Cinc anys després de Crisi. Posada al dia de fets, reflexions i estratègies\n17/09/2013 14 Comments\nDesprés d’un període de silenci, aquest comunicat té l’objectiu de posar al dia a tots els éssers humans que puguin i vulguin llegir-me sobre fets, punts de vista i perspectives que estan sorgint en el moment present, quan fa més de set mesos que sostinc la meva activitat política i personal des de la clandestinitat.\nLa resposta repressiva del sistema judicial espanyol, que s’ha donat des d’aleshores, no m’ha agafat per sorpresa, com tampoc no em sorprèn que vulnerin els drets de defensa que la seva pròpia Constitució reconeix, una i altra vegada. Ara, que no em sorprengui no implica que em pensi quedar de braços plegats.\n• Dret a la informació del procés, vulnerat.\n• Dret a escollir testimonis, vulnerat.\n• Dret a escollir lliurement el meu advocat, vulnerat.\n• Dret a tenir un advocat defensor, vulnerat…\nSembla ser que la secció segona de l’Audiència provincial de Barcelona s’ha inventat una nova llei que diu que un acusat en rebel·lia perd els seus drets fonamentals en relació al procés de defensa, i això que se suposa que l’anomenada carta universal dels drets humans és per a tots els éssers humans en qualsevol circumstància.\nI així, més de 210 dies després d’acceptar la dimissió del meu anterior advocat, els jutges encara no han permès que en sigui nomenat un altre. Més de 210 dies sense advocat dels quals més de 180 amb ordre de detenció directa.\nNo ens hauria d’estranyar que passin aquestes coses quan dades contrastades ens avisen de la falta de separació de poders dins d’aquest Estat, com per exemple la militància en el partit del govern del president del Tribunal Constitucional; o quan la connivència dels diferents poders d’aquest mateix Estat amb la pròpia banca que em denuncia és quelcom normalitzat després que van desapareixent quantitat multimilionàries prestades pel propi Estat, mentre el dia que es denuncia acaba quedant en l’oblit.\nDe fet, fins i tot, un sector habitualment poc mobilitzat com havien estat els treballadors de la justícia ara fa una vaga indefinida a Catalunya a causa, entre d’altres, de l’onada privatitzadora i recentralitzadora de diferents processos judicials. Fins i tot es pretén que la instrucció d’un cas la porti un fiscal, el qual depèn jeràrquicament del Fiscal general de l’Estat designat directament pel govern de l’Estat.\nCom ja vaig manifestar en anteriors comunicats, aquesta manera d’abordar conflictes no és la meva, i no accepto formar part d’un sistema de drets i deures en què una autoritat externa em pugui jutjar i condemnar a presó, sense ni tan sols escoltar els meus arguments. Per aquest motiu, amb la col·laboració d’un grup de treball, format per persones estudioses i professionals de la justícia restaurativa, estem preparant un projecte restauratiu que realment permeti que totes les parts implicades i afectades per aquella acció puguem participar-hi amb igualtat, des de l’escolta i el respecte. És des del respecte a la meva dignitat com a persona que participaré en un procés judicial i no de cap altra manera.\nMentre preparem el projecte restauratiu, estem valorant de dur a terme les accions legals adequades, davant la vulneració de drets que està succeint cada dia que passa en relació a la meva defensa. Encara que és un sistema legal pel qual no em sento interpel·lat, es tracta de l’únic llenguatge que entenen determinades persones i institucions, de manera que a vegades cal fer-ho, per no deixar com si res, que accions com aquestes, que un altre dia poden afectar una altra persona, quedin impunes.\nI si la posada al dia d’aquesta informació la publico avui és perquè avui fa cinc anys que va sortir a la llum la publicació Crisi, la qual a més, de la declaració «He “robat” 492.000 euros als que més ens roben per denunciar-los i construir alternatives de societat», incorporava tota una sèrie de crítiques al sistema bancari prou contundents, però que en l’actualitat s’han quedat molt curtes, en relació amb els fets ocorreguts en la crisi permanent que vivim des de llavors.\nAprofitant que aquella acció d’expropiació bancària va ser presentada aquell 17 de setembre del 2008 com una acció individual, en el marc d’un moviment social molt més ampli, diversos mitjans de comunicació i el sistema judicial es van encarregar de despolititzar-la per presentar-la com un fet puntual, allunyada del seu significat polític tant de denúncia com, sobretot, d’impuls i construcció d’un procés col·lectiu.\nAvui, tenint en compte que el sistema legal de l’Estat espanyol té una llei que fa prescriure tots els delictes pels quals es pugui demanar menys de 5 anys de presó, quan fa 5 anys que es van dur a terme, puc dir, que aquella acció no hauria estat possible sense totes les persones que hi van contribuir, especialment a través dels diversos processos assemblearis que van permetre decidir col·lectivament el destí de bona part d’aquells fons i l’execució dels projectes sabent l’origen dels diners, i donant-li, per tant, un significat polític revolucionari amb voluntat d’impulsar la construcció d’alternatives al sistema establert que no hauria tingut si només hagués estat una acció individual.\nPotser ara, aprofitant el pas del temps, és més factible que d’altres persones comparteixin la seva experiència de com ho van viure i cap a on es van destinar aquells diversos finançaments.\nCom deia, els motius que van justificar aquella acció però, no han prescrit, i per això continuo a dia d’avui facilitant suport a d’altres iniciatives,que pretenen realitzar accions similars i per això, també, no he renunciat a trobar i aprofitar nous forats que deixa el sistema bancari en la seva desmesurada voluntat de lucrar-se a través dels estalvis de la gent. Per això, ara mateix les forces policíaques de l’Estat espanyol no em busquen només per l’acció explicada el 2008, sinó, també, per una altra, encara que més petita, realitzada el 2011.\nMentre els bancs continuïn mantenint el monopoli de l’emissió del diner legal, mentre continuïn prestant amb interessos els diners que els acords dels estats els han permès crear sense cost i que haurien de formar part del comú, mentre continuïn resultant impunes en la seva deriva especulativa, generant forats de milers de milions d’euros que provoquen retallades socials arreu, mentre es fan responsables de drames personals expulsant gent de casa seva…, mentre tot això continuï passant, serà igualment legítim recuperar des de l’audàcia col·lectiva la part que es pugui d’aquests diners que ens estafen, per dedicar-los realment a projectes relacionats amb el bé comú.\nAmb l’experiència viscuda, sé que haver d’estar amagat per realitzar accions que trobo coherents amb la meva manera de veure la revolució no em treu el son. De fet, tots aquests dies de socialització reduïda i presència nul·la, no només han comportat un seguit de limitacions sinó que alhora han servit per poder accedir i aprofundir en alguns aprenentatges que m’han fet evolucionar en les línies estratègiques que considero importants per a la transformació social. Aquest fet ha provocat que m’agafés un temps per situar tots aquests nous coneixements adquirits i pensaments desenvolupats i així generar nous projectes que em semblen especialment motivadors i prioritaris a dia d’avui.\nUn dels temes que m’ha cridat l’atenció d’aquests mesos és com tots els esforços, durant anys, per mantenir en secret el desenvolupament de tecnologies i la realització de contractes amb els gegants d’Internet, per part del govern dels EUA i d’altres països del món amb l’objectiu de controlar els éssers humans a través d’Internet, ha quedat esmicolat perquè una sola persona s’ha atrevit a arriscar-se a fer-ho públic i el seu testimoni ha fet la volta al món. El mateix havia succeït abans amb milers de documents secrets, alliberats per Wikileaks i els seus valents informadors.\nAquesta constatació de l’espiament global, no farà més que accelerar la tecnologia i l’us d’eines de comunicació encriptada, que farà poc menys que impossible mantenir el control de la informació de la població per part de les agències d’espionatge.\nSón exemples significatius que els desequilibris que hi hagut històricament entre el poder dels de dalt i la llibertat del poble es redueixen.\nPerò, n’hi ha molts més. Aquest any ha estat el de l’explosió de les monedes digitals descentralitzades, les quals, amb tecnologia p2p i criptografia, s’estan usant ja actualment per mantenir l’anonimat i la privacitat en un terreny, el dels intercanvis econòmics, el control dels quals és en la base de l’economia dels Estats. Després de molts segles de monopoli de l’emissió de moneda per part dels bancs centrals i dels bancs privats; després que els estats hagin destinat ingents recursos a controlar i fiscalitzar l’economia dels de baix…, ara , amb programari lliure s’ha dissenyat i compartit una tecnologia que no només facilita realitzar moviments de valor entre qualsevol lloc del món sense comissions, sinó que impedeix al poder fiscalitzar aquestes accions de compra-venda.\nI encara n’hi ha més. La tecnologia de fabricació 3D permet que amb una sola màquina de menys d’1 m3 es fabriquin tot tipus de peces i artefactes, els dissenys dels quals es comparteixen a la xarxa perquè d’altres persones puguin també fabricar-los sense haver-los d’idear de nou. També, aquesta tecnologia està cridada a posar límits a la capacitat de control per part del poder, mentre les patents van perdent volada igual com ho han fet anys enrere les llicències de copyright sobre el coneixement.\nPer això, tecnologies com l’encriptació, el bitcoin i les impressores 3D són puntes de llança de tota una sèrie de tecnologies revolucionàries que tot just comencen, per multiplicar la llibertat dels individus i de les xarxes autoorganitzades al marge del poder, posant data final a l’hegemonia dels Estats-nació tal com els hem conegut en les darreres dècades. Els sistemes de control de l’activitat econòmica basats en la coerció i el monopoli de la violència, tenen els dies comptats. En el futur, només a través del convenciment, l’educació, i el treball sincer per al bé comú es podran ajuntar recursos per usar-los per a l’interès general.\nEn aquest context, tots i totes els qui treballem per una revolució integral que inclogui la construcció de noves estructures d’autoorganització social i política alhora que una transformació profunda de l’ésser humà que recuperi l’ésser comunitari, tenim un repte encara més gran del que havíem imaginat. És importantíssim, si no imprescindible, que puguem demostrar –amb la difusió d’aquest imaginari i amb l’extensió de les pràctiques– que és possible generar un model d’organització social i econòmic sense cap tipus de coerció, de caire voluntari i sense necessitat, si no és possible, de cap exclusivitat en l’assentament en un territori determinat.\nPer això, mentre continuo col·laborant, tot i la mancança que significa la no presència física en el procés de desenvolupament de la Cooperativa Integral Catalana, he pensat que el moment present marqui un abans i un després per prioritzar, també de manera especialment important, noves accions i inicatives d’enxarxament i de comunicació en l’àmbit planetari.\nLògicament, el silenci que ha acompanyat el col·letiu RADI, després d’haver-ne anunciat la creació fa poc més de mig any, ha tingut a veure amb tot aquest replantejament estratègic. Per això, properament també en sentireu a parlar.\nFiled Under: Comunicats, Opinió\n17/09/2013 at 15:40\nDisculpeu que les darreres hores no ha funcionat la opció de comentaris, Ara sí que torna a funcionar!\n17/09/2013 at 19:27\n17/09/2013 at 20:15\nNomés vull comunicar-te el meu suport moral als teus ideals, però no confio massa en les utopies tecnològiques.\n21/09/2013 at 11:32\nGràcies pel suport1\nEl que es planteja en el comunicat no es una utopia tecnológica, sino la reflexió de que els canvis tecnologìcs que estan beneficiant les llibertats individuals s’han de tenir en compte en la nostra feina de revolució integral. Que ho haguem de tenir en compte no vol dir que estiguin en el centre de la nostra estratègia, sino que com Internet ha fet els últims 20 anys, ens poden facilitar algunes coses en alguns ámbits. Encara que , el centre estigui en la construcció de comunitat i autogestió en l’ámbit local, les eines de comunicació per exemple ens ajuden a extendre el coneixement i faciliten l’empoderament d’aquestes comunitats locals\n20/09/2013 at 23:30\nHola , BON DIA ¡\nSí , tens rao ,, encara q. les estratègies poden se de diferent manera ,, també aquesta teva pot funcionar ,, penso o pensava q. donant la cara també es poden fer coses ,, però això va a caràcters ,, i maneres de fer ,, sense dubte s’estan accelerant els processos i cada vegada més gent pren consciència q. ha de participar i està disposta , més sensible , a col.laborar al canvi de més cooperació .\nanimem-nos Totes ¡ Salutacions\n23/09/2013 at 16:33\n24/09/2013 at 15:58\n25/09/2013 at 07:52\nMolts ànims Enric!!!\n27/09/2013 at 10:21\nEnric Duran for president!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\n27/09/2013 at 10:23\nENRIC DURAN FOR PRESIDENT!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nPaco Crespo says:\n15/10/2013 at 13:01\nEnric, aplaudeixo la teva força i coratge. Et vaig seguint quasi des de’l principi, des que vam anar a donar-te soport quan hi eres engrajolat a Can Brians. Va se una gran alegria quan vas tornar a estar a fora, que no lliure perquè penso que no deixes de ser lliure ni encara que estiguis empresonat.\nVeig fantástic tot el que intentes posar en marxa i tan de bo siguem capaços de seguir la teva actitud devant el poder que ens empobreix fisica i mentalment de forma tan bestial i amb tan poca resposta per la nostra banda.\nParticularment veig oportú i necessari utilitzar qualsaevol tecnologia que estigui al nostre abast. No més ens faltaria donar més ventatjas als que les tenen totes mantenintnos indefensos per no fer servir el que solament son eines. Altra cosa és com s’utilitzin. La tecnología no és una utopía, el mateix que l’anarquia, per que totes dues ja existeixen i parlem de coses tangibles.\nEndevant amb el teu valor i la teva via que ens ensenya. Salut company\nPresente y futuro de la revolución integral | [RR] Reporting on Resistances ha dit:\n18/09/2013 a les 02:08\n[…] hizo público un comunicado (traducido al castellano, inglés, francés y escrito originalmente en catalán) en el que actualiza sus reflexiones y estrategias para caminar hacia la revolución integral como […]\nEnric Duran es planteja accions legals per la vulneració dels seus drets de defensa mentre prepara un projecte restauratiu | 243.cat ha dit:\n18/09/2013 a les 22:56\n[…] Pots llegir el comunicat sencer d’Enric Duran al seu web http://www.enricduran.cat/comunicat17s2013 […]\nRespon a àlex Cancel·la les respostes


