Sis herois i un periodista que passava per allà | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nSis herois i un periodista que passava per allà\nEls Mossos d'Esquadra feliciten cada any ciutadans que es distingeixen per la seva col·laboració amb les forces de seguretat\nBarcelona 19 ABR 2016 - 19:53\tCEST\nImatge del Dia de les Esquadres de Barcelona d'aquest 2016. MASSIMILIANO MINOCRI\nLa policia catalana lliura cada any, coincidint amb el Dia de les Esquadres, felicitacions a ciutadans que es distingeixen per la seva col·laboració amb les forces de seguretat. Alguns són personalitats conegudes, representants d'institucions i de col·lectius veïnals; uns pocs són allò que consideraríem 'herois per un dia'. Els Mossos em van lliurar aquest divendres un diploma per haver fet d'heroi per un dia: vaig perseguir i ajudar a detenir un lladre de pisos. El meu mèrit és accidental, a diferència d'altres guardonats que fan un servei públic diari no exempt de risc.\nNo sóc un justicier que volta de nit pel meu barri; tampoc busco problemes ni acostumo a renyar conductes incíviques. El meu contacte amb la petita delinqüència ha estat excepcional –la gran delinqüència me la trobo més sovint; de tant en tant em creuo per la zona alta amb els Sumarroca, en Javier De la Rosa o en Josep Lluís Núñez. Només m'han pispat un cop la cartera: va ser el 1997 al carrer Escudellers. Me'n vaig adonar a l'instant. Justament en aquell moment va aparèixer una patrulla de la Policia Nacional, però no els vaig denunciar. A canvi, els lladres em van tornar la cartera –sense els diners– i van acceptar que els entrevistés perquè m'expliquessin les seves vides. L'única vegada que m'han atracat va ser el 2014 a Rosario (Argentina). Era de nit i un noi va baixar d'un taxi, em va apuntar amb un revòlver al cap i em va exigir la cartera. Li vaig dir que no li podia donar la cartera perquè si no, no podria tornar a Barcelona, “la ciutat de Messi”, vaig afegir. El noi estava molt nerviós i va marxar esperitat amb els prop de 50 euros que li vaig lliurar. D'allò en vaig tornar a treure profit sociològic perquè l'endemà vam anar amb l'amic Ignasi Barba a comissaria a denunciar-ho. Vaig descobrir que aquells policies de Rosario em feien més por que l'atracador. En Barba es va passar el matí piratejant la senyal d'Internet de la comissaria i flirtejant amb l'agent que ens atenia.\n“Per què ho has fet?”\nLa meva heroïcitat barcelonina és accidental perquè tot va ser gràcies –o culpa– de la meva dona. Un dissabte d''octubre del 2015 passejàvem pel carrer Hort de la Vila, a tocar de casa nostra, quan d'una casa unifamiliar, davant dels nostres nassos, va saltar un noi per la finestra. Pocs segons després va sonar l'alarma i la meva parella em va advertir que aquell home era un lladre. Me'l vaig quedar mirant sense entendre la situació. Ella va reaccionar millor: “Jo em quedo aquí i aviso la policia. Tu, segueix-lo”. La jerarquia a casa està clara i vaig obeir. El vaig empaitar, es va posar a córrer –jo no– i es va amagar en una estació dels Ferrocarrils. Allà el vaig retrobar; els Mossos em van posar en contacte per mòbil amb una patrulla de paisà que ens seguia i quan ja havíem reiniciat la persecució, el policies el van arrestar. Era un noi albanès amb antecedents per altres furts en domicilis. Abans de conduir-lo al calabós, el jove em va preguntar: “Però per què ho has fet?”. Vaig pensar en dir-li “perquè m'ho ha demanat la meva dona”, o “perquè potser l'endemà entres a casa meva”. Vaig respondre-li que havia robat una casa davant meu i que era el mínim que havia de fer.\nAl noi el van enviar als calabossos de Sants i a mi a fer els atestats a la comissaria del carrer Iradier, una antiga torre d'estiueig amb poemes i fotos antigues penjades de les parets. Aquesta comissaria seria una versió petitburgesa d'oficina del xerif d'un poble canadenc on el més greu que ha d'afrontar és una col·lisió d'un conductor borratxo amb un cérvol. A Iradier em van advertir que hauria d'anar a testificar al judici; per primer cop vaig adonar-me que tot plegat no feia tanta gràcia. “I si els companys del lladre m'esperen al carrer per fer-me la cara nova?”. Els agents em van recomanar que no mirés tantes pel·lícules de Hollywood, que Sarrià no és el Bronx. Dos mesos després, i com preveien els agents, el noi no es va presentar al jutjat; els agents donaven per fet que s'havia traslladat a un altre país per continuar amb la seva carrera delictiva.\n“Felicitació Tipus A”\nLa Generalitat distingeix a la majoria d'agents i civils amb una “Felicitació Pública Individual Tipus A”. La llei estableix quatre condicions segons les quals pots rebre la felicitació tipus A. No em van precisar per quina raó consideraven que em mereixia el reconeixement tot i que dedueixo que és per l'apartat a): “[Persones] que hagin participat activament en la resolució de fets delictius greus, la investigació dels quals hagi estat dificultosa o laboriosa”.\nLa cerimònia del Dia de les Esquadres de la Regió Metropolitana de Barcelona va ser multitudinària i feixuga. Desenes d'agents feien cua per ser felicitats i els discursos de les autoritats es feien llargs. Els meus companys d'honors eren set civils: a la meva dreta hi havia un empleat d'un centre de menors que va evitar que una noia se suïcidés llançant-se des d'una finestra. A la meva esquerra tenia un representant de l'associació de botiguers d'Horta; una mica més a l'esquerra hi havia la Núria Font en representació dels Lluïsos d'Horta, que celebren 150 anys. Font ja havia rebut una felicitació col·lectiva anteriorment com a voluntària d'un menjador social del barri. Davant meu hi havia assegudes les dues persones més aplaudides de la jornada, els germans Fahed, dos policies de Dubai (Emirats Àrabs) que durant unes vacances a Barcelona van plantar cara a un lladre de cotxes. Un dels germans va ser ferit per arma blanca.\nL'acte va acabar amb l'himne nacional. Acostumat a grans mostres d'eufòria nacional per part del món institucional, em va sorprendre que molta poca gent a l'auditori entonés Els Segadors. A la taula presidencial, només tres persones –de nou– el van cantar. Del meu grup, només el cantava Font. Per sort, l'amor a un país i a la seva gent es demostra més enllà dels seus símbols


Tot el que has de saber sobre Jerusalem: la ciutat inoblidable\nDes de la Muntanya de les oliveres es contempla una de les estampes més belles de Jerusalem, quan el sol de la tarda matisa la brillantor daurada de la Cúpula de la Roca, símbol de la ciutat tres vegades santa: per al judaisme, per al cristianisme i per a l’islam.\nLurdes Vidal (Ponts, 1974) és responsable de l'àrea de món àrab i mediterrània de l'Institut Europeu de la Mediterrània (IEMED). El 1998 va viure a Damasc, on va aprofundir en el domini de la llengua àrab després d'haver estudiat traducció i interpretació. Té un coneixement profund i una mirada humanística i crítica sobre els països de les riberes sud i est de la Mediterrània, sobre els quals ha publicat nombrosos estudis i articles en relació amb aspectes com l'islam polític, la democràcia, l'educació o els moviments associatius i les relacions internacionals. També és la redactora en cap d''Afkar/Ideas' (la revista trimestral de l'IEMED) i professora del màster de Món Àrab i Islàmic de la UB.\nLa igualtat de gènere efectiva és una fita llunyana en tots els països de la Mediterrània, tot i que alguns, almenys sobre el paper, semblen tenir-la més a prop. CRÍTIC posa el focus en les discriminacions en l'àmbit laboral i analitza l'impacte de la violència masclista.\nQuedo amb Rafael Poch (Barcelona, 1956), l’actual home de 'La Vanguardia' a París, a la sortida del metro République de la capital francesa. El va iniciar en l’ofici Ramon Barnils a les planes de 'Solidaridad Obrera', la capçalera barcelonina de la CNT. Des de llavors no ha parat. Trenta anys de corresponsal. Moscou, Pequín, Berlín, París. Ha escrit alguns llibres força llegits —segurament caldria destacar-ne 'La Quinta Alemania', conjunt amb Carmela Negrete i Ángel Ferrero (Ed. Icària, 2013), sobre l'Alemanya sorgida de la reunificació de l'any 90. És algú capaç d’escriure per a Godó i per a 'La Directa'. Afirma estar desconnectat de Catalunya. No combrega, sembla, amb les rodes de cap molí.


Martiáñez Oliver, Leandre\nFontfreda (Alt Empordà), 23/06/1934\nFontfreda (Alt Empordà) 23.06.1934 però de família felanitxera. Començà els estudis al nostre Seminari i fou ordenat prevere dia 10.06.1972, començant l’exercici del ministeri com Vicari de Gènova. S’ha dedicat tota la vida a la docència en el Col·legi dels PP. Teatins (Palma). El 1985 fou nomenat Capellà de les Religioses Oblates. Arribada la jubilació de l’activitat docent, es retirà a sa casa de Felanitx, ajudant a les tasques cultuals de la parròquia.


ERC demana a Sánchez que «mogui fitxa» i obri el diàleg - Diari de Girona\nERC demana a Sánchez que «mogui fitxa» i obri el diàleg\nRufián creu que el resultat del 28-A «obliga» el PSOE a tornar a la taula de negociació Demanen als socialistes que no pactin amb Cs\nNuet, Rufián i Vilalta, ahir en roda de premsa (d'esquerra a dreta). acn\nNuet, Rufián i Vilalta, ahir en roda de premsa (d'esquerra a dreta).\nERC va demanar ahir al PSOE que aposti pel «diàleg i la negociació», que «escolti el missatge» enviat des d' «una Catalunya que s'ha tenyit de groc» perquè desitja «que cessi la repressió» i una solució política que permeti als catalans decidir el seu futur.\nEn la roda de premsa posterior a la reunió de la comissió permanent d'ERC, la portaveu d'ERC, Marta Vilalta, va subratllar que encara que Esquerra ha guanyat les eleccions a Catalunya «la pilota és ara a la teulada de Pedro Sánchez (PSOE), que és qui ha de moure fitxa».\n«Ningú pot no fer cas del que és un fet, i és que el mapa de Catalunya és avui groc, i cap demòcrata pot obviar això», va recalcar Vilalta, que va demanar a Sánchez valentia per «sortir de l'immobilisme» i crear «una taula de diàleg».\nEl candidat número dos d'ERC i principal cara visible en la campanya, Gabriel Rufián, es va referir als acords postelectorals i a la possibilitat que Sánchez, en comptes de buscar els suports de Podem i de les forces independentistes, prefereixi negociar amb Ciutadans (Cs).\nDe fet, Rufián va emplaçar Sánchez a escoltar els simpatitzants del seu partit que aquest diumenge a la nit li reclamaven que no pactés amb Cs. «Que no traeixi els simpatitzants i pacti amb l'Ibex 35, que solucioni el conflicte polític de Catalunya», va demanar. Després d'insistir que ERC ha enviat un missatge a Espanya i al món perquè l'independentisme ha guanyat, va celebrar que s'hagi pogut «aturar» el feixisme.\nEl també diputat electe dels republicans Joan Josep Nuet va afirmar que les dretes catalanes han «fracassat» i que ERC no ha deixat que aixequin cap i, per això, han fracassat.\n«Per primera vegada un partit independentista ha guanyat les eleccions generals a Catalunya, i això indica que l'independentisme cada vegada és més fort» però també, va afegir Vilalta, que els catalans prefereixen «una estratègia de diàleg» en comptes d'optar pel bloqueig.\nEn una roda de premsa molt concorreguda, Rufián va llegir un missatge transmès pel líder d'ERC i cap de llista, Oriol Junqueras des de la presó de Soto del Real (Madrid). «Estem molt feliços i contents» per la victòria d'ERC, afirmava Junqueras, i ell i els altres polítics presos «donem als ciutadans un agraïment immens, perquè la llibertat i la democràcia han guanyat, ha guanyat la voluntat republicana».\nSobre la demanda de diàleg que reclama ERC, Rufián va recordar a Sánchez que la seva absència ha provocat la situació actual, i en al·lusió als exgovernants del PP Mariano Rajoy i Soraya Sáenz de Santamaría, va advertir que la falta de diàleg «s'ha endut pel davant gent molt important d'aquest país».\nPer a Rufián, «ERC es mereixia el triomf, aquest partit ha patit molt» i el que ha passat «és que contra vent i marea el republicanisme ha guanyat i envia un missatge a la resta del món, i és que la repressió no funciona i que l'independentisme segueix augmentant suports» en passar de 17 a 22 diputats.\nERC ignora encara els passos a fer perquè Junqueras i Romeva puguin recollir les seves actes com a diputat i senador, respectivament, va explicar Vilalta, però en canvi, sí que té clar que desitja mantenir el «compromís de coordinació» amb Bildu.\nD'altra banda, el vicesecretari general de coordinació interna d'ERC, Isaac Peraire, també va assegurar ahir que si el rei Felip VI vol cridar a consultes el president de la formació i diputat electe al Congrés Oriol Junqueras «l'haurà d'anar a veure a Soto del Real». Peraire va assegurar que haurà de ser Felip VI qui es desplaci si vol parlar amb Junqueras en la ronda de contactes de cara la investidura del nou president i va descartar que ERC sol·liciti cap permís penitenciari perquè Junqueras es desplaci a La Zarzuela.


