContinua llegint “Xerrada sobre sexualitat i infància”\nPublicat perAFA Can Sorts 2 Abril, 2022 2 Abril, 2022 Publicat enSin categoríaDeixa un comentari a Xerrada sobre sexualitat i infància\nEmbolcalls reutilitzables per a l’esmorzar o berenar, per portar entrepans, fruita o fruits secs. L’AFA de Can Sorts vol obsequiar a tots els nens i nenes de l’escola amb un embolcall reutilitzable, fabricat per un taller d’inserció social i laboral. D’aquesta manera, evitem les bosses de plàstic o el paper d’alumini d’un sol ús, iContinua llegint “Embolcalls sostenibles”\nPublicat perAFA Can Sorts 15 febrer, 2022 Publicat enSin categoríaDeixa un comentari a Embolcalls sostenibles\nQuè sopem avui? Per completar nutricionalment el menú del menjador escolar a continuació trobareu guia amb algunes unes recomanacions elaborades per Com a casa menjadors escolars, l’empresa gestora del servei de menjador. També és una bona guia perquè les famílies puguin planificar la llista de la compra i tinguin més alternatives. Aquí teniu la GUIAContinua llegint “RECOMANACIONS PER SOPAR”\nPublicat perAFA Can Sorts 30 Octubre, 2020 13 febrer, 2022 Publicat enSin categoríaDeixa un comentari a RECOMANACIONS PER SOPAR\nARA SOM AFA\nBenvolgudes famílies, Ens alegra comunicar-vos el canvi de nom de l’AMPA (Associació de mares i pares d’alumnes) de Can Sorts, que a partir d’ara passa a ser AFA (Associació de famílies d’alumnes), tal com vam aprovar a la darrera Assemblea General. Creiem que la nova denominació s’adapta millor al nou concepte de família que haContinua llegint “ARA SOM AFA”\nPublicat perAFA Can Sorts 11 Setembre, 2020 11 Setembre, 2020 Publicat enSin categoríaDeixa un comentari a ARA SOM AFA\nPublicat perAFA Can Sorts 13 Agost, 2020 Publicat enSin categoríaDeixa un comentari a TALLER DE FAMÍLIES\nPublicat perAFA Can Sorts 13 Agost, 2020 Publicat enSin categoríaDeixa un comentari a QUÈ FEM\nPublicat perAFA Can Sorts 13 Agost, 2020 Publicat enSin categoríaDeixa un comentari a AFA\nAFA Can Sorts, Website Built with WordPress.com.


La pel·lícula «Pàtria» posa en marxa un Verkami per estrenar-se a finals del 2016 | NacióGirona\nLa pel·lícula «Pàtria» posa en marxa un Verkami per estrenar-se a finals del 2016\nper Aida Morales, 3 de juny de 2016 a les 09:45 |\nLa pel·lícula Pàtria, dirigida per Joan Frank Charansonnet i que ha estat gravada durant els darrers mesos entre el Berguedà, el Bages, el Solsonès i l'Alt Empordà, ha entrat de ple en el procés de postproducció. Ara, comença una etapa de la pel·lícula especialment difícil, en què s'hauran d'agafar totes les imatges, sons i efectes, per tal de sumar-ho en una realització històrica ben compactada i realista.\nPer això, i malgrat haver comptat amb el suport institucional de diverses administracions del Berguedà i l'Alt Empordà, sobretot a nivell logístic, han decidit portar a terme una campanya de micromecenatge a través de Verkami, amb la qual esperen poder cobrir els elevats costos del procés final d'elaboració de la pel·lícula, i amb què esperen aconseguir 14.000 euros.\nAquest film, portat a terme per les productores Dejavu Films i Capaneida Films, disposa d'un pressupost estimat de 250.000 euros, segons van informar. Aquesta quantitat, però, és molt petita comparada amb les grans produccions, de manera que en molts casos es va haver de tibar d'imaginació i de la bona predisposició d'actors i col·laboradors. Entre aquests, més de 300 figurants van participar-hi de manera voluntària, i també es va poder comptar amb actors de primer nivell, com ara Boris Ruiz, Miquel Sitjar, Miquel Gelabert, Joan Massotkleiner, Àngels Bassas, Ali El Aziz, Martí Peraferrer o el mateix Charansonnet.\nLa història que Pàtria vol explicar s'inspira en la llegenda del cavaller got Otger Cataló i els nou barons de la fama. Un clàssic arturesc que intenta relatar el naixement de Catalunya a través de l'èpica i el coratge. Es tracta d'un film per a tots els públics que preveu estrenar-se als cinemes abans de finalitzar el 2016.


Nombre d'entrades: 119\nUn disc, un planeta i una estrella que formen part del mateix sistema vistos creixent simultàniament\nUn equip de recerca liderat per l'Institut Max Planck de Física Extraterrestre (MPE) ha revelat un disc planetari que s'està formant abans que la seva estrella hagi finalitzat la seva formació.\nL'estudi compta amb la important aportació d'un investigador de l'Institut d'Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) a l'Institut de Ciències de l'Espai (ICE, CSIC).\nEls sistemes estel·lars, com el nostre, es formen dins de núvols interestel·lars de gas i pols que col·lapsen produint estrelles joves envoltades de discos protoplanetaris. Per primera vegada, l’Atacama Large Millimeter/Submillimeter Array (ALMA) ha observat un disc protoplanetari amb un gran espai alimentat pel núvol circumdant a través de grans filaments d'acreció, suggerint que un planeta pot estar formant-se en tàndem amb l'estrella mare mentre el disc al voltant d'ells encara està creixent.\nL'equip d'astrònoms liderat pel Dr. Felip Alves, del Centre d'Estudis Astroquímics (CAS) de l'Institut Max Planck de Física Extraterrestre (MPE) i ex-estudiant de doctorat de l'Institut d'Estudis Espacials de Catalunya (IEEC), va utilitzar ALMA per estudiar el procés d'acreció en l'objecte estel·lar [BHB2007] 1. Aquest sistema es troba a l'extrem del Núvol Molecular del Tub. Les dades d'ALMA revelen un disc de pols i gas al voltant de la protoestrella, i grans filaments de gas al voltant d'aquest disc.\nEls científics, que inclouen a l'investigador Josep Miquel Girart de l'IEEC a l'Institut de Ciències de l'Espai (ICE, CSIC), interpreten aquests filaments com serpentines d'acreció que alimenten el disc amb material extret del núvol ambient. El disc reprocessa el material acumulat, dipositant-lo a la protoestrella.\nL'estructura observada és molt inusual per als objectes estel·lars en aquesta etapa de l'evolució —amb una edat estimada d’un milió d’anys— quan els discs circumestel·lars ja estan formats i madurs per a la formació de planetes. «Ens va sorprendre bastant observar filaments d'acreció tan prominents caient en el disc», va dir el Dr. Alves. «L'activitat dels filaments d'acreció demostra que el disc segueix creixent mentre alimenta la protoestrella».\nL'equip també informa de la presència d'una enorme cavitat dins del disc, el que suggereix que s'està formant un jove planeta gegant o una nana marró. La cavitat té una amplada de 70 unitats astronòmiques, i abasta una zona compacta de gas molecular calent. A més, les dades suplementàries en radiofreqüència del Very Large Array (VLA) apunten a l'existència d'una emissió no tèrmica en el mateix lloc on es va detectar el gas calent. Aquestes dues línies d'evidència indiquen que hi ha present un objecte astronòmic dins de la cavitat. A mesura que aquest company estel·lar, possiblement un planeta, acumula material del disc, també escalfa el gas i possiblement impulsa forts vents ionitzats o dolls. L'equip estima que és necessari un objecte amb una massa d'entre 4 i 70 masses de Júpiter per produir la cavitat observada en el disc.