Wikiloc | Ruta Els Plans d'Almenara - PR®-C72 - La Fuliola – el Tarròs - Tornabous – la Guàrdia d’Urgell - Castellserà – Boldú\nSenderisme (Rutes Senderisme a Espanya → Catalunya → la Fuliola )\nEls Plans d'Almenara - PR®-C72 - La Fuliola – el Tarròs - Tornabous – la Guàrdia d’Urgell - Castellserà – Boldú\n1.666 40 306\nVista 258 vegades, descarregada 11 vegades\nTurisme Urgell us proposa la ruta en modalitat "SENDERISME": "La Fuliola – el Tarròs - Tornabous – la Guàrdia d’Urgell - Castellserà – Boldú - PRC72", un recorregut de 27 km amb 205 m de desnivell positiu acumulat i classificada com a fàcil/moderada. Es tracta d’una ruta circular amb inici i final a la Fuliola i pensada per seguir-la en sentit contrari a les agulles del rellotge. Aquesta ruta també es pot fer amb bicicleta, BTT/Gravel.\nAquesta ruta seguida en sentit contrari a les agulles del rellotge us permetrà conèixer una sèrie de pobles amb encant de l’Urgell i visitareu la pintoresca serra d’Almenara, tot seguint un recorregut que hem classificat com a fàcil/moderat pel seu desnivell positiu acumulat de 205 metres i també per la pujada assequible però constant de quatre quilòmetres des de la Guàrdia d’Urgell fins al capdamunt de la serra d’Almenara. El pas del recorregut per les poblacions, el poblat ibèric del Molí de l'Espígol, les caselles del canal d’Urgell, els búnquers republicans de la Guerra Civil, la visita a la serra d’Almenara, fan que aquesta sigui una ruta molt entretinguda i divertida! Cal destacar el contrast dels paisatges entre l’inici de la ruta a la Fuliola, on trobem camps de regadiu, amb els paisatges de la proximitat de la serra d’Almenara, on trobem terrenys àrids, pedregosos amb pastura i conreus de secà. Aquest recorregut passa a pocs metres de l’accés a la torre d’Almenara, visita que us recomanem si disposeu de temps per fer-la. És una ruta ideal per persones que busquin un recorregut amb una mica d’exigència física, però que els permeti descobrir un bon grapat de quilòmetres de territori amb els seus respectius contrastos.\nSeguiu llegint per a una descripció més acurada de la ruta!\nAquesta ruta de 27 quilòmetres té l’inici davant de la plaça del Portal (al costat del pavelló poliesportiu de la Fuliola). Tot seguit, passa pel davant de la creu de terme d’aquesta localitat i segueix pel camí de Barbens enllaçant amb el camí de la Fuliola a Anglesola. Segueix pel davant del cementeri del Tarròs i gira a l’esquerra fins arribar a aquesta localitat tot continuant pel camí d’Ivars. El recorregut no entra al Tarròs, però cal destacar que en aquesta localitat hi podem trobar l’església de Santa Cecília del s.XVI i el centre d’interpretació de Lluís Companys.\nEl recorregut s’endinsa cap al camí del Reguer fins trobar el camí de Santa Maria de Montmagastrell a l’esquerra. El seguirem fins trobar la C-53, una carretera molt transitada que cal creuar amb precaució.\nSeguirem el camí Ral i girarem a la dreta fins arribar al davant de l’església de Santa Maria (origen romànic del s.XIV) de Tornabous. Continuarem cap a l’esquerra pel carrer de l’Espígol, que ens portarà als afores del poble i tot seguit girarem a la dreta direcció al poblat iber del Molí de l’Espígol pel camí que porta el mateix nom. Rodejarem els vestigis d’aquest poblat i seguirem el camí fins arribar a la Guàrdia d’Urgell. El carrer de Sant Sebastià ens portarà fins a l’avinguda d’Urgell, on girarem a la dreta fins trobar el camí d’Agramunt.\nUn cop arribats al Canal principal d’Urgell, trobarem a l’esquerra una casella típica del Canal d’Urgell. En aquests edificis hi vivien els canalers i les seves famílies. La seva funció era assegurar el pas de l’aigua durant les èpoques de reg, generalment des de Sant Josep, al març, fins a principis de setembre.\nA pocs metres de la casella del Canal d’Urgell, a la dreta, hi trobem uns búnquers de la Guerra Civil, del bàndol republicà. En recomanem la visita si disposeu de temps per fer-ho.\nContinuarem pel camí d’Almenara fins arribar al capdamunt de la serra d’Almenara. Són un total de quatre quilòmetres d’ascens des d’on podrem gaudir d’unes vistes de la ciutat d’Agramunt i el seu entorn que ens deixaran bocabadats. Seguirem a l’esquerra fins a trobar la carretera que connecta Agramunt amb Tornabous (LV-3231) fins arribar a l’aparcament del Pilar d’Almenara. Aquest pilar de planta circular de 15 metres d’alçada es pot visitar; us recomanem que ho feu si disposeu de temps.\nDeixarem la LV-3231 per seguir pel camí de la Fuliola, tot passant pel costat d’un mas anomenat cal Martí de la Serra, que actualment és una granja d’ovelles. Podrem gaudir de les fantàstiques vistes que ens ofereix aquest camí amb molt d’encant, que seguirem tot fent un descens fins a tornar a trobar el Canal Principal d’Urgell, on girarem a la dreta. Seguirem el canal fins al camí Fondo que ens portarà a visitar Castellserà.\nPassarem per darrere de l’església de Santa Magdalena, del s.XVI, tot recorrent el carrer de la Muralla i girarem a la dreta per agafar el carrer del Migdia, que ens portarà fins al camí de Castellserà a la Fuliola, fins arribar a la C-53. Demanem precaució en el moment de creuar aquesta carretera. Entrarem a Boldú, on passarem per davant de l’església de l’Assumpció, del s. XI, i poc després trobarem una creu de terme del s.XVII.\nSeguirem pel camí petit de Boldú fins arribar a la Fuliola, on passarem pel carrer del Calvari i girarem a la dreta pel carrer de Santa Llúcia. Poc després trobarem el punt final de la ruta, a la plaça del Portal.\nTot un descobriment de recorregut que sense cap mena de dubte us recomanem des de l’Urgell Turisme. És ideal per passar una estona agradable amb la família o els amics mentre descobriu caminant la comarca de l’Urgell.\nMés dades turístiques d’interès dels a:\nCONTINUACIÓ dades d’interes\nCOL•LECCIÓ D’ARMES I EINES ANTIGUES DEL\nCAMP DE JOSEP PANÉ. Tel. 973 570 070.\nVers l’últim diumenge de juny té lloc LA FESTA\nDEL SEGAR a la Fuliola. Quinze dies més tard se\ncelebra la FESTA DEL BATRE. www.segaribatre.cat\nCENTRE D’INTERPRETACIÓ LLUÍS COMPANYS DEL\nTARRÒS. Tel. 674 568 835. Visites concertades al\ntel. 973 570 233.\nVisites concertades al tel. 973 570 233.\nLA GUÀRDIA D’URGELL:\nTORRE DE LA GUÀRDIA DE DÉU, s. XI. Fortificació\nmedieval de forma quadrada.\nTORRE DE DEFENSA, s. XI. Té una alçada de 14\nm. És punt de referència geogràfic de la comarca.\nFortificació medieval de forma cilíndrica.\nLA PANERA, s. XV, declarat Bé d’Interès Cultural,\nen la categoria de monument històric. Havia\nestat graner del Monestir de Poblet.\nVers el segon diumenge de maig se celebra a\nCastellserà la FESTA DEL BANDOLER, on es recorda\nel setge que patia la població per part\nESGLÉSIA DE L’ASSUMPCIÓ, d’origen romànic, s.\nXI de l’Assumpció.\nCASES PAIRALS DE CAL BOADA, CAL CABALER i


La Federació Llull treballarà coordinadament per defensar el català i reclama unitat d’acció de societat i institucions La República\nLa Federació Llull treballarà coordinadament per defensar el català i reclama unitat d’acció de societat i institucions\nAquesta entitat està formada per Òmnium Cultural, Acció Cultural del País Valencià i Obra Cultural Balear\nFrederic Sabartés 14/05/2022\nLa Federacio´ Llull actuara` de manera coordinada per fer front a les “agressions judicials” al catala` a l’escola. Aixi´ ho han acordat en una reunió a València aquest dissabte les tres entitats que formen la federació: Accio´ Cultural del Pai´s Valencia` ACPV, O`mnium Cultural i Obra Cultural Balear OCB. La Federacio´ Llull ha qualificat la darrera sente`ncia que imposa el 25% de castella` a les aules de Catalunya “d’atac molt greu a la llengua catalana”, i ha demanat unitat d’accio´ de la societat civil i de les institucions per defensar i blindar el catala` a l’escola. ”40 anys despre´s, els atacs lingu¨i´stics obliguen a recobrar-nos en la unitat, especialment des de la societat civil” ha dit el president d’O`mnium, Xavier Antich.\nLa trobada d’aquest dissabte ha servit per aprovar el nou pla de treball i renovar la Junta Directiva. Anna Oliver serà la nova presidenta i pren el relleu de Jordi Cuixart, expresident d’Òmnium. Amb aquesta renovació de càrrecs les tres entitats inicien una nova etapa d’impuls i rellançament de la Federació Llull marcada per la defensa de la llengua.\nEn un comunicat, les tres entitats han informat que dissenyaran una estratègia coordinada de resposta a les “contínues agressions judicials al català a l’escola en els tres territoris i un programa de política lingüística per fer front a l’emergència i garantir els drets lingüístics de la ciutadania”.\nLa nova presidenta de la federació, Anna Oliver, també presidenta d’ACPV, ha reclamat que els tres governs defensin la ciutadania dels “atacs frontals” als seus drets lingüístics governant perquè es compleixi l’oficialitat del català.\nAl seu torn, el president de l’Obra Cultural Balear, Joan Miralles, ha fet una crida a treballar plegats: “Encara que la realitat sociolingüística, política i social dels territoris de parla catalana no és homogènia els reptes i problemes als quals ens enfrontem són comuns”. En aquest sentit, ha remarcat que “només des de la unitat, la força de la gent i la societat civil organitzada, és possible fer front als atacs contra la llengua i la cultura”.


