CRÒNIQUES MATARONINES: February 2011\nSETMANA SANTA... EN EXPOSICIÓ (III) - Presentació de llibre...sense llibre\nDoncs si estimats i desconeguts lectors. Per primer cop a la història, es fa la presentació d’un llibre, però els presents a l’acte ni el van rebre ni el poden adquirir. Aquesta cronista accidental, però, va ser l’excepció. “bula papal”? Més aviat protesta i reivindicació del meu paper d’escriptora de relats locals.\nAnem a pams, però. Amb l’assistència de menys públic que la setmana anterior, però del mateix caire – inclosos alguns mossèns i preveres - el dijous 17 de febrer, a les 19,30 de la tarda, va tenir lloc a l’Ateneu Caixa Laietana la segona presentació del llibre: Una història de la Setmana Santa a Mataró... Tingueu memòria i record, escrit per Xavier Alarcón i Campdepadrós, bibliotecari de la biblioteca episcopal del Seminari de Barcelona, i persona molt vinculada a l’entorn de germandats i confraries de Mataró. Pertany a l’ordre dels Servents de Maria (Servites) –que són laics – i conseqüentment, es congregant de la Congregació de la Mare de Déu dels Dolors de Mataró (això tampoc es va dir, i però jo sí en faig esment).\n(Parèntesi: I sí, segona presentació perquè la primera va ser al matí i destinada als setmanaris gratuïts i resta de mitjans de comunicació local (que bé que queda dir això), com si els plumifers fossin una mena de casta especial no poguessin assistir com un ésser mortal més a una presentació amb públic, per desprès fer un resum de la notícia, que amb l’excusa de la professionalitat periodística, en realitat en prou feines saben recollir l’entrellat de tot plegat. Però bé, que hi farem, tenim el que ens mereixem. Tanquem parèntesi).\nL’ordre d’intervencions en la segona presentació, va comptar en primer lloc amb una petita introducció de Jordi Merino, membre de la Comissió Setmana Santa, i novament amb Josep Jubany, president de la mateixa, qui va expressar el seu orgull en la presentació del llibre, vinculat estretament amb la mostra que s’exhibeix, tot i que el treball de recerca històrica té autonomia pròpia: “Quan varem agafar el relleu del darrer congrés, es va plantejar el fet de fer el llibre, i ens vam dir per què no ho fa en Xavi?. No ens imaginàvem com sortiria, doncs la nostra Setmana Santa no és flor d’un dia, sinó que es ve treballant des del segle XVI”.\nPassà tot seguit el torn de la paraula a Ramon Reixach, doctor en història contemporània per la Universitat de Barcelona i, tal com va afegir Alarcón “tres vegades premi Iluro, que no es diu”.\nEn una llarga i un xic desorganitzada intervenció (fet sorprenent en Ramon Reixach), per l’esdeveniment que es tractava, quan li varen comentar de preparar el llibre – les paraules del Sr. Jubany no indicaven que Reixach fos el primer en rebre l’encàrrec – ell va recomanar de parlar amb Xavier Alarcón, pel seu tarannà i coneixement de l’entorn de la Setmana Santa, i per la seva metodologia i control.\nVa confessar la seva sorpresa en veure per exemple les fotos dels Armats, dels portants de la Passió, etc.\nVa explicar que el llibre segueix tres eixos històrics: abans de la Guerra Civil, desprès de la mateixa i la recuperació dels actes processionals a partir de mitjans dels anys 80 del segle passat, gràcies a l’empenta de la immigració andalusa.\n“Abans de la guerra, l’organització de la Setmana Santa corria a càrrec dels diferents gremis professionals (pagesia, mariners, fusters, etc.) Desprès de la guerra foren les parròquies i els col·legis els encarregats de dur-la a terme. Durant els anys 80, les associacions de barris varen ser les que l’endegaren novament”.\nNo obstant, per a Reixach hi ha un fil conductor important: el llibre no cau en el folklorisme, i en certes afirmacions antropològiques, que darrerament han tractat la Setmana Santa com una “setmana de primavera” de la mateixa manera que les festes de Nadal les tracten com “el solstici d’hivern”, conseqüència també, d’una mala entesa de les conclusions del Concili Vaticà II.\nSeguidament, el Dr. Reixach va procedir a la lectura del pròleg del llibre, tot començant amb la frase “tingueu memòria i record...” la deien els nens al principi de la Setmana Santa. I com que la lectura era llarga i tots els presents esperàvem llegir-ho en la calma de les nostres llars, doncs més d’un– aquesta cronista accidental la primera – s’entretenia amb el visionat d’una filmació que es projectava en la pantalla a la que els ponents donaven l’esquena però que el públic podia contemplar amb relativa comoditat.\nFinalment, Ramon Reixach va acabar la seva extensa intervenció tot posant de manifest que “No hi ha cap llibre sobre la història de la Setmana Santa a Catalunya i que aquest és el primer”.\nPosted by Marta Teixidó at 2:55 PM No comments:\nI en acabar, li va tocar a l’autor del llibre, Xavier Alarcón, que lògicament va començar el seu parlament amb els agraïments de rigor, als seus pares, a Elisabet de Dòria per la seva intuïció i idees de maquetació, als membres del Museu Arxiu de Santa Maria, etc.\nVa reconèixer que ell sol no hagués fet mai aquest llibre, si no hagués comptat amb un bon ajut. Es va mostrar molt satisfet de l’edició del volum, tot reivindicant el seu catolicisme, que també li ha permès fer una realització molt acurada i precisa de la temàtica a tractar, gràcies també al Museu Arxiu.\n“Sense el Museu Arxiu de Santa Maria no es podria fer la història de Mataró. És l’actual arxiu de la ciutat. La història de la Setmana Santa és molt important, però no té reso”.\nAlarcón va reconèixer que quan es va dir que es celebrava el V Congrés a Mataró, “vaig veure el cel obert. És la meva”. En referència directa al llibre, “he intentat fer un llibre amè. La història no té perquè ser feixuga. No té perquè ser en llibre de 1000 pàgines com fa ell” (senyalava al Dr. Ramon Reixach). “Fa 25 anys de la Comissió Setmana Santa, i les noves generacions de confrares no en tenen ni idea del patrimoni cultural que hi ha al darrera. Quan les generacions de fa 25 anys desapareguin, qui serà qui informara?”\nPer a Xavier Alarcón, feia falta aquest llibre, per tal de donar a conèixer la relació de la Setmana Santa dels anys 20 als anys 40 del segle XX, i que les diferents confraries i germandats coneguessin la història de les seves entitats.\n“Em faria il·lusió que s’ho llegeixin els confrares per tal d’agafar idees. Hi ha molts actes que es poden fer”.\nFinalment Alarcón va indicar que el volum és un llibre viu, “que no deixa de ser un llibre de missa”, que segueix el cicle litúrgic catòlic, doncs “les processons no substitueixen la litúrgia”.\nI acabades les intervencions, el president de la Comissió Setmana Santa Mataró, Josep Jubany, va informar als presents que “EL LLIBRE S’HAVIA EDITAT EN MOTIU DEL Vè CONGRÉS i que per tant no estaria a l’abast dels presents, SINÓ QUE ES FACILITARIA ALS CONGRESSISTES AL MATEIX.\nI tan content, obre un torn de precs i preguntes i aquesta cronista accidental, sempre aprenent de la vida, no se’n va estar de mostrar la contradicció que es plantejava el fet de presentar un llibre sense volum, i que no es podria ni llegir ni adquirir. Alguns comentaris més al respecte per part del public assistent, sorprés i un tant indignat, varen obligar a intervenir al Sr. Xavier Alarcón, qui va indicar que de ben segur que es prepararia una nova edició, doncs sabia que la llibreria Robafaves n’havia demanat.\nNo obstant, com una gran majoria dels presents era gent de Fe i per tant de missa, de ben segur que l’Esperit Sant va ajudar a apaivagar l’enuig i l’esdeveniment va acabar ben pacíficament, tot explicant Xavier Alarcón algunes anècdotes que el llibre reflecteix, i la copa de cava de rigor.\nServeixi com a colofó final que per a la realització d'aquesta crònica sobre l'exposició i la “presentació” del llibre, la lectura del volum ha estat altament edificant, molt il·lustrativa, perfectament entenedora, amena i curiosa de llegir. La lectura d'aquest volum podrà permetre a més d'un – si és que el poden adquirir o llegir, inepedenment dels que l'autor en reparteixi– contemplar la Setmana Santa i els seus Misteris, des de l'òptica del coneixement, la tradició i la Fe.\nPosted by Marta Teixidó at 2:48 PM No comments:\nSETMANA SANTA... EN EXPOSICÓ (I)\nVeritablement, contemplar al bell mig de la primera planta de l’Ateneu Caixa Laietana el pas de la Mare de Déu dels Dolors, pertanyent a la Germandat de Jesús Captiu, “reluciente como los chorros del oro”, pot semblar sobtat i estrany. No és l’entorn habitual, i pel recolliment espiritual que impliquen les talles i les imatges processionals, sembla “fora de lloc”.\nPerò en absolut desmereix l’entorn. Ben al contrari, l’Ateneu Caixa Laietana ofereix fins al proper 20 de març una exposició única, tant per la temàtica com per la procedència dels elements expositius: Setmana Santa, Pas a Pas.\nEl passat 10 de febrer va tenir lloc la inauguració de la mostra, que compte amb la participació de les nou confraries de Mataró, inclosos Els Armats, i que ha estat coordinada per la Comissió de Setmana Santa Mataró – que enguany celebra el seu XVé aniversari – i al fet que la capital del Maresme es convertirà durant els dies 25, 26 i 27 de febrer en la seu del V Congrés Català de Congregacions, Confraries, Germandats.\nLa inauguració va estar precedida per la benedicció de l’exposició per part l’arxipreste de Mataró, Mn. Josep Segimon, seguit del torn de discursos, de lo més ensopit que es poden imaginar, i no per la seriositat del tema, sinó perquè la pràctica oratòria dels parlamentaris en qüestió, era més que qüestionable. Més haguéssim guanyat de resar el rosari.\nI mira que hi havia públic com per poder lluir-se: gent de totes les edats pertanyent a les diverses confraries, gent de missa, gent del carrer, entitats varies, els polítics, que no es digui que no ens fem la foto, a excepció de: Atenció Ladies and Gentlemen no s’ho perdin: DE L’ALCALDE i DEL REGIDOR DE CULTURA. Ohhh!!! Però mira per on, no els varem trobar a faltar. Ja es hora que ens acostumem a canviar de personatges. L’alcalde l’anomenaven candidat – i no hi havia més dies? – i el regidor de cultura estava malat (és d’esperar que ja estigui del tot recuperat)\nBoter de Palau, en representació de l’entitat de crèdit, i com a president de la mateixa –segons vox populi aviat en propera substitució, per acabament de mandat – va destacar la polivalència de la sala per acollir tota mena de mostres.\n“Setmana Santa Pas a Pas, però com que soc vell, diria que Misteri a Misteri”, indicant tot seguit la distribució expositiva de les dues plantes, per recordar a continuació les seves pròpies vivències de l’entorn processional. “on hi participava tota la ciutat (...) Aquesta exposició mostra aspectes històrics i documentals".\nTot informant als presents de la presentació del llibre escrit pel bibliotecari de la Biblioteca Episcopal del Seminari de Barcelona, (això no es va dir però ho se jo), Xavier Alarcón, i prologat pel doctor en història contemporània, Ramon Reixach, Boter de Palau continuar comentant diversos aspectes de la Setmana Santa, com el calendari processional, tradicions molt arrelades com la “d’anar a matar jueus”, les repercussions del Concili Vaticà II en referència a aquest esdeveniment. Tot i així “les processons son un acte de professió de Fe, però també un exemple de participació col·lectiva i de cohesió social, amb el fet d’aglutinar gent de diverses procedències que realitzen un esforç en sortir al carrer...”\nBoter de Palau va acabar la seva intervenció, tot remarcant el fet de contemplar el fet processional i el seu entorn com a “manifestacions vitals que des defensen més des de la Fe que del racionalisme”, del procés d’integració que han constituït les processons – en aquest moment es va mostrar colpit d’estar parlant a un auditori amb la presència imponent del pas de la Mare de Déu dels Dolors – i finalitzar amb els felicitacions de rigor.\nSETMANA SANTA... EN EXPOSICIÓ (II)\nA continuació, Josep Jubany, president de la Comissió Setmana Santa de Mataró va accedir al seu torn de paraula, tot parlant del XVè aniversari de la mateixa, i de com amb el pas dels anys, a través de la seva organització la processó general de Divendres Sant s’ha constituït en un esdeveniment que mou a l’entorn de 50.000 persones en tot Mataró. “Hem fet història i volem continuar fent història. I si parlem d’història hem de dir que cada una de les imatges té història des de la seva creació..."\nAbans dels agraïments de rigor, Jubany va fer esment de diverses característiques del congrés a celebrar el proper cap de setmana.\nI finalment el torn de discursos va acabar amb el del segon tinent d’alcalde de la ciutat, Francesc Teixidó, en substitució de l’alcalde, absent pels motius esmentats i a qui va excusar.\nI la veritat és que aquesta cronista accidental no havia tingut ocasió d’escoltar al “tocaio” de cognom en funcions oficials. I espera sincerament que no es presenti cap més oportunitat de tornar-lo a escoltar, perquè va ser ensopit, avorrit i inaudible, doncs el xicot parla tan baix que des de les alçades de l’Ateneu, les ondes de la seva parsimoniosa veu no arribaven.\nVa començar tot dient que: calia fer una explicació en conjunt sobre els actes de Setmana Santa, tot el funcionament de la mateixa, el fet d’acollir Mataró el V Congrés i etc., etc., perquè l’atenció ja es va perdre, demès afegir-hi el “passotisme discursal” del públic assistent, cansat del mateix tarannà, i que es va posar a fer la discutida, com si estigués al cafè. Mala educació? Falta de respecte?. Total, el Teixidó el que va dir era poc i lo poc que va dir no valia res i passem de polítics.\nEn referència a l’exposició, pot semblar que l’Ateneu s’hagi convertit en una “sucursal” de la litúrgia catòlica – cal recordar que a principis de desembre, les figures del pessebre varen tenir cabuda al mateix espai, i ara ho fan les imatges de Setmana Santa – i davant els temps tan anticlericals que s’estan vivint, poder contemplar els diversos ornaments, estendards, la Verònica de Jordi Arenas, rebutjada en el seu moment per ser massa dona i poc “verge”, els “Armats per un tubo”, vestits processionals, túniques, mantells meravellosament brodats i sobre tot imatges com la del Misteri de l’oració de l’Hort, o els angelets que formaren part d’aquella rebutjat pas de la “Verònica” i un esplèndid reportatge fotogràfic d’antigues processons, es absolutament frapant, tant per la perfecte harmonia de tot el conjunt expositiu com perquè silenciosament, tots tenim la nostra Fe, i sentiments religiosos més profundament arrelats dels que molts poden demostrar.\nEXPOSICIONS (Tàpies) i SUBHASTES (Artinternacional.com)\nFins al passat 16 de gener, la Fundació Palau i Fabra de Caldes d’Estrac va acollir de forma temporal la mostra Antoni Tàpies: Mirant la mà... on es varen exposar un conjunt de 43 obres originals, datades entre el 1998 i el 2008, distribuïdes en dos àmbits, un d’ells el que va donar títol a la mostra i l’altre corresponent a obres realitzades entre el 2007 i 2008.\nGràcies a la col·laboració del pintor, poeta i assagista Pere Jaume Borrell i Guinart, més conegut artísticament com Perejaume, i l’excel·lent disposició d’Antoni Tàpies, el visitant va poder contemplar una obra on malgrat el pas dels anys, Tàpies - que continua amb un estil propi dins l’avantguarda, sense influències externes i marcant tendència- va exposar com la seva particular simbologia i el seu singular concepte d’espiritualitat, van units... de la mà: mans constructores, mans benèvoles, mans destructores, mans tendres, mans brutes o mans netes, mans lligades, mans i peus... gest i abstracció, expressió i moviment en perfecta cohesió amb la forma anatòmica humana.\nTot i que Tàpies és prou conegut per la seva pintura matèrica – pintura abstracta realitzada amb materials diferents als tradicionals – en aquesta mostra, justament segueix la “tradició”. La majoria d’obres estan realitzades principalment en tinta i llapis sobre paper, tot i que si pot trobar alguna combinació com pintura, vernís i collage.\nÉs oportú deixar que les paraules de Palau i Fabra, que es poden llegir en una de les cartes exposades, datada el novembre del 1987, parlin de l’obra de l’artista: “El llenguatge de Tàpies oscil·la entre el tacte visual i el tacte digital. L’ull pot veure, però també pot tocar. Molt sovint, l’esforç de l’artista se centre en l’obtenció d’aquest tacte visual, d’aquest cridar-nos l’atenció a través d’una materia o d’un objecte, que esgarrinxarà la nostra mirada, que la importunarà i la retindrà (...)”. El dia de la clausura, l’artista Antoni Llena va realitzar una visita comentada.\nSi l’obra de Tàpies es pot visitar, també es possible, si així es desitja, adquirir-ne de forma ràpida i discreta, mitjançant les anomenades subhastes on line. La firma ART INTERNACIONAL (http://www.artinternacional.com/), de Mataró, és una nova plataforma, activa i directa, que amb criteris de màxim de rigor i professionalitat, ofereix a través de la seva web, la possibilitat d’adquirir, a preus interessants, dibuix o pintura dels segles XIX i XX, obra gràfica del mateix període, o articles de joieria i rellotgeria. Una forma molt més dinàmica, moderna i àgil, sense limit de temps, que evita l’assistència presencial a una sala de subhastes, i que acosta l’ART a qualsevol ciutadà, incondicional del mateix, o entusiasta de les antiguitats, sense que s’hagi de tenir un patrimoni elevat, però que es vulgui sentir posseïdor d’una part de la creativitat humana.\nSETMANA SANTA... EN EXPOSICIÓ (III) - Presentació ...\nI en acabar, li va tocar a l’autor del llibre, X...\nEXPOSICIONS (Tàpies) i SUBHASTES (Artinternacional...