Què ofereixo - Anna Ferre Giménez - Viure des del ser. Psicoteràpia i salut integral\nHi ha moments a la vida que ens podem sentir sobrepassats per les circumstàncies, que el pes de la vida és massa feixuc i emmalaltim o ens enfonsem. A vegades experimentem una falta d’energia vital o no trobem i el sentit de la nostra vida, i anem passant, sense poder gaudir de moltes de les persones i situacions que sí ens agraden. Altres vegades sentim que la nostra vida pot ser més plena, que tenim a dins un potencial que no sabem com explorar i fer explotar. En qualsevol d’aquestes situacions, l’acompanyament professional pot ajudar-nos enormement a buscar dins nostre els recursos personals per millorar el nostre dia a dia i sentir que vivim una vida més saludable i feliç. Des del meu enfocament, treballo amb visió sistèmica i teràpia Gestalt, sense renunciar a les eines de la psicologia clínica i del treball somàtic i corporal de trauma (Somatic Experiencing de Peter Levine).\nacompanyament de processos per superació de dificultats de salut i relacionals\nansietat, estrès. bloquejos i les seves simptomatologies associades\ndepressió, estats de tristesa i desmotivació\nestats de descontrol emocional recurrent (ira, conductes destructives o autodestructives)\ntics i conductes estereotipades\nesgotament emocional i físic\nproblemes de salut: malalties i símptomes físics\nacompanyament de processos per autoconeixement i creixement personal\nOrientació en Crisi\n“Quartet d’orientació”, 4 sessions\nSessions terapèutiques amb Playmobil\nConstel·lacions en sessió individual amb Playmobil\nSessions de psicoteràpia o d’orientació amb ninos Playmobil\nSessions individuals per a professionals que treballen en atenció personal en l’àmbit clínic, social o educatiu (psicòleg@s, educador@s, pedagog@s, logoped@s, terapeutes, metges, mestres, etc.). La supervisió de casos i relacions professionals ajuda a aprofundir en el sentit relacional del treball i té com a objectiu millorar la qualitat de la intervenció i evitar el desgast i l’ansietat (burn out) comunament associats a les professions de l’àmbit de l’ajuda interpersonal en l’atenció directa.


Suben las máximas en Alicante y el interior y remite el riesgo extremo de incendios\nActualizado 02/07/2017 10:31:11 CET\nLas temperaturas máximas suben este domingo en las comarcas de interior de la Comunitat Valenciana y de forma más significativa en la provincia de Alicante, mientras las mínimas siguen con pocos cambios. Los cielos estarán despejados en la mayoría de la región y los termómetros no variarán en el noreste, según la predicción de la Agencia Estatal de Meteorología (Aemet).\nPara esta jornada, el 112 ha desactivado la alerta roja (peligro extremo) por incendios forestales en toda la provincia de Valencia, que solo se mantiene en el noreste de Castellón, ya fuera de la zona afectada en por el incendio en la Sierra de la Calderona, entre la localidad valenciana de Gátova y las castellonenses de Segorbe y Altura.\nEl mercurio alcanzará hasta 29 grados en Castellón de la Plana, con mínimas de 18, y oscilará entre 28 y 18 en Alicante y 26 y también 18 en València, donde el día será algo más fresco.\nEl viento sopla este domingo de variable flojo y tenderá durante el día a este y sureste flojo, con noroeste moderado al norte de la provincia de Castellón.\nLa semana comienza este lunes 3 de julio de nuevo con cielos despejados y temperaturas similares a las de esta jornada o en ligero ascenso, hasta 28 grados en València, 27 en Alicante y otra vez 29 en Castellón.


Lloguer de cotxes Aeroport internacional de Zacatecas | Lloguer de cotxes Aeroport internacional de Zacatecas\nLloguer de vehicles a Zacatecas\nAeroport internacional de Zacatecas\ncompara els preus de les companyies de lloguer de cotxes conegudes a Mèxic, inclosa la següent ubicació: l’aeroport internacional de Zacatecas\nInformació d’ubicació de l’aeroport internacional de Zacatecas\nL’Aeroport Internacional de Zacatecas és oficialment nomenat Aeroport General General Leobardo C Ruiz i serveix a la ciutat central de Mèxic, Zacatecas. Controla els vols nacionals i els EUA, i és utilitzat per poc més de 268.000 passatgers l’any. Es pot trobar a uns 12 quilòmetres al nord de Zacatecas, amb l’aeroport de Zacatecas una forma ideal d’arribar a la ciutat.\nInstal.lacions de l’aeroport de Zacatecas\nL’aeroport és bastant petit i té només una terminal de passatgers. A l’interior de la terminal, els viatgers trobaran tres portes en una zona d’espera ben equipada amb màquines expenedores. A la zona principal de la terminal, hi ha molts restaurants i botigues, i l’oferta de cotxes a l’aeroport de Zacatecas s’ofereix tant per agents internacionals com per a agents locals.\nExcursions a l’aeroport de Zacatecas\nL’autopista 45 comunica l’aeroport amb el centre de la ciutat, cosa que fa indolor per arribar a Zacatecas amb l’aeroport de Zacatecas. El centre històric de la ciutat és un lloc declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, tot i que molts visitants gaudeixen d’excursions a llocs d’interès propers, com ara el Monestir de Guadalupe i el jaciment arqueològic mesoamericà de La Quemeda una vegada que han explorat completament Zacatecas.\nLa ciutat es pot visitar en qualsevol època de l’any, tot i que es recomana evitar els mesos humits d’agost i setembre. El gener és el mes més fred i s’ha sabut veure que les temperatures baixen fins als 4,5 ° C, mentre que els mesos de maig i juny són els mesos més calorosos, amb màxims d’al voltant de 26 ° C. Març, abril i novembre també són moments agradables per visitar.\na l’aeroport de Zacatecas\nZacatecas és servit per una excel·lent xarxa de carreteres. No és necessari conduir a la ciutat, ja que la ciutat és prou petita per desplaçar-se a peu. No obstant això, es recomana fer una reserva a l’aeroport de Zacatecas per explorar fora del centre de la ciutat. Per obtenir les tarifes més baixes dels vehicles, compareu les seleccions de cotxes en línia abans de desembarcar.


Casas Jumilla Gran Canaria Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTwo-Bedroom Apartment with Sea View (1-4 Adults) - Instal·lacions recreatives\nMida de l'habitació: 52 m²/560 ft²\nAvenida De Madrid, 27, San Bartolomé de Tirajana, Gran Canaria, Espanya, 35100 - Veure al mapa\nTwo-Bedroom Apartment with Sea View (1-4 Adults)\nTwo-Bedroom Apartment with Garden View (1-4 Adults)\nMés informació sobre Casas Jumilla\nSituat en el cor de Costa Melonares, Casas Jumilla és un lloc ideal des d'on descobrir Gran Canaria. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Casas Jumilla és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, caixa forta a l'habitació, nevera per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent camp de golf (a 3 km), piscina exterior, jardí. Casas Jumilla és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Gran Canaria.\nTots els tipus de viatgers (233)


L’Ateneu reobre i inicia un projecte de cistella ecològica - CENT PER CENT\nL’Ateneu reobre i inicia un projecte de cistella ecològica\nLa barrera de l’Ateneu lo Tort es tornarà a aixecar després d’aquests mesos de parada més que forçada. I ho farà amb nous projectes per seguir sent l’espai de referència de l’anticapitalisme manacorí.\nLa data de reobertura és el proper dijous 11 de juny a les 18h i des de llavors, cada dijous. Els dies d’obertura en els quals no hi hagi res programat seran per poder-hi anar a prendre una beguda, jugar una partida de dards o llegir algun llibre —o agafar-ne un de prestat—. A més, l’Ateneu lo Tort va va començar ja a oferir només productes locals així que, entre d’altres, es podran trobar cerveses artesanes Sa Forastera o refrescos i sucs Puig, entre d’altres.\nA tot això, l’Ateneu ha anunciat també la creació d’un grup de cistella ecològica que es conformarà en breu. Qualsevol persona s’hi podrà unir i cada setmana arribarà la cistella a l’ateneu. Per sumar-s’hi basta venir a l’ateneu qualsevol dia d’obertura o enviar un correu a través del portal web o xarxes socials. El de la cistella, a més, és un projecte que ja en l’anterior espai es va dur a terme i que ara es torna a reenganxar una vegada establert del tot al nou local.\nAquesta iniciativa, com les properes que l’Ateneu iniciï estaran marcades per la voluntat d’incidir en alguns dels aspectes que seran més agressius en aquesta crisi que ja ha començat. Com ja es va veure en la passada crisi, en aquesta iniciada ara (en la qual la Covid-19 només ha estat el tret de sortida) la solució de les elits seguirà passant per la retallada de drets i de sobiranies. És per això que incentivar pràctiques i activitats que fomentin l’autoorganització i l’exercici de sobiranies serà una prioritat per l’espai anticapitalista.\nprevious post: Un aniversari diferent, per a l’ídol del tennis\nnext post: A favor o en contra de l’IMV?


Cap Vermell - Matines 2019\nLes esglésies de Cala Rajada i Capdepera vestiren les seves millors gales per celebrar un any més la litúrgia del naixement de Jesús.\nLa interpretació del Cant de la Sibil·la durant les matines, els versos apocalíptics del judici final declarats patrimoni immaterial, s'ha convertit en una joia litúrgica i un signe d'identitat no sols arreu de Mallorca, sinó també a Capdepera.\nA Cala Rajada, les Matines començaren a les 18h, cerimònia oficiada pel rector Josep Ramon Ortega i Mn Pere Orpí, i com ve sent habitual, hi hagué una major afluència de feligreses, que omplint gairebé tot el temple. El cant de la Sibil·la fou interpretat un any més, per Miquel Àngel De Juan Gomis, acompanyat en el Cant de l’Àngel per Núria Crespo Barrantes, al Sermó de la Calenda pronunciat per Júlia Moll Garau, i el Bon Jesús representat per la nina Lia Gelabert Guiscafré, tots ells recolzats per un estol de pastorets que cantaren un grapat de Nadales, com sempre al compàs de Maria Antònia Gomis, que dirigí també a la coraleta Verge del Carme, per acabar de repuntar la part musical de la celebració amb les seves intervencions. Aquí teniu un fragment:\nA Capdepera les Matines foren molt celebrades, a pesar que l’assistència de fidels podem qualificar-la de discreta. A partir de les 20h oficià la cerimònia el rector titular de la parròquia, acompanyant els temes musicals, nadales incloses, la Coral Gabellina, dirigida per Elionor Gómez-Quintero i acompanyada al piano per Maria Martí Orpí, que entonà amb encert les notes de la Sibil·la que amb domini i seguretat fou interpretada per la incombustible Caterina Barceló Orpí i també el Cant de l'Àngel entonat per una altra veterana Elionor Martí Orpí.\nVídeo amb el cant de l'ângel i la Sibil·la íntegre:\nEnguany, a la parròquia de Capdepera no es va pronunciar el Sermó de la Calenda, una peça que en els últims anys semblava haver arrelat i que no ha trobat continuïtat.\nAl moment de l'adoració al Bon Jesús, es va fer amb la imatge del betlem, que moments abans, va ser adorat amb els seus cants, per en Pep Vila i na Maria Llull, fent lluir un dels moments més joiosos de la litúrgia cristiana.\nEl rector agraí al final de les dues cerimònies la col·laboració de tots els qui participaren activament durant les Matines i també amb els preparatius.\nMés fotografies al facebook de Cap Vermell