Curs en Salut Corporal i Vocal - UAB Barcelona\nUniversitat Autònoma de Barcelona > Estudiar > Màsters i Postgraus > Cursos d'especialització > Educació > Curs en Salut Corporal i Vocal\nCurs en Salut Corporal i Vocal\n- Salut corporal:\nEutonia i tensió excessiva.\nL'autoregulació de la pròpia salut.\nCauses internes i externes.\nRecursos per una vida més saludable.\n- Salut vocal:\nRecursos per a una veu sana.\nVa dirigit especialment a docents, però també pot ser molt útil a altres professionals del món de la comunicació, del dret o de l’empresa, que necessiten recursos corporals, vocals o d'estratègies per elaborar un bon discurs oral.\nPer obtenir el títol cal ser graduat o llicenciat. En cas de no tenir algun d'aquest títols l'estudiant pot obtenir una certificació dels estudis realitzats, sempre que justifiqui experiència professional demostrada.\nAquest curs forma part de la diplomatura de postgrau Cos,Veu i Comunicació.\nCodi de l'estudi: 3557/1\nPreu: 325 ¤\nLloc: Facultat de Ciències de l’Educació. UAB\nDates: del 07/03/2017 al 02/05/2017\nCertificat d'aprofitament del curs Salut Corporal i Vocal


Com utilitzar sorra polimèrica en instal·lar pavers - Electrodomèstics i electrodomèstics essencialsLlegir Més\nPrincipal Electrodomèstics i electrodomèstics essencials Com utilitzar sorra polimèrica en instal·lar pavers\nCom utilitzar sorra polimèrica en instal·lar pavers\nAlguns productes no són exactament els noms de la llar amb el públic en general, però són de gran valor en projectes com la construcció de patis paviments, passarel·les o calçades. La sorra polimèrica només és un producte. No us deixeu deixar amb el nom que sona científic: el que és i el que fa són tots dos senzills.\nLa sorra polimèrica és una barreja única de sorres fines combinada amb altres additius (polímers) que, en barrejar-se amb aigua, formen un agent d’enllaç sorprenentment fort que uneix les partícules de sorra juntes. És particularment útil per omplir les juntes entre llambordes, incloses les llambordes de formigó, les llambordes de maó i les llambordes de pedra. Els aglutinants bloquegen les partícules de sorra, la qual cosa ajuda a assegurar els paviments en una superfície uniforme i duradora.\nEs pot utilitzar sorra vella plana per omplir les juntes entre les llambordes, per què fer servir sorra polimèrica ">\nMillora la durabilitat . Els aglutinants d’aquest producte ajuden a unir els paviments. Això donarà a la vostra instal·lació una major força a llarg recorregut.\nSi la pluja forta no rentarà la sorra de les juntes entre les llambordes si utilitzeu sorra polimèrica. Per contra, es tracta d’un problema freqüent amb la sorra ordinària. La sorra polimèrica redueix la quantitat d’aigua que es rentarà entre els paviments i els materials inferiors, una qualitat que també manté la base de la base sota la superfície robusta i intacta.\nDetreu les plantes de males herbes . Les males herbes són sorprenentment resistents i poden créixer gairebé a qualsevol lloc. Si s’utilitza aquest producte, no es garantirà que les males herbes no creixin mai a la nova passarel·la o pati, però us ajudarà considerablement. La sorra plana és una llar molt més acollidora per a les males herbes que la sorra polimèrica.\nÉs resistent a les formigues . Les formigues tindran un moment molt més difícil d’entrar i fer cases als espais que hi ha entre els seus paviments si utilitzeu sorra polimèrica.\nVe de diferents colors . La sorra polimèrica presenta una varietat de colors, generalment en diferents tons de gris i beix. Trieu el color que millor s’adapti a les vostres llambordes. Per exemple, una ombra de gris té un aspecte adequat amb els paviments de la pedra.\nEl fet d’omplir les esquerdes amb sorra polimèrica és l’últim pas del projecte més gran d’instal·lar un pati de paviment de pedra o maó, passarel·la o calçada. L’èxit d’aquest pas final depèn en gran part de que les llambordes s’instal·lin adequadament sobre capes fermes i planes de grava i sorra pavimentadora: un tipus de sorra molt diferent de la sorra polimèrica.\nApliqueu sorra polimèrica sobre les llambordes\nAssegureu-vos de funcionar quan les llambordes estiguin completament seques. Aboqueu diversos munts de sorra polimèrica sobre el pati o la passarel·la. No apliqueu massa la sorra, perquè l’excés serà difícil d’eliminar. Sempre podeu afegir més sorra, segons calgui. L’objectiu és omplir completament les esquerdes entre les llambordes, sense deixar excés de sorra a la superfície.\nEscombra la sorra cap a les esquerdes\nUtilitzant una escombra d’empenta, raspalla la sorra cap endavant i cap enrere sobre les llambordes per filtrar la sorra a través de les esquerdes entre les paveres. Raspallar en direccions oposades per assegurar-se que s’omplin totes les esquerdes. Afegiu més sorra, si cal, fins que totes les esquerdes s’omplin visiblement de sorra, sense buits.\nNetegeu la superfície de les llambordes\nAbans d’establir la sorra amb aigua, és important que les superfícies de les llambordes estiguin lliures de sorra perquè qualsevol excés s’endureixi a la superfície de les llambordes i les decolora. Un bufador de fulles funciona bé per netejar l'excés de sorra dels paviments. Assegureu-vos, però, de no bufar sorra de les esquerdes entre les llambordes.\nAmb una mànega de jardí, ruixeu una boira lleugera per la zona. Això activarà l’aglutinant a la sorra. Deixeu que les juntes s’assequin completament durant un o dos dies i, a continuació, inspeccioneu les juntes. Es pot aplicar sorra addicional per omplir els buits restants.\nSi us trobeu amb taques descoloridores a causa de sorra polimèrica a la superfície de les llambordes, robeu vinagre blanc per sobre de les taques, deixeu-ho reposar aproximadament 1 hora i, després, elimineu-les amb aigua i sabó.\nAdquisició de sorra polimèrica\nÉs probable que el mateix comerciant que ven els seus paviments també vengui sorra polimèrica. Si no és així, consulteu la vostra botiga local de millora de la llar. Aquest producte sol incloure bosses de 20 o 40 lliures, per la qual cosa és relativament fàcil de manejar. Es comercialitza amb diferents marques depenent del fabricant. Per exemple, Sakrete ofereix un producte anomenat Paver Set.\nArticle AnteriorConstrucció de cobertes de vall tancat i vall obert\nArticle Següent5 grans teixits que accepten animals de companyia per a la vostra llar\nAlguns productes no són exactament els noms de la llar amb el públic en general, però són de gran valor en projectes com la construcció de patis paviments, passarel·les o calçades. La sorra polimèrica només és un producte. No us deixeu deixar amb el nom que sona científic: el que és i el que fa són tots dos senzills. La sorra po © Copyright 2019


10/04/2021 i 17/04/2021\nAquesta doble jornada pràctica està organitzada per la Fundació Emys i s'emmarca en el projecte Resifarms en el qual participa la XCN. Les sessions estan principalment dirigides a productors/es i tècnics agrícoles, són gratuïtes i tenen un límit de 15 places.\nAccés a la terra. Iniciatives i contradiccions\nL’ecofeminisme és una corrent teòrica i política que destaca la connexió entre la dominació, explotació i degradació de la terra i la natura i l’opressió de les dones i altres grups socials minoritaris.\nLa planificació estratègica: clau per al desenvolupament de l’entitat\nMirades per la transformació: de la recerca a l’acció transformadora\n3a sessió del Congrés Nacional d'Educació Ambiental 2021\nRepoblament rural, relleu generacional agrari i accés a la terra: novetats i tendències de futur en clau catalana i europea\nPresentació dels resultats provisionals del projecte 'Ruralization' i debat sobre el futur del món rural i del sector agrari en temps de post-pandèmia, crisi ecològica i emergència climàtica.\nMirades per la transformació: la professió. 3a sessió del Congrés Nacional d’Educació Ambiental\nL'objectiu del congcom l’espai de trobada, anàlisi i reflexió dels actors de l’educació ambiental i cercar eines que permetin arribar a nous col·lectius i crear aliances innovadores per transitar del canvi individual a la transformació col·lectiva i estructural.\nLa jornada vol destacar l’interès i la necessitat de renaturalitzar pobles i ciutats i com aquest fet repercuteix positivament en la salut dels seus habitants. S’hi exposaran experiències amb estudis contrastats i casos d’èxit concrets.\nAnteriors 1 … 4 5 6 7 8 … 13 Següents