\nAquestes observacions també imposen noves restriccions de temps per a la formació de planetes i l'evolució del disc, aportant informació sobre com els sistemes estel·lars com el nostre s'esculpeixen a partir del núvol original.\nAquesta recerca es presenta en un article titulat «A case of simultaneous star and planet formation», de Felipe O. Alves et al., publicat en la revista The Astrophysical Journal Letters el 19 de novembre del 2020.\nAna Montaner i Rosa Rodríguez\nCorreu electrònic: girart@ieec.cat\nUn model tecnològicament viable per una ciutat a Mart, tal i com va ser imaginada per un equip català\nUna proposta de ciutat al planeta Mart d’un equip liderat per investigadors catalans va ser presentada el passat dissabte, 17 d’octubre, a la final del concurs de la Mars Society.\nL’equip està liderat per investigadors de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) a l’Institut de Ciències de l’Espai (ICE, CSIC), la Universitat Politècnica de Catalunya · BarcelonaTech (UPC), l’Escola Superior d'Enginyeries Industrial, Aeroespacial i Audiovisual de Terrassa (ESEIAAT - UPC) i l’Institut de Ciències del Cosmos de la Universitat de Barcelona (ICCUB), juntament amb l’Institut de Ciències del Mar (ICM, CSIC).\nUtilitzant els coneixements científics disponibles sobre l’entorn a Mart, la proposta aborda tots els aspectes de la vida humana: des de l’assentament, l’arquitectura i els suports vitals fins a l’art, l’economia i el sistema polític.\nEl projecte buscarà ara la indústria, els acadèmics i el sector privat per fer passos més enllà i convertir la ciutat marciana en una opció factible per a un futur assentament humà al planeta vermell.\nBenvinguts a Nüwa, capital de Mart. Els colons a Mart viurien aquí i a altres quatre ciutats verticals integrades en un dels centenars de penya-segats del planeta, que proporcionen protecció contra la radiació, però també exposició a la llum solar. Els edificis a l’interior dels penya-segats serien mixtos, amb capacitat per a entre 200.000 i 250.000 persones, i inclourien zones per viure i treballar, així mateix com espais per allotjar exposicions d’art, jardins exuberants, places públiques, pavellons esportius subterranis i sales de música. Menjarien una dieta basada al 50% en l’agricultura, un 20% de microalgues i un 30% de carn d’animals, insectes, bolets i carn cel·lular.\nEl treball per persona hauria de ser vuit vegades superior al de l’humà mitjà a la Terra, però això es solucionaria imposant l’automatització, estandardització i l’ús de mètodes d’Intel·ligència Artificial a nivell de disseny. L’aigua s’extreuria principalment d’argiles i l’oxigen seria principalment produït pels cultius i les microalgues. Després de la mort, la biomassa d’animals, humans i plantes es tornaria incorporar al sistema. Mart acabaria convertint-se en una democràcia, amb una Constitució i un cos de llei propis. Cada ciutadà seria accionista de Mart. La societat evolucionaria cap a un model basat en la comunitat i la sostenibilitat.\nAquest és l’aspecte que té una ciutat a Mart i com funciona segons un equip international de professionals dirigit per investigadors catalans. Utilitzant coneixements sobre la geologia, la geografia i l’atmosfera del planeta vermell, així com complexes investigacions de la sociologia i psicologia humanes, l’equip ha imaginat un model de vida a Mart, tecnològicament viable i autosostenible.\nLa seva proposta va ser presentada al concurs Mars City State Design de la Mars Society, l’organització de promoció de l’espai més gran i més influent del món dedicada a l’exploració i l’assentament humans al planeta Mart. L’equip va exposar el projecte el dissabte 17 d’octubre durant la Mars Society Convention després d’haver estat seleccionat d’entre 10 finalistes de més de 175 propostes presentades. Tot i que no van guanyar el premi, l'equip està convençut que l'enfocament sostenible i centrat en l’ésser humà en l'exploració de l'espai és el camí correcte. Per tant, continuaran buscant col·laboracions industrials i acadèmiques per donar vida a alguns dels conceptes bàsics del proper hàbitat de la humanitat a Mart.\nAquesta proposta de disseny va ser creada i promoguda per SONet (the Sustainable Off-world Network), una comunitat formada principalment per professionals europeus interessats en enfocaments multidisciplinaris a l’exploració sostenible de l’espai. El projecte està liderat per investigadors de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) a l’Institut de Ciències de l’Espai (ICE, CSIC), la Universitat Politècnica de Catalunya ·BarcelonaTech (UPC), l’Escola Superior d’Enginyeries Industrial, Aeroespacial i Audiovisual de Terrassa (ESEIAAT - UPC), i la seva principal planificació arquitectònica i urbana ha estat dirigida per l’estudi ABIBOO. També compta amb importants aportacions de membres de l’Institut de Ciències del Mar (ICM, CSIC) i l’Institut de Ciències del Cosmos de la Universitat de Barcelona (ICCUB). Participants d’altres països inclouen investigadors i professionals del Regne Unit, Alemanya, Àustria, els EE.UU. i Argentina.\n“El repte de l’equip era dissenyar un assentament amb tot el benestar d’una ciutat moderna que també fos capaç d’obtenir tots els recursos a nivell local i obtenir ràpidament la seva independència financera i logística de la Terra”, declara Guillem Anglada-Escudé, investigador Ramón y Cajal de l’ICE i coordinador de l’equip. El projecte tracta tots els aspectes de la vida humana: des dels materials que s’utilitzen per construir assentaments i els mecanismes per garantir l’oxigen i altres sistemes de suport a la vida fins a l’economia, l’art, l’educació, la llar d’infants, la càrrega de treball, el sistema polític, la mort i fins i tot l’herència a Mart.\n"Des del punt de vista d'un arquitecte del món real, dissenyar un desenvolupament urbà funcional, tot treballant amb les restriccions d'un món aliè, va ser alhora una experiència al·lucinant i extremadament enriquidora", va declarar Alfredo Muñoz, cofundador de l'estudi ABIBOO i líder de l’equip de desenvolupament arquitectònic. "Estem molt il·lusionats en seguir evolucionant aquest primer disseny, i també identificar noves solucions radicals que funcionaran també a la Terra".\nEl projecte buscarà ara la indústria, els acadèmics i diferents socis privats per fer passos més enllà i convertir la ciutat marciana en una opció factible per a un futur establiment humà al planeta vermell. "En un esforç tan gran, la cooperació entre experts en moltes àrees diferents és necessària", explica Miquel Sureda, professor d'enginyeria aeronàutica a l’ESEIAAT - UPC. "L'èxit del projecte de Nüwa al concurs del Mars Society pot ajudar a SONet a guanyar visibilitat i atreure membres i recursos".