El Punt Avui - ▷ Totes les necrològiques de Castellví de Rosanes\nDifunts a la zona de Castellví de Rosanes\nRafael Barragán Riera 63 Prat de Llobregat, el 05/12/2020 Ampliar informació(+)\nVa morir als 63 anys. Exèquies, demà passat, a les 9 del matí, a l'oratori del tanatori del Prat de Llobregat.\nAntonia Hernández Vega 80 Prat de Llobregat, el 05/12/2020 Ampliar informació(+)\nVa morir als 80 anys. Exèquies, demà passat, a les 12 del migdia, a l'oratori del tanatori del Prat de Llobregat.\nJuan Genaro García Cabrera 62 Figueres 04/12/2020 Ampliar informació(+)\nVa morir avui, als 62 anys. Era natural de Barcelona i vivia a Figueres. Casat amb Isabel Pacreu Pérez i deixa dos fills. Exèquies, demà, a les 11 del matí, a la sala de cerimònies de Funerària Vicens de Figueres.\nMaria Glòria Plana Farré 94 Polinyà 04/12/2020 Ampliar informació(+)\nVa morir als 94 anys. Exèquies, demà, a 2/4 de 4 de la tarda, a l'oratori del tanatori de Santa Perpètua de Mogoda.\nHerminio Hernández Mora 72 Ripollet 03/12/2020 Ampliar informació(+)\nVa morir als 72 anys. Exèquies, avui, a 2/4 de 4 de la tarda, a l'oratori del tanatori de Ripollet.\nJosé Joaquín Acosta Correa 51 Ripollet 04/12/2020 Ampliar informació(+)\nVa morir als 51 anys. Exèquies, demà, a 2/4 d'1 del migdia, a l'oratori del tanatori de Ripollet.\nJosefa Durany Pedrós Sabadell Ampliar informació(+)\nMiquel del Sants Carreras Carreras Sabadell 03/12/2020 Ampliar informació(+)\nJuan Luis Velez Roldán Sabadell 03/12/2020 Ampliar informació(+)\nElvira Pera Soler Sabadell 03/12/2020 Ampliar informació(+)\nFederico Romero Jordá Sabadell 03/12/2020 Ampliar informació(+)\nJuan Eusebio Fernández Fernández Sabadell 03/12/2020 Ampliar informació(+)\nVa morir abans-d'ahir, . Exèquies, avui, a 1/4 d'1 del migdia, a la sala de cerimònies del tanatori de Sabadell.\nLuis García Vico Sabadell 03/12/2020 Ampliar informació(+)\n. Exèquies, avui, a 3/4 de 4 de la tarda, a la sala de cerimònies del tanatori de Sabadell.\nEncarnación Tovar Vigueras Sabadell 04/12/2020 Ampliar informació(+)\n. Exèquies, demà, a 2/4 de 9 del matí, a la sala de cerimònies del tanatori de Sabadell.\nJulio Díaz Gómez Sabadell 04/12/2020 Ampliar informació(+)\n. Exèquies, demà, a 1/4 de 10 del matí, a la sala de cerimònies del tanatori de Sabadell.\nTrinidad Garcia Morante Sabadell 04/12/2020 Ampliar informació(+)\n. Exèquies, demà, a les 10 del matí, a la sala de cerimònies del tanatori de Sabadell.\nDolores Mayoral Adell Sabadell 04/12/2020 Ampliar informació(+)\n. Exèquies, demà, a 2/4 de 12 del matí, a la sala de cerimònies del tanatori de Sabadell.\nJosé Toral Pérez Sabadell 04/12/2020 Ampliar informació(+)\n. Exèquies, demà, a 1/4 d'1 del migdia, a la sala de cerimònies del tanatori de Sabadell.\nMadrona Falcó Ros Sabadell 04/12/2020 Ampliar informació(+)\n. Exèquies, demà, a 2/4 de 4 de la tarda, a la parròquia de la Mare de Déu de Gràcia de Sabadell.\nJuan Ibáñez Lorente Sabadell 04/12/2020 Ampliar informació(+)\n. Exèquies, demà, a 3/4 de 4 de la tarda, a la sala de cerimònies del tanatori de Sabadell.


Cortina d'aire Kool IP55 - per a cambres frigorífiques i congeladors\nCortina d'aire especialment recomanada en aquelles aplicacions extremes de fred i/o humitat i/o corrosió. KOOL és una cortina d'aire compacta i de reduïdes dimensions amb un disseny atemporal i agradable a la vista. Gràcies al disseny de la descàrrega d'aire, la cortina d'aire KOOL aconsegueix generar un jet d'aire amb poca turbulència i a molt alta velocitat, separant eficientment espais amb gran diferència de temperatura.\nEspecialment recomanades en aquelles aplicacions extremes de fred i/o humitat i/o corrosió.\nVentiladors centrífugs de doble aspiració amb motors de rotor extern de baix nivell sonor i protecció especial IP55 consistent en: rodaments segellats, estàtor encapsulat i cable siliconat.. Selector de 5 velocitats.\nInclou caixes estanques IP55 per l'electrònica i el trnasformador i connexions en general, incloent premsaestopes IP68.\nIMPORTANT: La caixa estanca de la placa electrònica i el transformador no es pot muntar a l'interior de la cortina. Les dimensions de la caixa són 170x225x150mm.\nFitxa tècnica Kool IP55


Manel Tarés: Dos llibres sobre la Transició a Cambrils - Revista Cambrils\nDos llibres sobre la Transició a Cambrils\nEl gènere dels estudis locals potser no és gaire prolífic al nostre municipi, però, de mica en mica, es publiquen treballs interessants. En el lapse dun any han aparegut un parell de llibres que analitzen el període de la Transició Democràtica a Cambrils, una etapa de la història contemporània que recentment ha generat molts resultats historiogràfics a nivell català i espanyol. El primer fou el voluminós llibre de Lluís Recasens Colom, Cambrils a la segona meitat del segle XX. Memòria col·lectiva. No és una obra dhistòria, sinó de memòria. Recasens hi repassa la seva dilatada experiència des dels anys cinquanta en els àmbits cultural, empresarial i polític. Ens trobem davant dun testimoni privilegiat de la profunda transformació social, econòmica i ambiental que ha sofert la vila de Cambrils durant la segona meitat del segle passat, tant per la seva vinculació en diverses entitats locals com pel fet dhaver-ne estat alcalde entre el febrer de 1974 i labril de 1979. El mètode que utilitza Recasens és prou original: divideix la seva exposició en diferents temàtiques i per a cada una inclou lentrevista a una persona o grup de persones rellevants en aquell aspecte particular. Es produeix així una exposició coral, però no hem doblidar, com qualsevol relat memorialístic, la mirada i el pensament de lautor hi és ben present amb tots els seus vicis i virtuts. La seva experiència com alcalde forneix un conjunt dinformacions molt interessants sobre alguns temes encara poc estudiats, com el Pla General dOrdenació Urbana (PGOU, 1975) i el desenvolupament dels primers plans parcials urbanístics, els projectes de defensa de la costa i canalització de la riera, la concepció del futur Centre Direccional (un nom de largot del planejament urbanístic que, a ligual que Casc Antic, hauríem de desterrar de la parla quotidiana), els primers passos del Festival de Música, la Marxa de la Llibertat o el funcionament del Centre dIniciatives i Turisme (per quan un estudi daquesta entitat?), entre daltres. També, abans de la seva etapa política, tracta de la creació de Revista Cambrils, la urbanització de Vilafortuny (amb una extensa i impactant entrevista amb el promotor Francisco Curt) o les corals. Malauradament, alguns temes queden amb un tractament minso, com el del rellançament de la fira de Cambrils o el conjunt del món associatiu local. Sens dubte, és un treball que ha de ser considerat com una font complementària per a altres estudis.\nEl llibre de lhistoriador Josep Bertran Cuders, La Transició Democràtica a Cambrils (1975-1983) és un més de la seva extensa bibliografia. Tot i haver obtingut lúltima beca de recerca Vila de Cambrils el 2009, lAjuntament va aplaçar-ne la seva edició i, al final, el llibre sha acabat publicant pel Centre de Lectura de Reus. Bertran fa una aproximació al període, basant-se en fonts documentals oficials, com actes de plens municipals i estadístiques, així com hemeroteca (sobretot, la Revista Cambrils) i butlletins dinformació municipal. Bertran ens mostra el gran esforç econòmic de ladministració local en una època en què va prevaler el redreçament i la modernització dun municipi que es trobava molt mancat de serveis i infraestructures. Davant dels profunds canvis demogràfics i socials, els consistoris van treballar per resoldre els problemes quotidians: proveïment daigua, ensenyament, sanitat... Es van endegar grans obres públiques, com la canalització de la riera, la protecció de les platges o lordenament del Centre Direccional que permetria unir els nuclis de la Vila i la Platja, així com obres durbanització en diferents barris (pavimentació, asfaltatge, clavegueram, pluvials). Bertran també ens mostra lesforç per la modernització de la recaptació tributària i la capacitat creditícia de lens municipal, i assenyala laposta per lensenyament després de revelar-nos els pobres índexs dalfabetització existents. No oblida tampoc els sectors econòmics: el gran pes del turisme com a generador de llocs de treball, malgrat la forta estacionalitat, i la reconversió econòmica de lagricultura. Lestudi, però, no fa ús de testimonis orals, que podrien aportar més informació sobre el període, tal com féu anteriorment lhistoriador Ignasi Martí en el seu treball sobre lAssemblea de Catalunya a la vila, el qual, per cert, no surt ressenyat en el llibre de Bertran. En definitiva, els dos llibres es complementen i ens ajuden a començar a conèixer un període clau per al desenvolupament del nostre municipi.


Detingut per un presumpte delicte d'abús sexual - Ràdio Televisió El Vendrell\nDetingut per un presumpte delicte d’abús sexual\nLa Policia local de Calafell ha detingut aquesta tarda un home, de 22 anys, per un presumpte delicte d’abusos sexuals. Els fets han passat a la zona de l’hotel Ra, al terme del Vendrell. L’arrestat, després de fer tocaments a una dona, ha fugit en direcció a Calafell, on les patrulles l’han buscat i localitzat.\nDetenen un home per exhibicionisme a tres menors a Calafell Platja\nACN- Els Mossos d'Esquadra han detingut un home de 43 anys per un presumpte delicte d'exhibicionisme i proposicions deshonestes a tres noies menors d'edat a Calafell. L'arrest va ser dimecres poc abans de les 14 h al carrer Antoni Rovira i\nDetenen el presumpte autor d’un robatori a les Mates\nAgents de la Policia Local del Vendrell han detingut aquesta nit passada el presumpte autor d’un robatori a una empresa del polígon industrial de les Mates que està dedicada al rentat de cotxes. L’actuació policial ha estat possible gràcies a