Una problemàtica central – Xalandria\nLa vella central, que molts encara anomenam de la Gesa (un antic acrònim que va camí d’incorporar-se a la toponímia illenca), és com el dinosaure del conte de Monterroso: cada dia que passa, segueix allà, a la Colàrsega del port de Maó, deixant anar de manera incansable les seves alenades tòxiques en forma de columna de fum, sense aturall. Així, les problemàtiques que la seva existència provoca, no només segueixen sense resoldre’s sinó que, deixades de banda per la immediatesa de l’actualitat fungible, tenen poca transcendència en el debat públic. I no deixa de ser preocupant aquesta mena d’oblit mediàtic, quan, ben mirat, som davant d’una sèrie de reptes que ens condicionen, de manera molt significativa, el futur.\nPer açò és molt benvinguda la iniciativa del GOB amb què es torna a posar damunt de la taula aquest tema, arran de la remesa, per part del grup ecologista, d’un informe sobre la central elèctrica adreçat a la ministra de Transició Energètica, Teresa Ribera. El document es centra, sobretot, en els problemes ambientals que deriven del manteniment d’una infraestructura caduca –que, recordem-ho, produeix gairebé la totalitat de l’energia elèctrica que consumim a l’illa–, ja sigui recordant índexs de contaminació, irregularitats en la gestió per part d’Endesa, o la inconveniència d’algunes de les solucions que es proposen per a modernitzar-la, ja sigui des de l’empresa o des de les institucions públiques. Hi ha qui ha proposat, en primer lloc, no fer res fins que l’illa no torni a connectar-se per cable, doble en aquesta ocasió, amb Mallorca, la qual cosa és un pegat lampedusià que cerca que tot segueixi igual i res no canviï a mitjà termini. També s’ha parlat de la construcció d’una infraestructura faraònica per dur aigua depurada, des de les instal·lacions des Castell fins a la central, per tal de refrigerar-ne la combustió, cosa que en reduiria les emissions d’òxid de nitrogen, però no les d’altres substàncies contaminants. La inversió suposaria una millora del tot insuficient i, alhora, acabaria essent econòmicament desproporcionada. D’altra banda, ja sabem dels negocis paral·lels que amaguen aquest tipus de projectes, en què van i venen tot tipus de comissions.\nGràcies a la carta del GOB, més d’un menorquí es deu haver assabentat, aquesta setmana, de l’existència d’una nova cartera ministerial que, amb el problema que se li planteja des de la nostra illa, té una bona oportunitat per demostrar que la seva creació no és un cas de postureig polític sinó que el govern espanyol creu en aquest camí que ens ha de dur a la producció d’energies netes, tot deixant enrere l’ús de combustibles fòssils per a obtenir-les. Cal, però, ésser escèptic en aquest sentit: les portes giratòries entre el poder polític i els despatxos dels consells d’administració de les empreses elèctriques obliguen ser-ho. En aquest blog hem parlat més d’una vegada de la necessitat imperiosa que tenim de deixar enrere els models actuals de producció i d’avançar cap a les renovables. No és un problema local: tot el món hi hauria de tendir per tal d’evitar el col·lapse del planeta, al qual ens dirigim a marxes forçades. Aquesta és la dimensió real del problema: ens hi jugam el futur de la humanitat.\nPer les seves condicions, Menorca, a la qual sembla que en més d’una ocasió el títol de Reserva de Biosfera li ve gros, hauria de convertir-se en exemple d’autosuficiència en l’ús d’energies netes. No hi ha un altre camí a seguir si es vol evitar la catàstrofe. Fins ara, s’ha argumentat que el gran problema per a fer aquest camí venia d’una legislació estatal restrictiva, feta a mida de les elèctriques (una evidència que converteix encara ara Espanya en una anomalia europea). Calen unes noves lleis que puguin permetre a Menorca funcionar, a mitjà termini, només amb renovables, com ja s’està fent en altres indrets del món i convertir-se en un exemple a seguir. I, per arribar a aquesta situació, intentar mantenir el model actual és un despropòsit.\nEl vessant energètic no és, però, l’únic àmbit d’incidència de la problemàtica central elèctrica del port maonès, sinó que, com sempre passa, les coses són complexes i tenen diferents ramificacions i vasos comunicants que ens obliguen a parlar d’altres aspectes que s’hi relacionen. Que els problemes mediambientals tenen conseqüències directes sobre la salut de les persones no és nou. I que aquesta incidència té uns impactes econòmics negatius, tampoc. En la seva carta, el GOB cita dades de l’Agència Europea de Medi Ambient que, en un estudi, calcula els costos que generen, individualment, l’activitat de cadascuna de les més de catorze mil centrals analitzades que, a Europa, generen energia. L’impacte negatiu en la salut humana (de la mala qualitat de l’aire, per contaminació, en deriven problemes de salut, per exemple i no només els respiratoris) i en el medi ambient, en el cas de la central de la Gesa, genera unes despeses que la situen en el lloc número sis-cents del rànquing continental. De més de catorze mil! La dada és escandalosa. Estem tirant els doblers. Amb el model actual, guanyam en problemes i perdem en qualitat de vida. Pel mateix preu, podríem ésser autosuficients en renovables i, alhora, tot açò que hi guanyaríem en salut. Recordem que, segons un altre informe del qual s’ha parlat poc, l’activitat de la Gesa té una incidència directa en l’increment del número de malalts de càncer entre els residents de l’àrea més propera a la central. No cal ésser una llumenera per afirmar que tenim un problema gravíssim de salut pública damunt de la taula i que, mentre ens dediquem a cremar fuel i a fer fum per poder obtenir energia elèctrica, no aclarirem res en aquest sentit. Potser no seria mala idea que el GOB fes arribar una carta semblant a Carmen Montón, ministra de sanitat, consum i benestar social, informant-la de tot plegat.\nI n’hi ha més. En una illa com la nostra, en què es repeteix com un mantra que «tothom viu del turisme», sorprèn que ningú no s’hagi plantejat l’impacte negatiu que té i que pot tenir en el sector l’activitat de la central elèctrica maonesa. Diuen que, amb les coses de menjar, no s’hi juga. Voldran, els turistes, en saber-ho, visitar una illa que es promociona com a Reserva de Biosfera però en la qual un focus importantíssim de contaminació, derivada de l’ús de combustibles fòssils, incideix directament en la salut de les persones? Volem, els residents, exposats com estem de manera constant a aquest focus de pol·lució, seguir vivint en aquestes condicions? Potser, tampoc no seria mala idea que el GOB aprofitàs per enviar una còpia de la carta a Reyes Maroto, ministra d’indústria, comerç i turisme. També hi està implicada, en la problemàtica que emana de la central elèctrica maonesa.\nPotser qualcú que sigui malpensat no trobi tan estrany que totes aquestes dades es coneguin poc: no interessa que transcendeixin a l’opinió pública, perquè ens interroguen de manera molt incòmoda respecte del model energètic que tenim i, també, de la salut i de l’economia que ens ofereix el lloc on vivim. I ens mostren que, malgrat la dimensió de la problemàtica i la urgència que requereix trobar-hi solucions, ningú no s’ha plantejat seriosament endegar els canvis radicals que ens assegurin un futur millor, vivible (amb tota la força que connota aquest adjectiu). Perquè, posant-hi pegats, com s’ha fet fins ara, sempre hi sortirem perdent (i hi sortiran guanyant) els mateixos.\nEtiquetes: energia, salut, Turisme\nComo es que queremos ser autosuficientes y sistemáticamente todos los proyectos de renovables son denegados. La central en innegable que contamina, pero no puede ser que los que realmente contaminamos cuando no apagamos una luz innecesaria o ponemos el aire acondicionado. Quien crees que contamina, el que arranca el coche para no ir caminando o el fabricante del coche.


Confinament 4t – wiki roser capdevila\n4t ES QUEDA A CASA\nFamilies de 4t: Amb l’objectiu de superar el confinament de la millor manera possible, el grup de mestres de 4t us proposem una serie d’activitats per poder passar els dies.\nTeniu pagines webs més obertes on podreu fer el que us vingui de gust i us interessi més.\nPer altra banda hi ha webs més específiques amb continguts ja treballats a l’aula.\nPerò sobre tot, passeu les estones que pugueu fent activitats en família, jocs de taula, lectures, balls, cinema en família, etc..\nNens i nenes de 4t, tingueu molta paciència, molta seguretat en la vostra família i sobretot gaudiu del temps de repós i descans, tornarem a l’escola i ens tornarem a fer abraçades…\nUs esperem a la tornada amb moltes ganes de veure-us!\nElisa, Nuria i Eva\nWEBS VARIADES (una mica de tot):\nWeb de santillana,\nOberta mentre duri el confinament on es pot treballar qualsevol projecte pel que estiguin interessats:\nWeb de Vicens-vives\nRepas del que hem fet fins ara a clase, entra en aquesta pagina: https://edubook.vicensvives.com/ca\nPosa aquest codi de llicència: VS37C9KY\nPots fer qualsevol activitat del tema 1 fins el tema 6.\nWeb per treballar una mica de tot.\nVídeos explicatius sobre decimals\nActivitats variades: http://www.xtec.cat/~mfortun4/jclics.htm\nEls articles: https://clic.xtec.cat/projects/articles/jclic.js/index.html\nVALORS: Videos d’educació emocional:\nEl valor de la amabilitat i l’e`mpatia\nAqui teniu també materials per fer Plàstica a casa:\nActividades castellano: https://clic.xtec.cat/projects/lengua/jclic.js/index.html\nOrden alfabético: https://clic.xtec.cat/projects/ordenalf/jclic.js/index.html\nHola nenes i nens de 4t!\nCom ja sabeu aquest curs ens toca treballar ben fort per fer la Cantània. Així que, ara que estem a casa, podem fer passar el temps més ràpidament si ens posem a repassar i conèixer algunes cançons més de Virtual!\nAquí us deixo uns enllaços per seguir escoltant i cantant aquelles que ja vam treballar.\nCom també hem fet algun dia a classe, al Youtube també podeu trobar les coreografies. Així que us animo a moure una mica l’esquelet practicant les coreografies.\n2. El món digital coreografia\n3. El blues d’en Marcel coreografia\n6. Corre, salta coreografia\n7. La música coreografia\nD’altra banda, com que alguns estàveu molt intrigats amb el diari que estava escrivint en Marcel, aquí us deixo la següent entrada que va fer:\nAvui hi ha hagut merder a l’escola. Era l’hora de l’esbarjo i he sortit al pati, com sempre. Hi ha un noi de l’altra classe que em fa ganyotes sempre que em veu pel pati o pel passadís. I després fa sorolls estranys amb la boca. A vegades sembla un mico.\nAvui, quan hem sortit al pati i anàvem a jugar a corre-salta, ell s’ha acostat a la colla i ha dit que en aquell tros de pati no hi podíem jugar perquè era seu. Era seu! Què s’ha pensat aquest?! Jo li he plantat cara i li he dit que ens deixés en pau. Ell em passa un pam i s’ha acostat a mi amb ganes de brega. Jo no soc violent però no suporto les injustícies. La meva mare sempre m’ha dit que s’han de defensar sense vergonya i sense por les “causes justes”. I això he fet. Ell s’ha anat envalentonant i m’ha fet una empenta. He caigut a terra del cop. Només m’he fet una esgarrapada però tothom ha vingut corrent a mirar què passava. La Gina i la Blanca han anat corrent a buscar un mestre de guàrdia. L’han castigat sense esbarjo una setmana. Que el bombin!”\nI ara el més important, quedeu-vos a casa escoltant molta música, ballant, inventant cançons i fent coreografies!\nBàrbara, mestra de música


Els canvis en els requisits del nou bo social obliguen els consumidors a tornar-lo a sol·licitar abans del 8 d’octubre\n5 min. Barcelona 13/09/2018 22:53\n651x366 Un quadre de comptadors de la llum en un bloc de pisos a Barcelona. / CRISTINA CALDERER Un quadre de comptadors de la llum en un bloc de pisos a Barcelona. / CRISTINA CALDERER\nBonificació segons ingressos\nEl nou bo social canvia el criteri per accedir-hi. Si fins ara anava unit a la potència contractada, ara anirà lligat al nivell d’ingressos de la llar. “Es tindrà en compte la situació econòmica i social”, insisteixen des del ministeri de Transició Ecològica. Hi haurà tres nivells de bonificació, que serà progressiva depenent de si el consumidor és vulnerable -rebrà una bonificació del 25%-, vulnerable sever -un 40% del rebut bonificat- o bé si està en risc d’exclusió social. En aquest últim cas, en què la persona rep l’assistència dels serveis socials del seu municipi, la bonificació del rebut és del 100%. En els consumidors vulnerables i vulnerables severs, el ministeri ha fixat tres requisits de renda -segons si és un consumidor individual, una unitat familiar amb un menor o una família amb més d’un menor-. S’exigirà que es compleixi com a mínim una de les condicions per autoritzar l’ajuda. Les famílies nombroses i els pensionistes que cobren la prestació mínima també poden sol·licitar el nou bo social.\nMés eines contra la pobresa\nL’Aliança contra la Pobresa Energètica reivindica que el bo social no és la solució per combatre l’exclusió que pateixen les persones sense recursos. La portaveu de la plataforma defensa, en canvi, la creació d’una tarifa social en funció dels ingressos “amb uns llindars de renda més elevats”, que garanteixin que més gent pugui beneficiar-se d’una tarifa més justa. “La tarifa social hauria de permetre arribar al 100% de les llars en què no hi ha ingressos, i això ara no passa”, defensa Maria Campuzano.\nLa proposta d’una tarifa social elèctrica es debatrà dimarts que ve al Congrés de Diputats, ja que està inclosa dins la proposició de llei d’habitatge que ha presentat la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca (PAH) i que també parla de garantir l’accés dels ciutadans als subministraments bàsics com la llum i l’aigua. Aquesta proposició de llei, que va quedar bloquejada al Congrés fa mesos, proposa aplicar “el principi de precaució, tal com recull la llei catalana de pobresa energètica, la llei 24/2015, i evitar talls de subministraments a persones vulnerables. “Confiem que el PSOE donarà suport al que planteja la proposta perquè tiri endavant, ja que el mateix partit hi va donar suport al Parlament”, sosté Campuzano. La llei que proposa la PAH també planteja solucions a la bombolla del lloguer i blindar el dret a l’habitatge per evitar desnonaments.


IB3N | La dotació de serveis de Cala Gat, a Capdepera, costa 2,7 milions d'euros\nIB3 Notícies > societat > La dotació de serveis de Cala Gat, a Capdepera, costa 2,7 milions d’euros\nLa dotació de serveis de Cala Gat, a Capdepera, costa 2,7 milions d’euros\nUn pic recepcionada l'obra, l'Ajuntament gabellí podrà tornar a donar llicències de construcció\nAl carrer de l’Arcàdia, les màquines de l’empresa adjudicatària UTE Sorigué-COEXA han començat a moure-hi terra. Es proveeix d’il·luminació pública, voreres, pavimentació, xarxa d’electricitat, d’abastiment d’aigua, pluvials i clavegueram. El termini de l’obra és de set mesos, però no seguits. Abans de Setmana Santa s’aturarà fins després de l’estiu per evitar-hi molèsties a residents i turistes.\nEl preu per posar-se al dia és de 2,7 milions d’euros, que pagaran els 77 propietaris a través de la Junta de Cooperació. El govern gabellí passarà les quotes d’urbanització als veïnats mitjançant contribucions especials. A cada propietari li surt a pagar uns 35.000 euros per parcel·la.\nL’Ajuntament intenta fa 16 anys dotar l’àmbit de serveis bàsics com marca la Llei. L’incompliment del deure, els ha obligat els darrers 5 anys a no concedir llicències noves. Ara un pic executades, s’aixecarà la suspensió dels permisos d’edificació i el consistori tornarà a tenir ingressos per aquesta via.