Blanes confidencial – Diari de Blanes\nCategory: Blanes confidencial\nby DdB · Published 26 d'abril de 2018\nPle municipal. Posposat el debat Pressupost 2018\nDARRERA HORA: El ple de l’Ajuntament de Blanes (Selva) d’aquest mes d’abril no votarà els pressupostos municipals per a aquest any. La decisió l’ha presa l’equip de govern després de veure, durant la junta...\nby DdB · Published 30 de novembre de 2017\nDARRERA HORA: Mario Ros s’ha convertit aquest dijous al vespre en el nou alcalde de Blanes (Selva). El número cinc de la llista del PSC a les passades municipals s’ha imposat amb el vot...\nMÉS DARRERA HORA: Miquel Lupiáñez, alcalde de Blanes des del juny del 2015 i militant del PSC des de fa més de 20 anys, ha anunciat aquest matí en roda de premsa el què...\nDARRERA HORA: 4 PSC, 2 C’s, 1 PP fan set, i els 4 PDeCAT aprovant l’ordre del dia des de fora. En Lupi ja té els 11. Més content que un gínjol! (Fins on...\nby DdB · Published 25 de juny de 2017\nImatge BBC amb transparència DdB A la Junta de Govern Local de l’Ajuntament de Blanes es va tractar la resolució del procediment incoat en relació amb les actuacions d’investigació seguides per l’Oficina Antifrau...\nby DdB · Published 26 de març de 2017\nMoguda al lideratge de l’oposició\nJoan Salmeron Crosas, regidor i portaveu d’ICV-EUiA a l’Ajuntament de Blanes es prejubila del BBVA. Sense obligacions laborals, se’n va a viure a l’Alt Empordà, al poble de la seva actual parella. D’altra banda,...\nby DdB · Published 17 de març de 2017 · Last modified 29 de març de 2017\nEl cas Palau a Blanes\nImatge Fotomuntatge DdB A les envistes dels llistats d’adjudicacions, i donacions, quadrant dates, la Ciutat Esportiva de Blanes podria haver donat lloc a comissions del 3% El diari EL PAIS ha desplaçat un redactor...


1-10 de 564 resultats\nRecursos en línia (541)\nRecursos físics (23)\nComenta'l - 413 Visites\nComenta'l - 397 Visites\nComenta'l - 150 Visites\nComenta'l - 96 Visites\nEn guàrdia! / Història de l'automobilisme a Catalunya\nEn Guàrdia! tracta durant una hora setmanal aquells fets de la Història de Catalunya més lligats amb l'aventura, amb l'acció, amb l'emoció. Conduït per Enric Calpena i en companyia del professor d'Història Contemporània de la UAB, Oriol Junqueras, En Guàrdia! convida cada setmana un coneixedor de la matèria, ja sigui des d'una vessant històrica o bé des d'un punt de vista més lúdic i aventurer.[+]\nEn Guàrdia! tracta durant una hora setmanal aquells fets de la Història de Catalunya més lligats amb l'aventura, amb l'acció, amb l'emoció. Conduït per Enric Calpena i en companyia del professor d'Història Contemporània de la UAB, Oriol Junqueras, En Guàrdia! convida cada setmana un coneixedor de la matèria, ja sigui des d'una vessant històrica o bé des d'un punt de vista més lúdic i aventurer. En aquest capítol es parla sobre la història de l'automobilisme a Catalunya amb Carles Santacana.[-]


El CD Ebro desborda El Clariano - loclar\nEl CD Ebro desborda El Clariano\n18 Nov. 2018 19:11 | DEPORTES - ONTINYENT CF\nL'Ontinyent perd 0-2 contra el CD Ebro amb dos punts en la segona part\nL'Ontinyent afrontava el primer partit a casa amb Vicente Parras com a entrenador i no ha pogut oferir una victòria al seu públic, ja que el CD Ebro, que arribava com a cuer del grup III, ha aconseguit una victòria 0-2 que li serveix per a abandonar l'últim lloc de la classificació i deixa a l'Ontinyent a tan sols dos punts de la promoció de descens, que ocupa el Teruel, equip que serà el seu rival la setmana pròxima.\nEl partit s'ha decidit en la segona part, amb els gols de Sandro i Sergio Cortés\nEn la primera part, l'Ontinyent ha disposat d'ocasions per mitjà de Sergio Albiol (20), Calahorro (23) i Julen Monreal (30). Poc després ha respost l'Ebro amb una doble ocasió.\nEn la segona part, corria el 51 quan ha arribat el primer gol de l'Ebro, després d'una falta rebutjada que empalma Sandro per a batre a Craviotto. Vicente Parras ha mogut la banqueta amb la retirada de Juan Calahorro per a donar entrada a Tito Malagón, que ha sigut un dels quals més ha canalitzat el joc d'atac local.\nRaúl González, ex de l'Ontinyent, ha marcat però el gol no ha pujat al marcador per fora de joc. En el 80, l'Ontinyent ha tingut l'empat per mitjà de David Torres després d'una pilota que Juanan ha baixat de manera acrobàtica. Del possible 1-1 s'ha passat al 0-2 en el 85, amb el gol de Sergio Cortés.\nLa derrota fa que el partit del cap de setmana pròxim davant el Teruel cobre major importància per a l'Ontinyent CF, ja que l'equip aragonés ocupa lloc de promoció de descens, amb només dos punts menys que l'Ontinyent.\nL’Escola d’Estiu del Club Martínez Valls Basquet Ontinyent compleix 20 anys\nLa Penya Valencianista anima a seguir la final de la Copa del Rei a socis i simpatitzants\nEls promotors del nou club de futbol i les penyes es reuneixen per a perfilar i consensuar el projecte