Fundació IReS INSPIRES’17\nJaume Funes, Pep Marí i Roc Massaguer aborden l’apoderament des de diferents perspectives professionals\nMés de 150 professionals de diferents àmbits assisteixen a un acte organitzat per la Fundació IReS amb la col·laboració de la Fundació Obra Social “la Caixa” i amb la participació de la Universitat de Barcelona, l’Apropa Cultura, el Programa CaixaProinfància.\nDimarts 24 va tenir lloc INSPIRES’17 al CosmoCaixa de Barcelona, on més de 150 persones de diferents àmbits i professionals referents com Jaume Funes, Pep Marí i Roc Massaguer van compartir visions i experiències sobre “Pràctiques d’apoderament per abordar reptes socials”.\nLa Fundació IReS treballa aquesta metodologia des dels primers serveis d’intervenció i atenció social que van sorgir amb l’objectiu de millorar la qualitat de vida de les persones. Per aquesta raó ha promogut la creació d’un espai obert a tothom per compartir coneixements des de l’educació, la psicologia, les xarxes socials i el sector social.\nMés enllà de ser una paraula de moda, l’apoderament és una manera d'escoltar i d’acompanyar a les persones sense etiquetar-les i un recurs bàsic per exercir la llibertat de decidir sobre la seva pròpia vida. Aquest va estar el principal reclam de Jaume Funes, psicòleg, educador i periodista, durant la seva ponència a l’INSPIRES17.\n“Apoderar és ajudar a les persones a imaginar que poden ser felices amb altres vides, més enllà de l’entorn en què s’han criat, respectant el seu poder de decisió”. Com a ferm defensor de l’educació com a mitjà per a garantir els drets fonamentals i les oportunitats, Funes va deixar clar que les persones no s’apoderen només amb les prestacions econòmiques sinó que necessiten comptar amb el suport d’un bon professional que les pugui mirar i escoltar. Per exercir aquest poder, però, cal saber, aprendre i compartir coneixements.\nPer altra banda, vivim un moment clau quant a les possibilitats que tenim d’estar connectats o d’intercanviar informació, és la realitat que el periodista i reconegut youtuber (Outconsumer) Roc Massaguer va deixar palesa a INSPIRES17.\n“Amb les xarxes socials, totes les veus importen, no cal que ningú et posi el micro davant, te'l poses tu”, explica Massaguer com a especialista de l’ús i potencial de les xarxes socials i anima als professionals del sector social a investigar i endinsar-se en aquest món, on tothom té l’oportunitat de connectar-se amb altres persones i ser el seu propi altaveu.\nA través de l’experiència d’aquest youtuber, que recentment va realitzar una formació a joves del Projecte Click de la Fundació IReS, entenem la necessitat d’incorporar les noves eines tecnològiques als processos d’apoderament: “Avui dia tenir un smartphone representa l’accés, quasi universal, a tot el coneixement i per tant, aporta qualitat de vida”.\nDesprés de parlar sobre l’educació en apoderament i valorar les noves xarxes de comunicació com a “altaveu d’oportunitats”, Pep Marí, psicòleg especialitzat en esport d’alt rendiment, enllaça la qüestió de l’apoderament amb la motivació i ens va donar eines per poder aplicar a nivell personal i professional.\n“Vols motivar a algú? Pregunta’t què necessita i com li ho donaràs?”, creant un ambient d’expectació, Marí va respondre aquestes qüestions destacant la importància de tenir presents les necessitats bàsiques d’una persona: la seguretat, trobant el seu propi mètode per aconseguir el que vol; l’ acceptació, de sí mateix i del seu rol; i el sentit, per trobar el motiu de realitzar seu projecte vital.\nApoderament: Com ho fem? Quins camins el promouen? Quin són els reptes que se’ns plantegen? Al voltant d’aquests plantejaments i per finalitzar la jornada la Fundació IReS va liderar una Taula rodona amb representats de Apropa Cultura, Universitat Barcelona i Programa CaixaProinfància de l’Obra Social “la Caixa” per abordar l’apoderament des dels seus àmbits d’actuació.\nLa crisi actual ha tingut conseqüències negatives que s’han evidenciat amb l’existència de més desigualtats socials i la cronificació de les situacions de vulnerabilitat. Tal com va explicar la coordinadora de projectes d’IReS, Esther Gil, a vegades les respostes que necessiten les persones que atenem es troben més enllà dels nostres camps d’actuació però per això podem mobilitzar per cercar nous recursos. És en aquest escenari on intercanviem mitjans amb altres entitats.\nEl repte ara pertany a tothom: interlocutors a nivell polític, empresarial i el sector social, tots són agents del canvi. Aquest és l’aprenentatge d’INSPIRES’17, un resultat inspirat i construït entre tots.\nÉs una fundació que treballa des de fa més de 45 anys en l’atenció social, psicològica i educativa de persones i famílies vulnerables, en risc d’exclusió social o amb dificultats econòmiques.\nIReS desenvolupa una acció social a través d’una metodologia d’apoderament des d’una visió integral; treballant des de la recerca i la formació creant models innovadors d’intervenció que es transfereixen als professionals socials del futur.\nLa Fundació centra la seva actuació en els àmbits de la inclusió social, la infància, joventut i família; violències i l’acció social en el sistema judicial.


Blaumarí - 110 - 31/10/2013 » La Cala RTV\nBlaumarí - 110\n18 . Oct, 2013 a les 09:48\nper gfigueres a Blaumarí\nDel 22 al 24 d'octubre, Seafood Barcelona, amb la Directora del projecte Seafood a Alimentaria, Mar Santarrufina. Blaumarí, Placa de la Persca Catalana 2013, la funció de "llavorar" a bord i com es prepara un Emperador amb patates.\nA més, signatura del conveni que permetrà l'arribada al 2014 dels 6 primers creuers de passatgers al port de Sant Carles de la Ràpita, amb el Conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, el Corall Vermell amb Auriora Requena i a l'Arjau, el llibre Les barraques dels pescadors de la Costa Brava amb Jordi Turró.\nA la vegada us informo que el nostre programa rebra el dia 22 d'octubre la Placa de la Pesca Catalana 2013 de mans del Conseller d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya, el Sr. Josep Maria Pelegrí.\n0 respostes a "Blaumarí - 110"\nDescarrega'l (76,45 MB)\nEl programa B...


Format de l’examen B2 – centralexamensfecc.cat\nL’examen actualitzat B2 First for Schools (per a les convocatòries de gener de 2015) consta de quatre proves desenvolupades per avaluar les competències en anglès dels alumnes. Podeu veure el contingut de cada prova a continuació.\nComprensió de Lectura i ús de la llengua\n(Reading and Use of English)\n(1 hora 15 minuts)\nVeure prova d’exemple\n7 parts/52 preguntes\nQue els estudiants siguin capaços d’entendre un ampli ventall de textos, incloent-hi saber com s’organitzen, així com les opinions i actituds que s’hi expressen. Els textos seran de fonts que els estudiants en edat escolar coneixen, com ara revistes, articles, ficció i anuncis, però centrats en els interessos dels estudiants.\nL’ús del llenguatge dels estudiants es posarà a prova amb tasques que avaluen el seu domini de la gramàtica i el vocabulari.\n(1 hora i 20 minuts)\nEls estudiants han d’escriure dos textos diferents. El primer text és obligatori i serà un assaig de 140-190 paraules. Per al segon podeu triar entre un article, un correu electrònic / carta, un assaig, una revisió o una història de 140-190 paraules.\n(uns 40 minuts)\n4 parts/30 preguntes\nEls estudiants han de ser capaços de seguir i comprendre diversos continguts orals, com ara programes de notícies, anuncis públics i altres fonts, però centrats en estudiants en edat escolar.\n(14 minuts per cada parella de candidats)\nUna prova presencial presentada per l’estudiant juntament amb un o dos candidats més i un examinador. Els estudiants han de demostrar que poden comunicar-se oralment, parlant amb l’examinador, amb l’altre candidat o per si mateixos.


Cinema al palmell: Lenovo Ioga Tab 3 Pro amb un projector integrat\nInici » Notícies » El cinema al palmell: Lenovo Ioga Tab 3 Pro amb un projector integrat\nLa pantalla i la càmera\nVols mateix això? Més informació aquí.\nMikk Sid | 20 de febrer de, l'any 2016 marcador\ncoses interessants irreal!\nTinc a la mà una tableta increïble. aparença estricta, d'alumini plegable, cuir bonica esquena, lacònica paraula "Lenovo" al panell frontal, projector incorporat ... Espera, què? Projector? Potser, crec que vaig a estalviar per a la seva iPad durant un temps.\nLa companyia Lenovo va ser fundada el 1984 per un grup de científics xinesos a costa de l'Acadèmia Xinesa de Ciències. La companyia originalment va ser cridat el desenvolupador de Nova Tecnologia, Incorporated (dos anys més tard - Llegenda ) i especialitzada en el subministrament de la tecnologia informàtica a la Xina, així com en el desenvolupament de codificacions de caràcters.\nEl 2003 la companyia va canviar el seu nom a Lenovo. Aquesta paraula formada a partir de "Le-" ( el nom original de la companyia - Llegenda ) i Amèrica. novo ( nou ) en el cas ablatiu. Dos anys més tard, la paraula va ser esquitxat al bloc de notes, que va guanyar per primera vegada el Saló de la Fama de la revista PC World.\nla línia Thinkpad ha recollit nombrosos premis, incloent " bloc de notes amb la millor qualitat i el teclat en el món " (segons la revista Laptop Magazine, 2006) i " portàtil més fiable en el món " (PC Magazine, 2007).\nportàtils Thinkpad fabricats per Lenovo amb IBM de treball, fins i tot en l'espai : la NASA els utilitza per als seus transbordadors espacials i l'Estació Espacial Internacional, la veritat d'aquestes ordinadors portàtils van ser una mica modificada a causa del entorn en què operen.\nÉs clar que han tingut productes similars, els enginyers de Lenovo simplement han d'estar a l'avantguarda dels avenços tecnològics, i la tauleta Lenovo Ioga Tab 2 Pro era prova.\nL'aparell era ple d'innovacions: per primera vegada en el subwoofer incrustat tauleta, altaveus de 8 watts i el més important - un projector real a la banda del dispositiu, que es projecta fins a 50 polzades d'imatge Grandària (127 cm).\nI ara, al final de l'any passat, Lenovo va mostrar al món una nova, tercera generació de la tauleta de la ioga amb la paraula "Pro" al nom. Ara el dispositiu està al davant de mi i encant en si mateix més amb cada segon que passava.\nLenovo ha inventat algun tipus atractiu màgic: d'una banda - el que és aquesta asimetria, més d'això no hi ha un dispositiu en el mercat, fins i tot en la taula no menteix, Fu . D'altra banda, el fet que la companyia ha llançat la tercera generació de tauletes d'aquest tipus suggereix que el disseny ha estat aprovat pels usuaris .\nI la veritat és - per espessir fàcil de sostenir el dispositiu, la tauleta a la mà com un guant. Molt ràpidament que s'acostumi a aquesta conveniència i ha desconcertat expressió d'homòlegs completament planes.\nLa coberta posterior està coberta amb el material " sota la pell ". Materials agradables al tacte, gràcies a ell, la tauleta no es rellisqui dels dits. Per descomptat, en la decoració utilitzada no és de cuir, però molt substitut d'alta qualitat.\nTab Ioga 3 Pro el nou dispositiu, i no està clar com això serà durador cuir sintètic , però el fet que sota els dits no són de plàstic o d'alumini en fred relliscós, definitivament feliç.\nLlegir més: Com determina Apple, subjecta a la garantia iPhone\nbotons físics ( només hi ha dos ) es troben en els extrems del dispositiu; d'una banda, el botó d'encesa amb un anell de LED , al davant d'ella - d'encesa / apagat del projector. Els botons són grans, amb un espetec perceptible, és difícil passar per alt el.\nTambé en una de les cares laterals de la tauleta té un control de volum, i al costat d'ella un connector USB micro per a la càrrega i la connexió a un dispositiu ordinador. En les altres cares laterals és de 3.5mm per a auriculars.\nAl panell del darrere, es pot trobar un botó ovalat bastant gran, que quan la targeta de visita encaix premsades Ioga línia de dispositius Tab - alumini " cama " o un suport que gira 180 graus. Això li permet utilitzar la tauleta de diferents maneres sense haver de preocupar de comprar una coberta especial, premeu la tauleta en posició horitzontal. Còmode i funcional.\nPer cert, la carcassa de la tauleta feta de plàstic, però el suport en si és d'alumini ; a més en el tresor de la longevitat, però. A més, per l'orifici de la placa de base pot ser penjat a un clau hipotètic, ganxo o branca davant, a fi de no mantenir el dispositiu a les mans.\nrajola de color - de moda en tot moment, l'anomenat " Gun-metall ", evoca pensaments d'acer blau amb la brillantor fred. Aquest és un color elegant, i l'estimo.\nEn Tab Ioga 3 Pro diagonal de pantalla és de 10 polzades. Per a mi - és la millor opció quan es manté a la mà no és aterridor dimensions "safata" o "planshetofon" petit i còmode per treballar amb programes i documents - sense necessitat de aclucar els ulls o jurar pel fet que els elements de la interfície són massa petits.\nLa tauleta utilitza matriu IPS amb resolució QHD ( 2560 x 1600 píxels ) i una densitat de 300 dpi. La imatge no és granulosa, de color brillant i sucosa , la informació de sol a la pantalla perfectament llegible. Stock de brillantor gratament sorprès - suficient per a un ús còmode 1/3 del recurs. índex de contrast també és impressionant - aproximadament 1.430: 1.\nCàmeres a la placa, com s'esperava, dos. Sí, les característiques són bones - 13 megapíxels principal i frontal de 5 megapíxels - però crec que la presa de fotografies en una tauleta molt poques persones vénen a la ment, per tant, sobretot parlar de la càmera no és res. foto de xat de vídeo és acceptable, però cal res més. La càmera principal pren imatges a una forta quatre menys.\nEl so del nou planshetnike preciós . Ell és molt fort - als nous creadors de Ioga han aconseguit ficar tant com de quatre altaveus de marca de JBL amb suport per a la tecnologia patentada envoltar el Dolby Atmos , que juntament amb un subwoofer dóna prou so envoltant per a una tauleta.\nEl volum màxim és més que suficient per als petits espais sense cap tipus d'altaveus addicionals. Com benefici addicional, la tauleta és la configuració del so tecnologia subprograma predefinit Wolfson al Mestre Mestre Hi-Fi .\nPer sentiments personals canviar les opcions de configuració de so i que realment funciona: jugar amb els barres de desplaçament i ajustos preestablerts es poden cargolar so de la tauleta dels seus somnis , és adequat per al mòbil " cinema a casa ".\nFrancament, em va sorprendre que en moure un dels controls lliscants per ajustar el so i la veritat que surava lleugerament cap a l'esquerra i cap a la dreta. Mai abans en les taules no he vist un control de so tan bé .\nLlegir més: Sobre veritables raons de la sortida de Steve Jobs\nÉs això. La mateixa cosa que m'atrau inexorablement a les files d'aficionats Ioga Tab 3 Pro . A la paret lateral de la tauleta per posar una petita però meravellosa petita finestra al projector. En el model anterior, el projector es troba en una cara d'extrem, el que provoca alguns inconvenients en tractar de posar correctament la pastilla de costat contra la paret o pantalla.\nVoleu escoltar, prendre en compte l'error i ara la finestra de bec-projector amb una capacitat de 50 lúmens gira amb el suport, el que simplifica enormement la configuració - només ha d'ajustar l'angle.\nHi ha una funció de correcció automàtica de la distorsió geomètrica i de la mà, "fina" posada a punt de la imatge. Per treure el "desenfocament" necessitat de torçar un dit Vernier negre virtual a la pantalla de la tauleta. Sense krutilok mecànica sobre el paquet de tauleta no és, i és convenient.\nLa mida màxima de la imatge projectada és de 70 polzades ( 177,8 cm ), però això només és possible en una habitació completament a les fosques. Brillantor de projecció no és molt alta, de manera que en la pràctica la diagonal tenen a veure molt menys, tirant de la placa a la superfície de projecció. A la llum del dia òptim diagonal de 30 a 40 polzades , en la foscor - 70 tots bastant possible.\nMentre que el projector es troba cap dispositiu de soroll o calefacció. Només ha de prémer un botó i atrapat en una pel·lícula abans d'anar a dormir , mirant al sostre. O davant d'una paret, si l'habitació és paper pintat de blanc.\npestanya de ioga proves de Lenovo 3 Pro. Contrarestar el projector s'ha refredat. #tab #lenovo #yoga # projector #Pro\niPhones.ru publicat (@iphones_ru) 19 de de febrer de, 2016 a 05:17 PST\nDe vídeo quan es veu a través del projector no alenteix, jugant sense estrebades, sense problemes. I si es connecta a la palanca de comandament radi de la tauleta , és possible i en algunes Reial Racing 3 per conduir, tant a la pantalla gran que jo. Ferocitat que recomano.\nLa part posterior de la tauleta s'ha quedat encallat etiqueta modestament fàcilment recognoscible amb un oval en un fons blau, parlant d'accessoris de ioga Tab 3 Pro per a aparells equipats amb processador Intel Grupe. En el nostre cas, el gadget funciona en el chipset : Àtom x5-Z8500 , que és una família de rang mitjà processador orientat a mòbils de la Ruta de la cirera .\nAmb 2 GB de RAM i un processador gràfic Intel HD Graphics, Ioga Pro Tab 3 té potència suficient per a l'ús diari i per a un devaysa tan difícil com el bec projector. No, és clar que de tant en tant el sistema de retard, i una vegada que va enlairar del que joc, però aquests són casos aïllats.\nLa tauleta s'executa en Android 5.1 amb una interfície propietària Vibe interfície d'usuari. Hi ha un conjunt predefinit de la marca Lenovo aplicacions de diferents graus d'utilitat.\nInteressant - no hi ha manera de finestra intel·ligent ÍNDEX , el que li permet no només per reproduir diferents "imatge en imatge", sinó també per treballar amb documents a la tauleta, mentre el projector emet la pel·lícula. Pel que fa a mi, com una característica útil.\nLlista de característiques per a cada un que estima a una llista de característiques:\nPantalla: 10,1 polzades, IPS, 2560 píxels X1600;\nProcessador: Intel Atom 5-Z8500, 4 c rellotge del nucli de freqüència a 2,24 GHz;\nMemòria interna: 32 GB;\nsuport targeta de memòria: microSD fins a 128 GB;\ncàmera principal 13 Mn;\ncàmera davantera 5 Mn;\ntipus de targeta SIM: micro-SIM (hi ha versió del model, sense SIM);\nNavegació: GPS + GLONASS;\nBateria: 200 mAh 10;\nConnectors: micro-USB, 3,5 mm connector d'àudio;\nPes: 665 g\nLlegir més: En iOS i Android es Tamagotchi realitat augmentada\nDins Tab Ioga 3 Pro amaga la bateria tant com 10.200 mAh , que està clarament traçada per guanyar temps de treball entre les tauletes amb la mateixa diagonal.\nFabricant amb orgull afirma que 18 hores de funcionament continu està garantida , i estic inclinat a creure - la veritat està en algun lloc proper. De totes maneres, al voltant de 5 hores de visualització de vídeo continu a través de la tauleta projector dominat abans de la bateria van mostrar una " part inferior ".\nEn ús normal , jo cobrament el dispositiu un cop al dia 2-2,5 , la qual cosa és molt bo.\nPer cert, el connector per carregar la tauleta té una funció de suport "en marxa", el que li permet connectar-se a la Tab Ioga 3 Pro unitat flaix ( sí, també hi ha un micro USB ), o per compartir la càrrega amb altres dispositius, actuant com poverbanka ( personalment no he provat, però funcional "en marxa" implica l'ús d'un script ).\nEls enginyers i els dissenyadors han fet un gran treball per posar junts en una sola harmonia de dos dispositius aparentment molt diferents - la tauleta i el projector. Hi ha una cosa tal com Wow-aparell , que és el dispositiu que produeix l'efecte.\nTal dispositiu va ser el primer iPhone, i ara li donaria a aquest títol la tauleta Lenovo Ioga Tab 3 Pro, ja que aquest gadget és sorprenent, i aquest és el seu propòsit.\nEspecialment que en la calor de la carrera pel " efecte WOW creadors" no es va oblidar dels aspectes pràctics del dispositiu - la tauleta és fàcil d'usar, que pot confiar amb seguretat en ell a la feina i en el joc.\nLa forma ergonòmica;\nincorporat un pic-projector;\nbo, fort so;\nNo necessitem casos (hi ha d'alumini suport incorporat);\nla imposició de funcionament de la bateria sense necessitat de recàrrega;\nLa càmera principal és pobre;\nprimer vostè està confós entre els botons en els extrems, què, on;\nconfús al principi de balancí, sumar o restar so\nTablet Lenovo Ioga Tab 3 Pro requereix en primer lloc de totes les persones creatives. Amb projector incorporat pot ser colpejat i guanyar-se els membres de les reunions i reunions de negocis. Acaba d'enviar una tauleta a la paret - i mostrar presentacions. El plaer de veure.\nAixò és especialment cert en la missió, quan es necessita alguna cosa per mostrar els socis i un equip adequat a l'oficina no ho fan. El propietari de la llengüeta de la ioga Pro 3 amb honor sortirà d'aquestes situacions no són agradables. I llavors, en una habitació d'hotel i es pot veure una pel·lícula, de nou, no arrugant els ulls al sostre penjava un televisor vell "Hero", que, d'altra banda, no és el comandament a distància.\nRealment no estic parlant de trobades amb amics, barbacoes al camp, i altres activitats espontànies i planificades. Després de tot, ho vam fer per portar un plat, i després la placa amb la funcionalitat única del projector! S'ha de prendre immediatament.\nL'anterior ← l'anterior post: «Eyrpody" per als rics: impressions de l'Bang & Olufsen E8\n→ el següent el següent post: coub - sol·licitud formal per veure els "cubs"