Rocket: una plataforma que incideix en la presa de decisions clíniques dels professionals de la salut - Sant Cugat Informa!\nInici » Seccions » Articles i estudis » Rocket: una plataforma que incideix en la presa de decisions clíniques dels professionals de la salut\n21 Abril 2018 a 18:00\nRocket és una plataforma unificada (cloud-based) creada per ajudar els metges i que permet emmagatzemar, visualitzar i processar diferents tipus de dades clíniques: mesuraments, imatges i informes. Permet als usuaris finals accedir a la informació del pacient mitjançant els seus telèfons intel·ligents, tauletes o ordinadors, amb l’única requisit d’estar connectat a Internet. La plataforma integra un motor de computació per analitzar les dades a temps real, a través de diferents metodologies, com ara arbres de decisió de directrius clíniques, de mineria de dades o d’aprenentatge automàtic, dirigides a la millora de la presa de les decisions clíniques.\nUn dels pilars essencials d’aquesta plataforma és el visor. El visor de Rocket permet visualitzar diferents tipus de dades com ara imatges mèdiques i biològiques, superfícies 3D, senyals electrofisiològiques (ECG) i documents, ja sigui des de la web o descarregant la informació d’un sistema de fitxers local.\nEl seu codi font estarà disponible en obert al dipòsit GitHub de BCN MedTech on hi ha una descripció més detallada, tutorials i vídeos de demostració de la plataforma. Els desenvolupadors de Rocket són Carlos Yagüe Méndez i Maria del Pilar García Gracia, ambdós membres del Grup de Recerca Physense del Departament de Tecnologies de la Informació i les Comunicacions (DTIC) de la Universitat Pompeu Fabra, sota la supervisió del professor d’investigació ICREA Bart Bijnens, el professor Oscar Camara i el doctorand Sergio Sánchez.\nLa plataforma Rocket està donant bons resultats en medicina fetal en països en desenvolupament\nLa plataforma Rocket ja s’està utilitzant en un projecte concedit per la Fundació Bill i Melinda Gates, en col·laboració amb la Universitat Aga Khan (Karachi, Pakistan). Pakistan és un dels països en què la mortalitat fetal i neonatal precoç està entre les més altes del món. Durant l’embaràs és molt recomanable el mesurament rutinàri del flux sanguini del fetus a través de la placenta mitjançant l’ecocardiografia Doppler per decidir fer intervencions que poden reduir dràsticament les morts perinatals. No obstant això, en els països en desenvolupament, i especialment en regions rurals o en d’altres amb dificultats específiques, la manca d’especialistes en medicina fetal dificulta la implantació d’aquestes tècniques de detecció rutinària.\nEl primer objectiu de Rocket és permetre que els especialistes en medicina fetal emmagatzemin, comparteixin i visualitzin les dades clíniques, en qualsevol moment i en qualsevol lloc, i que de forma remota puguin prendre decisions per reduir els problemes perinatals. Sobre aquesta base, un altre dels objectius principals de la plataforma és implementar eines de visualització de dades que permetin l’estudi epidemiològic de dades clíniques poblacionals per tal d’identificar embarassos d’alt risc, per després explorar algoritmes d’aprenentatge automàtic que, al costat d’estudis ecocardiogràfics, siguin capaços de predir aquells casos de major risc de patir situacions perinatals adverses, com ara mort fetal, mortalitat perinatal i altres morbiditats neonatals. Olga Galí Pérez, estudiant del grau en Enginyeria Biomèdica de la UPF, ha viatjat recentment a Karachi (Pakistan) per treballar en la integració de la Plataforma Rocket en els repositoris de dades existents en aquell país.\nEn desenvolupament una interfície clínica per prevenir la mort sobtada de tipus hereditari\nEn els propers mesos, afirmen els seus creadors, “tenim la intenció d’utilitzar la plataforma Rocket en col·laboració amb Begoña Benito, metgessa de l’Hospital del Mar i investigadora de l’Institut Hospital del Mar d’Investigacions Mediques (IMIM), amb l’objectiu de desenvolupar una interfície clínica per al maneig i tractament de dades dels familiars de pacients amb trastorns hereditaris que causen mort sobtada cardíaca. Aquesta interfície pot ajudar els metges a comprendre millor i prevenir aquests tipus de trastorns hereditaris”.\nAquest treball ha estat finançat durant els últims anys pels projectes europeus VP2HF, CardioFunXion, NEUBIAS i el programa de recerca estratègica Maria de Maetzu del DTIC que promou la investigació sobre l’extracció de coneixement guiada per dades.\nLa plataforma Rocket aviat estarà disponible al repositori GitHub de BCN MedTech.\n#DTIC #ICREA Fundacio Bill i Melinda Gates #Rocket #upf


La Beckett homenatja Benet i Jornet amb 'La desaparició de Wendy', el seu text més estimat - Teatre Barcelona\nLa Beckett homenatja Benet i Jornet amb ‘La desaparició de Wendy’, el seu text més estimat\nEl 20 de juny de 2015, Josep Maria Benet i Jornet “Papitu” feia 75 anys. L’alegria de l’efemèride va ser, però, enterbolida per un anunci que va conmoure el món teatral català: el dramaturg pateix alzheimer.\nMestre de tota una generació d’autors, Benet i Jornet ha estat des de sempre una figura estimada i respectada del panorama barceloní, i aquest és sens dubte el motiu pel qual, enguany, una temporada després de la notícia, estiguem assistint a un espontani, carinyós i informal homenatge a la seva figura, que està tenint lloc —on sinó— a la cartellera de la nostra ciutat.\nAmb tres espectacles programats durant aquest primer trimestre, en Papitu mai no havia estat de tanta actualitat. Va obrir foc l’Almeria amb la inquietant L’habitació del nen. No fa ni una setmana contraatacava el Teatre Lliure amb una Revolta de bruixes protagonitzada per les actrius de la Kompanyia i culminarà aquesta mateixa setmana amb l’estrena de La desaparició de Wendy a la inauguració de la nova Sala Beckett de Poble Nou.\nLa tria d’un text de Benet i Jornet per encetar la nova etapa d’aquest projecte nascut l’any 1989 no és ni de bon tros cap coincidència. Un emocionat Toni Casares, director artístic de la Beckett, ho explicava en roda de premsa: «Benet i Jornet és la figura clau per entendre el molt bon moment que està vivint en aquests moments la dramatúrgia contemporània catalana pel que fa l’autoria textual». Segons Casares, en uns moments —les dècades de 1960 i 1970— en què l’autoria teatral havia perdut prestigi, Benet i Jornet no va deixar mai de reivindicar la figura de l’autor com a persona que imagina històries i, amb la complicitat d’una companyia, les transforma en espectacles. Més tard, durant les dècades de 1980 i 1990, sense retirar-se mai, va saber passar el relleu i explicar als joves autors que era tan important observar el teatre que es feia fora de les nostres fronteres com la tradició teatral catalana. Un relleu històric i insòlit a tot Europa.\nPerò això no és tot. Explicava també Casares sobre el nou projecte que «la Beckett no ha de ser només l’espai dels joves, dels que comencen a endinsar-se en el territori de la creació, sinó també l’espai on autors més consolidats estan convidats a posar en dubte la seva pròpia trajectòria, el seu propi discurs». En aquest sentit, la tria de La desaparició de Wendy tampoc no és casual. A les seves memòries, titulades Material d’enderroc i publicades per Edicions 62 l’any 2010, Benet i Jornet explica que va escriure aquest text en un moment molt complicat, poc després de la desastrosa estrena de Berenàveu a les fosques, un fracàs de públic i crítica, una obra que va ser titllada de massa realista: «I així, desesperat, per demostrar-me a mi mateix que era capaç d’escriure d’altres formes, no únicament d’acord amb aquella mena de dubtós realisme, ben convençut que la nova obra no s’estrenaria mai, que no es publicaria mai, vaig embastar La desaparició de Wendy. M’hi explicava, m’hi confessava, m’hi descrivia i m’hi maltractava; m’hi presentava, literalment, com un monstre patètic i sense salvació. Ni mai abans ni mai després no he escrit una peça tan autobiogràfica… d’alguna manera. La vaig engiponar d’una bursada. Un text obert, allunyat de cap recurs “convencional”. Sabia que allò no podia tenir interés per a ningú, però m’hi vaig deixar anar. El vaig enllestir en un mes. El vaig començar el 12 d’abril i el vaig acabar l’11 de maig. A començaments de juny el vaig revisar. Era 1973, sí».\nEl muntatge estarà dirigit per Oriol Broggi, creador també consolidat, que, després de molts anys de liderar un projecte propi com La Perla 29, torna a la sala que el va veure nèixer. «Jo em sento molt fill de la Sala Beckett. Penso que sóc on sóc gràcies en gran part a la sala, al Toni [Casares] i a tot l’equip». Broggi es va mostrar nerviós, emocionat i orgullós per la responsabilitat de donar vida a un espectacle tan especial en circumstàncies tan especials. «Per a nosaltres és un bon moment perquè tot està en construcció i l’obra també sembla escrita en construcció». La desaparició de Wendy contraposa la figura de Peter Pan, el nen que no vol crèixer, amb la de Ventafocs. Segons el director, tots tenim una mica de cadascun d’aquests personatges. «El text barreja temes i formes teatrals, i fa un invent divertit, esbojarrat, que és, alhora, un homenatge al teatre». En aquesta barreja, Broggi i el seu repartiment han decidit incloure també alguns referents nous i actuals. «Ens ha semblat que el text era prou ample i prou bo».\n«Estimo força La desaparició de Wendy», escribia Benet i Jornet a l’advertiment que obre la segona edició del text, publicada l’any 1982 (la primera és de 1974) per Edicions 62. «Crec que és un dels textos que millor excusarien la meva dedicació al teatre». Aleshores, malgrat haver-se publicat, l’obra encara no havia estat estrenada de manera professional. En Papitu hauria d’esperar fins l’any 1985, però malgrat tot, mai no va deixar d’estimar la seva Wendy.\nUns dies abans de la presentació, la companyia va fer un passe només per a l’autor. «On és la Wendy? És guapa?» diuen que va preguntar ell només entrar a la sala. I, a continuació, de bracet d’en Toni Casares, encantat, va anar assenyalant escenes i repetint «Això és veritat, això és veritat, això és veritat…».\nEls records de Josep Maria Benet i Jornet s’esborren inexorablement cada dia que passa, però en paraules d’Oriol Broggi «de vegades, fem teatre per recuperar imatges perdudes». Ens queda aquest consol.\nText: Gema Moraleda / Fotografies: Mercè Rubià


El conjunt de pintures rupestres de la Cova del Tabac de Camarasa es restaura i s'adequa per a la visita - Balaguer Televisió\nEl conjunt de pintures rupestres de la Cova del Tabac de Camarasa es restaura i s’adequa per a la visita\nAquest dissabte 10 de novembre, a les 19 hores, el Departament de Cultura i l’Ajuntament de Camarasa presentaran al Casal Cultural de Camarasa les obres de restauració de les pintures rupestres de la Cova del Tabac, així com les intervencions per adequar l’espai per a la seva visita. Aquestes actuacions han consistit en la neteja dels grafits i de les pintades realitzades a la cova; la rehabilitació de les pintures rupestres; una documentació topogràfica 3D de tota la cova; la realització d’una campanya d’intervenció arqueològica d’excavació a la primera sala i, finalment, l’estudi del carst.\nEl 2016, les pintures van patir diversos actes vandàlics i durant el 2017 i 2018 el Departament de Cultura, a través de la Direcció General de Patrimoni Cultural, i l’Ajuntament de Camarasa van impulsar una sèrie d’accions englobades en el “Projecte Integral de valorització de la cova amb pintures rupestres incloses a la llista de Patrimoni Mundial de la UNESCO. Cova del Tabac”. Aquest projecte va ser redactat pel Servei d’Arqueologia i Paleontologia amb la implicació del mateix Ajuntament de Camarasa i del Centre d’Estudis del Patrimoni Arqueològic de la Prehistòria de la Universitat Autònoma de Barcelona.\nLes accions esmentades culminen ara amb el tancament de la Cova del Tabac per tal de regular-ne l’accés, protegir les pintures de nous actes vandàlics i garantir el valor patrimonial de la cova, i la instal•lació de dos panells informatius situats respectivament a la cova i a l’inici del camí que porta al pantà. Amb aquestes actuacions, les pintures ja es poden visitar a través de visites concertades, que gestiona l’Espai Orígens.\nA partir d’aquesta mateixa tardor la visita a la cova es convertirà en una ruta turística. L’Espai Orígens facilitarà als visitants unes tauletes que es podran endur durant el recorregut i que els ajudaran a descobrir el passat de l’entorn de la presa de Camarasa i les pintures de la Cova del Tabac gràcies a la tecnologia de realitat augmentada.\nLes pintures rupestres de la Cova del Tabac van ser declarades Bé Cultural d’Interès Nacional i van ser inscrites a la llista de Patrimoni Mundial de la UNESCO l’any 1998 sota el nom d’Art Rupestre de l’Arc Mediterrani de la Península Ibèrica. En total, s’hi conserven un conjunt de 12 motius entre figures identificables d’estil llevantí esquemàtic i altres restes de pigment ataronjat-vermellós.