\n"El món ha canviat radicalment des de que ens hi vàrem posar al març, i continuarà canviant a ritmes forçats”, conclou Anglada-Escudé. “Mentrestant —afegeix— els problemes de sostenibilitat de la Terra no se n'han anat per la porta del darrera. Encara que no arribem a Mart l'any que ve ni d'aquí a vint, si això serveix per inspirar professionals i joves catalans i d'arreu per treballar junts per un món més sostenible, ja haurem guanyat."\nEl següent pas immediat és buscar finançament per realitzar una nova iteració de disseny i iniciar converses per desenvolupar un demostrador a la Terra, que també s’hauria d’utilitzar per desenvolupar tecnologies de sostenibilitat i com a element inspirador per promoure les ciències entre joves i no tan joves.\nL’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) promou i coordina la recerca i el desenvolupament tecnològic espacial a Catalunya en benefici de la societat. L’IEEC fomenta les col·laboracions tant a nivell local com mundial, i és un eficient agent de transferència de coneixement, innovació i tecnologia. Com a resultat de més de 20 anys de recerca d’alta qualitat, duta a terme en col·laboració amb les principals organitzacions internacionals, l’IEEC es troba entre els millors centres d’investigació internacionals centrats en àrees com: l’astrofísica, la cosmologia, les ciències\nplanetàries i l’observació de la Terra. La divisió d’enginyeria de l’IEEC desenvolupa instrumentació per a projectes terrestres i espacials, i té una àmplia experiència treballant amb organitzacions privades i públiques del sector aeroespacial així com altres sectors d’innovació.\nOficina de Comunicació de l'IEEC Barcelona\nInstitut de Ciències de l’Espai (ICE - CSIC) Barcelona\nCorreu electrònic: anglada@ice.csic.es\nCorreu electrònic: miquel.sureda@upc.edu\nInvestigadors catalans lideren un projecte finalista al concurs de la Mars Society per desenvolupar una ciutat al planeta vermell\nRepresentación artística de una cúpula en Marte\nLa proposta està liderada per investigadors de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) a l’Institut de Ciències de l’Espai (ICE, CSIC), la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i l’Institut de Ciències del Cosmos de la Universitat de Barcelona (ICCUB).\nEl projecte és un dels 10 finalistes, seleccionats d’entre més de 175 propostes rebudes.\nLa presentació final tindrà lloc el proper 17 d’octubre i es retransmetrà en directe via Facebook live arreu del món.\nQuin aspecte tindria una ciutat a Mart? Com funcionaria el comerç? Com evolucionaria la població urbana? Un equip internacional liderat per investigadors de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) va imaginar la ciutat a Mart NÜWA, detallada a un extens projecte que inclou aspectes científics, d’enginyeria, arquitectònics, econòmics i socials. El projecte proposa no només un disseny urbanístic factible, sinó també un pla de desenvolupament socioeconòmic, així com descripcions a alt nivell de la indústria, infraestructura, generació i distribució d'energia i serveis necessaris per fer-la realitat.\nEl projecte de l'equip internacional "The Sustainable Offworld Network” (SONet) ha estat seleccionat com a una de les 10 propostes finalistes del concurs Mars City State Design de la Mars Society, l’organització de promoció de l’espai més gran i més influent del món dedicada a l’exploració i l’assentament humans al planeta Mart. El concurs està centrat en desenvolupar una ciutat d'un milió d’habitants a Mart de forma sostenible.\nLa proposta està liderada per investigadors de l’IEEC a l’Institut de Ciències de l’Espai (ICE, CSIC), la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i l’Institut de Ciències del Cosmos de la Universitat de Barcelona (ICCUB), juntament amb altres centres de l'àmbit de recerca nacional, entre els que es troba l’Institut de Ciències del Mar (ICM, CSIC). L’equip consta també de participants d’altres països tals com el Regne Unit, Alemanya, els EE.UU. i Argentina.\nEls projectes finalistes, seleccionats d’entre més de 175 propostes presentades, es defensaran públicament el proper 17 d’octubre a la Mars Society Convention. Cinc propostes seran finalment premiades. La defensa serà pública i es podrà seguir per streaming des d’arreu del món.\nLa proposta de l’equip SONet consta d’un informe de 20 pàgines amb un disseny conceptual que combina aspectes molt diversos que van des de l’exploració de l’espai fins a la sostenibilitat. La ciutat, anomenada NÜWA en honor a la deessa xinesa creadora de la humanitat, simbolitza l'inici d'una nova era de la nostra civilització a Mart i la protecció que cal assegurar en un món tan inhòspit.\nEl projecte es va concebre durant reunions on-line als mesos d'abril, maig i juny en ple confinament degut a l’actual pandèmia de COVID-19. Ara, la proposta ha donat els seus fruits. "Arribar a la final ja és un gran èxit per a tot l'equip", explica Miquel Sureda, professor d'enginyeria aeronàutica a l’Escola Superior d’Enginyeries Industrial, Aeroespacial i Audiovisual de Terrassa (ESEIAAT - UPC). "Esperem que el concurs ens aporti la visibilitat que necessitem per recollir suport i poder desenvolupar conceptes relacionats tant amb l’espai com amb sostenibilitat, i la transformació necessària del sistema productiu que haurem d'afrontar també aquí a la Terra".\nEl director de l’Institut de Tècniques Energètiques - UPC i co-autor de la iniciativa, Ignasi Casanova, explica: "Realitzar aquests exercicis ens fa adonar de la gran dependència que tenim d’allò que el nostre planeta ens dona a canvi de res. Per exemple — afegeix — la producció d'aliments requereix una enorme quantitat d’energia que aquí a la terra prové del Sol, però que implica l'ús de grans extensions de superfície útil, i per tant és una de les activitats humanes més agressives amb l'ecosistema terrestre”. Temes com l'ús i abús dels plàstics, solucions constructives i de materials que minimitzin l'ús intensiu d'energia i una total reciclabilitat s’han estudiat a la proposta.\nLa presentació es retransmetrà dissabte 17 d’octubre a les 22.00 hores (hora local de Barcelona), en directe via “Facebook live”. Cal registrar-se gratuïtament a la web de la Mars Society.\nInstitut de Ciències de l’Espai (ICE - CSIC)\nPrimer premi compartit pel curt científic de l’investigador Enrique Gaztañaga a Ciencia en Acción 2020\nL'investigador de l'Institut d'Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) a l'Institut de Ciències de l'Espai (ICE-CSIC) Enrique Gaztañaga ha estat guardonat amb el primer premi ex-aequo a la final del concurs Ciència en Acció 2020, en la modalitat Curts Científics, amb el treball titulat "2019 EL COSMOS EN ACCELERACIÓ Part I Cap. III". Aquest premi ha estat compartit amb Àlex Muntada i Jaume Benet, ambdós de la Facultat de Comunicació Blanquerna de la Universitat Ramon Llull de Barcelona. Els diferents premis es van donar a conèixer en un acte virtual que, a priori, s'havia de celebrar a Múrcia els dies 2-4 d'octubre.