Els sots ferèstecs de Raimon Casellas, ara en anglès | Eva Bosch\nEva Bosch. Londres.\nEl proper dimecres 27 de gener, a dos quarts de set del vespre, el King’s College London (Strand Campus K0.20) acull la presentació de la novel·la, traduïda per Alan Yates a l’anglès, Dark Vales (Els sots feréstecs), de Raimon Casellas, en la qual participaran Eric Lane, director de Dedalus Books, John London, de la Queen Mary University, i Eva Bosch, editora del llibre. L’acte, que serà gratuït i tindrà begudes i refrigeri per a tothom, anirà acompanyat de música catalana modernista, interpretada per la pianista Maite Aguirre.\nRaimon Casellas vist per Ramon Casas | Foto: MNAC\nL’altre dia pensava què podia dir al públic britànic sobre la novel·la de Raimon Casellas Els sots feréstecs, escrita a finals del segle XIX, perquè el King’s College London en presentarà la traducció a l’anglès a la capital d’Albió. Caldria explicar en vint minuts per què aquest llibre és tan important i convèncer l’audiència perquè el compri. A casa nostra s’ha escrit extensament sobre la importància del Modernisme, i com diu Maria Campillo, calia aclarir les subtilitats d’un mal anomenat “naturalisme rural” que resulta ser simbolista. No solament els nostres estudiosos, també Alan Yates, traductor de l’obra i professor emèrit d’estudis catalans, va ser pioner a portar la nostra cultura més enllà de les costes mediterrànies. Fora dels cercles especialitzats, però, ningú coneix Casellas. Jordi Castellanos, estudiós de la història i la cultura catalanes, va dedicar la seva vida a donar a conèixer la vàlua de la nostra cultura i molt especialment la novel·la de Raimon Casellas, obra oblidada durant molts anys. Malauradament Castellanos va morir sense veure publicada aquesta excel·lent traducció i li devem a ell la promoció d’aquest llibre. Em cal explicar tot això, deia, sense fer-me pesada i convèncer els londinencs que haurien de llegir Dark Vales.\nSovint a l’escola on treballo els nens que estudien llengües modernes em pregunten per què Catalunya vol ser independent. Dissortadament encara hi ha una gran majoria que ni sap que el català i el castellà són llengües distintes. Sols des de fa poc som notícia. Ens comparen amb Escòcia, que és el que coneixen. Els explico que no tothom vol la independència, que molts de nosaltres ens hem tornat independentistes a bufetades. Hauria estat independentista Raimon Casellas? No ho sé. Però el que si sé és que va viure i morir defensant la cultura i la cultura no té fronteres. Casellas criticava la Catalunya carca, les forces del poder on hi havia i hi ha tanta corrupció com a les castellanes. Ell, com tants d’altres, volia, com va dir Miró, una Catalunya internacional. Aquest és el gran absurd, perquè tal com estan les coses és difícil d’imaginar-la.\nPensava, però, que potser llançant-me directament als personatges dels Sots podria pintar un quadre força encertat de la Catalunya rural de la fi del segle XIX, així com un retrat dels catalans avui. Aquest procés potser donaria al llibre el mèrit que mereix tot i deixant el lector lliure de decidir tant el missatge del contingut com la seva catalanitat.\nEl vell Aleix de les Tòfones és el primer personatge que ens presenta Casellas; el jaio sembla que tingui més de cent quinze o de cent vint anys, viu miserablement en un casalot abandonat. Guarda els diners sota terra i sempre se li cargola per sobre un furó. Els nens li tenen por i els bosquerols de bona gana li donarien una garrotada per fer-lo caure per algun barranc i prendre-li els diners. L’Aleix és el català garrepa, fort com un roure, solitari i enigmàtic. La seva vida consisteix a trobar i vendre tòfones, un dels menjars més sofisticats d’Europa. L’Aleix fa el que vol, entra i surt, desapareix i torna i “els hi fa la figo a tots”. Casellas ens diu que “la teulada del Romaní, plena de forats, és com un cel brodat d´estrelles”. L’Aleix sap que “les tòfones trien els indrets més amagats, els ermots més solitaris i els claps de terra més tristos, orejats però per l’aire i ben escalfats pel sol del migdia..” i ell fa el mateix. Un bon dia se’n va i durant mesos i mesos ningú no en sap res, però de sobte torna, miserable, tot espellifat i tot brut i es planta a davant dels bosquerols parant la mà demanant caritat, donant a entendre que ha rebentat tots els diners. Què ha passat exactament no ho sabem i Casellas ens deixa que ho decidim nosaltres mateixos.\nCasellas va escriure aquest llibre agrupant uns contes que ja havia publicat al diari on treballava i així és com va fer la primera novel·la modernista. L´Aleix és l´home que segons els bosquerols havia estat enterrat unes quants vegades. Durant tota l´obra, Casellas ens parla del camí de la creu, un camí que porta a tots els indrets on hi ha masies, casalots i barraques. Es un camí sempre net i lliure d´entrebancs perquè és el que segueixen tots els morts per poder arribar al fossar i a la pau eterna. La presència de la mort és pertot arreu, el so de les campanes, les foscors de la vall a l’hivern, la manca de mitjans dels pobres resignats al seu destí per llei de Déu.\nMariagna i Josep són els servents de la rectoria de Sant Pau. Des de menuts han après a servir l’amo, sigui qui sigui, i no són pas capaços de pensar més lluny d’aquí. Em recorden la meva àvia, que sent adolescent va començar a servir i quan tenia vuitanta anys i gairebé no es podia ni moure, si la senyoreta Montserrat -que era una mica més joveneta que ella- venia a visitar-la, s’agafava als braços de la butaca per aixecar-se en senyal de respecte. El servilisme és un tema universal, una malaltia amb greus conseqüències. Sovint l´esclau alliberat romandrà a ca l’amo perquè no sap què fer-ne, de la llibertat, i Casellas ho qüestiona. Cada personatge és un esbós de l´absurd de la condició humana amb totes les seves conseqüències.\nA l’hivern quan els sots i clotades s’omplien de foscor, a part de lluitar contra la misèria i el fred, calia protegir-se també de les pluges: “els dos avis s’havien hagut tots dosets de defensar contra l’aigua traïdorota que entrava pertot arreu. «Valga’ns Déu de la Creu!» «que per sempre ens valgui, amén!». La pregària retòrica era l’única esperança, l’únic consol. Aquesta total i compulsiva resignació beneïda per l’Església catòlica, Casellas la fa universal. Els jaios són els treballadors resignats que fan cua en línia cap a les fàbriques de Fritz Lang, un dia rere l’altre, amb l’esperança d’un miracle.\nA mossèn Llàtzer sovint se l’ha comparat amb el Quixot. L’home honrat, ple de passió per la vida, ple de bones intencions. Primer aspira a omplir la ment dels bosquerols amb la paraula de Déu. Un Déu ple de generositat de vida, de llibertat, però de mica en mica es conforma a fer-los sentir quelcom noble encara que sigui a través de la por de l’infern o la ira de Déu. Llàtzer moriria content si hagués pogut aconseguir veure en els bosquerols una petita mostra de sentiment però l’únic que els fa moure és la ferum de la carn. La puta de la Pedralba és la Saraghina de Fellini, la dona perseguida per batlles i massa rebregada i miserable per trobar clients fora dels “termes espadats i costeruts” de Montmany. Roda-soques té poder absolut per sobre de Déu, del mossèn i de les dones del Serrat, i ella ho sap.\nAl final de l’obra, igual que amb l’Aleix, Casellas deixa el lector amb mossèn Llàtzer ajagut al llit, i mentre els jaios van fent cerimònies religioses la meuca entra a l’estança, mira amb fàstic el sacerdot, gira cua i se’n va arrossegant amb ella el Carbassot seguit de l’Aleix, i tots els altres, abandonant mossèn Llàtzer entre les muntanyes negres. És per això que el llibre és únic. Enmig de la foscor més tenebrosa, Casellas crea l´artista capaç de superar els inferns més dantescos i les penúries més extremes alimentat per la imaginació de la bellesa del paisatge i la fe immensa en l´esperit i l´amor humà i diví. Llàtzer creu en l’home i està disposat a qualsevol cosa per alliberar-lo de si mateix. Sols el lector pot decidir el destí de mossèn Llàtzer.\nEls sots feréstecs Raimon Casellas