3.278 alumnes comencen el nou curs a Vilassar de Mar – Vilassar Ràdio\n3.278 alumnes comencen el nou curs a Vilassar de Mar\nAvui han començat l’escola 3.278 alumnes vilassarencs, 2.265 en infantil i primària i 1.013 secundària.\nPel que fa als Centres d’Educació Infantil i Primària (CEIP), l’Escola Pérez Sala té aquest curs 420 alumnes. Les classes han començat amb normalitat, amb l’única novetat de la supressió de la sisena hora, provocada pels ajustaments econòmics en educació.\nOn aquestes variacions gairebé no han afectat a l’horari és a l’Escola Vaixell Burriac. L’horari és de 9h a 13h i de 15h a 16.30h. Aquesta baixada pressupostària sí ha afectat en el nombre de mestres ja que s’han suprimit dues places. Aquesta escola ha començat el curs amb 458 alumnes i amb algunes millores a les instal•lacions realitzades per la Regidoria d’Ensenyament de Vilassar de Mar.\nPel que fa a l’Escola del Mar, avui han començat les classes 457 alumnes en un ambient molt distès i relaxat. En aquest centre les retallades també han fet disminuir el nombre de personal tot i que el seu cap d’estudis, Enric Serres, ha afirmat que intenten “que això no afecti els alumnes”.\nD’altra banda, l’Escola Els Alocs ha iniciat les classes amb 236 alumnes. La novetat d’enguany és que el centre canviarà d’emplaçament a meitat de curs ja que està previst que els alumnes ja comencin el segon trimestre a la nova escola situada al carrer Santa Eulàlia.\nPel que fa a l’escola concertada La Presentació, enguany té 224 alumnes. És l’únic centre que finalitza el seu horari escolar a les 17h, perquè els ajustaments en educació només els ha afectat en el sou dels professors però no en la quantitat.\nI l’escola mancomunada amb Cabrera, el Pla de l’Avellà, també ha iniciat el curs amb total normalitat i 470 nens i nenes. És el centre amb més alumnes, ja que disposa de tres línies de Sisè de Primària.\nQuant a secundària, l’Institut Vilatzara ha començat avui el curs amb 625 alumnes. La seva directora, Maravillas Garcia, ha comentat que els que avui se senten més estranys són els alumnes de primer d’ESO ja que canvien l’escola per l’institut. El mateix ha succeït a l’Institut Pere Ribot, on han iniciat el curs 388 alumnes. A la comarca del Maresme 59.152 nens i nenes han tornat a l’escola.\nEls més matiners a començar el curs escolar van ser els més menuts. Les dues Escoles Bressol Municipal van obrir les aules el passat 7 de setembre i els alumnes han anat començant les classes de manera progressiva.\nNotícia anteriorVilassar de Mar defensa el català a les escoles\nSegüent notíciaInformatiu 16 de Setembre de 2011


Malalts de simbolisme, per Enric Hernàndez\nBenvinguts a la República Onírica de Catalunya, on el Govern posa i treu llaços grocs per apaivagar l'independentisme en comptes d'aprovar lleis en benefici de tots els catalans\n21 de de març del 2019. 16:31\nEl Govern ha desplegat una intensa activitat aquest dijous. No, no ha aprovat un programa d’incentius per elevar la inversió estrangera a Catalunya, que es desploma mentre a Madrid es duplica. Tampoc ha dissenyat plans integrals contra la pobresa infantil o per socialitzar els menors estrangers que depenen de l’administració. Ni ha ideat cap llei per punxar la bombolla immobiliària i ampliar la mísera oferta de pisos socials. Tota l’astúcia disponible a les dependències de la Generalitat s’ha concentrat en canviar de color els llaços i rètols que llueixen les seves façanes.\nDavant dels requeriments de la Junta Electoral, el president Quim Torra obeeix i desobeeix alhora, al suplantar les pancartes prohibides per altres d’anàlogues. Ho fa després d’haver condicionat la seva decisió a l’arribada d’un informe del Síndic de Greuges que ja tenia, dada que el Govern va ocultar. Ho fa només per apaivagar l’independentisme impacientat. I ho fa conscient que els Mossos, de nou en la picota, acabaran fent complir la llei.\nBenvinguts a la República Onírica de Catalunya, on, com en la caverna de Plató, la realitat no la conformen els objectes materials, sinó les ombres que aquests projecten. La dirigència independentista, malalta de simbolisme, s’aferra alsllaços grocs com a imatges dels polítics presos i autoexiliats, a qui treu en electoral processó sempre que té ocasió.\nLa incompatiblitat entre la fe republicana i la materialitat autonòmica explica la dissonància cognitiva que pateix part de l’independentisme. Però no és aquest el mal que afligeix els seus dirigents polítics, que, si bé toregen amb els llaços la normativa electoral de l’Estat, l’acaten al presentar-se a les eleccions generals per ocupar escons a les Corts i percebre els corresponents emoluments.\nAmb la seva propensió als escarafalls i la murrieria, els socis del Govern encobreixen la falta d’un camí realista i plausible cap a la república, postergada per mor de la pugna per l’hegemonia independentista. El que el victimisme va unir, que només les urnes ho separin.\nSector Immobiliari Síndic de greuges Mossos d'Esquadra Pobresa Independència de Catalunya Quim Torra