\nSantiago Serrano, també investigador de l’IEEC a l'ICE-CSIC, ha participat en l'elaboració de material audiovisual, amb vídeos que mostren imatges de les simulacions cosmològiques MICE (Marenostrum Institut de Ciències de l'Espai) realitzades per membres del grup de Cosmologia de l'ICE-CSIC: Francisco Castander, Pablo Fosalba i Martin Crocce.\n"2019 EL COSMOS EN ACCELERACIÓ Part I Cap. III" és un documental divulgatiu que explica l'esforç de la comunitat científica per dilucidar quina és la causa de l’expansió accelerada de l'Univers. El curt científic relata com la major càmera digital del món ha estat instal·lada en un telescopi gegant per dur a terme el major mapa del cosmos fins a la data. És la història d'Enrique Gaztañaga i del seu treball en la confecció de mapes de galàxies com els de la iniciativa espanyola PAU (Physics of the Accelerating Universe) i DES (Dark Energy Survey), tots dos projectes de cartografia galàctica en què Gaztañaga participa de forma decisiva.\nPerò, per què són tan necessaris aquests mapes còsmics? La resposta ve d'un descobriment fet públic el 1998 i premiat amb el Nobel de Física el 2011: l'Univers s'expandeix de forma accelerada. Aquesta idea poc coneguda pel gran públic desafia la nostra comprensió de les lleis fonamentals de la natura i constitueix un dels majors misteris sense resoldre del cosmos. Sembla existir una enigmàtica matèria fosca que manté unides les estrelles i les galàxies. I una encara més estranya força, anomenada energia fosca, que està accelerant l'expansió de l'Univers. Combinades, ambdues componen el 95% de la seva matèria-energia. No obstant això la seva naturalesa és encara desconeguda. Fins on sabem avui en dia l'única manera de resoldre el misteri de l’expansió accelerada de l’Univers és cartografiant-lo, és a dir, creant grans mapes de galàxies com PAU i DES.\nCiencia en Acción és un concurs internacional dirigit a estudiants, professors, investigadors i divulgadors de la comunitat científica, en qualsevol de les seves disciplines. El seu principal objectiu és presentar la ciència d'una manera atractiva i motivadora. El programa està dirigit per Rosa Maria Ferré, llicenciada en Matemàtiques i Doctora en Ciències Físiques per la Universitat de Barcelona, que des de la seva creació ha assumit el seu desenvolupament al llarg de les 20 edicions del concurs. En Ciencia en Acción participen el Consejo Superior de Investigaciones Científicas (CSIC), la Fundación Lilly, la Fundació Princesa de Girona (FPdGi), l’Instituto de Ciencias Matemáticas (ICMAT), la Real Sociedad Española de Física (RSEF), la Real Sociedad Española de Química (RSEQ), la Sociedad Española de Astronomía (SEA), la Sociedad Geológica de España (SGE) i la Universidad Nacional de Educación a Distancia (UNED).\nPodeu disfrutar del curt aquí, o d'una versió més extensa clicant aquí.\n- L'Einstein Telescope és un ambiciós projecte d'observatori terrestre d'ones gravitacionals de tercera generació.\n- 40 institucions europees signen la proposta, 8 d'elles espanyoles.\n- La proposta recull l'interès de fins a 23 institucions espanyoles.\nMadrid / Barcelona, 10 de Setembre de 2020\nEl consorci de l'Einstein Telescope ha presentat la proposta per incloure el projecte per a un futur observatori d'ones gravitacionals en l'actualització de 2021 del full de ruta del Fòrum Estratègic Europeu per a Infraestructures d'Investigació (ESFRI), el programa que descriu les principals infraestructures d’investigació futures a Europa.\nContacte ICE, CSIC: Carlos F. Sopuerta (Institut de Ciències de l’Espaci, ICE-CSIC) (sopuerta@ice.csic.es )\nContacte Nacional: Mario Martínez (IFAE, membre del Comitè Directiu de l’Einstein Telescope) (mmp@ifae.es )\nRelació de les Institucions espanyoles signants de la proposta ET ESFRI:\nRelació d’institucions espanyoles que van donar suport originalment a la candidatura ET ESFRI\nTambé recolzat per la Sociedad Española de Relatividad y Gravitación (SEGRE)\nEstranya coincidència còsmica: una emissió de raigs gamma desconcerta als científics\nUn grup d’astrònoms ha detectat un núvol de gas còsmic que batega al mateix ritme que un forat negre separat 100 anys llum, a un microquàsar.\nEl microquàsar es troba a la Via Làctia i està format per una estrella gegant i un forat negre. El núvol es troba a la constel·lació de l’Àguila.\nEls models teòrics publicats fins dia d’avui no predeien aquest resultat, que desafia les interpretacions més comunes.\nL’estudi està liderat per un científic del laboratori DESY a Hamburg i un investigador de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) a l’Institut de Ciències de l’Espai (ICE, CSIC). Aquests resultats han estat publicats a la revista Nature Astronomy.\nUn equip de científics ha detectat una misteriosa emissió periòdica de raigs gamma provinent d’un núvol de gas còsmic. El núvol, sense cap característica extraordinària i que es troba a la constel·lació de l’Àguila, batega al mateix ritme que un forat negre proper, fet que indica que existeix una connexió entre tots dos objectes. L’estudi, liderat per l’investigador Jian Li del laboratori DESY a Hamburg i el professor ICREA Diego F. Torres de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) a l’Institut de Ciències de l’Espai (ICE, CSIC), apareix avui a la revista Nature Astronomy.\nEls investigadors han analitzat més de deu anys d’observacions del Telescopi Espacial de Raigs Gamma Fermi de la NASA corresponents al que s’anomena un microquàsar. Els microquàsars, germans petits i locals dels llunyans quàsars, són sistemes binaris que comprenen un objecte compacte i una estrella acompanyant. Aquests microquàsars llancen a l’entorn interestel·lar que els envolta potents vents i dolls (jets) de la matèria acumulada provinent d’una estrella veïna. El sistema observat a l’estudi ha estat catalogat com SS 433 i es troba a uns 15.000 anys llum de distància dins la Via Làctia. Consisteix en una estrella gegant amb unes 30 vegades la massa del nostre Sol (massa solar) i un forat negre d’entre aproximadament 10 i 20 masses solars. Tots dos objectes orbiten entre si mentre el forat negre xucla matèria de l’estrella gegant. El SS 433 és un dels sistemes binaris compactes més famosos que es coneixen, a causa dels dolls observables que es balancegen, i tot i que s'ha estudiat durant dècades encara sorprèn als investigadors.