christakis | Deixant Rastre.\nArxiu d'etiquetes: christakis\nLa cultura Modifica els Gens\nEl metge nord-americà Nicholas Christakis parla del paper sobredimensionat dels gens, l’efecte del contagi social i la velocitat aclaparadora de l’evolució humana.\nProfessor, podem preguntar-vos com van els vostres pares?\n—Mon pare té setanta anys i passa mig any a Creta i mig a Filadèlfia. Ma mare, per desgràcia, va morir a 47 anys. Els metges li van diagnosticar el 1968 la malaltia de Hodgkin, un tumor maligne del sistema limfàtic. Hi va lluitar durant vint anys, fins que va morir el 1987. Jo ara tinc 46 anys, i és molt interessant d’arribar a l’edat en què va morir un dels teus pares.\n—Us preocupa sentir això que diuen molts metges, que caldria buscar-se els pares amb cura si volem viure més temps?\n—La longevitat s’hereta només fins a un cert punt. Les últimes investigacions mostren que no és ni de bon tros predestinada genèticament.\n—Aleshores, per què la genètica cerca els gens de la longevitat en la sang de persones centenàries?\n—Ningú no dubta que hi ha famílies longeves. Però darrere d’aquestes investigacions, la quimera per una predeterminació genètica ens oculta que trobaríem, sens dubte, gens que ens confondrien sobre quants anys viuríem. Ací es reflecteix el somni ancestral de la humanitat: poder dominar la mort, si sabem quan hem de morir. La genètica és com una nova religió que pretén poder explicar-ho tot.\n—Per què hi sou contrari?\n—En un dels meus estudis favorits es va investigar la longevitat dels ancians en pobles de muntanya. Els científics també van visitar aquells pobles. En alguns, els bancals eren a la mateixa altitud que les cases. En uns altres, els bancals es trobaven dalt i baix del poble. La conclusió fou que els llauradors amb bancals a banda i banda vivien més temps que no els qui tenien les terres només a un costat, perquè estaven obligats a fer més esforç físic i recórrer més metres d’altitud. La longevitat d’aquells llauradors no la determinaven els gens, sinó l’entrenament físic.\n—Aleshores, no anireu a fer-vos seqüenciar el genoma?\n—[Riu] Si algun dia costara menys de 1.000 dòlars –i encara n’hauríem de parlar–, aleshores podria rumiar-m’ho, però tan sols per diversió. En cap cas no m’hi gastaria gaires diners, en això. Aquests negocis viuen sobretot de la quimera de la gent de poder canviar la vida si coneixem la seqüència genètica.\n—Aleshores, per què el vostre col·lega George Church, genetista de la Harvard Medical School, ha fundat l’empresa Knome per a oferir la seqüenciació del genoma? El servei costa 350.000 dòlars i, segons Church, val això que costa.\n—Què n’he de fer jo, aleshores, de determinades variacions genètiques en el meu genoma? Sembla absolutament clar que en el nostre temps de vida no ens trobarem en condicions de modificar el genoma humà. Podem moure’ns i menjar amb prevenció, podem dormir prou i rentar-nos les dents. També podem evitar els cigarrets i les drogues i no beure tant. Tot això és bo: no cal gastar-se 350.000 dòlars per a saber-ho!\n—En una contribució vostra al British Medical Journal, afirmeu que la investigació genòmica i la genètica només produeixen bufes d’aire, que els resultats són inflats.\n—No discutesc els progressos de la genètica. Però si realment volem comprendre què afecta la nostra salut, aleshores trobem que el 30% dels factors depenen dels nostres gens o de l’entorn en l’úter matern. No totes les afeccions congènites tenen una causa hereditària: si la mare passa fam durant l’embaràs, això té conseqüències per al xiquet tota la vida.\n—Quins són els altres factors?\n—El 15% tenen a veure amb les circumstàncies socials; per exemple si ens eduquem en hàbits poc saludables. En el 5% de casos, l’entorn afecta la nostra salut, com ara l’exposició a productes tòxics. En un 40% , però, la nostra salut depèn dels nostres hàbits: fumar o beure alcohol, menjar massa o malament. Només el 10% es deuen a una predisposició clínica.\n—Això vol dir que hom pot fer més per la pròpia salut que no pas el millor metge?\n—El nombre de malalts de patologies hereditàries és minúscul; però també ací trobem aquesta inflació de la predeterminació biològica. Hi ha metges i biòlegs que situen els gens al centre de tot i alimenten la il·lusió que, si algun dia arribem a controlar els gens, haurem trobat la font de l’eterna joventut.\n—Qui és el pare d’aquesta visió?\n—No ho sé. Però mireu el pressupost de R+D del servei de salut dels Estats Units: la major part de la dotació es destina als factors no genètics, com ara programes d’alimentació i esport. Ara, això no és el cas. També trobem un desequilibri entre les despeses sanitàries i les autèntiques causes de les malalties. Això és, senzillament, perquè la biologia és moda. A mi també m’arriben sovint comentaris com ara que no hauríem d’estudiar les conseqüències sanitàries de la pobresa, perquè no podem eradicar-la. Tanmateix, tampoc no podem reparar els gens, i en canvi destinem sumes astronòmiques a investigar-los.\n—Quin mal hi ha a voler comprendre quina funció té cada gen?\n—No cap, però sóc del parer que ens hem d’apartar de la fixació actual de desxifrar gens específics. Molt prompte coneixerem tots els 25.000 gens de l’ésser humà. Però, com funcionen entre si? Per a respondre aquesta qüestió ha aparegut un nou paradigma, que anomenem biologia de sistemes. I, així mateix, apareix en sociologia una disciplina que investiga les xarxes socials, és a dir, com col·laboren els éssers humans entre si per construir una societat. Ja siguen gens o bé persones, es tracta de saber com unitats petites arriben a compondre unitats grans.\n—Un punt de fricció en la lluita contra les causes de la malaltia és l’obesitat. Els genetistes han descobert una variant del gen FTO que regula la massa adiposa. Segons alguns investigadors, qui hereta aquesta variant per línia paterna i materna té el 67% de probabilitats de ser obès.\n—Permeteu-me de deixar ben clara una cosa. Els gens no expliquen com hem arribat a aquesta epidèmia d’obesitat. Els nostres gens no han canviat aquests darrers trenta anys, però la taxa d’obesos als Estats Units en aquest període s’ha duplicat! El creixement, per tant, cal buscar-lo sobretot en factors socials: els aliments s’han abaratit i ara tenen una composició que no tenien abans; moltes ciutats es construeixen de manera que la gent a penes si hi pot transitar a peu. A això cal afegir-hi les xarxes socials que hem investigat. Si en un grup l’augment de pes es converteix en norma, llavors la resta també pensen que no passa res si s’engreixen.\n—El nostre pes corporal depèn ara dels nostres amics i coneguts?\n—La nostra conducta es basa en les nostres experiències i en les conductes i experiències dels nostres amics directes: això no és cap novetat. Però també es basa en la conducta de l’amic de l’amic de l’amic. La nostra conducta i la nostra tolerància les influeixen persones que no coneixem personalment, allunyades de tres graus en la xarxa social.\n—Quin tipus de comportament influeixen aquestes xarxes?\n—Hem descobert un seguit de coses, com ara l’engreixament, l’hàbit de fumar o la sensació de felicitat.\n—Això vol dir que serem més feliços si ens fem amics de gent feliç?\n—Sona a contagi social. Com funciona tot això?\n—Les pautes de comportament i els sentiments de la gent són com un estol d’ocells. Els ocells no decideixen si volen de tort o volen dret. Més aviat l’estol mostra la capacitat de prendre decisions. En un estudi hem mostrat que grups sencers de gent canvien d’actitud respecte a l’hàbit de fumar i ho deixen tots al mateix temps, sense dir ni un mot.\n—Resulta més eficaç de canviar l’entorn?\n—Modificar l’entorn acaba afectant els gens. Abans pensàvem que fins i tot moltes generacions constituirien un període massa curt per a modificar els gens, que érem idèntics als nostres avantpassats de fa 100.000 anys. Però ja no ho crec. El millor exemple és la capacitat de processar la lactosa, fins i tot en edats avançades: a mesura que els éssers humans van començar a criar vaques, també van disposar-ne de la llet. Amb això, els homes que toleraven la lactosa van aconseguir un avantatge evolutiu. I, de fet, ara veiem que aquests 3.000 o 9.000 anys s’han produït diverses vegades les mutacions derivades: la capacitat hereditària de tolerar la lactosa s’ha estès perquè la cultura ha canviat.\n—Però les espècies biològiques no s’adapten constantment a l’entorn?\n—Naturalment, però fins ara crèiem que això passava en períodes de centenars de milers d’anys. Sembla, però, que l’evolució es desenvolupa molt més ràpidament, i que fins i tot per a modificacions severes del material genètic només calen uns quants segles. El gen de la mucoviscidosi té a veure amb la nostra capacitat de resistir segons quines malalties infeccioses. Amb la creació de les ciutats, hem creat un entorn en què les malalties es propaguen força bé. Ací trobem, de nou, com han predominat algunes variants del gen, perquè la cultura modifica el nostre material genètic.\n—Per als éssers humans, això implica un avantatge o un inconvenient?\n—No cal que ens llevem les ulleres tan sols perquè cada vegada hi veiem menys. Que la cultura canvia els nostres gens és, en primer lloc, només una observació, però que comporta riscos inquietants. Les circumstàncies socials podrien conduir a comunitats humanes genèticament afavorides. Posem per cas que la vida a les ciutats fora particularment beneficiosa intel·lectualment i fera els ciutadans més intel·ligents. Si això fora veritat, llavors en unes poques generacions apareixerien éssers humans que haurien integrat aquest avantatge de la vida a ciutat en els seus gens. Aquesta superioritat enfront dels habitants de les zones rurals seria un desenvolupament sorprenent i preocupant.\n—Professor, gràcies per aquesta conversa.\nJörg Bleck (© Der Spiegel) Publicat a Els Temps 10 set 2008\nAquesta entrada va ser publicada a cultura, genetica i etiquetada christakis el 14 Setembre, 2008 per deixantrastre.


El canvi horari permetrà estalviar 29 milions - Notícies Economia - Notícies Economia - e-notícies\nEconomia · 24 de Març de 2011. 13:24h.\nLa matinada del proper diumenge el rellotge s’avançarà una hora a les dues del matí\nDiumenge es canvia l'hora\nLa matinada del proper diumenge, 27 de març, el rellotge s’avançarà una hora a les dues del matí, que passaran a ser les tres. Aquesta mesura, que s’aplica de manera coordinada a tota la UE, està destinada a disminuir la despesa energètica relacionada amb la il·luminació artificial mitjançant l’adaptació de l’horari a les hores de llum natural. Segons l’Institut Català d’Energia (ICAEN), l’horari d’estiu suposarà un estalvi de 29 milions d’euros (impostos inclosos) a Catalunya durant els set mesos que estarà en vigor, principalment en el sector domèstic, en el qual es concentren el 90% dels efectes generats per la mesura.\nSegons les dades de l’ICAEN, l’estalvi causat pel canvi d’horari se situarà entre els 10 i els 11 euros per llar, ja que permetrà reduir un 10,3% el consum en il·luminació. Tot i que les millores en l’eficiència han anat reduint el pes de la il·luminació en el total del consum energètic de les llars, fins a situar-lo a l’entorn del 7%, l’estalvi en aquest capítol es pot incrementar mitjançant un ús responsable de l’energia, que es posa en pràctica en mesures com adequar el tipus d’il·luminació a cada necessitat o bé la instal·lació de sistemes electrònics de regulació del consum elèctric. El canvi horari també permet estalviar energia en els serveis, el comerç i la indústria.\nLa diferenciació entre l’horari d’estiu i el d’hivern, que es posa en pràctica a una vuitantena de països de tot el món, es va iniciar l’any 1974 com a mesura d’estalvi davant de l’encariment del petroli i, per tant, de l’energia. Des de l’any 1980, la Comissió Europea es responsabilitza d’harmonitzar els canvis horaris a Europa. La Comissió Europea actualitza i renova aquesta norma, si s’escau, cada cinc anys.\nNomés se salven 'la Caixa', Santander i BBVA\n#1 Grimm, Barcelona, 24/03/2011 - 19:27\nPer qu?no feu b?a vostra feina? Espanya est?nclada a l'Horari d'Europa central mesura que es va prendre despr?dela segona Guerra mundial i que es va dir que s'esmenaria. No solament no aprofitem les hores de sol, sin?e malgastem diners a l'hivern, i l'horari no permet la conciliaci?


Jordi Romagosa i Nebot: El Pilar d'Almenara\nEntre les poblacions de Tornabous i Agramunt, per carretera LV-3231, es passa pel petit nucli d’Almenara Alta. Un xic més amunt, en direcció a Agramunt, es troba una torre de guaita i defensa coneguda com el Pilar d’Almenara, que sembla ser que era la torre mestra de l’antic castell.\nHi ha un aparcament a peu de carretera i el trajecte fins la torre és tan sols de mig quilòmetre aprox.\nLa torre té 15 metres d’alçada i uns 7 de diàmetre i presenta una entrada a mitja altura, que en dificultava l’entrada en cas d’atac. Actualment unes escales metàl•liques permeten accedir-hi amb comoditat. A l’interior hi ha una altra escala vertical que permet accedir al pis superior. La panoràmica que es veu de la comarca de l’Urgell és prou atractiva.\nA uns 300 metres de la torre es troben les restes de l’església romànica de Sant Vicenç d’Almenara.\nObserveu l'escala lateral per entrar-hi\nL'aparcament (a dalt a l'esquerra), la torre (a baix) i l'església (a baix a la dreta)\nPer imprimir fotografies, visiteu:\nPublicat per Jordi Romagosa Nebot a les 12:45


Si parem atenció, la natura desperta emocions, no només per la seva composició paisatgística, sinó per la banda sonora que l’acompanya. Una melodia canviant al llarg del dia i l’època de l’any però que dóna profunditat i enriqueix la nostra visita. La natura ens convida a escoltar-la, oferint-nos una sorprenent composició musical difícil de representar, fins i tot, per les orquestres més experimentades.\nMalauradament, en els últims anys la contaminació acústica està transformant el paisatge sonor, un terme definit per Murray Schafer, en els anys 70, com el conjunt de sons que formen el nostre entorn. L’investigador canadenc va iniciar el projecte World Soundscape Project on avalua com la pol·lució sonora està modificant el nostre ambient acústic.\nD’ençà d’això hi hagut moltes iniciatives per enregistrar el paisatge sonor. Inclús en el 2012 una nau espacial de la NASA va gravar “el cant de la Terra”, on s’escoltava un fenomen electromagnètic. Per això, des de Natura Local us animem a que, durant la pròxima sortida, cerqueu les petjades sonores de l’entorn per traçar el vostre paisatge sonor.