La Policia investiga un tiroteig entre clans a Torrent\nEls implicats ja estaven sent jutjats per altres disputes\ndissabte, 8 de desembre 2018 - 14:50h\nUna nova disputa entre clans s'ha produït aquesta vegada amb tirs de per mig a Torrent, a l'Horta Oest. L'incident ha ocorregut en el barri de Xenillet d'esta localitat, on no s'ha hagut de lamentar ferits. Segons ha avançat 'Levante EMV' darrere d'aquest tiroteig, produït dijous pel matí es troben, segons sembla, dos clans familiars que ja es van enfrontar en febrer de 2016 en un tiroteig que va acabar amb dos ferits greus per ferida de bala. Aquesta baralla va ser jutjada recentment per l'Audiència Provincial de València i va quedar sense castic al ser absolts els tres acusats. El tiroteig produït despús-ahir si bé podria tindre els mateixos autors, es desconeix si responen a un intent de venjança dels familiars de la víctima o a altres motius aliens.\nLa Policia Nacional tracta de localitzar testimonis de l'enfrontament, però en el barri de Xenillet no van trobar ningú que volguera parlar sobre la baralla. Els agents van trobar en el lloc dels fets almenys un casquet de bala, però els veïns van escoltar diverses detonacions. Els tirs es van produir dijous al matí al voltant de les 10.00 hores, quan la policia va rebre un avís que alertava d'un tiroteig entre els carrers Albades i Malva-rosa de Torrent. A aquesta zona va acudir ràpidament diverses patrulles de la Policia Local de Torrent i la Policia Nacional.\nAixí mateix, els agents van trobar restes de sang i, a pesar de l'interrogatori a possibles testimonis, ningú proper al clan deia haver presenciat els fets. Agents del grup de la policia científica es van fer càrrec d'un casquet de bala trobat en la calçada i diverses patrulles es van quedar en la zona per evitar possibles enfrontaments. Entre els testimonis entrevistats es tracta d'investigar si darrere d'este nou incident estan darrere els dos clans que des de fa anys conviuen en la zona. En la baralla anterior, un pare i un fill resultaren ferits de bala segons sembla, per una discussió sobre una qüestió banal, però la policia investiga que es tracte en realitat d'un assumpte relacionat am les drogues.\n"Un home furta en un establiment i és detingut al tornar a per la seua cartera en València" "Rescaten dos persones en un incendi originat en una planta baixa a Gandia"


rendering de producte – Jordi Prats Ollé\nrendering de producte\nModel 3D maquina elevació vidre\nProva de concepte per a la realització de renders i vídeos sobre el funcionament d’una màquina elevadora de vidre. El projecte no va prosperar i es va cancelar. El modelat està incomplet, però donat el grau de realisme tot i ser una versió preliminar, en penjo algunes mostres.\nArxivat com a: 3D Etiquetat com a: Cinema 4D, prototipus, Redshift, rendering de producte\nLlaunes visualització producte\nProjecte personal inacabat de simulació i render de producte. Com a punt de partida he pres llaunes de marques de cervesa reals, i n’he versionat els logotips i el grafisme de les etiquetes amb Illustrator, afegint textos promocionals de la meva activitat. Un cop he tingut les etiquetes fetes, he modelat una llauna de begudes […]\nArxivat com a: 3D, Destacades / portada, Motion graphics Etiquetat com a: Cinema 4D, Illustrator, Photoshop, rendering de producte


Aquest dijous, Lídia Heredia entrevista l'exporter del Barça i exentrenador del Girona Juan Carlos Unzué, que explica què significa patir esclerosi lateral amiotròfica, ELA, i quins efectes té aquesta malaltia neurodegenerativa que no té cura. L'acompanya la metgessa de l'Hospital de Bellvitge Mònica Povedano. A continuació, l'espai analitza l'evolució dels brots de coronavirus amb connexions amb els municipis més afectats. També es parla de quins efectes té a les residències, on s'han prohibit les sortides, amb la directora d'un centre i un expert gerontòleg. Més tard, es coneix la feina que estan fent els rastrejadors amb Maria Rosa Sala, cap del Servei de Vigilància Epidemiològica i Resposta a Emergències de Salut Pública al Vallès. I el programa acaba amb la secció de crisi climàtica, amb la biòloga i divulgadora Anna Ramon repassant què diuen els últims estudis sobre els efectes de la COVID-19 en les emissions i sobre la pujada de temperatures.\nSardines a la llauna/Foie a la sal\nCom muntar un moble kit i com reparar la bici\nAmb un humor sense complexos, s' ensenya de forma divertida, senzilla i un pèl peculiar a construir objectes i mobiliari per a la llar i el jardí.\nNo tothom va viure el confinament de la mateixa manera. El Miquel, per exemple, va aprofitar per fer-se youtuber. Al programa es fa un repàs de la seva etapa com a Morenus, el seu nickname per petar-ho a les xarxes. A més, Ernest Maragall també va haver d'adaptar-se a la situació i iniciar-se en el fantàstic món del teletreball, i Jordi Basté fins i tot va acabar fent la tertúlia des de casa amb uns col·laboradors molt particulars. Al seu torn, es descobreix com se les va arreglar Bertín Osborne per no renunciar a la Setmana Santa.\nEl programa acomiada la temporada cantant i ballant amb el videoclip del hit Sort de l'APM? a càrrec de La Pegatina, amb els cors de Joel Díaz, Isma Juárez i Manel Bocero i gravat en diverses localitzacions. Pur espectacle. D'altra banda, el músic Nil Moliner passa per La televisió és cultura, on explica com veu la televisió. A més, Isma Juárez s'infiltra al barri més pijo de Madrid per comprovar els danys col·laterals que han provocat les cassolades contra el govern de Pedro Sánchez. I després es pot veure el rei emèrit de vacances, Bill Gates fent de DJ i la informació més veraç a El Mundo Today. (Últim capítol de la temporada.)\nNo necessit ningú\nEmissió dels capítols Sí, estic malalt i No necessit ningú.


LA GUÀRDIA CIVIL SUSPÉN TOTS ELS ACTES FESTIUS PREVISTOS PEL DIA DEL PILAR - Diari La República Checa : Diari La República Checa\nLA GUÀRDIA CIVIL SUSPÉN TOTS ELS ACTES FESTIUS PREVISTOS PEL DIA DEL PILAR\nPublicat per Diari La República 6 - oct. - 2017\nAmb aquesta decisió la Guàrdia Civil pretén solidaritzar-se amb els agents desplegats a Catalunya.\nEn la celebració del 12 d’octubre del 2016\nEl proper dijous, 12 d’octubre, se celebra la Verge del Pilar, patrona de la Guàrdia Civil. Tots els anys, l’institut armat celebra un seguit d’actes on es commemora aquesta diada, però aquest any no serà així. Després del conflicte que es viu a Catalunya i de la repressió policial del passat 1 d’octubre, la prefectura ha decidit que no és el moment per a celebracions. Per aquest motiu, només hi haurà un acte oficial i una missa solemne per commemorar a la patrona de la Guàrdia Civil. A Tarragona també se suspenen tots els actes previstos.\nLa decisió ha estat comunicada via e-mail a les diferents comandàncies de la Guàrdia Civil. Les ordres són molt clares: supressió de qualsevol celebració lúdica, en cas de discurs fer referència al personal comissionat i no es durà a efecte el vi d’honor després de l’acte oficial. A més, la Benemèrita exigeix als seus agents que qualsevol altre acte celebrat durant aquest dia haurà de ser d’índole familiar o intern. Finalment, els comandaments també aclareixen que sí que podran desenvolupar-se actes infantils.\nBarcelona suspén els actes de la festivitat de la Patrona de la Guàrdia Civil previstos pel dia 9 DOS ENCAPUTXATS LLANCEN UN CÒCTEL MOLOTOV CONTRA LA CASERNA DE LA GUÀRDIA CIVIL A IGUALADA SALOU CELEBRA LA FESTA DE LA SEVA INDEPENDÈNCIA AMB MÉS DE 40 ACTES FESTIUS LA CUP DEMANA QUE ELS ACTES FESTIUS DE TARRAGONA ES DESCENTRALITZIN


L'altra neboda de Franco\nHi ha gent que s'avança al seu temps, potser per intentar esborrar un passat que viu com una càrrega, o potser perquè aquell passat s'ha convertit en la millor escola per analitzar el present. Carmen Díez de Rivera, filla extramatrimonial de Ramón Serrano Súñer, que era el "cuñadísimo" gràcies al seu casament amb Lita Polo, és un magnífic exemple d'aquesta modernitat precursora, perquè suma aquestes dues hipòtesis, sense menystenir una intel·ligència que s'endevina en la manera com descrivia fa més de vint anys les causes de les endèmies que arrossega la democràcia espanyola. Haver estat cap de gabinet del Suárez de la primera hora (196-77) li va donar les dades, però la capacitat de processar-les va ser seva i les va utilitzar per aprendre.\nLa seva glòria més gran sens dubte consisteix a criticar la Transició sense renunciar al que va suposar de moviment popular per sobre de les pors, atavismes i interessos dels alevins del franquisme que ho van protagonitzar. A mig camí de tot arreu, sense encaix còmode en cap partit dels que en aquell temps es van anar fossilitzant, els seus diaris, al seu dia parcialment incorporats per Ana Romero al llibre sobre el triangle que van suposar en aquell moment Joan Carles de Borbó, Adolfo Suárez i ella mateixa, demostren que la major part dels llocs comuns de la crítica al període són banalitats si es comparen amb la seva visió premonitòria del que havia de succeir a Espanya: diu "no" a Suárez i a la UCD que aquest crea faltant a la paraula de presentar-se a les eleccions, perquè entén que "el centre no existeix" (encara que ho digui Macron), i abans d'això ja ha advertit amb claredat que qui tan magistralment va desmuntar el franquisme no podrà ser capaç de construir una democràcia sòlida (la corrupció que està aflorant contínuament en els partits, tanta més com més gran és el temps en contacte amb el poder, n'és el símptoma); i encerta quan recorda que el veritable patriota en aquell temps va ser Carrillo (cosa que també està implícita a l'anatomia instantània de Cercas), perquè va sacrificar els símbols del partit que representava perquè Carmen pogués finalment convèncer Suárez i el Rei que sense els comunistes la Transició seria tan sols una broma.\nCarrillo va sacrificar els símbols del partit que representava perquè Carmen Díez de Rivera pogués finalment convèncer Suárez i el Rei que sense els comunistes la Transició seria tan sols una broma\nEn la seva visió d'abast sobre aquell moment polític singular no s'hi nega el soroll dels sabres, però també es reconeix la falta de visió d'Estat d'uns dirigents per a qui el medi ambient era un motiu per riure i les primàries, una paraula mancada de tot sentit; critica la partitocràcia amb una contundència que només molts anys després alguns partits emergents han fet seva, encara que només hagi estat durant un quart d'hora, el temps necessari per pujar al carro i continuar fent allò de sempre per "com n'és de difícil canviar la llei electoral i la de partits". I potser perquè, encara que Carmen no pogués saber-ho llavors, si el sistema electoral és de partits, els partits necessiten ser forts davant dels enemics externs (els adversaris), però sobretot davant dels interns.\nDe tot el que va criticar quan encara ningú no parlava de "basses enfangades", de "gerros xinesos" o de vacances pagades al cementiri d'elefants que entre tots han aconseguit que sigui el Parlament europeu, potser el seu únic error va ser l'alegria amb la qual va participar en la campanya pel referèndum andalús. Potser si la malaltia no se l'hagués endut als 57 anys aquesta estranya neboda de Franco hauria tingut temps de veure que el que ella va creure que permetria lligar Espanya seria a la llarga un altre clau en el conflicte més gran que ha concebut aquest racó d'Europa, potser tan important com el que ha enfrontat ideològicament a les dues Espanyes machadianes.\nEl Cercas, amb la visió tendenciosa de la Falange i CIA, els Franco i família van associats al fiasco de la transición, el Carrillo o Carrero pel que fa al cas eren el mateix: escanyadors del poble i vividors de la mamella. Del passat del Carrillo ja ningú en parla i el tiu va viure molts i molts anys súper bé... Ai! La història la història...\nSra Nebrera no tergiversi la realitat fent de palanganera de la transicio con el sicari d en Cercas a qui voste cita. Carrillo es va abaixar les calces per egoisme i mantenirse en el poder sino de que van renunciar s la bandera republicana y reconeixeren al successor de Franco per una legalitzacio que al regim li va sortir barateta ja que el PCE el principal opositor al regim va quedar domesticat i aquest fet el va fer perdre molt credit fins a ser irrellevant.\nMaria: no t'hi escarrassis, és llenguatge jurídic...\nHi ha un error en el text: diu Carrero enlloc de Carrillo. Poca conya.\nNo s'entén gaire, eh! I on posa Carreró vol dir Carrillo, imagino.