\n“Aquest material s’acumula a un disc al voltant del forat negre abans de caure dins ell, com l’aigua al remolí del desguàs de la banyera”, explica Li, investigador a DESY. “Tanmateix, una part d’aquesta matèria no cau pel desguàs, sinó que surt disparada a alta velocitat i crea dos dolls estrets en direccions oposades per sobre i per sota del disc que gira”.\n“El disc d'acreció no es troba exactament al pla de l’òrbita dels dos objectes — afegeix Li — sinó que es balanceja com una baldufa que s’ha col·locat inclinada damunt una taula. Com a conseqüència, els dos dolls entren en espiral dins l’espai circumdant, en lloc de simplement formar una línia recta”.\nEl balanceig dels dolls del forat negre realitza un moviment periòdic que dura 162 dies, aproximadament. Les partícules d’alta velocitat i els forts camps magnètics del doll produeixen raigs X i raigs gamma, i són aquests darrers els que han estat observats per l’equip. Una anàlisi acurada va revelar un senyal de raigs gamma amb el mateix període provinent d’un núvol de gas ordinari relativament allunyat dels dolls del microquàsar. Els ritmes de pulsació d’aquest núvol de gas indiquen que l’emissió del senyal de raigs gamma està governada pel microquàsar.\n“El senyal temporal observat proporciona una connexió inequívoca entre el microquàsar i el núvol de gas, separats uns 100 anys llum. Aquest fet és tan sorprenent com intrigant, i obre preguntes sobre com el forat negre alimenta els batecs del núvol”, diu Torres, investigador de l’IEEC a l’ICE-CSIC. Una explicació que l’equip ha explorat es basa en l’impacte de protons ràpids produïts als extrems dels dolls, o a prop del forat negre, que són injectats al núvol i colpegen les partícules de gas, cosa que produeix els raigs gamma. Els protons podrien també provenir d’una ejecció de partícules ràpides a la vora del disc d’acreció. Cada vegada que aquest flux de partícules colpeja el núvol de gas, aquest s’il·lumina en produir raigs gamma, explicant l’estranya emissió. “El flux de matèria des del disc podria ser energèticament tan poderós com el dels dolls del microquàsar i es creu que es balanceja conjuntament amb la resta del sistema”, explica Torres.\nMés enllà del descobriment inicial, es requereixen tant observacions addicionals com un estudi teòric per explicar els pols de raigs gamma d’aquest sistema únic. “El SS 433 continua sorprenent per igual als observadors en totes les freqüències i als teòrics”, emfatitza Li. “I és segur que proporcionarà un banc de proves pel nostre coneixement sobre la producció i la propagació de raigs còsmics a prop dels microquàsars en els propers anys”.\nL’equip d’investigació liderat per Torres i Li està compost per científics internacionals d’Espanya (IEEC-ICE-CSIC), Alemanya (DESY), Xina (Universitat de Nanjing i Observatori Purple Mountain) i els Estats Units d’Amèrica (NRL).\nEl Telescopi Espacial de Raigs Gamma Fermi es va llançar des del Centre Espacial Kennedy l’11 de juny de 2008. Fermi té dos instruments de raigs gamma: el Telescopi d’Àrea Gran (LAT, per les sigles en anglès) i el Monitor d’Explosió de Raigs Gamma (GBM, per les sigles en anglès). El LAT és un telescopi de raigs gamma de camp ampli. Des del començament de les observacions regulars, LAT escaneja el cel, brindant cobertura de tota la seva totalitat cada dues òrbites. El GBM és un monitor de tot el cel que detecta events transitoris com ocultacions i explosions de raigs gamma.\nDiego F. Torres i Jian Li són membres de Fermi-LAT.\nAquesta recerca es presenta en un article titulat “Gamma-ray heartbeat powered by the microquasar SS 433”, de Jian Li, D. F. Torres, Ruo-Yu Liu, Matthew Kerr, Emma de Oña Wilhelmi i Yang Su, que ha estat publicat a la revista Nature Astronomy, 2020, el 17 d’Agost de 2020.\nCorreu electrònic: dtorres@ice.csic.es\nCorreu electrònic: jian.li@desy.de\nCamps magnètics amb els fluxos de gas\nEls camps magnètics en els núvols moleculars juguen un paper crucial en la regulació dels fluxos de gas i la formació d'estrelles. Les observacions polarimètriques de l'infraroig llunyà obtingudes amb l'Observatori Estratosfèric d'Astronomia Infraroja (SOFIA) revelen l'estructura del camp magnètic a petita escala dins dels filaments de gas dens, descobrint una nova transició en l'orientació relativa entre el camp magnètic i l'estructura del núvol. Gemma Busquet, investigadora de l'Institut de Ciències Espacials (ICE-CSIC) comenta aquests resultats científics, publicats a la revista Nature Astronomy per Pillai et al. (2020), dins de la secció News & Views de la mateixa revista . El treball de Pillai et al.  proporciona evidències observacionals de que la gravetat arrossega el camp magnètic congelat a gran escala i fa que es torni paral·lel al flux de gas que nodreix el cúmul d'estrelles en formació. Aquests fluxos de gas induïts per la gravetat als filaments donen suport a un escenari en què el col·lapse gravitacional i la formació de cúmuls estel·lars ocorren fins i tot en presència de camps magnètics relativament forts.


"Tagliatelle" amb carbassó i gambes - Cuines - TV3\nCuiner: David Saldoni\nEl parmesà, com que és un formatge molt sec, té molta concentració de nutrients: ric en energia, en greix, en proteïnes i en minerals com el calci.Amb la col·laboració de:\n400 g "tagliatelle" de pasta fresca\n350 g de gambes fresques\nPer fer la salsa de carbassó i gambes, ratllem la meitat del carbassó, amb un ratllador. El reservem.\nLa resta, la tallem i en fem uns bastonets per guarnir. En una paella, hi posem oli d'oliva i hi fregim els bastonets de carbassó durant 2 minuts. Els reservem sobre paper de cuina, perquè perdin l'excés d'oli.\nPosem una mica de mantega a escalfar a la mateixa paella. Tallem els bitxos de caiena. Quan està calent, hi afegim la caiena i marquem les gambes senceres. 30 segons, màxim 1 minut.\nRetirem les gambes, les deixem refredar i les pelem. Reservem quatre cossos de les gambes per a la guarnició. En un morter aixafem els caps.\nEls passem pel colador xinès per treure'n el suc. El reservem. En la mateixa paella on hem fregit les gambes, hi afegim el carbassó ratllat. Hi posem una mica de sal i pebre. Deixem que cogui 5 minuts a foc viu.Després hi afegim les gambes pelades i ho remenem 3 minuts aprox.\nMentrestant, ratllem el parmesà. Afegim a la paella el parmesà i la crema de llet. Ho remenem tot bé fins que quedi espès, uns 3 o 4 minuts.\nCoem la pasta: En una cassola, posem aigua a escalfar amb sal i un raig d'oli d'oliva. Quan l'aigua comença a bullir, hi tirem la pasta. 5/6 minuts aproximadament.\nDeixem que cogui el temps que indica el venedor, però anant-la tastant per si ens agrada més al dente o més cuita. L'escorrem i la posem a la mateixa paella on tenim la salsa preparada. Ho barregem tot bé.\nEn un plat, hi posem la pasta (podem utilitzar un motllo perquè quedi més curiós), la gamba que hem reservat prèviament i els palets de carbassó.\nPer acabar hi posarem una miqueta del suc dels caps de les gambes per potenciar-ne el gust.