Màster online de International Affairs and Diplomacy - UOC\nEl màster de Diplomàcia i Assumptes Internacionals permet que els estudiants i els diplomàtics que s'acaben de titular complementin i millorin els seus coneixements i les seves capacitats en matèria de diplomàcia i assumptes internacionals. Aquest màster oferirà tant a diplomàtics i funcionaris de govern com a estudiants i altres agents importants de l'esfera diplomàtica la possibilitat d'actualitzar els seus estudis i la seva formació mitjançant un títol de reconeixement formal combinant el millor de l'educació universitària i de la formació executiva de Nacions Unides.\nTítol: International Affairs and Diplomacy (UOC, UNITAR)\nLa Universitat Oberta de Catalunya es complau a oferir el màster de Diplomàcia i Assumptes Internacionals en col·laboració amb l'Institut de les Nacions Unides per a Formació Professional i Recerques (UNITAR, per les seves sigles en anglès). El nostre sistema en línia ofereix un programa acadèmic per a diplomàtics i funcionaris del govern que intervinguin en assumptes internacionals, com també per a qualsevol persona amb participació en les relacions internacionals i que vulgui iniciar una carrera professional en aquest camp. Amb més de 20 anys d'experiència com a universitat en línia, la UOC ha consolidat la seva reputació gràcies a la qualitat del seu ensenyament mitjançant les tecnologies de la informació i la comunicació. La nostra universitat ha format més de 60.000 estudiants de grau i postgrau de 87 països, la qual cosa ha significat una contribució clau per a l'abast i el valor globals del nostre treball acadèmic. El pla d'estudis descrit en aquest fullet pretén oferir als estudiants una introducció general a assumptes internacionals i a temes geopolítics específics, a més de contribuir a desenvolupar i afermar les habilitats diplomàtiques necessàries per a col·laborar, de forma eficaç i eficient, en governs, organitzacions globals i regionals, agents no governamentals i també en el sector privat. La finalitat d'aquest màster és preparar la propera generació de dirigents del funcionariat, l'empresa i les organitzacions no governamentals internacionals. Quan hagis acabat amb èxit el programa del màster UOC-UNITAR, podràs tractar qüestions relacionades amb la participació internacional en tot un seguit d'ubicacions geogràfiques i per mitjà de múltiples disciplines acadèmiques que et permetran progressar en la teva trajectòria professional. Desitgem sincerament que gaudeixis aprenent amb nosaltres i que es compleixin les teves expectatives acadèmiques.\nVIDEO DE TESTIMONIALS I GRADUATS


Montilla acusa CiU i el PP fer discursos xenòfobs per treure'n rèdit electoral\nEl candidat del PSC, José Montilla, no es nega a parlar d'immigració sempre que sigui per buscar solucions i retreu al PP i a CiU que vulguin treure rèdit electoral de cara les eleccions amb discursos xenòfobs. De la seva banda, la ministra de Medi Ambient, l'andalusa Rosa Aguilar, ha lamentat les crítiques de Puigcercós cap a Andalusia.\n15/11/2010 - 19.59 Actualitzat 15/11/2010 - 22.25\nEl candidat del Partit Socialista de Catalunya, José Montilla, ha assegurat en un míting llampec a Cerdanyola que no es nega a parlar d'immigració, sempre que sigui per buscar solucions a diferència de la dreta.\nMontilla ha retret que per "Artur Mas i el PP són una foto, uns titulars". Pels socialistes els immigrants "són unes persones que tenen drets i també deures i per això cal treballar, no parlar exclusivament quan vénen unes eleccions amb discursos xenòfobs".\nI la ministra de Medi Ambient, l'andalusa Rosa Aguilar, ha lamentat les crítiques de Puigcercós cap a Andalusia. Aguilar ha qualificat d'error "intentar ridiculitzar o criticar un poble" i ha dit que el millor que pot fer el líder d'Esquerra és "demanar perdó". Aguilar participat en un acte del PSC a Santa Coloma de Gramenet.


Index de notícies publicades\nNotícies trobades: 127\n18/12/2015 - Quan arriba el fred, cap a la Fira de l'Avet\n15/12/2015 - De costum familiar a festa popular nadalenca. Les (La Val d'Aran) 24 de desembre.\n01/12/2015 - Atractiu turístic i gastronòmic de primer ordre\n28/03/2012 - Llegenda de Sant Jordi, la donzella i el drac\n28/03/2012 - Trobada anual al voltant del monestir, Corbera de Llobregat\n16/06/2011 - XII Fira de la cirera d’en Roca el proper 24 de juny\n16/06/2011 - IV Jornades gastronòmiques del pop Montroig del Camp i Miami Platja\n13/01/2011 - La calçotada es consolida com la gran festa gastronòmica.\n20/07/2010 - XV Festa del Renaixement a Tortosa\n20/07/2010 - XIII Setmana de promoció dels vins i caves de l'Alt Camp amb DO a Valls\n31/03/2010 - Unes postres tradicionals per tot l'any.\n31/03/2010 - Programa de Comercialització Agroalimentària.\n11/02/2010 - Població catalana i consum d'aliments orgànics.\n11/02/2010 - S'espera vendre més de 5 milions d’unitats.\n07/01/2010 - Impulsat per l’Associació de Productors i Escorxadors.\n07/01/2010 - Editat pel Consell Comarcal de l’Urgell, inclou la temporada de fruites de Lleida.\n06/10/2009 - Arriba a la 11ª edició en què preveu repetir els 70 expositors.\n06/10/2009 - Millora la implicació dels treballadors i una imatge positiva.\n07/09/2009 - Promoció dels productes ecològics Montsià - Baix Ebre\n07/09/2009 - Més joves se senten atrets per l'oferta formativa a Catalunya\n28/07/2009 - 23 i 24 d'agost Sitges celebra la festivitat de Sant Bartomeu\n28/07/2009 - Igualada, cap de setmana més proper al 24 d'agost\n14/07/2009 - Castellar del Riu (el Berguedà), tercer diumenge de juliol\n14/07/2009 - Vilanova i la Geltrú (el Garraf), Pels volts del 29 de juny\n30/06/2009 - Pels volts del 10 de juliol. La festa dels pirates ha començat.\nPàgina: 1 2 3 4 5 6 [»]


Actualitzat 15/05/2019 10:16\nLa Guàrdia Urbana ha detingut un home per abusar sexualment d'una dona drogada al Passeig de Gràcia de Barcelona. Els fets es van produir aquest dimarts a la tarda en ple carrer i la dona podria haver estat sota els efectes de la substància estupefaent coneguda com burundanga, segons avança la Cadena Ser i han confirmat fonts de la Guàrdia Urbana de la ciutat a ElCaso.cat.\nL'abús va tenir lloc al voltant de les sis de la tarda en un dels bancs del Passeig de Gràcia, a la cantonada amb carrer de la Diputació. La policia va rebre l'avís que tres persones estaven assetjant una dona semi inconscient. Quan van arribar els agents, només quedava el detingut, que li estava tocant els pits a una dona que semblava estar sota els efectes d'alguna droga, segons detallen els agents a l'atestat, al qual ha tingut accés ElCaso.cat. L'home estava darrere de la noia abraçant-la i fent-li tocaments.\nEn el moment que els policies van voler identificar-lo, l'home va reaccionar violentament i va haver de ser reduït per tal d'arrestar-lo acusat d'un delicte d'abús sexual i d'un d'atemptat contra l'autoritat.\nMés patrulles per poder-lo detenir\nNo va ser fins que van arribar més patrulles de la Guàrdia Urbana que va poder ser detingut. Durant aquesta detenció, l'home va ferir dos agents de la policia de la ciutat. Un dels policies va rebre ferides lleus i l'altre hagut de causar baixa laboral per les ferides durant la detenció.\nDurant l'escorcoll a l'home, els agents li van trobar diversos bitllets petits que portava amagats en una motxilla, que també van quedar confiscats. Segons la primera investigació policial, es creu que l'home es dedica a la venda de droga, pel fet que els agents van intervenir els diners, un total de 900 euros.\nLa víctima, ingressada al Clínic\nUna ambulància del Servei d'Emergències Mèdiques (SEM) va traslladar la víctima al Clínic, on es va confirmar que la dona presentava indicis d'haver estat drogada amb escopolamina, la droga coneguda com "burundanga".\nLa noia, de la qual no n'ha transcendit l'edat ni la nacionalitat, presentava pupil·les molt petites, no aguantava la verticalitat i era incapaç de mantenir una conversa seguida amb els agents, segons ha pogut saber aquest mitjà.\nLa víctima segueix ingressada a l'espera de poder prestar declaració, segons han explicat font policials a ElCaso.cat. La Guàrdia Urbana ha posat el cas en coneixement dels Mossos d'Esquadra.


21 Febrer de 2013\nRenovem el Compromís de Qualitat Turística\nEl Sistema Integral de Qualitat Turística en Destins (SICTED), és un sistema de gestió de la qualitat que atorga la Secretaria d’Estat Comerç i Turisme del Ministeri d’Economia i la Federació Espanyola de Municipis i Províncies.\nL’objectiu és el de conscienciar els municipis per tal que identifiquin objectius comuns entre els diversos agents implicats, tant si són públics com privats, turístics i no turístics, i promoure’ls conjuntament com un valor de qualitat afegit a l’oferta de la destinació.\nA Catalunya compten amb aquest distintiu:\n• Turisme rur...\n03 Febrer de 2013\nFesta de l' Arròs de Bagà\nFESTA DE L’ARRÒS A LA VILA DE BAGÀ\nPropera edició: 10/02/2013\nVídeo de la festa\nUn any més la vila de Bagà es prepara per viure una de les tradicions més característiques que hem pogut mantenir al llarg del temps “la Festa de l’Arròs”, festa que sabem que se celebra des de la fundació de la vila, en el reculat 1233.\nAleshores era anomenat “l’àpat del pobres”, el dia que la vila oferia un àpat calent a tothom qui ho necessités, fos de la vila o fos forani. Avui és un àpat de germanor on els vilatans i els visitants compartim un plat d’arròs menjat a la plaça, normalment a pe...\n12 Gener de 2013\nEsqui a Alp-2500\nPaquet 1: 1 nit (dormir+esmorzar), taxi, 1 forfait Alp-2500 71,30 € p/p\nPaquet 2: 2 nits (dormir+esmorzar), taxi, 2 forfait Alp-2500 130,20 € p/p\nPaquet 3: 2 nits (dormir+esmorzar), taxi, 1 forfait Alp-2500 84,20 € p/p\nDates: 18-20 Gener / 25-27 Gener / 22-24 Febrer / 1-3 Març\nReserves fins 48 hores abans.\n31 Desembre de 2012\nLa Residència Canina del Cadí se situa en un paratge amb un entorn privilegiat. Esta en plena natura, en una zona neta, amb grans espais oberts, lliures de sorolls i de contaminació.\nDisposen de 34 allotjaments de fins a 15m² on cada gos podrà refugiar-se del sol, la pluja i el fred. També podrà gaudir dels espais d’esbarjo amb gespa, arbres i camins de muntanya.\nVetllen per a la bona alimentació del seu animal i escolleixen sempre productes de primera qualitat per tal d’alleujar-li l’habitual estrès dels primers dies.\nPortin la seva mascota tant si se’n va de vacances com si ne...\n19 Desembre de 2012\nHotels Amics és una iniciativa de Hotel Casa Duaner per agermanar hotels amb uns valors comuns com poden ser la gastronomia o producte autòcton, el tracte familiar, el respecte pel mediambient i l'entorn, entre molts d'altres valors.\nEstem convençuts de que els nostres clients i amics ens ajudaran i estaran contents de poder recomanar i que els recomanem tot una serie d'establiments al llarg de la nostra geografia catalana, espanyola, europea i perque no, mundial.\nTenim el plaer de presentar-vos el 1er establiment amic:\nHotel El Ciervo de María Jesús Onco a Vielha Val d'Aran...