15 maig 2021 12:42\nPep Verger | 23 maig 2011\nLa lliçó (I)\nUff! Quin patiment! Però l'alegria fou més gran en acabar. El Mallorca continuarà una temporada més a Primera Divisió. Ara bé, la primera campanya de Llorenç Serra Ferrer com a màxim accionista i de Jaume Cladera com a president finalitza amb un aprovat justet. Clar que l'agost passat hauria firmat per la salvació en el darrer partit de Lliga, però també és cert que el gener s'aspirava a alguna cosa més que a continuar a Primera d'aquesta manera. En tot cas, em queda la sensació que si des de la planta més noble de Son Moix s'haguessin fet les coses bé... no s'hauria patit gens. Vull dir que el consell d'administració del Mallorca ha estat molt desencertat en diferents decisions importants durant la temporada.\nPer esmentar-ne just una, i evitar referir-me al doi aquest del nou Lluís Sitjar, us diré que des del club no s'ha tractat amb el respecte desitjable Michael Laudrup. Aquest consell d'administració ha pecat d'inexpert, però ara té temps per preparar el curs que ve. No pot tornar a repetir-se, per exemple, que el fitxatge estrella de l'entitat -la temporada passada Fernando Cavenaghi- sigui un fracàs. I mai més no s'ha de menysprear un futbolista, com va fer el club amb Webó, abans de començar la campanya. Fou també un capítol esperpèntic el fitxatge frustrat del golejador Ujah. Quin desastre! Arribà a Palma i partí de Son Moix corrent pels sembrats. I moltes altres coses.\nLa lliçó (II)\nPerò si hi ha una cosa que em preocupa és la pèrdua de suports i simpaties que ha acaramullat Llorenç Serra Ferrer en només una temporada. Mateu Alemany va vendre el Reial Mallorca per un preu quasi simbòlic al pobler perquè el mallorquinisme li ho demanava de manera unànime. Després dels escàndols de Paul Davidson i Martí Mingarro, es feia imprescindible un projecte seriós. I Serra Ferrer representava formalitat, saviesa i amor als colors. Ningú no criticà l'arribada de Serra Ferrer. Ben al contrari. Fou rebut amb els braços oberts per tothom, fins i tot per la premsa. Però el màxim accionista ha anat perdent crèdit i avui la seva arribada ja genera dubtes.\nEn aquest sentit, la ridícula proposta de construcció d'un nou Lluís Sitjar provocà que molts aficionats identificassin el projecte de Serra Ferrer amb una nova operació especulativa, ben semblant a les torres que pregonava Vicenç Grande. I el màxim accionista tampoc no ha complert amb la paraula donada a Mateu Alemany. Es va comprometre amb l'expresident a comprar la totalitat del seu paquet accionarial i encara avui Mateu Alemany té el 9 per cent de les accions. Però, a més a més, durant aquesta temporada ha quedat ben evident que el grup que encapçala el pobler no té el múscul econòmic imprescindible per dirigir l'entitat.\nEm donen per segur que Michael Laudrup no continuarà al capdavant del Mallorca i que el consell d'administració, que presideix Jaume Cladera, n'estarà ben content. Tenc la sensació que prescindir de Laudrup és una gran errada, però... En qualsevol cas, tenc ben clar que és imprescindible encertar amb el fitxatge d'un bon grapat de futbolistes per no patir el curs vinent.\nEncara ara estic bocabadat de veure la implicació que demostraren dissabte alguns futbolistes. Evidentment, ja em podia imaginar el compromís de mallorquins com Pep Lluís Martí, Ivan Ramis, Víctor Casadesús... Però em va sorprendre, per exemple, Rubén, que, malgrat que ha estat suplent quasi tota la temporada, plorà com una Magdalena en acabar el partit. O Webó, menyspreat al principi del curs, que s'emocionà just acabar el duel.\nEl més important ara mateix, una vegada salvada la categoria, és arribar a un acord amb els creditors per firmar el preceptiu conveni. El Mallorca ha d'ajustar el seu pressupost i només pot gastar en funció dels ingressos. Clar, en aquestes circumstàncies encertar les noves incorporacions és del tot fonamental.\nDepor i Mallorca\nEra ben jovenet quan en la temporada 1982/83 el Reial Mallorca tornà a Primera Divisió, després de perdre (1-0) al Santiago Bernabéu davant el filial del Reial Madrid -aleshores, Castilla-. El conjunt de Lucien Muller va perdre en la darrera jornada, com dissabte, però aconseguí l'anhelat ascens a Primera perquè el Deportivo fou derrotat pel Rayo Vallecano (1-2). Quins temps! Ho record en moltes ocasions i és que aquell viatge, amb vaixell fins a València i amb autocar fins a Madrid, em suposà una alegria molt grossa. Hi vaig anar amb l'amic Tomeu Payeras, sempre mallorquinista.\nAcabà el partit del Bernabéu i a Riazor faltaven encara vuit minuts. Foren els més llargs que record. I l'alegria final fou, si no més gran, comparable a la viscuda dissabte amb la permanència, tot i la derrota davant l'Atlètic de Madrid. El València, ja ho sabeu, arrabassà una Lliga al Deportivo i enguany certificà el descens dels gallecs vint anys després. Idò bé, el Mallorca, un pic més, gràcies a la derrota del Depor, ha tingut una alegria. En la temporada 1982/83 s'aconseguí l'ascens i dissabte, la permanència.


En Centre de mosquits del Baix Llobregat col•labora en la investigació del cas del Dengue autòcton que ha enviat una persona a l’Hospital - Llobregat Digital\nEn Centre de mosquits del Baix Llobregat col•labora en la investigació del cas del Dengue autòcton que ha enviat una persona a l’Hospital\nDijous, 19 de setembre de 2019 a les 15:00h\nLa pacient, resident al Barcelonès, descarta cap antecedent de viatge a zones on la transmissió del virus és endèmica.\nDes del primer moment s’ha activat el Protocol de Vigilància i Control de les arbovirosis transmeses per mosquits a Catalunya, i el Servei de Control de Mosquits del Baix Llobregat, els ajuntaments corresponents, l’Agència de Salut Pública de Barcelona i la Diputació de Barcelona, com a organismes implicats en aquest cas, estan posant en marxa les mesures de control del vector -el mosquit tigre- per evitar-ne la proliferació.\nAixí mateix s’estan realitzant les accions de vigilància del virus en mosquits per part de IRTA-CReSA amb la finalitat de prevenir l’aparició de nous casos.\nA Catalunya, cada any es notifiquen a la XVEC casos importats de dengue en persones procedents d’àrees endèmiques, i això fa possible l’aparició de nous casos autòctons, principalment en l’època de proliferació i màxima activitat dels mosquits (primavera, estiu i inici de la tardor).\nDes de l’any 2014, en què es va posar en marxa el Protocol, s’han detectat un total de 507 casos de dengue a Catalunya, dos dels quals són autòctons; el primer va ser el passat novembre i el segon és el cas actual.\nTot i que el risc de transmissió a les persones és molt baix, donat l’inici del descens de les temperatures, cal pensar en el diagnòstic de dengue en pacients amb un quadre brusc de malestar general, febre alta, mal de cap i una erupció a la cara que es va estenent pel cos, el tòrax i les extremitats. La pacient d’aquest cas autòcton va requerir ingrés hospitalari i va rebre l’alta dos dies després.\nL’Agència de Salut Pública de Catalunya recorda que la prevenció és el millor mètode per al control de mosquits: el més efectiu és evitar la posta d’ous i el creixement de les seves larves aquàtiques, eliminant o controlant tots els punts d’aigua on pot créixer, com gerros, galledes, plats sota els testos, plants d’animals domèstics, etc.


kames ajudeu-me: OBJECTIU: MITJA DE GRANOLLERS\nOBJECTIU: MITJA DE GRANOLLERS\nFa molt temps, molt, que tinc ganes de fer una mitja d'asfalt. Per motius diversos, pel que em lliga amb la ciutat de Granollers, l'entreno d'aquesta tardor-hivern anirà encarat a la mitja per excel.lència. Pel que comenten tots el corredors que l'han fet, aquesta es una mitja especial, 10000 corredors aproximadament, que s'apilonen al centre de Granollers per tal de cremar l'asfalt de la capital del Vallès Oriental. De fet ja m'he inscrit, l'any passat vaig quedar-me fora de plaç i amb un pam de nas.\nJa fa dues setmanes, que encaro entrenos de 3 o 4 dies per setmana, alternant distàncies d'entre 10 i 15 km i d'entre 6 i 8 km, per poder assolir 1 hora 45 minuts, que es el temps màxim que vull fer, tot el que sigui baixar d'aquest temps serà un regal.\nAmb la vista posada en el 3 de febrer de 2013 a les 10:30 am\nDesprés d'haver passat l'estiu fent Correpallars, i corrent pel Pallars, amb Manu, Charli i en solitari, l'objectiu està marcat.\nNo descarto provar-me abans a la mitja de Mollerussa o la mitja de Lleida, i fins i tot fent el Tast de Granollers, que bé a ser la mitja de la mitja, desde Les Garrigues fins a Granollers, i alguna que altra de 10 km per asfalt, però sempre amb la vista posada a la de Granollers, queden 125 dies per l'estrena a lo gran en una mitja, ara a entrenar, espero que em respectin les lesions i que mantingui intacta la il.lusió per fer-la!\nPublicado por Jose Alba en 7:01


Y NO ESTABA MUERTO.... | BLOC D'EN FRANCESC PUIGCARBÓ\nFrancesc Puigcarbó 27.6.16 10 comentaris\n...estaba tomando caña.\nHo ha tornat a fer, Mariano Rajoy, a qui tots els analistes polítics donàven per mort ahir a les 7:58, ha guanyat les eleccions, ha recuperat els vots prestats a C,s i ahir devia ser una de les nits mes felices de la seva vida. L'encarnació gallega de Bartleby, el gran procrastinador, don Tancredo, ha guanyat les eleccions i contra tot pronostic ha augmentat el nombre de diputats en 14 mentre el PSOE ha resistit bé. Ha estat el triomf de la vella política i el fracàs de la nova, C,s ha perdut els vots manllevats al Pp i Unidos podemos s'ha quedat igual que al desembre sense produir-se l'anunciat sorpasso. O sia, tot igual que al desembre amb la diferència dels vots que el Pp li ha recuperat a C,s.\nPer dignitat, els opinadors, tertulians i cagabandurrieros en general no haurien/hauriem de dir res del ventall de possibilitats que es presentenper formar govern a partir dels resultats d'ahir, segur que ningú ho encertarà i nomès Mariano sap el que pasarà, i de la mateixa manera que el director de Sigma2 ha quedat en evidencia, els tertulians i analistes polítics també.\nLa corrupció o Pepe Gotera i Otiliogate no afecten al votant del PP, que mira cap una altra banda o ja li està bé el que té, potser per què si poguessin tambè posarien la ma al calaix.\nEl que han aconseguit és el triomf de la corrupció, del mamonero del ministre de l'interior, España és ara Corruptolandia, i aixó és merit no ja de Mariano Rajoy si no de tots els que han votat al Partido popular. I aquests votants no s'han equivocat com els britànics, aquests han votat conscientment, llevat d'alguna iaia gallega acompanyada amablement per srs. del Pp. L'Espanya del buscón, dels picaros sap el que vota, és el seu estil, la seva senyal d'identitat al llarg de la seva desgraciada Historia, una unitat de destí en l'irracional. Caldrà començar a fer ja les maletes....\nNoite de luna 27 de juny, 2016\nOjo, se empieza a hablar de pucherazo\nde eso va el siguiente escrito de ahora mismo.... VOTOS DESAPARECIDOS\nMarta 27 de juny, 2016\nEstic d'acord. Incomprensible. Hem de fer maletes!\nTot Barcelona 27 de juny, 2016\nNo hace falta comprar plantas de adormidera....cullons....estos tienen para cuatro años más....\nEl peletero 27 de juny, 2016\nL'altre dia parlàvem de si els votants s'equivoquen o no. Aquí els únics que s'han equivocat han estat els analistes polítics i els que fan les enquestes. Ambdós ja haurien d'estar acomiadats i a l'atur sense dret a cap subsidi.\nEn relació a la tupinada tot és possible, i més en aquest país, però molt em temo que el que continua passant és que no es vol reconèixer la realitat, i bans diran que s'equivoca la realitat que no pas acceptar els seus propis errors. Aquesta és també una característica molt espanyola i catalana, tant com la corrupció, la reiteració en l'error i l'autoengany. Per això guanya qui guanya les eleccions a Espanya.\nmassa analistes i demoscòpics alhora s'han equivocat, si més no resulta sospitós, fins i tot el CIS que és molt fiable. No ho sé, és més una intuició que res, però em sona a tupinada.\nja ho he llegit, però va en una altra línia.\nJúlia 27 de juny, 2016\njo no crec en tupinades, actualment, la veritat, em sembla absurd, però es volen cercar explicacions com sigui. per cert, fer les maletes per anar...on?\nAh! a les dues del migdia el comissari MARHUENDA VA TUITEJAR 135 ESCONS PEL PP, que se entere el rojerio. Si més no és sospitós.