Premis 13 Ed - Joves i Mobilitat | Protegits a l’escola, com protegim també la mobilitat del seu entorn?\nLa 13a edició d’aquest concurs ha comptat amb la participació de gairebé 800 alumnes de Secundària, Batxillerat i Cicles Formatius de Grau Mitjà, procedents de tot Catalunya.\nEl concurs Joves i Mobilitat, organitzat pel RACC amb la col·laboració del Servei Català de Trànsit i dels Departaments d’Interior i d’Educació de la Generalitat de Catalunya, ha lliurat els premis de la seva 13a edició, que enguany ha centrat la seva temàtica en la mobilitat segura dels joves que es desplacen en bicicleta i patinet.\nEl concurs Joves i Mobilitat té l’objectiu de promoure actituds i valors de mobilitat segura, sostenible i responsable, entre els nois i noies de 13 a 17 anys. Al llarg de la seva trajectòria hi han participat més de 18.000 joves de tot Catalunya que han donat la seva visió sobre la mobilitat en més de 12.000 treballs.\nEl lliurament de premis, que enguany s’ha celebrat telemàticament, ha comptat amb la participació de Josep Mateu, president del RACC; Miquel Buch, conseller d’Interior de la Generalitat de Catalunya; Juli Gendrau, director del Servei Català de Trànsit; i Ramon Grau, subdirector general d’Ordenació Curricular del Departament d’Educació.\nAquest any, alumnes de l’Escola Pia de Mataró, de La Salle de Premià de Mar, i de l’escola Fedac Sant Narcís, de Girona, han estat premiats en les categories d’anunci gràfic, vídeo per a Instagram i projecte de millora de la seguretat viària, respectivament. El jurat ha valorat que els alumnes hagin presentat propostes originals que promouen actituds cíviques i responsables en mobilitat i amb un format i llenguatge entenedors per a un públic jove.\nEl premi a la classe amb millor participació, tant per la qualitat com per la quantitat de treballs presentats, ha estat pel grup de 3er d’ESO de l’Institut Antoni Cumellas, de Granollers, mentre que la professora Jordina Bartolomé, de l’escola El Carme de Tarragona, ha estat guardonada com a millor docent per la seva dedicació i capacitat de motivació, havent tutoritzat un elevat nombre de treballs amb una alta qualitat.\nEl concurs ha introduït aquest any una nova categoria que reconeix el millor projecte educatiu en mobilitat segura impulsat per un centre docent. El guardó ha estat per a l’Institut Antoni Pous i Argila, de Manlleu, pel seu projecte “Un carril bici! Foment de la mobilitat a l’Institut Antoni Pous i Argila” en què el jurat ha valorat la participació de tota la comunitat educativa en la iniciativa, la seva vinculació internacional i el seu compromís amb la seguretat viària al llarg dels darrers anys.\nLa majoria de les propostes presentades al concurs han reflexionat sobre la convivència de les bicicletes i els patinets amb la resta de modes de transport i han promogut la seguretat dels usuaris a través de missatges de sensibilització per conscienciar els joves sobre la importància d’adoptar actituds cíviques i responsables. També s’han presentat propostes tecnològiques per afavorir la convivència i la seguretat, així com projectes de millora de la mobilitat en l’àmbit local.\nMalgrat la irrupció de la crisi sanitària de la Covid-19, que va arribar al nostre país en l’època en què els alumnes preparen els seus treballs per al concurs, aquesta edició ha comptat amb una alta participació gràcies a l’esforç i a la capacitat d’adaptació que han demostrat tant els joves com els seus professors. El 2020 s’han presentat 768 treballs que han estat elaborats per 732 estudiants d’ESO, Batxillerat i Cicles Formatius de Grau Mitjà, així com nois i noies membres de casals de joves o centres de lleure, distribuïts en 370 grups procedents de 38 centres educatius de tot Catalunya.\nEls guanyadors i finalistes d’aquesta 13a edició del concurs ‘Joves i Mobilitat’ són:\nGuanyadora: Clara Codina, de 4t d’ESO A de l’Escola Pia de Mataró, pel treball “Recorda. El carrer és de tots”.\nFinalistes: Berta Alsina i Emma Martínez, de 3r d’ESO A de l’Institut El Vern de Lliçà de Vall, pel treball “Controla”.\nGuanyadors: Isaac Vila, Joan Font, Carla Gri i Arnau Gusó, de 4t d’ESO de l’escola Fedac Sant Narcís de Girona, pel treball “Pla de convivència entre bicicletes, vianants i vehicles motoritzats”.\nFinalistes: Arnau Baeza, Salvi Mateos i Gerai Rodellas, de 3r d’ESO A de l’Institut El Vern de Lliçà de Vall, pel treball “Safezoning”.\nGuanyadora: Jordina Bartolomé, de l’escola El Carme, de Tarragona.\nFinalista: Xiu Duset, de l’Institut Escola La Tordera, de Santa Maria de Palautordera.\nGuanyadors: Berta Sans, Cristina Palomar, Ana Batiste i Wassima Zarouali, de 4t d’ESO B de La Salle de Premià de Mar, pel treball “Sobre rodes no és una joguina”.\nFinalistes: Lluís Eudald Sàrries, Laia González i Taras Grynkiv, de 3r d’ESO de l’escola Fedac de Guissona, pel treball “Només tens una vida, no vulguis guanyar la carrera”.\nGuanyador: Institut Antoni Pous i Argila, de Manlleu, pel projecte “Un carril bici! Foment de la mobilitat sostenible a l’Institut Antoni Pous i Argila”.\nGuanyadora: 3r d’ESO C de l’Institut Antoni Cumellas de Granollers.\nFinalista ex aequo: 4t d’ESO de l’Institut Can Jofresa de Terrassa.\nFinalista ex aequo: 4t d’ESO de l’escola Maristes de Rubí.


150 anys de Martini\nUna història italiana de vi, espècies, ingredients secrets i molt de glamur\nDe nit, el senyor Luigi Rossi atenia la seva nombrosa família i dormia amb els vastos camps de conreu i vinyes de Pessione, al Piemont, als seus peus. De dia, baixava les escales i desplegava tot el seu art de vinificador i herborista a la fàbrica Martini Rossi, instal·lada en un palauet que aviat es veuria envoltat de maons vermells i xemeneies.\nEl senyor Rossi i Alessandro Martini, un emprenedor avançat al seu temps, juntament amb Teofilo Sola, comptable, mort prematurament, havien fundat una marca d'aperitius, i des de la carena de Monferrato estaven a punt de conquerir el món amb la seva barreja secreta i única d'herbes aromàtiques, vi, absenta i flors oloroses. Les caixes de vermut viatjarien en tren, carruatge de cavall, vaixell de vapor i fins i tot camell per dur el sol d'Itàlia a tots els bars del planeta. I va arribar el dia que en Bond, James Bond, no va voler cap altra cosa que un Martini amb vodka agitat, no remenat. Ara la marca celebra 150 anys d'història.\nDEL RISORGIMENTO A HOLLYWOOD\nEren els temps del Risorgimento i de la Belle Époque. Encara que Hipòcrates ja havia experimentat amb el vi especiat i que va ser la cort bàvara qui va donar nom als aperitius aromatitzats i macerats ( wermut , absenta en alemany), els primers vermouths van ser patentats a Torí i Milà, i van fer furor entre la burgesia emergent que freqüentava els salons.\nMartini i Rossi tenien entre mans un beuratge únic i, amb una visió empresarial que encara s'estudia a les escoles, van decidir internacionalitzar el producte. Van començar a guanyar premis a les grans exposicions internacionals, com les de Dublín i París, i moltes cases reials, des d'Itàlia al Japó, van nomenar-los proveïdors oficials. El 1890 ja exportaven més de 300.000 caixes de vermut als Estats Units, i cap als anys 50 van intensificar les seves campanyes de publicitat, assimilant el producte a escenaris chic .\nEn el seu pla d'expansió mundial, el vermut Martini va fer les maletes i va establir-se també a l'Argentina, el Japó i Barcelona. Molts dels seus representants eren familiars del mateix Alessandro.\nA Barcelona concretament va arribar de la mà de Flaminio Mezzalama, que s'ocupava de la fàbrica a Sant Martí de Provençals, però que també despatxava vermut, i que fou un dels benaurats culpables que la beguda arrelés tant a casa nostra: primer va obrir el Petit Torino, al carrer Escudellers (avui Grill Room) i després el llegendari Café Torino, més conegut com el Palau del Vermut , a la cantonada del passeig de Gràcia i la Gran Via (un establiment ja desaparegut, al lloc on avui hi ha la joieria Tous).\nEn el disseny del Café Torino, una joia del modernisme, hi havien participat Antoni Gaudi, Pere Falqués i Josep Puig i Cadafalch, i tal era la seva popularitat que cap barceloní ni cap visitant no podia saltar-se la cita. De fet, l'aperitiu Martini & Rossi era tan famós que la policia va desmantellar el 1892 un magatzem al carrer Salvà on dos italians el falsificaven.