Qui té Déu no li manca res, encara que no tingui res més. Amb Déu la nostra vida ja ho posseeix tot\nBicicletes dificultat mitja: no hi ha desnivells forts però en alguns trams són amb pedra solta i dificulta el trànsit\nAlcanadre: Km 0. Cruïlla carretera N-123: Km 7,2. Pont sobre el tren: Km 9,3. Calahorra: Km 21,5.\nDeixem l’Alberg a la nostra esquerra i ens adrecem al carrer De los Pilares. Seguim recte aquest carrer, que fa una lleugera corba a l’esquerra i després a la nostra dreta. Així travessem el poble fins arribar a la carretera LR-260, que passem en perpendicular. Se’ns acaba l’asfalt i entrem en un camí de carro. Seguim sempre per aquest camí, tot recte al costat d’un magatzem que deixem a la nostra dreta.\nEnviat per Ignaciano_editor el dijous, 06/11/2014 - 05:11\nDesnivell acumulat pujant: 314 m. Desnivell acumulat baixant: 264 m.


Barca do Lago - Vilamoura Vilamoura Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nBarca do Lago - VilamouraCaminho Do Lago, Urb. Barca Do Lago, Bloco 7 (37.094747, -8.124696), Afores de Vilamoura, Vilamoura, Portugal, 8125-423 - Veure al mapaExcel·lent8,7Basada en8comentarisBarca do Lago - VilamouraVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 16 fotos\nSituat en el cor de Afores de Vilamoura, Barca do Lago - Vilamoura és un lloc ideal des d'on descobrir Vilamoura. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Vilamoura. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar, instal.lacions de barbacoa. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Barca do Lago - Vilamoura.