per què el teu cavall es tira al cap\nEl vostre cavall es tira al cap mentre cavalca? El llançament del cap pot anar des del molest embolcall fins al perillós llançament del cap i la sacsejada. A mesura que el vostre cavall es llança al cap, tindreu un control deficient. A l’anell de l’espectacle, el jutge us farà passar si el vostre cavall tira el cap en moltes classes d’actuació com equitació i plaer.\nPer què els cavalls es tiren els caps\nPer diversos motius, els cavalls es tiren o esbojinen. És important trobar la causa abans de recórrer a una mica més dura, picant o desempat. És molt injust amb el vostre cavall si heu lligat el cap al lloc de manera que no pugueu escapar del dolor ni del malestar. Analitzem els motius:\ndental: Sovint, les dents d’un cavall es desgasten desigualment i poden formar ganxos i arestes incòmodes que fan que el cavall li rasqui les galtes o la llengua mentre mastega. Els problemes dentals com aquest poden fer que la retenció sigui una mica molt incòmoda. La majoria dels cavalls necessiten les dents revisades i esquinçades (anomenades flotants) almenys una vegada a l'any, mentre que alguns cavalls necessiten les dents revisades amb freqüència cada sis mesos. El problema dental és el primer que s’ha de buscar quan s’intenta resoldre els problemes que trontolla el cap. Les dents addicionals que creixen davant de les mastegadores, anomenades dents de llop, també poden causar problemes amb la mica. El vostre veterinari us pot assessorar sobre com tractar-ho.\nbits: Comproveu que la punta s’encaixi còmodament a la boca del cavall. És massa estret i punxegut, massa gruixut, o massa boix? La corretja de la vorera és massa fluixa que permet que una mica de vorera giri massa a la boca del cavall? És massa alt i ajustat contra les genives o els llavis del cavall, o massa baix i es clava a les dents anteriors? És una mica massa dura, té arestes dures o rovell i el cavall intenta evitar-ho? Alguns cavalls podrien oposar-se al gust de determinats metalls o al pes o la forma d'una mica. Proveu diferents bits per veure si n’hi ha algun que el vostre cavall accepta sense que el cap es tira.\nInsectes: Alguns cavalls llencen el cap perquè es posen frenètics sobre els insectes que es mosseguen a les orelles. Això pot ser un gran problema en les passejades per senders amb un cavall que intenta desfer-se d'errors molestos. Penseu en utilitzar tapes per a les orelles i repel·lents d’insectes. Alguns cavalls són absolutament complets sobre els insectes mossegadors, així que proveu de muntar quan els insectes siguin menys prevalents o passeu a l'interior. Per a alguns cavalls, pot ser que el problema de la sacsejada del cap no desaparegui completament fins que hi hagi insectes amb més calor.\nSilló ajustat: Una sella mal equipada que està pinçant l’esquena del cavall pot provocar diversos comportaments no desitjats, inclosos els cops de cap. L’adequació a la sella és un motiu molt comú de comportament “dolent”. Comproveu la vostra sella i com s’ajusta al vostre cavall periòdicament, ja que l’ajust de la vostra sella pot canviar amb el pas del temps.\nAjuts de reinici incorrectes: Sovint els cavalls es tiren el cap com a resposta al genet que mana les regnes. El primer que ha d’aprendre un motor és com tenir mans lleugeres i simpàtiques que segueixen el moviment del cavall, mantenint el contacte suficient per controlar el cavall. Probablement aquest és el motiu més comú de llançament de cap, i la solució és prendre unes lliçons amb un instructor que pugui ajudar al genet a aprendre a tenir una connexió suau i dinàmica amb la boca del cavall. Unes mans pesades conjuntament amb una mica dura poden fer que alguns cavalls llancin el cap violentament. Es pot haver de tornar a escolaritzar alguns cavalls, de manera que confien en el genet per no fer mal a la boca.\nSolucions vs màscares\nSi teniu la temptació de 'resoldre' el problema fent servir un bit, un desplegament o un martingale més durs, considereu la possibilitat que només podreu emmascarar el problema i no solucionar-lo. Mireu sempre qualsevol comportament no desitjat com reacciona el vostre cavall davant el que vosaltres (o algú abans que us ho heu fet). Quan un cavall tira el cap, està intentant dir-li alguna cosa. Així us parla. Sempre és més important ser un ‘oient de cavalls’ que un ‘xiuxiuejador de cavalls’.


”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ | Opinió | El Punt Avui\n”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ ”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ ”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ ”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ + ”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ E-mail\nentrevista. Ara Malikian\nGUILLEM VIDAL. Violinista\n”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“\nAra Malikian (Beirut, 1968), FOTOGRAFIAT FA UNES SETMANES A BARCELONA ORIOL DURAN.\n”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ ”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ ”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ ”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ ”La perfecció ha deixat d'obsessionar-me“ E-mail\n“La tècnica ha de servir per poder fer el que vulguis amb l'instrument”\n“Mai no parlo del meu violí, sempre dic que jo sóc el seu violinista”\n“En el món de la clàssica es fa difícil sortir de les normes”\nAra Malikian (Beirut, 1868) s'ha convertit no únicament en un dels violins amb més tècnica de la seva generació sinó, també, en un dels més inquiets i amb l'ànima més lliure. Després de veure'l compartir escenari tant amb l'Orquestra Simfònica del Vallès com amb el ballarí Ángel Corella, arriba dijous vinent al Gran Teatre del Liceu convidat pel Suite Festival.\nCommemora, amb aquest espectacle, el quinzè aniversari de la seva arribada a Madrid. Cal interpretar-ho com el tancament d'una etapa i el començament d'una altra?\nNo, sent franc he de confessar que simplement és un pretext per buscar el títol per a un concert. Tocarem música del Líban, d'Armènia i, en general, del que he escoltat i descobert aquests últims anys. El quinze és un número que m'agrada, però no hi vulguis buscar res més.\nQuè el va sorprendre de la manera d'entendre la música que es tenia a Madrid i també a Barcelona, quan va arribar?\nNo va significar cap xoc. Es veu de seguida que hi ha una gran afició a la música. Si ho comparem amb els països centreeuropeus hi ha segurament una mica menys de tradició de música clàssica, però també és just dir que, durant els últims anys, aquesta afició ha crescut.\nIntueixo que no s'imaginava quedar-s'hi quinze anys, a l'Estat espanyol.\nMai no em plantejo res. Ni tan sols els pròxims mesos. Vaig venir, doncs, sense pensar quant de temps em quedaria, i simplement, la cosa es va anar allargant perquè hi estava a gust. Penso poc en el futur i he de confessar, també, que el passat em pesa poc. M'aferro al present i, el que hagi de venir, ja vindrà. M'agraden els viatges, les trobades amb altres cultures i amb altres músics... Crec que això és el més valuós de tot, però és molt important, també, deixar fluir aquestes coses amb naturalitat.\nActua al Liceu. No sé si hi ha gaires músics que actuïn tant al Liceu com al carrer, que és el que, de tant en tant, encara fa vostè.\nÉs poc probable, és veritat. I és una llàstima. Sovint sembla que tocar al carrer hagi de ser dolent, quan és un ofici molt respectable que no tothom pot fer. Al carrer hi ha músics bons i dolents de la mateixa manera que, al Liceu, també n'hi deuen haver.\nSe'l pot escoltar tocar des de Bach a Björk i Radiohead. Quin és el fil que els entrelliga?\nSón tots grans artistes, grans músics, grans genis. Cadascú en el seu estil, i per descomptat, en la seva època. No tinc cap dubte que és perfectament possible combinar en un mateix recital Bach i Mozart amb Paco de Lucía, Chick Corea, Björk o Radiohead. Fa tres-cents anys van existir grans genis, però vull pensar que avui en dia també n'hi ha.\nSempre ha tingut aquesta mentalitat tan oberta o hi va haver un punt d'inflexió?\nQuan em van deixar, diem, lliure, i vaig poder desenvolupar la meva personalitat tot va ser més fàcil. Sempre, però, he tingut aquest afany per la descoberta, tot i que hi va haver una època, quan estudiava en conservatoris i acadèmies molt clàssiques, que això es feia francament difícil. T'advertien, per exemple, que tocar jazz podia afectar la teva tècnica com a músic de clàssica. Però, vaja, hi va haver un moment que deixes de fer cas de segons quins consells i comences a veure què és realment útil per a tu i què no ho és.\nSón sempre així de tancades, les escoles?\nAlmenys ho són les que em van tenir a mi d'alumne! Avui en dia, mica en mica, crec que es comencen a valorar una mica més les diferents cultures musicals, i hi ha un major respecte a la diferència, però en el món de la clàssica es fa difícil sortir de les normes.\nI es fa difícil, especialment quan s'és jove, no sortir de les normes?\nJo no en vaig sortir, al principi, i fins i tot diria que em va anar bé. Si bé, però, durant molts anys em vaig concentrar estrictament en la tècnica i en la perfecció, ara ja no penso en això ni de bon tros. Sóc conscient, tanmateix, que en molt bona mesura visc encara de les rendes d'haver estat practicant durant una pila d'anys entre dotze i catorze hores diàries.\nQuè és el que més el preocupa, en l'actualitat?\nArribar al públic, emocionar-lo. I fer-ho no pas per la via de la perfecció sinó per l'ànima de la música. Si algú paga una entrada per venir a veure't en un concert no crec que ho faci amb la intenció de trobar un petit error en el que fas i, d'aquesta manera, poder-te criticar, sinó que ve per emocionar-se. I, a l'escenari, tens la responsabilitat de donar-ho tot per fer-ho possible. Abans m'obsessionava tant ser perfecte que estava convençut que tothom que m'escoltava ho feia amb la voluntat de trobar-me les pífies. Ara, en canvi, sé del cert que la imperfecció pot ser una virtut.\nNo deu ser fàcil adonar-se'n, quan s'ha tingut una educació tan exigent com la seva.\nUna vegada t'ha arribat a obsessionar la perfecció és fa difícil oblidar-se'n, però és un compromís que vas adquirint mica en mica. La tècnica t'ha de servir per fer el que vulguis amb l'instrument, no ha de ser en cap cas un obstacle. És com una mena d'equilibri que cada músic ha de saber trobar per si mateix.\nQui va ser més dur, el seu pare o un d'aquests professors dels quals parlava?\nEra diferent. El meu pare, certament, era molt dur, però l'hi permetia perquè, precisament, era el meu pare. Amb un professor, en canvi, es fa més difícil, ja que sovint penses: “qui ets tu per demanar-me això?” És el mateix mecanisme, crec, que amb la rebel·lia juvenil. Hi va haver èpoques que practicava entre plors, ja que mon pare em feia estudiar hores i hores. I tot i que ara li estic eternament agraït, també he de confessar que seria incapaç de fer-li fer el mateix al meu fill. Els professors, en canvi, es preocupaven en el fons per si mateixos. Volien imprimir un segell en cada alumne perquè se'ls conegués a ells, la qual cosa sempre em va molestar. Buscaven brillar a través teu.\nL'interessa, al seu fill, el violí?\nSí, moltíssim. Té únicament cinc mesos, però quan escolta el violí li canvia la cara. M'encantaria que el toqués, però, com he dit, no em veuria amb cor d'obligar-lo a fer-ho.\nAquesta és la imatge que li ve al cap de la seva infantesa? Assajant fins a dir prou?\nDoncs sí. Al Líban, no només jo sinó tota la meva generació, no vam tenir gaire temps de ser infants. Ens vam fer adults de seguida, ja que al principi, per culpa de la guerra, era difícil anar a escola. I amb quinze anys, ja vaig anar a Alemanya. Una persona ha de passar per totes les etapes i, la d'un infant es basa a jugar i divertir-se. Està molt bé ser un nen prodigi, encara que tots els nens, d'una manera o altra, ho siguin. Però el primer que ha de fer un nen és divertir-se.\nAquesta consciència que té de les seves arrels armènies es van accentuar quan va començar a viatjar?\nDe les arrels armènies n'ets conscient des de molt aviat. Vam patir, ara fa justament cent anys, un genocidi, la qual cosa va portar els meus pares i avis a preservar l'idioma, la música i, en definitiva, la identitat. Això és el que explica que, tot i que ni els meus pares ni jo hi hàgim nascut, ens hi sentim arreladíssims.\nQuina mena de la relació manté amb el violí?\nBé, sempre es diu que és una extensió del cos del violinista. És, crec, una mica exagerat, però ho puc entendre perfectament. La posició amb la qual el toques és, en el fons, tan estranya que, si no t'hi sents a gust, és impossible fer allò que et proposes. Posar-me'l a la barbeta, en el meu cas, és ja com beure un got d'aigua: el més normal del món.\nToca violins que són molt més vells que vostè i, fins i tot, que el seu pare.\nAbsolutament. Mai no dic que, aquest, és el meu violí, sinó que jo sóc el seu violinista. Simplement sóc una petita part de la seva vida, ja que el violí ha tingut molts violinistes abans que jo i en tindrà molts altres quan jo no hi sigui.\nCultura 20-03-2015, Pàgina 8