\nA la cantonada del davant del Café Torino, unes dècades més tard (del 1961 a 1980) s'hi va ubicar precisament la Terrassa Martini. Al pis 13 de l'edifici del Banc Rural i Mediterrani (propietat del sindicat vertical), avui ocupat per Zara a la planta baixa i trufat d'apartaments de luxe, Martini&Rossi va instal·lar-hi una de les seves terrasses internacionals.\nN'hi va haver a París (la primera, al número 52 de Champs Elysées), Milà, Londres, Brussel·les, São Paulo i Ginebra... però la de Barcelona va venir a animar els dies -obria a l'hora de l'aperitiu, i als vespres només fins a l'hora de sopar- d'una ciutat deprimida per la postguerra i el franquisme.\nCOSMOPOLITA I LLAMPANT\nJohn Wayne, Gina Lollobrigida, José María de Porcióles, Mario Cabré, Juan Antonio Samaranch, el Lute, Paco Candel, Joan Manuel Serrat -que va tenir problemes perquè anava sense corbata-... La terrassa Martini era una cosa tan "cosmopolita i llampant", segons escrivia Pere Gimferrer, que la primera vegada que el poeta hi va anar es va fer acompanyar per una edició antiga de Lord Jim , de Joseph Conrad.\nActualment, els ingredients secrets de la fórmula Martini només els coneixen quatre persones i la recepta es manté gelosament guardada en una caixa forta a Ginebra. La història té gust d'artemísia.n


La contaminació altera la fecundació in vitro negativament\nEls resultats d’una tesi doctoral amb dones de Barcelona i Girona mostren que les partícules en suspensió redueixen les possibilitats d’aconseguir un embaràs amb in vitro\ndivendres, 29 de novembre 2019 - 13:59h\nLa contaminació augmenta el risc d'avortament o de gestació en la fecundació in vitro | PixaBay\nLa contaminació atmosfèrica redueix la fertilitat i fa que l’efectivitat de la fecundació in vitro disminueixi. A aquesta és la conclusió que ha arribat la tesi doctoral presentada al I Simposi Internacional sobre Dieta, Estil de vida i Fertilitat que se celebra aquest divendres al Parc de Recerca Biomèdica de Barcelona.\nEn el simposi, organitzat pel Grup de Recerca en Infertilitat de Barcelona de l'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques (IMIM) i la Fundación Fertty, s'ha presentat una ponència de Miguel Ángel Checa, coordinador del Grup de Recerca en Infertilitat de Barcelona de l'IMIM, en què ha analitzat l'impacte dels contaminants.\nEn el marc de la ponència, s'han presentat els resultats de la tesi doctoral de Mireia González, que ha analitzat aquests efectes en l'èxit de la fecundació 'in vitro'. El seu estudi ha permès demostrat que l'exposició a partícules en suspensió durant els dies previs a la implantació dels embrions té un efecte directe sobre el fracàs de les tècniques o la possibilitat d'avortament.\nUn estudi pioner\nL’estudi es va centrar en el seguiment de prop de 200 pacients de l’àrea de Barcelona i Girona que es van sotmetre a un tractament de fecundació in vitro. Del total dels casos analitzats, 486 transferències embrionàries, es van produir 215 gestacions, de les quals, només la meitat van evolucionar en un embaràs.\nEl treball va analitzar tant les partícules en suspensió de l’aire, procedents del tràfic de vehicles, com el d’altres contaminants atmosfèrics, com els òxids de nitrogen (NOx), però en aquest últim cas no ha quedat clar el seu paper.\nLa contaminació a les ciutats arriba a nivells molt elevats | Arxiu\nMenys contaminació a les ciutats\nSegons l’autora de la tesi doctoral, «no s'ha de canviar la tècnica de realització de la fecundació 'in vitro', sinó que han de canviar les ciutats en relació amb la contaminació derivada de la combustió dels motors».\nL’estudi també va comprovar que les pacients que estan sotmeses a nivells més alts de contaminació a la ciutat de Barcelona tenen pitjors taxes d’embaràs, encara que sigui per fecundació in vitro.\nTambé et pot interessar: Fins a 100.000 morts menys a l’any a Europa si s’aconsegueix reduir la contaminació\n"L'estiu a Austràlia podria ser molt llarg pels incendis" "Fotos dels bonics cels rogents i del nou albirament de Mallorca des de Catalunya"\nInternacional Medi Ambient Contaminació


Escollit per unanimitat, ocupava la direcció de l'Àrea de Recerca i Desenvolupament de la Fundació SGAE des de l'any 2012\nJuan Carmona, Pilar Jurado i Silvia Pérez de Pablos han estat designats directors institucionals de la Fundació SGAE\nRubén Gutiérrez del Castillo (Madrid, 1972) ha estat nomenat director general de la Fundació SGAE. El patronat de l'entitat, reunit dilluns passat a Madrid, ha escollit per unanimitat a Gutiérrez del Castillo el qual, des de l’any 2012, dirigeix l'Àrea de Recerca i Desenvolupament de la Fundació SGAE.\nLlicenciat en Ciències Econòmiques per la Universidad Autónoma de Madrid (1996), Màster en Gestió Cultural per la Universidad Complutense / Instituto Complutense de Ciencias Musicales (1999) i especialista universitari en Sociologia del consum i la comunicació per la Universidad Complutense (2002), ha format part de l'equip de la Fundació SGAE des de 1997, quan es va constituir l’entitat.\nEn aquesta institució ha exercit funcions de coordinador del departament d'Estudis i posteriorment fou nomenat director de l'Àrea de Recerca i Desenvolupament. Ha dirigit estudis i recerques sobre economia de la cultura i política cultural, ha implementat línies d'impuls a la creació, desenvolupat accions formatives i editorials, i ha coordinat projectes amb institucions com el Ministeri de Cultura, l’Instituto Cervantes, el Real Instituto Elcano o la Generalitat de Catalunya, entre d’altres.\nEl nou director general ha assenyalat alguns compromisos de la seva futura gestió: en primer lloc, parar atenció a tots els fenòmens de naturalesa social, econòmica i artística que afectin a la creació, com la igualtat de gènere, la llibertat de creació, la sostenibilitat mediambiental i la precarietat laboral. També promoure una major presència de la Fundació SGAE i, amb aquesta, la dels creadors socis i sòcies de la SGAE en institucions públiques, fòrums professionals, mitjans de comunicació, moviments socials, sector educatiu i la resta de la societat civil. Finalment, i en clau interna, optimitzar la coordinació de la Fundació SGAE amb la Societat General d'Autors i Editors i els diferents òrgans de govern. Tot això adreçat a incentivar una major presència dels autors i les autores en el conjunt de la societat, afavorir-ne la promoció del repertori, millorar-ne les condicions laborals i el respecte als drets dels autors i editors.\nTres nous directors institucionals\nAixí mateix, el patronat ha designat tres autors amb llarga trajectòria artística com a directors institucionals. El guitarrista i compositor Juan Carmona continua com a director institucional de Música. El músic, membre de la família dels Habichuela, està considerat un dels grans renovadors del flamenc i conjuntament amb el seu germà va conformar un dels grups més emblemàtics del nou flamenc, Ketama. El seu àlbum Songhai va ser considerat el millor disc estranger de l‘any 1988 per a la crítica britànica.\nLa compositora lírica Pilar Jurado, la qual va ser la primera dona que va estrenar una òpera pròpia (La página en blanco) al Teatro Real, ocuparà el càrrec de directora institucional d'Arts Escèniques. Jurado, coneguda per la seva activitat com a compositora, soprano i directora d'orquestra, ha fusionat l'òpera amb ritmes electrònics, jazz i bossa nova, entre d’altres.\nFinalment, Silvia Pérez de Pablos assumeix el càrrec de nova directora institucional d'Audiovisuals. Pérez de Pablos ha treballat com a guionista en sèries televisives com La Señora, Motivos Personales o Periodistas. Doctora en Humanitats per la Universidad Carlos III de Madrid, va cursar un postgrau de guió a la University of Southern California, gràcies a una beca Fulbright. En l'actualitat, exerceix com a professora de guió a l’Escuela de Cinematografía y del Audiovisual de la Comunidad de Madrid (ECAM) i a la Universitat Francisco de Vitoria. Va ser membre de la junta directiva d’ALMA on s’ocupava de les Relacions Internacionals. Atesa la seva experiència, ha estat membre de molts jurats en nombrosos concursos nacionals.