Unitat 14. el franquisme creixement econòmic i immobilisme polític (1…\nUnitat 1. el segle xviii by Julia Valera 7902 views\nUnitat 11. la segona república i l... by Julia Valera 41108 views\nUnitat 9. transformacions econòmiqu... by Julia Valera 17132 views\nUnitat 12. la guerra civil (1936 1939) by Julia Valera 38207 views\nUnitat 15. transició, democràcia i ... by Julia Valera 14663 views\n1. Unitat 14: El Franquisme: creixement econòmic i immobilisme polític (1959-1975) Júlia López Valera\n2. S U M A R I  Entre el 1959 i el 1975, l’economia espanyola, i sobretot la catalana, creix a un ritme sense precedents.  Espanya s’integra als països industrialitzats, però el nivell de renda per habitant era inferior.  El creixement és el resultat de la incorporació d’Espanya a l’onada de prosperitat que vivien els països de l’Europa Occidental després de la Segona Guerra Mundial.  La manca de llibertats i les noves condicions socials van estimular el desenvolupament de moviments d’oposició al règim. Els exponents principals: protestes obreres, protestes d’estudiants i protestes de les organitzacions veïnals.  El règim entra en una crisi davant la proximitat de la desaparició del dictador. Desenvolupament Econòmic Transformació profunda de la societat. Difusió noves pautes de comportament. No acompanyat de reformes polítiques. El franquisme era una dictadura ancorada en l' immobilisme polític. Desenvolupament Econòmic\n4. 1.ELCANVID’ORIENTACIÓDEL’ECONOMIA 1.1. Els governs del “desarrollismo”.  El govern format per Franco l’any 1957 i els successius van suposar un canvi significatiu. Serà la transició cap a la segona etapa, dominada pels TECNÒCRATES.  Causes del canvi d’orientació: 1. Mala conjuntura econòmica de finals de la dècada del 1950. 2. Pressió dels organismes internacionals. 3. Augment de les protestes socials. 4. Europa vivia una ETAPA DE RECUPERACIÓ ECONÒMICA després de la Segona Guerra Mundial, l’economia espanyola estava disposada a aprofitar les condicions favorables. • Nova generació de polítics. • Alguns vinculats a l’Opus Dei. • Relacionats amb elits econòmiques. • Creixement econòmic = principal garantia d’estabilitat social. • Perfil més tècnic. • Objectiu: incorporació a la gestió de l’Estat de criteris de racionalitat i eficàcia econòmica per assegurar continuïtat del règim. • Volien un REFORMISME TÈCNIC per trobar una sortida a la greu situació econòmica i social derivada de l’autarquia.\n5. 1.ELCANVID’ORIENTACIÓDEL’ECONOMIA 1.2. El pla d’estabilització.  La primera acció correctora va ser el PLA D’ESTABILITZACIÓ (1959). Objectiu: posar fi al fort intervencionisme estatal i afavorir la liberalització comercial i financera. Tres grans eixos: ESTABILITZACIÓ DE L’ECONOMIA:  Per reduir la inflació: s'apugen els tipus d'interès bancari; es limita la concessió de crèdits; es congelen els salaris.  Per poder limitar el dèficit públic es porta a terme la reforma fiscal per augmentar la recaptació i per limitar la despesa d l’Estat.\n6. 1.ELCANVID’ORIENTACIÓDEL’ECONOMIA LIBERALITZACIÓ INTERIOR DE L’ECONOMIA  Es va dur a terme a partir de l’eliminació d’organismes estatals interventors i posant fi a la reglamentació dels preus fixos. LIBERALITZACIÓ EXTERIOR DE L’ECONOMIA  Objectiu: eliminar els obstacles a l’entrada de mercaderies estrangeres i facilitar la inversió de capitals exterior.  S’anuncia la CONVERTIBILITAT de la pesseta per facilitar els intercanvis.  A canvi de tot això, diversos organismes internacionals van donar PRÈSTECS a Espanya.  Totes aquestes mesures volien incorporar l’economia espanyola als MERCATS INTERNACIONALS per posar les bases d’un creixement econòmic posterior. 1.3. Els plans de desenvolupament  A la dècada del 1960 es posa en marxa els PLANS DE DESENVOLUPAMENT ECONÒMIC I SOCIAL. - Es promulguen tres amb una vigència quadriennal: 1964-1967/ 1968-1971/ 1972- 1975. - Es crea el càrrec de comissari del pla de desenvolupament: LAUREÀ LÓPEZ RODÓ.\n7. 1.ELCANVID’ORIENTACIÓDEL’ECONOMIA  El projecte consistia a aplicar una PLANIFICACIÓ ECONÒMICA INDICATIVA. Objectiu: impulsar des de l’Estat el creixement de l’economia mitjançant: programar activitats del sector públic i oferir als inversors privats informació i previsió i incentius fiscals i subvencions.  Tenia dues línies d’actuació: ACCIONS ESTRUCTURALS Solucionar algunes deficiències de la indústria. POLS DE DESENVOLUPAMENT Intentaran reduir els desequilibris econòmics regionals.  A Catalunya va tenir poca repercussió. L’actuació més important va ser l’impuls al sector petroquímic a Tarragona i ajuts a la construcció d’una refineria de petroli (iniciativa i capital privats).  En general no va assolir els objectius. Per què? Perquè els recursos públics eren pocs i a vegades es malbarataven o s’invertien de manera ineficaç.  Globalment van tenir ESCASSA RELLEVÀNCIA: l’èxit més gran va ser proveir la iniciativa privada d’infraestructures.\n8. Júlia López Valera (Institut Banús) 1.ELCANVID’ORIENTACIÓDEL’ECONOMIA\n9. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC 2.1. Una industrialització accelerada.  L’economia catalana va anar creixent entre el 1960 i el 1974. Ja des del 1950 es va mantenir per sobre de l’economia espanyola.  Causes del desenvolupament: 1. Renovació de les activitats agràries. 2. Gran augment dels sectors secundari i terciari. El creixement industrial va ser degut: MILLORAMENT DE LA PRODUCTIVITAT: baixos salaris, importació tecnològica i inversió CAPITALS ESTRANGERS. L’augment de la productivitat va permetre la BAIXA dels PREUS. Va afavorir les EXPORTACIONS. L’augment del nombre d’assalariats va augmentar el de consumidors , més la difusió de les compres a termini van donar lloc a un AUGMENT DE LA DEMANDA de béns de consum duradors.\n10. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC  A CATALUNYA, igual que a la resta d’Espanya, totes les branques industrials es van expandir. Algunes van esdevenir el motor de creixement econòmic com la INDÚSTRIA METAL·LÚRGICA vinculada a la producció d’automòbils, d’electrodomèstic i de maquinària (però menys).  Les indústries van tenir una taxa de creixement molt elevada a ESPANYA.  Els sectors més tradicionals també van experimentar un augment molt significatiu.  El creixement més intens va ser a les zones amb tradició industrial: Biscaia, Catalunya, Astúries. Expansió econòmica a zones noves com Madrid. També es van crear nous ENCLAVAMENTS INDUSTRIALS (Valladolid, Alacant, Ferrol, Vigo, Sevilla, Cadis, Huelva, València i Burgos).  L’estructura industrial catalana va continuar assentada sobre el PREDOMINI DE LA PETITA i LA MITJANA EMPRESA. Química Energètica Siderúrgica Construcció Naval Construcció No grans empreses amb una presència de capital públic de l’INI: SEAT, Pegaso i ENHER. CONCENTRACIÓ ECONÒMICA a les 5 comarques industrials: Barcelonès, Baix Llobregat, Vallès Occidental, Vallès Oriental i Maresme. 70% de la producció industrial.\n11. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC 2.2. La reconversió de l’agricultura tradicional.  Les transformacions econòmiques de la dècada del 1960 van suposar la crisi de l’agricultura tradicional. Aquesta estava basada en: • Abundància de mà d’obra. • Salaris baixos. • Adequació de l’oferta a les demandes del mercat. Subsistia un ampli MINIFUNDISME al costat de grans LATIFUNDIS.\n12. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC  L’ÈXODE RURAL i la disminució de la mà d’obra pagesa va fer augmentar els salaris.  Els empresaris agrícoles van iniciar un PROCÉS DE MECANITZACIÓ i ús d’adobs químics. La intensificació dels conreus va reduir més l’ocupació al camp i va fer augmentar l’emigració.  El millorament de la renda de la població va comportar una DIVERSIFICACIÓ DE LA DEMANDA d’aliments.  Per millora la productivitat agrària el govern va estimular la concentració parcel·lària i va promoure la construcció de regadius.  La POBLACIÓ ACTIVA AGRÀRIA VA DISMINUIR.\n13. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC  A CATALUNYA, entre 1950-1975, el nombre de pagesos es va reduir a ¼ part.  La composició del PRODUCTE AGRÍCOLA CATALÀ va canviar: La producció de cereals va disminuir Augmenta la producció de: Viticultura Fruita Cítrics Productes d’horta Tubercles Expansió de la superfícies dedicada a arbres fruiters. Gran expansió de la ramaderia intensiva. En tres etapes: 1. Aviram. 2. Porquí 3. Vacum.\n14. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC 2.3. El progrés del sector terciari.  En la dècada del 1960, es va donar un augment considerable del pes dels serveis en el conjunt de l’economia espanyola. Factors que influeixen en la TERCIARITZACIÓ. Procés d’urbanització molt intens. Augment de les xarxes de distribució i de comerç. Millora dels mitjans de transport i comunicació. El turisme.\n15. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC  A CATALUNYA, el sector terciari va ser menys important que el secundari.  El BOOM TURÍSTIC de la dècada del 1960 va comportar una font d’ingressos elevats i l’augment de l’activitat hotelera i dels serveis complementaris.  El benestar europeu i la generalització de les vacances pagades va generar un FLUX DE TURISTES a Espanya.  Les necessitats de finançament van promoure també el creixement del SECTOR BANCARI.\n16. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC  El COMERÇ INTERNACIONAL també va experimentar canvis significatius:  La Balança comercial es va mantenir negativa durant tot el període. Va augmentar les importacions, sobretot de béns d’equipament, productes energètics i derivats i matèries primeres. Va augmentar les exportacions, sobretot els béns acabats.\n17. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC 2.4. El finançament exterior del creixement.  La clau del creixement econòmic va ser l’obtenció de recursos de l’exterior per finançar les importacions. QUINS RECURSOS? 1. INVERSIÓ DE CAPITALS, fonamentalment de l’Europa occidental i destinats a la indústria. 2. DIVISES proporcionades per l’arribada massiva de turistes europeus. 3. REMESES que els espanyols que havien emigrat a Europa enviaven a les seves famílies.\n18. 2.ELSANYSDELCREIXEMENTECONÒMIC 2.5. Les limitacions de l’economia espanyola.  Entre les limitacions principals destaca:  Tot i l’augment del 40% en la renda per habitants entre els anys 1960-1975, el NIVELL de VIDA es va mantenir per sota del de les economies més industrialitzades d’Europa. Polarització del creixement econòmic en els SECTORS INDUSTRIALS i DE SERVEIS. El sector agrari quedava relativament abandonat: el camp va restar en una situació de retard. La població rural va emigrar. Es consolida una economia amb una gran DEPENDÈNCIA de la TECNOLOGIA i de la INVERSIÓ ESTRANGERES. Van haver de comprar patents i importar maquinària, supeditació de l’economia espanyola als ritmes de creixement i a les decisions d’empreses estrangeres.\n19. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL 3.1. L’augment de la població.  Fort augment demogràfic del BABY BOOM: de 30’4 milions (1960) a 35’8 milions (1975). CAUSES Natalitat elevada (millors condicions de vida). Descens de la mortalitat (especialment la infantil per les millores sanitàries). Augment de l’esperança de vida (fins els 70-76 anys).  Es fa una política natalista que manté alta la taxa de fecunditat (2, 8 fills per dona).  Composició per edats: augmenta el percentatge de població joves (boom demogràfic) i de població vella (augment de l’esperança de vida), en detriment de l’adulta.  El creixement de la POBLACIÓ CATALANA va ser encara més accelerat: de 3,9 milions (1960) als 5,5 milions (1975). Sobretot per l’arribada de la gran onada migratòria.  La taxa de natalitat catalana es va situar per sobre de la mitjana espanyola.\n20. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL Evolució dels components demogràfics a Espanya Anys TN TM CN 1951-55 15,9 10,4 5,5 1956-60 18 9,9 8,1 1961-65 19,1 9 10,1 1966-70 19,7 8,7 11 1971-75 19,9 8,5 11,4\n21. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL 3.2. Els moviments migratoris.  El creixement demogràfic va anar acompanyat d’importants moviments migratoris.  Les zones agrícoles Procés de mecanització i la modernització agricultura. Pagesos sense feina Única solució la emigració: intens ÈXODE RURAL (dècada del 1960). Andalusia Extremadura Dues Castelles Múrcia Galícia Principals proveïdors d’emigrants. Més d’1 milió tres-cents mil espanyols. Van marxar a altres països. FRANÇA ALEMANYA SUÏSSA BÈLGICA\n22. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL  Les MIGRACIONS INTERIORS van ser molt espectaculars. 1. Entre el 1962-1973: 4 milions persones van canviar de lloc de residència. 2. Les regions agrícoles van ser les principals proveïdores. 3. Destinació : MADRID, CATALUNYA, PAÍS BASC I VALÈNCIA.  El PROCÉS MIGRATORI va ser especialment intens a CATALUNYA, van arribar 1, 8 milions d’immigrants entre 1940-1975. No planificació. Importants conseqüències i desequilibris regionals. Procedència: Andalusia, Extremadura, les Dues Castelles i Aragó. També de les zones interiors i de la muntanya de Catalunya a les ciutats.\n23. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL S’instal·len a : Barcelona i al CINTURÓN INDUSTRIAL (Badalona, Sta. Coloma, Sabadell, Terrassa, Cornellà, St. Feliu de Llobregat, St. Boi...) Van créixer gairebé fins a la saturació i sense infraestructures: BARRAQUISME. Proliferació de barris mal equipats, amb habitatges precaris i amb dèficits de serveis socials bàsics. Despoblament progressiu, sobretot de joves, de l’Urgell, Pallars Solsonès, la Conca de Barberà, etc.\n24. Júlia López Valera (Institut Banús)\n25. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL 3.3. Els canvis en l’estructura social.  El desenvolupament de la indústria , més l’expansió del sector serveis van suposar una transformació molt important de les estructures socioprofessionals de la població.  DISTRIBUCIÓ SECTORIAL:  Creixement del nombre d’OBRERS INDUSTRIALS: 4 milions.  A Catalunya la xifra d’assalariats (85% de la població activa catalana al 1975). Superior a la mitjana espanyola i semblant a les regions europees.  Va augmentar el volum de les classes mitjanes. Es consolida la BURGESIA URBANA.  Van créixer: AGRICULTURA INDÚSTRIA SERVEIS 1950 AGRICULTURA INDÚSTRIA SERVEIS 1975 -Professionals autònoms. - Funcionaris de l’Estat. - Professionals qualificats: gestió industrial o financera/ activitats terciàries.\n26. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL 3.4. Les noves pautes socials i culturals.  L’expansió de l’economia va comportar una transformació profunda de la societat. Com? Deixant enrere la misèria i la rígida moral de la postguerra i avançant cap a unes pautes socials i uns hàbits culturals propis. L’augment del poder adquisitiu va donar la possibilitat d’entrar a la SOCIETAT de CONSUM. Es va viure amb gran intensitat. Nou utillatge: frigorífics, televisors, altres electrodomèstics... Popularitza l’automòbil (Seat 600) de producció nacional.\n27. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL El nivell de la població va millorar considerablement. 1970. LLEI GENERAL D’EDUCACIÓ: remodela el sistema educatiu; augment de la població escolaritzada (des d’ensenyament primari fins la universitat); creixement inversions de l’Estat en l’educació; disminució de l’analfabetisme. Canvis significatiu en la família: substitució de la família extensa per la FAMÍLIA NUCLEAR (pares i fills) típica del món urbà i industrial.\n28. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL  La condició FEMENINA també va canviar: 1. La dona comença a abandonar el paper tradicional, s’incorpora al món dels estudis i el treball. 