El Festival de Cinema de Terror de Sabadell porta des del 2012 els millors films i curts del gènere.\nActualment estem treballant en aquesta nova web i preparant la propera edició del Festival! Estigues atent a les novetats…\nEncara estem treballant en la propera edició, sigues pacient! Valdrà molt la pena…\nPròximament publicarem les persones del jurat expert per la propera edició del Festival, estigues atent!\nPròximament publicarem les bases pels concursos de microrelats i micrometratges de la següent edició del Festival.\nEsperem la teva obra mestra, volem que ens deixis aterroritzats!\n© Festival de Cinema de Terror de Sabadell 2018


Am Iberg III Willingen (Upland) Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Am Iberg III\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Willingen, no busqui més enllà de Am Iberg III. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Am Iberg III, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, nevera, renta vaixelles, plat de dutxa a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Am Iberg III és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Willingen.


Màxima incertesa en la crucial votació sobre el Brexit\nBarcelona. Dilluns, 11 de Març 2019. 19:25\nActualitzat: Dimarts, 12 de Març 2019. 12:24\nEl Brexit està a punt d'arribar a un dels punts més importants del trajecte. El pròxim dimarts 12 de març es votarà al Parlament britànic l'últim acord de Brexit de la primera ministra britànica, Theresa May. A hores d'ara, res sembla indicar que alguna cosa s'hagi mogut en les majories parlamentàries des de mitjans de gener, quan May va veure com el seu primer acord de Brexit era rebutjat a Westminster per 432 vots contra 202.\nPassi el que passi el dia 12, el Brexit encara donarà molts maldecaps als britànics. Si l'acord és aprovat, fet molt improbable segons tots els indicis, el Regne Unit abandonarà la Unió Europea el dia 29 de març, data límit fixada a l'inici de tot aquest procés. Els britànics marxarien, doncs, amb un acord i seguirien negociant fins el desembre del 2020, moment pel qual haurien d'haver arribat a un acord permanent amb la UE en temes de vital importància per ambdues parts: com és el cas de la frontera entre les dues 'Irlandes'.\nLa primera ministra britànica, Theresa May | EFE\nAra bé, què passarà si el Parlament rebutja el nou acord de May? Amb tota probabilitat la cambra on rau la sobirania dels ciutadans britànics afrontarà una votació el dia següent, és a dir, el dimecres 13 de març, en què els diputats haurien de votar si estan disposats a que el país abandoni la UE el dia 29 sense acord. De no voler tampoc abandonar la família europea sense acord, hi haurà una tercera votació el dijous 14 de març en què els diputats hauran de decidir si volen que el govern britànic demani a Brussel·les un aplaçament del Brexit.\nEn cas que el Parlament opti per aplaçar el Brexit, aquest fet podria tenir dues lectures. Si l'acord fos rebutjat per un estret marge, May podria utilitzar aquest fet per fer un últim intent de pressionar la Unió el pròxim 22 de març, dia en què està prevista una cimera europea.\nUna bandera europea oneja davant del Big Ben | EFE\nSi, com ja va passar fa menys de dos mesos, l'Executiu britànic perd de forma contundent la votació, s'obren fins a set alternatives diferents: més votacions d'hipotètics futurs acords del Brexit en els pròxims mesos, una sortida sense acord, la convocatòria d'eleccions, un nou referèndum -mesura que ara té el suport del Partit Laborista-, un nou procés de negociació entre Londres i Brussel·les, una moció de confiança a May o, fins i tot, la cancel·lació del mateix Brexit.\nQui diu què en el Brexit?\nQui sembla haver canviat menys en la seva postura inicial és el sector més conservador del partit de Theresa May, que està format per un centenar de diputats. A hores d'ara, els euroescèptics segueixen rebutjant l'acord de May i asseguren anhelar una sortida sense acord. En aquesta mateixa posició es troben els unionistes nord-irlandesos.\nEls dirigents nord-irlandesos del DUP Nigel Dodds i Arlene Foster | Europa Press\nTots dos grups insten May a retirar l'anomenada 'salvaguarda' irlandesa: una frontera suau pactada entre Londres i Brussel·les que eviti un procés de desestabilització a la regió. La mesura no agrada als euroescèptics, ja que la veuen com un atac a la unitat del Regne Unit, ja que Irlanda del Nord quedaria en un estatus diferent del de la resta del país.\nPer altra banda hi ha els laboristes, que ara ja de forma oficial donen suport a un segon referèndum si el pla de May falla, tot i les reticències del seu líder, Jeremy Corbyn. Els laboristes, però, arriben també amb certa divisió a aquesta votació. Una delegació del partit estaria negociants amb conservadors moderats l'"opció noruega", que suposaria un Brexit suau que retingués el Regne Unit a la unió duanera. Per altra banda, una altra delegació laborista estaria negociant amb el ministre designat per la sortida de la UE, Stephen Barclay, donar suport a l'acord que es votarà dimarts a canvi de sotmetre'l a un referèndum.\nEl líder laborista, Jeremy Corbyn | EFE\nFinalment hi ha els conservadors a favor de May, els quals, evidentment, volen que s'aprovi l'acord que presentarà el govern perquè rebutgen frontalment una sortida desordenada de la Unió Europea.\nRegne Unit May accepta posposar el Brexit però com a última alternativa\nREGNE UNIT Corbyn diu ara que defensarà un segon referèndum sobre el Brexit El Nacional


Se busca millennial para el mejor empleo del año en España\nSe cerca millennial per a la millor ocupació de l’any\nEl triat cobrarà 6.000€ al mes per cuidar d'un ninot inflable i portar-li a concerts, de compres o de festa.\nSi t’agrada eixir amb els teus amics, anar de compres, viatjar a qualsevol lloc del món o assistir a concerts, per què no fer-ho durant el mes de desembre cobrant fins a 6.000€? Diset, empresa dedicada a la fabricació i comercialització de joguets educatius, puzles i jocs de taula ha posat en marxa un càsting per a trobar al candidat ideal.\nL’oferta consistix en cuidar de “Mariano”, un ninot inflable amb el que el candidat que finalment siga seleccionat haurà d’anar-se de tabola, acudir a festivals de música i presentar-li a les persones més “cool” de la ciutat, viatjar a qualsevol lloc del món o anar de compres. Les dos úniques condicions són fer-ho sempre acompanyat per Mariano i deixar constància d’açò en xarxes socials, tant en els seus propis perfils, amb l’hashtag #AlgoPasaConMariano, com en els de Mariano.\nTal com ha explicat el portaveu de Diset, “‘Algo pasa con Mariano’ és un joc de mímica per a jugar amb amics”, per açò la companyia ha decidit “presentar a Mariano en societat i donar-ho a conèixer” entre la població jove.\nRequisits per a accedir a l’oferta d’ocupació\nPer a accedir a esta oportunitat laboral, Diset ha anunciat que cerca millennials residents a Espanya, amb disponibilitat per a realitzar diferents plans d’oci durant el mes de desembre, amb amplis coneixements de xarxes socials i presència en Instagram i en Facebook.\nDes de la companyia han assenyalat que es valorarà que el seleccionat siga “divertit, extrovertido, desenfadat, original, amb personalitat pròpia…”, unes característiques que asseguren ser les mateixes que definixen a Mariano doncs consideren que “té un estil de vida que es podria assemblar al dels millennials”.\nEl càsting es realitzarà a Madrid el dia 30 de novembre entre les 10:00 i les 14:00, en el Teatre Luchana (c/ Luchana 38), on se cercarà el perfil més adequat. Les entrevistes es desenvoluparan “amb preguntes bàsiques i de la vida ociosa de cada candidat”, segons han destacat des de Diset, per a així “conèixer millor als candidats abans de prendre la decisió final”.


«La cura a Troia» - Diari de Girona\n«La cura a Troia»\ndaniel capó 11.11.2020 | 23:34\n«La cura a Troia» Diari de Girona\nL'últim anunci electoral de Donald Trump va ser un vídeo amb estètica de Marvel on es dividia en dos als Estats Units: els dolents i els bons, el caos i l'ordre. El de Joe Biden, en canvi, van ser uns versos de Seamus Heaney recitats pel propi candidat demòcrata que evocaven la imatge secular d'una Troia en ruïnes i l'esperança d'un nou començament. Els dos contendents apel·laven a votants diferents amb diferents universos mentals. Però tots dos compartien un llenguatge que pertany a l'èpica; obertament maniqueu el primer, sofisticat i elegant el segon. No és la primera vegada que Biden utilitza els coneguts versos de Heaney al llarg de la seva vida. També Gerry Adams va recórrer a ells en el trànsit de Sinn Féin i de l'IRA cap posicionaments democràtics. Corresponen a l'obra teatral titulada The cure at Troy i diuen així:\n«Els éssers humans pateixen, / es torturen els uns als altres, / es fan mal i es tornen durs. / Cap poema, obra o cançó / pot corregir plenament un mal / infligit o suportat. / L'innocent a les presons / colpejat al costat dels seus barrots. / El pare d'un vaguista de / fam / es troba mut / en un cementiri. / La vídua d'un policia en vetlla / es desmaia en el funeral. / La història diu: no hi ha esperança / a aquest costat de la tomba. / Però llavors, un cop a la vida / pot créixer l'anhel per una / maregassa de justícia, / i fer que rimin l'esperança i la / història. / Així doncs s'espera un canvi gran / de mar / des de la llunyana riba de la / venjança. / Confia que fins i tot des d'aquí / pugui aconseguir-se una riba més / allunyada».\nQue rimi l'esperança amb la història i el futur amb la justícia és el missatge que vol donar-nos l'anunci de Biden. ¿Ho aconseguirà? O, millor dit, què podem esperar dels propers quatre anys? Probablement menys del que voldríem. Mentre els Estats Units prossegueixen la seva marxa, dividits en qüestions de caràcter nacional, el món avança imparable sota unes regles tecnològiques, polítiques i ideològiques diferents. I sota una voluntat diferent també.\nL'exemple xinès, mogut per una única voluntat de ferro i un pensament a llarg termini, és el més evident. Al contrari de l'URSS –i de la doctrina Kennan, que instaurava el principi de la contenció per així aprofitar les contradiccions internes dels soviètics–, la Xina no és un gegant amb peus de fang, sinó un imperi autoritari amb una descomunal potència econòmica. La Xina actual poc té a veure amb la del 2008, data màgica de l'últim crac financer. I, per descomptat, res a veure amb el món del segle passat. Xina és el segle XXI, de la mateixa manera que Biden representa el segle XX.\nPer a Europa, què suposa el triomf de Biden? Una sèrie de gestos atlantistes i una major comprensió cap a certs debats que dominen l'agenda de la UE, com el canvi climàtic o l'aposta per la tecnologia verda. Però segurament el seu influx no anirà molt més enllà. Amèrica, gual que la resta del planeta, es desplaça cap al Pacífic. I, en aquest moviment tectònic, la petita Europa –poc més que un apèndix d'Àsia– surt perdent.\nTrump, la derrota era això.\nHi haurà vida deprés del virus!.