Nom: CAN DELFÍ\nAdreça: C/ de l'Estenedor\nLocalització: Arbúcies - Nucli Urbà (Veïnat de Magnes) (Selva)\nSituat prop de la Riera, Can Delfí és un edifici de tres plantes i golfes. Es tracta d’un cos central amb una porxada a la part inferior que envolta l’edifici amb arcades d’arc de mig punt. Per damunt d’aquesta hi ha una terrassa a nivell del segon pis. L’accés per la façana principal correspon a la segona planta, ja que pel desnivell del terreny, la planta baixa queda ensotada, a nivell de la riera.\nLes obertures de la façana són de varies forrmes, a la planta baixa i al centre hi ha dues portes d’arc de mig punt, una altra de rectangular i dues finestres també rectangulars, mentre que al primer pis són totes rectangulars i a les golfes cal destacar les dues petites circulars. Estan en molt mal estat i la pintura blanca que les emmarcava gairebé ha desaparegut, ennegrida per la brutícia del pas del temps, igual que el color vermellós de tot el parament. La composició però és simètrica, i al primer pis hi ha dos balcons de ferro forjat a banda i banda. També una reixa de ferro protegeix a dues de les obertures de la primera planta.\nLa forma de la façana acaba amb cornisa esglaonada, però l’edifici és cobert a dues vessants.\nA la façana lateral, les obertures són rectangulars, envoltades per un marc blanc, algunes presenten reixes de ferro al davant, i cal destacar les pilastres decoratives amb capitells clàssics que ornamenten la paret. Hi ha també una doble cornisa, decorativa, que delimita l’espai de les golfes, amb obertures circulars.\nA la façana posterior hi ha un petit cos afegit, centrat a l’edifici, segurament de construcció posterior. Situat prop de la Riera, Can Delfí és un edifici de tres plantes i golfes. Es tracta d’un cos central amb una porxada a la part inferior que envolta l’edifici amb arcades d’arc de mig punt. Per damunt d’aquesta hi ha una terrassa a nivell del segon pis. L’accés per la façana principal correspon a la segona planta, ja que pel desnivell del terreny, la planta baixa queda ensotada, a nivell de la riera.\nLes obertures de la façana són de varies forrmes, a la planta baixa i al centre hi ha dues portes d’arc de mig punt, una altra de rectangular i dues finestres també rectangulars, mentre que al...\nLa primera notícia històrica del molí de l’estenedor data de l’any 1428 quan el noble Sr. D.Bernat de Cabrera estableix a Joan Roquer i Ribot la meitat del molí fariner del cap del pont d’Arbúcies.\nEn el cadastre de 1743 trobem Maria Antònia de Roquer Duran que declara el molí farniner en el poble, al c/ Estenedor número 4. En l’amillarament de 1800 apareix el molí del Roquer. Més tard, en l’amillarement de 1869 Carlos Lambert, successor dels Roquer, declara un molí fariner, situat sl c/estenedor núm. 4. I a partir del 1883 consta com a propietat de Paula Comas.\nEn la Contribució del 1849 es diu que el molí és d’aigua resclosa amb dos canals. En la Contribució Industrial i de Comerç del 1857 s’esmenta el molí al carrer estenedor: “molino harinero que muele de 3 a 6 meses”, de Pere Coromines.\nEn la Contribució Industrial de 1917 s’esmenta l’existència d’un molí al c/ de l’Estenedor núm. 2, a la vila d’Arbúcies, estaria situat a tocar de la riera. Era propietat de R. Masferrer.\nEn elm padró de 1883 apareix com a propietaria Paula COmas, amb residència a Barcelona. El molí es troba habitat per la família de Josep Vilageliu i Pujol.\nEls Roquer varen ser una de les famílies més importants d’Arbúcies, vinculades patrimonialment al mas Roquer, situat antigament a la zona de Palau. Des de finals del s. XIII els Roquer anaren ampliant les seves terres i dominis a la Vila d’Arbúcies, amb la compra de masos, vinyes, boscos, altres propietats i drets, fins a finals del segle XVI, amb la compra al Vescomte de Cabrera del delme de la parròquia d’Arbúcies, Santa Maria de Lliors , Sant Pere Desplà i Sant Cristòfol de Cerdans. Al llarg del s.XVII i XVIII la família Roquer tenia renom i esdevingueren ciutadans honrats de Barcelona i Vic, membres de la petita noblesa local. El 1825 els Lambert, família d’orígen francès, entroncaren amb els Roquer arrel d’un casament, i foren qui redreçaren l’economia de la casa Roquer que havia patit durant 50 anys un mal govern i lluites per l’herència. Gràcies a la documentació que els Roquer i successors arxivaven des del segle XIII, es formà un arxiu patrimonial de gran valor. A partir de finals del segle XIX aquesta important documentació passà a la família Lambert i als seus diversos successors, de mà en mà arribà a diversos administradors fins que el descendents d’un d’ells l’ha dipositat a l’Arxiu Nacional de Catalunya. Es tracta d’un fons documental de més de 500 pergamins i escrits que permeten ampliar el coneixament d’una de les famílies més rellevants d’Arbúcies.\nÉs entre aquests documents que existeix una il·lustració de la zona de la farga del Roquer i la Riera d’Arbúcies de la segona meitat del segle XIX. La primera notícia històrica del molí de l’estenedor data de l’any 1428 quan el noble Sr. D.Bernat de Cabrera estableix a Joan Roquer i Ribot la meitat del molí fariner del cap del pont d’Arbúcies.\nEn la Contribució del 18...\nMuseu Etnològic del Montseny Fitxa de l'Inventari de Patrimoni Etnològic del Montseny, núm 869.\nMATEU, J. estiu 2004 Perxada\nMATEU, J. tardor 2004 Perxada