2. Nova mentalitat que defensava la seva llibertat: NOU MOVIMENT FEMINISTA. 3. Malgrat la incorporació de la dona a noves activitats, la taxa d’ocupació femenina molt per sota de la mitjana.\n29. 3.CREIXEMENTDEMOGRÀFICICANVISOCIAL  La RENOVACIÓ DE L’ESGLÉSIA derivada del Concili Vaticà II va tenir gran impacte a Espanya. -Un sector de l’Església comença a distanciar-se del règim. - Context de secularització creixent i de disminució de la seva influència.  El progrés econòmic, la modernització social i el canvi de pautes culturals van suposar menys suport social al règim.  EL CANVI SOCIAL VA ESTIMULAR EL CREIXEMENT D’UN NOU TIPUS D’OPOSICIÓ QUE RECLAMAVA LA DEMOCRATITZACIÓ DEL RÈGIM.\n30. 4.REFORMISMEFRANQUISTAIIMMOBILISME 4.1. El govern dels tecnòcrates.  L’obertura a l’exterior, el desenvolupament econòmic i la transformació radical de la societat fan que el govern emprengui un seguit de reformes polítiques per amagar alguns aspectes del franquisme.  L’ascensió política de Carrero Blanco va reforçar els TECNÒCRATES vinculats a l’Opus Dei al si del govern.  Els governs a partir del 1962 incorporaren nous ministres de la línia tecnocràtica: Alberto Ullastres, Laureà López Rodó; i joves falangistes com MANUEL FRAGA IRIBARNE (cartera Informació i Turisme.\n31. 4.REFORMISMEFRANQUISTAIIMMOBILISME  Objectiu dels governs: a. Promoció desenvolupament econòmic. b. RENOVACIÓ POLÍTICA. Modernització: administració, legislació, institucions règim.  Segons el seu programa la prosperitat econòmica enfortiria la pau social i supliria la manca de llibertats i de participació política de la societat espanyola.  El millorament del BENESTAR SOCIAL donaria aparença de modernitat a la dictadura. 4.2. Les reformes legislatives.  La nova orientació del govern obligà a un impuls legislatiu per modernitzar les institucions, per apaivagar les tensions socials i per canalitzar les discrepàncies entre les famílies.  Al 1963 es crea el TRIBUNAL D’ORDRE PÚBLIC (TOP): delictes polítics a jurisdicció civil. Es pretenia suavitzar el perfil de la dictadura a l’exterior.\n32. 4.REFORMISMEFRANQUISTAIIMMOBILISME  Es va augmentar la tolerància i la permissivitat: 1. LLEI DE PREMSA (1966). Suprimia la censura prèvia i es podia publicar noves revistes públiques i llibres. Sí que es fixava un sistema de multes i suspensions per als que superessin el marge de tolerància previst. 2. LLEI DE LLIBERTAT RELIGIOSA (1967). Igualtat de totes les religions i llibertat de culte. 3. LLEI DE REPRESENTACIÓ FAMILIAR. Elecció de 108 procuradors que formen el terç familiar. Només persones afins al Movimiento i a més limitava el dret de vot als caps de família.\n33. 4.REFORMISMEFRANQUISTAIIMMOBILISME  Es modifica el marc de les relacions laborals: 1. LLEIS DE CONVENIS COL·LECTIUS (1958). Negociar salaris i condicions laborals entre empresaris i obrers. Jurats d’empresa i enllaço sindicals. Aquest nou marc va permetre “l’entradisme” = entrada de treballadors opositors als franquisme. Van ser molt importants les eleccions sindicals del 1966. Les candidatures impulsades pels sindicats clandestins (CCOO i USO) van tenir èxit.  L’any 1967 s’aprova la LLEI DE LA SEGURETAT SOCIAL: amplià els mecanismes de cobertura social. Construcció d’un incipient Estat del benestar.\n34. 4.REFORMISMEFRANQUISTAIIMMOBILISME  L’any 1967, es promulga la LLEI ORGÀNICA de l’ESTAT (LOE). Es pretenia coronar l’edifici institucional del franquisme. • Aprovada en referèndum. • Retocs en algunes lleis fonamentals. • Depurava el llenguatge feixista. • Confirmava la institució monàrquica del règim. • Concretava les funcions dels òrgans de l’Estat: 1. Concentració poders dictador. 2. Separació entre el cap de l’Estat i president del govern (Franco va exercir els dos càrrecs fins al 1973).\n35. 4.REFORMISMEFRANQUISTAIIMMOBILISME  L’any 1969, s’aprova la LLEI DE SUCCESSIÓ. Franco designà com a successor : Joan Carles de Borbó amb el títol de Príncep d’Espanya. Això va agreujar les tensions entre els tecnòcrates (partidaris de la successió monàrquica) i els falangistes (volien impulsar les institucions del Movimiento com a garantia de la continuïtat del règim).\n36. 4.REFORMISMEFRANQUISTAIIMMOBILISME 4.3. Les relacions internacionals.  L’any 1962, Espanya sol·licità l' ingrés a la COMUNITAT ECONÒMICA EUROPEA i se li va negar perquè no era un estat democràtic. L’any 1970 es va signar un ACORD PREFERENCIAL. Es redueixen els aranzels i afavorí les exportacions industrials espanyoles.  Espanya participà en el PROCÉS DE DESCOLONITZACIÓ africà.  L’any 1956 França pacta amb el rei del Marroc el reconeixement de la independència del protectorat. Espanya es va veure forçada a retirar-se.  L’any 1968 es concedí la independència a GUINEA EQUATORIAL.  El 1969 es cedeix al Marroc el territori de l’IFNI.  Es va mantenir el Sàhara occidental fins al 1975. 4.4. El triomf de l’immobilisme.  Els enfrontaments entre reformistes i immobilistes al si del govern esclaten públicament l’any 1969 arran de L'ESCÀNDOL MATESA (empresa maquinària tèxtil connectada amb l’Opus Dei).\n37. 4.REFORMISMEFRANQUISTAIIMMOBILISME  L’ESCÀNDOL MATESA va tenir a veure amb un frau fiscal relacionat amb l’exportació de maquinària tèxtil. Van haver-hi denúncies de corrupció.  Va ser un afer àmpliament difós per la premsa. Es culpà l’obertura informativa propiciada per la Llei de Premsa.  Va tenir REPERCUSSIONS POLÍTIQUES IMPORTANTS: 1. Expulsió dels sector més tecnòcrates del govern. 2. Carrero Blanco, vicepresident del nou govern, va veure la necessitat d’endurir la política interna del règim tot restringint la Llei de Premsa i augmentant la repressió.\n38. 4.REFORMISMEFRANQUISTAIIMMOBILISME  Alguns delictes van tornar a ser considerats rebel·lió militar i l’ESTAT D’EXCEPCIÓ (1969- 1970) va ser un recurs. Es van augmentar les detencions i la violència policíaca.  El CONSELL DE GUERRA A BURGOS (1970) amb la petició de 6 penes de mort va suposar àmplies protestes i una campanya internacional que demanava l’indult. Franco va exercir el dret de gràcia.  Les tensions internes centrades en la continuïtat del règim es van decantar a favor de les POSICIONS IMMOBILISTES avalades per Carrero Blanco.  Es va paralitzar el nou projecte de Llei d’Associacions Polítiques.  La nova Llei Sindical (1971) va ser un recull de normes ja vigents.  Es va endurir la política sancionadora de la Llei de Premsa.\n39. 5.CONFLICTIVITATSOCIALIOPOSICIÓPOLÍTICA 5.1. Els moviments socials d’oposició. La protesta del treballadors va se un focus principal de tensió a partir de la dècada del 1960. Va augmentar la intensitat de les vagues i de les reivindicacions obreres.  Entre el 1960 i el 1975 els CONFLICTES LABORALS van augmentar, sobretot a zones amb tradició sindical més arrelada: Astúries, Barcelona, Guipúscoa i Biscaia entre d’altres.  La majoria dels conflictes tenien el seu origen en qüestions laborals i molt es van acabar polititzant.  L’any 1962, Astúries va patir una vaga de minaires que es va estendre pels principals nuclis industrials del país (500.000 obrers).\n40. 5.CONFLICTIVITATSOCIALIOPOSICIÓPOLÍTICA  La conflictivitat obrera estimulà el sorgiment d’un SINDICALISME al marge de l’oficial:  Una altre element de contestació va ser el MOVIMENT ESTUDIANTIL, que a partir de la dècada del 1960 va manifestar el seu ideari antifranquista. L’any 1964 neix a Barcelona CCOO, un sindicat independent i democràtic que impulsava la lluita laboral i política. Combinava acció il·legal (vagues) amb acció legal (elecció enllaços sindicals). L’any 1967, un grup de sindicalistes vinculats a les Joventuts Obreres Cristianes es separen de CCOO i funden UNIÓ SINDICAL OBRERA (USO). L’any 1966, estudiants de la UB, en un acte celebrat al convent dels Caputxins de Sarrià van crear el Sindicat Democràtic d’Estudiants (SDEUB).\n41. 5.CONFLICTIVITATSOCIALIOPOSICIÓPOLÍTICA  Durant la dècada del 1970 es donen més moviments socials. Gran importància dels MOVIMENTS de les ORGANITZACIONS VEÏNALS. Impulsades per una minoria polititzada que reclamava millors condicions de vida per als barris.  La difusió dels postulats reformistes del CONCILI VATICÀ II i la preocupació per la injustícia social va donar lloc a l’aparició dins de l’ESGLÉSIA CATÒLICA d’actituds crítiques contra la dictadura. Declaracions de l’abat de Montserrat (1964) Participació d’organitzacions catòliques (JOC, HOAC) en les mobilitzacions. Una part de la jerarquia eclesiàstica es va distanciar del règim. Manifestació pacífica de 130 capellans a Barcelona contra els maltractaments a comissaria (1960). La reivindicació democràtica va arribar també a les files de l’EXÈRCIT, on un grup d’oficials va crear la UNIÓN MILITAR DEMOCRÀTICA (UMD).\n42. 5.CONFLICTIVITATSOCIALIOPOSICIÓPOLÍTICA 5.2. Els grups polítics antifranquistes.  L’extensió de la conflictivitat social va donar lloc al creixement i recomposició de l’OPOSICIÓ POLÍTICA AL FRANQUISME. Els partits polítics van renovar els seus dirigents i les seves activitats.  A CATALUNYA: 1. L’organització d’esquerra amb una estructura organitzativa clandestina més sòlida era el PARTIT SOCIALISTA UNIFICAT DE CATALUNYA (PSUC). Tenia una implantació social considerable. 2. Paper important de les organitzacions socialistes: FRONT OBRER de CATALUNYA (FOC), 1961. MOVIMENT SOCIALISTA DE CATALUNYA (MSC). 3. Altres grups amb presència testimonial poc activa: UNIÓ DEMOCRÀTICA DE CATALUNYA (UDC). FRONT NACIONAL DE CATALUNYA (FNC). ESQUERRA REPUBLICANA DE CATALUNYA (ERC). 4. El 1974, neix CONVERGÈNCIA DEMOCRÀTICA de CATALUNYA (CDC): catalanista de centre. Tota aquesta oposició va coordinar la seva actuació: COMISSIÓ COORDINADORA de FORCES POLÍTIQUES de CATALUNYA (1969).\n43. 5.CONFLICTIVITATSOCIALIOPOSICIÓPOLÍTICA  A la RESTA DE L’ESTAT: 1. El grup més actiu era el PARTIDO COMUNISTA de ESPAÑA (PCE). 2. També mantenia la seva organització el PARTIDO SOCIALISTA OBRERO ESPAÑOL (PSOE). 3. L’oposició moderada estava representada per la DEMOCRÀCIA CRISTIANA, amb poca base social però amb alguns líders de prestigi. •Barreja d’idees socialitzants i de nacionalisme radical •Estratègia de lluita armada contra el franquisme a partir del 1968. Al PAÍS BASC, el PARTIT NACIONALISTA BASC (PNB) mantenia la seva estructura, el fet de més repercussió fou la creació d’ETA l’any 1959. L’any 1962, el PSOE va participar en el IV Congrés del Moviment Europeu, anomenat “EL CONTUBERNI DE MUNICH”. Es reivindicava la necessitat d’una Espanya democràtica.\n44. 5.CONFLICTIVITATSOCIALIOPOSICIÓPOLÍTICA 5.3. La represa cultural de Catalunya.  Certa tolerància del règim que es va aprofitar.  Emergeix un MOVIMENT CIVIL CATALANISTA:  Va anar acompanyat de CAMPANYES REIVINDICATIVES en defensa de la catalanitat i de les llibertats democràtiques.  També es va produir un moviment important de RENOVACIÓ PEDAGÒGICA (Rosa Sensat). • Primeres revistes en català: Serra d’Or. • Creació i consolidació d’entitats: Omnium Cultural. • Creació i consolidació de projectes cultural com Enciclopèdia Catalana. • Creació d’editorials: Edicions 62. • Fenòmen molt important: Nova Cançó catalana. • Fets del Palau de la Música de Barcelona (1960): detenció de dirigents que havien repartit fulls de mà i que havien entornat cançons catalanistes.\n45. 6.LACRISIDELADICTADURA 6.1. La crisi política del règim.  CARRERO BLANCO va ser la persona més important per mantenir la unió de totes les famílies franquistes i assegurar la continuïtat del règim després de la mort del dictador. `El 20 de desembre de 1973 va ser assassinat per ETA a Madrid.  A partir d’aquest moment la fractura entre els IMMOBILISTES i els OBERTURISTES va ser cada vegada més gran. OBERTURISTES: Conveniència d’un canvi progressiu mitjançant la creació d’associacions polítiques dins del Movimiento. IMMOBILISTES: Continuïtat a qualsevol preu. Els sectors més ultres s’oposaven a qualsevol transformació. Eren els anomenats BÚNQUERS (comandaments militars, vells falangistes i polítics més recalcitrants com: José A. Girón i Blas Piñar).\n46. 6.LACRISIDELADICTADURA  El gener de 1974 es forma un nou govern presidit per CARLOS ARIAS NAVARRO, pretenia unir oberturistes i immobilistes. Programa “ESPÍRITU del 12 DE FEBRERO”.  Els sectors ultradretans van denunciar un perill imminent i van forçar que el govern d’Arias Navarro es decantés clarament vers l’IMMOBILISME. Els ministres oberturistes van abandonar el govern. • Va prometre una nova llei municipal per triar els alcaldes i els membres de les diputacions provincials. • Va augmentar el poder dels procuradors a les Corts i va augmentar el nombre. • Anuncià reformes sindicals. • Nova llei sobre associacions polítiques.\n47. 6.LACRISIDELADICTADURA 6.2. L’expansió dels moviments antifranquistes  A partir del 1973, creixement espectacular de la conflictivitat social i de la contestació política.  La PROTESTA OBRERA I D’ESTUDIANTS va augmentar considerablement i els GRUPS D’OPOSICIÓ van crear nous organismes unitaris per reivindicar la democratització.  L’any 1971 es creà l’ASSEMBLEA de CATALUNYA, tota l’oposició catalana. Mobilitzà una oposició de masses amb l’eslògan “LLIBERTAT, AMNISTIA I ESTATUT D’AUTONOMIA”.  El 1974, per iniciativa del PCE es constitueix a París la JUNTA DEMOCRÀTICA de ESPAÑA.  El 1975, el PSOE impulsà la PLATAFORMA DE CONVERGÈNCIA DEMOCRÀTICA juntament amb la UGT, el PNB i altres sectors democratacristians. CCOO Partits d’esquerra Personalitats dreta democràtica Programa: - Formació d’un govern provisional per implantar un règim democràtic i adoptar de manera immediata mesures com l’amnistia, les llibertats polítiques i sindicals i la legalització de tots els partits polítics.\n48. 6.LACRISIDELADICTADURA  L’any 1976, la Junta i la Plataforma, que tenien un programa semblant: COORDINACIÓN DEMOCRÀTICA O PLATAJUNTA.  Els últims anys de la dictadura va haver-hi una intensificació de la VIOLÈNCIA POLÍTICA: 1. ETA va augmentar els atemptats i va sorgir un nou TERRORISME ultraesquerrà: FRAP i GRAPO. 2. Intensificació de la REPRESSIÓ: 1974, execució Puig Antich; 1975, nou decret llei antiterrorista: instauració d’un Estat d’excepció permanent; 1975, condemnats a mort i executats dos activistes d’ETA i tres del FRAP.\n49. 6.LACRISIDELADICTADURA 6.3. La mort del dictador  La malaltia de Franco es va anar agreujant els anys 1974-1975. Això feia que no pogués exercir les seves funcions.  El CONFLICTE DEL SÀHARA serà un nou focus desestabilitzador. • Era un territori ric en fosfats. • Cobejat pels països veïns. • 1973 es crea el Front Polisario, una organització nacionalista per la independència. • Espanya optà per acceptar la descolonització. • Hassan II del Marroc organitzà (octubre 75), la MARXA VERDA, invasió pacífica del territori sahrahui. • El 14 de novembre es signa l’ACORD de MADRID: lliurament del Sàhara al Marroc i a Mauritània.\n50. 6.LACRISIDELADICTADURA  Franco va morir el 20 de novembre de 1975. Deixà un règim anacrònic i en crisi profunda.


estirades - De paraules per Context\nUna hora després de la meva conversa amb Odila, Sperver i jo eixiem galopant del Nideck. El monter, decantat sobre el coll del seu cavall, no feia sinó un crit: -Avant!... Anava tan de pressa que el seu gran mecklemburgués, amb la crinera flotant, la cua dreta i les sofrages estirades, semblava immòbil: fendia literalment l'aire. Pel que feia al meu petit ardenès, em penso que s'havia desbocat.\nEra tota sencera... Les ales closes, el caparró penjant i les potes grogues molt estirades, semblava que no tingués cap ferida; sols una goteta de sang vermella tremolava en son bec entreobert.