La recepta miraculosa - Diari de Girona\nActor que va deambular al llarg de força anys per papers secundaris i no massa agraïts, Omar Sy va tastar l'èxit i la glòria en el moment en què protagonitzà, juntament amb François Cluzet, el film Intocable (2011), veritable fenomen de masses que el va dur a convertir-se en tota una estrella i a ser cobejat per molts productors per tal que interpretés una vegada i una altra el rol de personatge graciós, amb bon cor i capaç de generar una enorme empatia al seu voltant.\nFilms com Samba (2014), Chocolat o Mañana empieza todo (ambdós del 2016) no deixen de mostrar-nos, amb més o menys matisos, aquesta sensació, i l'estrena d' El doctor de la felicidad simplement corrobora aquest fet. Popular peça teatral que va escriure l'any 1923 Jules Romains i que ha estat adaptada al cinema en diverses ocasions, Knock o el triomf de la medicina (aquest n'és el títol original) s'erigeix, en el relat original, com una àcida crítica al voltant de la manipulació de les masses a través d'un personatge sense massa escrúpols que es fa passar per una eminència en la ciència mèdica. Amb el lema de «tota persona sana és un pacient mal diagnosticat», el presumpte doctor arriba al poble de Saint-Maurice per convèncer tota la seva població que s'han de posar a les seves mans per tal de ser guarits.\nEvidentment, l'únic afany de l'anomenat doctor Knock és enriquir-se, i per arribar a aquest objectiu no dubtarà a utilitzar totes les seves arts en el terreny de la seducció i la manipulació. Partint d'aquesta esmolada premissa, la cineasta Lorraine Levy (autora l'any 2012 de la interessant El hijo del otro, on explorava amb certa originalitat el conflicte entre Palestina i Israel) elabora un relat que es desenvolupa per camins més plàcids i confortables que l'obra original, cedint com no podia ser d'altra manera tot el pes de la història al suposat carisma d'Omar Sy com a mestre entabanador que finalment pren consciència de les seves males actuacions.


“PARTICIPACIÓ CIUTADANA”, article de la portaveu municipal Loles Ripoll – Compromís per Paterna\n“PARTICIPACIÓ CIUTADANA”, article de la portaveu municipal Loles Ripoll\nPublicat el 29 Octubre 2012 en Moviments Socials\nA continuació podeu llegir l’article de la nostra portaveu municipal, Loles Ripoll, publicat al diari El Periódico de Aquí (edició l’Horta, 26 oct-8 nov):\nEl treball de la classe política ha d’estar basat en la Participació Ciutadana. No entenc com una persona pot autodefinir-se demòcrata sense acceptar que la democràcia participativa és el sustent de la democràcia legislativa, la d’anar cada quatre anys a votar. Quatre anys… Massa temps per a mantindre la ciutadania al marge de qualsevol procés transparent i amb objectius comuns.\nEn massa ocasions s’escolta, i al final molts creuen, que la majoria que donen les urnes és un xec en blanc per a governar. Sentència equivocada i que menyscaba la ja subterrània credibilitat de la classe política. Els representants polítics som triats en un acte de pública participació ciutadana, participació que ha de ser constant durant el dia a dia de cada legislatura. Precisament per això, i perquè la política municipal és la més interessant, propera i alhora complicada, és imprescindible insistir en la participació de les persones.\nNi què dir que els ajuntaments estan formats per diversos grups polítics, triats pels votants. Per això utilitzar una aplanadora pel grup majoritari, siga del signe que siga, no quadra en el sentit més ampli de la paraula democràcia, i atempta clarament contra el pluralisme i la diversitat.\nFomentar, potenciar, la participació ciutadana en cada poble és una obligació per a qui governa. És una variable que ens demostrarà l’índex de complicitat que es té amb aquells a qui servim, aquells a qui utilitzem en múltiples ocasions però que després acaben sense tindre cap protagonisme en el dia a dia. S’utilitza els conciutadans per a justificar el nostre nombre de regidors, per a recaptar impostos, però després… On queden en les decisions?\nSi parlem de pressupostos, com en el cas de Paterna, no es vol contar amb l’assessorament de qui ens ha votat, paga els sous i fa possible el manteniment d’un poble. Necessitem explicacions, respostes, que no ens tracten una vegada més com a ‘aquells desmanotats que no entenen’ i, per tant, no poden opinar. Tendència política a l’ordre del dia i que s’allunya molt de la democràcia.\nÉs imprescindible reprendre el tema de la Juntes de Barri, de les AAVV, dels col·lectius del poble. És l’única manera de tindre la garantia que es governa per a tots, que escoltem, que decidim amb el consentiment de qui ens tria.\nA Paterna, el PP ho ha tingut molt fàcil: una carta de Participació Ciutadana elaborada, unes Juntes de Barri funcionant, un enorme teixit associatiu… Però tenint la infraestructura, aposten, juguen i guanyen amb l’engany: deixen morir la participació. I s’equivoquen, com a governants i, sobre tot, com a demòcrates.\nJugar amb les persones, amb el seu temps, té una clara finalitat: cansar a qui creiem que la participació és fonamental per a qui vulga governar de manera transparent, i governar per i per a la democràcia. Però el cansament que ens prenguen el pèl pot costar molt car quan, de nou, la ciutadania siga convocada a les urnes. Jo, si fóra vostè, senyor Agustí, evitaria cremar-me jugant amb foc. Torres més altes han caigut…\nArxivat en: Moviments Socials\n← NO DEVEM, NO PAGUEM\nJUANMA RAMÓN: “DEL DIVENDRES A HUI LORENZO AGUSTÍ HA PERDUT 4 MILIONS DE SUPERÀVIT A PATERNA” →\n29 Octubre 2012 a les 23:34\nAcaba de comentarme la Responsable de Att. Cliente de la EMT que dejarán de pasar por Paterna, en breve, con la línea 62. Y me remiten a MetroBus (AVMM)


Et Barcinone ego: de juliol 2020\nOrenetes al celobert (I)\nComençaré aquest post intentant justificar les fotos, aquest cop no per la qualitat, sinó pel sol fet d’haver fet fotos. Entenc que fotografiar nius suposa una molèstia que pot resultar fatal per a ocells que nidifiquen. Tanmateix, en aquest cas es tracta d’una espècie antropòfila com és l’Oreneta vulgar i en un entorn que no és precisament tranquil; penso que jo fent fotos era el més petit dels seus problemes. Tot i així, he intentat interferir el mínim possible, aprofitant les tasques quotidianes com posar rentadores, estendre roba i escombrar per fer les fotos, ja que, malgrat la proximitat del niu, la seva situació no permet que pugui fotografiar-lo d’amagat. Tampoc he utilitzat mai el flaix; he esperat que alguna font de llum il·luminés el celobert per captar alguna imatge mínimament clara.\nAclarit això, començo el relat.\nA principis de maig, en ple confinament, em van cridar l’atenció uns refilets que se sentien en el celobert del bloc de pisos on visc. Jo anava traient el nas, però no veia res, i no vaig veure res fins al dia 14 de maig. Aquell dia vaig corroborar que els autors d’aquests refilets eren dues Orenetes vulgars que volaven d’estenedor en estenedor i de cable telefònic en cable telefònic. És cert que havia detectat presència d’Orenetes vulgars des del balcó, però el que menys m’esperava era trobar-me-les al celobert, i quan al dia següent les vaig sorprendre en plena còpula vaig sospitar que també hi hauria un niu.\nDe niu, però, no n’hi havia en aquell moment; a partir d’aquell dia vaig veure com en el pis de dalt, per sobre d’una finestra, s’anava acumulant un material grisenc que el dia 1 de juny ja tenia aspecte de niu. A les nits, vaig poder observar com la femella passava les nits al niu mentre el mascle ho feia en un cable telefònic a menys que la pluja l’obligués a aixoplugar-se al costat de la femella.\nUn incís per ubicar-nos una mica. Els seguidors del blog ja deuen saber que el celobert de què parlem es troba al carrer Comte Borrell, a tocar del mercat de Sant Antoni. El pis on les orenetes van decidir instal·lar el niu és un primer d’un bloc de sis pisos amb entresol i principal, la qual cosa vol dir que, per accedir al niu des de l’exterior, les orenetes han de fer un descens de cinc pisos esquivant la bugada dels veïns. Entre el niu i el terra del celobert hi ha una alçada d’un pis i mig -aquest celobert només arriba fins al principal-. Considerant que els pisos fan 3,5 m. d’alçada, calculo, doncs, que el niu es troba a uns 6,5 m. del terra. Els propietaris del pis gairebé no s’hi estan, així que de molèsties, per aquesta part, en tenen ben poques.\nEl celobert es podria definir com a fosc, tètric i sorollós la major part del temps. Es tracta d’un celobert compartit entre un bloc de veïns i un hotel que, al principi del procés, estava tancat i, per tant, més tranquil que de costum. Potser per això es tracta de l'únic intent de reproducció que detecto en els vint-i-cinc anys que porto aquí.\nReprenent el relat, no tinc gaire clar quan va ser la posta, probablement entre la primera i la segona setmana de juny. I precisament el dia 6 de juny vaig sentir soroll al pis de dalt i vaig sortir al celobert: era la veïna de dalt que netejava el safareig. Després d’unes paraules de cortesia li vaig fer notar que tenia un niu d’orenetes a sobre de la seva finestra. Ella ni se n’havia adonat. Després de mirar-se'l i rumiar una estona em va dir:\n-Però el deixem estar, oi?\nAquesta reacció, doncs, em va donar tranquil·litat, perquè jo ja em veia fent-li una llarga explicació sobre la necessitat de protegir les Orenetes. Almenys un front quedava tancat.\nPublicat per David Moret en 20:02 Cap comentari:\nEtiquetes: Eixample, Oreneta vulgar, Sant Antoni, Superilla de Sant Antoni\nLa ciència ciutadana en temps de la COVID-19\nAquest any ha estat ben estrany, i això s'ha notat en tots els projectes en què participo, fins al punt que en vaig concentrar quatre en dos dies: el SOCC de Ciutadella-passeig de Sant Joan i Ocells dels jardins el 31 de maig i el SOCC de Bellaterra (que no s'escapa de la matèria d'aquest blog) i el NOCTUA el 28 de juny.\nEl pas a la fase 3 va ser el que va permetre els mostratges del 31 de maig. Tradicionalment, el gran problema d'aquest mostratge ha estat la presència de nosctàmbuls a qui el dia sorprèn al parc de la Ciutadella, amb totes les molèsties que això comporta i que no repetiré per no fer-me pesat. Aquest cop, amb les discoteques tancades encara, sembla que la gent té necessitat de córrer i anar amb bicicleta en massa, i que ho han de fer a l'hora dels ocellaires. Per aquest motiu, en cas que fos veritat que la vida salvatge s'hagués obert camí en aquests dies de confinament, jo no vaig notar res absolutament; tots devien estar amagats acollonidets davant la riuada de gent que se'ls havia vingut a sobre.\nCom a sensació general, em va semblar que hi havia menys diversitat i quantitat, especialment al parc de la Ciutadella. Ara bé, de fringíl·lids, tot i que la situació tampoc era per tirar coets, en vaig veure exemplars de les tres espècies habituals: Gafarró, Verdum i Cadernera.\nUna altra particularitat d'aquest SOCC tardà ha estat la presència de volantons. Es van fer notar els de Tórtora turca, Garsa, Mallerenga carbonera i Cadernera.\nAcabat aquest mostratge,em vaig adreçar a l'interior d'illa Laura Albéniz on potser sí que es va notar la tranquil·litat que comporta tenir tancades les atraccions infantils, perquè no recordo una primavera amb tants contactes. Vaig poder constatar que la colònia de Becs de corall senegalesos està consolidada. No hi ha un augment de la població -si més no, no és notable, però sí que el nombre d'individus es manté.\nPel que fa al NOCTUA, el vaig fer ja en aquest període que els agrada anomenar "Nova normalitat", expressió que m'anirà molt bé el curs vinent per explicar què és un oxímoron. Tres de les cinc estacions del mostratge són en el terme municipal de Barcelona; per això en parlo aquí. Realment en aquestes tres estacions (carretera de Cerdanyola, Vista Rica i pantà de Vallvidrera) no vaig tenir sort; només es va mostrar un Gamarús a la segona estació. En canvi, al terme de Sant Feliu de Llobregat es van fer notar l'Enganyapastors i el Siboc respectivament a les dues estacions que quedaven.\nPublicat per David Moret en 21:17 Cap comentari:\nEtiquetes: Collserola, Noctua, Ocells dels jardins, Parc de la Ciutadella, Passeig de Sant Joan, Passeig Lluís Companys, SOCC, soccdeprimavera