Reforços a l'hivern - Diari de Girona\nReforços a l'hivern\njordi xargayó 09.11.2017 | 08:16\nQuan després d'onze jornades de lliga, la majoria de les noves incorporacions veuen els partits des de la banqueta o des de la grada, és que no s'ha encertat en la política de fitxatges. La millor versió del Girona de Primera la veiem quan el pes de l'equip el porten els jugadors que provenen de Segona. Fins a vuit figuren normalment a l'equip titular. Només Muniesa, Bernardo i Stuani s'han convertit en titulars indiscutibles. Tres excel·lents jugadors.\nEm recorda la temporada del frustrat ascens contra el Lugo. Machín va haver d'afrontar tota la lliga amb 13-14 futbolistes. I no va ser per caprici de l'entrenador. Cap del suplents d'aquella temporada ha tornat a jugar mai a Segona A; la majoria van acabar l'any següent a Segona B o retirant-se del futbol. Jugadors com Cristian Gómez i Christian Alfonso havien arribat per ser titulars i van acabar essent testimonials. Com Moisés Hurtado, David García o Gerard Bordas, que ja hi eren l'any de Rubi. Machín va descobrir dos fenòmens (Pere Pons i Àlex Granell), que es mantenen com a pilars a Primera Divisió, creixent any rere any. Aquella temporada va sortir quasi tot rodó, però la Primera Divisió és molt exigent com per afrontar tota una lliga amb 13-14 jugadors que són amb els que realment està comptant de debò Machín.\nLes tres victòries consecutives i, sobretot la del Madrid, en un partit sublim gairebé immillorable en totes les facetes del joc; i la del Llevant, amb una superioritat aclaparadora, no ens haurien d'impedir veure la realitat de la plantilla. I, sobretot, pensar que aquests jugadors no podran rendir tota la temporada com els darrers dos partits o com el dia de l'Atlètic de Madrid. L'aportació futbolística del Manchester City de moment és secundària. Queda reduïda a un jugador: un Maffeo que, de fet, ja estava perfectament integrat a l'equip. Els dos jugadors amb més experiència del City que podien haver vingut cedits, Jason Denayer i Patrick Roberts, van preferir anar al Galatasaray i el Celtic, respectivament, abans de jugar amb el Girona. Aleix Garcia i Douglas Luiz tenen qualitat individual, però són dos nois de 19 anys en una lliga tan exigent com l'espanyola.\nCom deia fa uns dies Machín en una entrevista a El País: «Han de créixer ja. No ens interessa que creixin l'any vinent». Ara que les coses van bé, cal pensar en el mercat d'hivern. És imprescindible reforçar-se per afrontar amb certes garanties la segona volta. Sobretot a la davantera. Stuani no s'ho pot fer sol. I Kayode, Olunga i Marlos no han aportat res. Algun d'ells no seria titular ni a Segona. Longo i Sandaza anirien molt justets a Primera, però haurien sumat més que aquesta tripleta de nous davanters.


El comitè d'empresa de Continental a Rubí alerta que la pèrdua dels 760 llocs de treball tindrà un gran impacte social | RubiTV.cat\nEls sindicats i la patronal s'emplacen a una negociació que durarà, com a mínim, sis mesos\nper Redacció , 22 de novembre de 2019 a les 13:02 |\nMembres del Comitè d'Empresa de la Continental, minuts abans de la reunió a l'ajuntament | Carla Serra\nDesprés que ahir es fes públic que l'empresa Continental podria plantejar-se la venda de la planta de Rubí, que deixaria en dubte els llocs de treball de 760 persones, l'Ajuntament va convocar una Junta de Portaveus extraordinària i va convidar el Comitè d'Empresa a assistir-hi per abordar la problemàtica conjuntament.\nLa presidenta del Comitè d'Empresa, Núria Requena, ha explicat abans d'entrar a la reunió com està la situació actualment. El Comitè s'està reunint amb els seus assessors, i des de l'empresa els han anunciat que començaran un període de negociació de sis mesos, que "ja veurem si qüestionem que és necessari que s'ampliï", ha explicat la presidenta. "L'únic que volem és aconseguir les millors condicions per als nostres llocs de treball, a més de la seva conservació", ha afegit.\nLa informació proporcionada per la direcció de Continental és que estan en un procés de "reestructuració de l'activitat de les plantes" que té l'empresa arreu del món, i la de la planta de Rubí és una activitat analògica, amb la qual cosa haurien de fer una inversió molt important per convertir-la en digital. "Ens justifiquen que el marge de benefici d'aquests productes és molt poc per la inversió tan gran que suposaria fer aquest canvi, i consideren més prioritari invertir en altres localitzacions, com per exemple la Xina", ha lamentat Requena.\nPel què fa a la negociació amb la patronal, la presidenta del Comitè d'Empresa assegura que "encara no tenen totes les opcions sobre la taula", però en definitiva, passarien per assumir l'activitat d'alguna de les altres divisions de Continental, o bé que hi hagués un inversor que acceptés les condicions que li posi l'empresa.\n"El que veritablement ens preocupa és conservar els nostres llocs de treball, i les millors condicions per a les persones a les quals representem", ha insistit.\nL'empresa, ha explicat també Requena, "funciona bé", però el problema és que els beneficis previstos per a l'any 2019 "segurament no són els que estan aconseguint, i per a ells, són pèrdues". De fet, Continental té un proveïdor molt important, BMW, i actualment estan treballant per a ells, amb la qual cosa la direcció de l'empresa ha demanat als treballadors "que continuïn treballant com fins ara per no perdre aquesta reputació guanyada".\nEls treballadors de Continental han patit dos ERO, reestructuracions de plantilla i baixades salarials\nAl llarg de 32 anys d'activitat, els treballadors de Continental han afrontat situacions complicades, com dos Expedients de Regulació d'Ocupació, una reestructuració de la plantilla i una baixada salarial a canvi d'un Pla de garantia de futur. "La plantilla sempre ha estat exemplar", ha recalcat la presidenta del Comitè.\nAra mateix, els treballadors continuen assistint als seus llocs de feina malgrat la incertesa. La mitjana d'edat dels treballadors de Continental és de 45 anys i són dones en un 85%.\nDesprés de la reunió d'urgència convocada per l'Ajuntament ahir, el que esperen els treballadors de Continental - "la segona empresa més important de Rubí després de B.Braun" - és que l'Ajuntament es posi de part de la part social, i pressionar perquè es conservin els llocs de treball. "Si no és així, això tindrà un impacte social molt gran a la ciutat, i també a la comarca", ha dit Requena, ja que a la planta de Rubí hi treballen persones que venen de Badia, Barberà, Ripollet, Cerdanyola o Terrassa entre d'altres.\nL'empresa Continental planeja vendre la planta de Rubí, de 760 treballadors\nEconomia, economia, indústria, Comitè d'Empresa, llocs de treball, Continental


L'indult - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\njoan canongia 17.12.2020 | 23:19\nL'últim Ple de la Legislatura del Parlament de Catalunya aprovarà una resolució perquè Espanya faci una Llei d'amnistia per tots els encausats pel procés i derivats. Com tot el que hi té a veure, pur cinisme. No hi ha ningú al Parlament que és cregui aquesta llei, la mateixa Generalitat forma part de l'acusació en prop de 30 dels casos. Un nou engany, tots haurien de saber, que no hi cap en l'ordenament jurídic. Si de veritat es vulgues intentar resoldre el contenciós s'explorarien altres vies. Si el capteniment processista continua així, perseguint fantasmes, tot seguirà igual, en mans de la justícia.\nAquells que volem canviar les coses, creiem que es pot arreglar des de la política. Se'ns dubte tindrà costos per tots, però ningú va dir que fos fàcil. Si volem recosir Catalunya caldrà posar-s'hi. El primer que caldrà trobar és un mínim comú denominador «no és normal que en una democràcia hi hagi polítics presos, però tampoc és normal que els polítics atemptin contra les pròpies lleis». Reconduir la primera part de la frase no serà fàcil d'assumir per la meitat del país, la segona serà difícil de pair per l'altre meitat.\nPer resoldre la primera part de l'equació calen dues accions de les institucions espanyoles. L'una del Legislatiu, l'altre de l'Executiu, cap de les dues fàcils i se'm acut que gairebé impossibles si el processisme no hi ajuda. Al Legislatiu li escau posar al dia el Títol XXI del Codi Penal. Aquella afirmació tan oïda de que enlloc existeix el delicte de sedició, és tant veritat, com dir que arreu existeix el delicte contra la Constitució. A Espanya només hi ha dos delictes contra la Constitució, la rebel·lió i la sedició, d'acord, actualitzem-los, poseu-los-hi el nom que vulgueu, però segur un n'hi haurà de haver. Per entomar aquesta reforma es necessiten 176 vots al Congrés, per assolir-los seran necessaris els dels processistes, atès que les dretes espanyoles amb una proposta com aquesta aprofitaran per sucar-hi pa. Si el poder legislatiu no ho resol, sembla un suïcidi que l'Executiu pugui atendre la seva part, que no és altre que l'indult. Atenent-me als precedents del Tribunal Suprem, se'm fa molt difícil de creure que emetin informes favorables. Qui assumirà el cost de l'indult si el processisme continua amb el «ho tornarem a fer».\nArriscant-se molt l'Executiu podria atendre un indult parcial, que només es podria entendre des d'un punt de vista humanitari, mai polític.\nAviat al processisme, se'l posarà davant del mirall, aviat hauran de decidir. Assumeixen la seva part de l'equació o no. Volen continuar com fins ara, amb el com, a pitjor millor. O volen començar a arreglar les coses. Ningú demana que deixin de ser independentistes, però cal que assumeixin el respecte a la Constitució. Cada cop que un d'ells promet un càrrec públic ho fa, ara cal complir-ho. Per començar a recosir el país, és fa imprescindible la renúncia a la unilateralitat, només amb la generositat de la democràcia no n'hi haurà prou per fer-ho.


Al llarg dels darrers mesos l’equip de GMG ha redactat diverses modificacions puntuals de planejament general: una a Les Franqueses del Vallès, per poder ampliar un equipament esportiu municipal, i dues més a Collbató, per adequar el sistema d’equipaments públics i per ajustar els paràmetres urbanístics de la zona industrial a les necessitats actuals.\nLa inèrcia i la complexitat actual del planejament general (el que ordena urbanísticament tot el municipi) fa que la seva vigència s’allargui molt més que el termini pel qual s’havia programat inicialment, i que revisar-lo comporti molts anys de redacció i tramitació. Per aquest motiu, la modificació puntual d’aspectes concrets del pla ha esdevingut una pràctica habitual, doncs tot i que la seva tramitació és la mateixa (aprovació inicial i provisional per part de l’Ajuntament i aprovació definitiva de la Generalitat) a la pràctica els terminis son molt més curts i permeten solucionar problemes concrets amb major agilitat.\nHi ha qui veu en aquesta pràctica un fracàs del sistema actual: que sigui tan habitual modificar una i altra vegada un Pla d’ordenació urbanística municipal pot voler dir que el planejament o la legislació urbanística no s’ajusten a les necessitats d’avui en dia. Però també es pot llegir a la inversa, i normalitzar aquesta sistemàtica de successives modificacions com una fórmula adequada per ajustar el planejament (que habitualment té una vigència molt llarga) a les necessitats econòmiques i socials dels municipis, molt més canviants. És a dir, una manera de portar a la pràctica el “planejament dinàmic” que reclamen des de fa temps alguns urbanistes.\nLa futura Llei de territori ja preveu una certa flexibilització dels instruments de planejament general, deixant les condicions bàsiques per al “Planejament estructural” però preveient que l’ordenació i paràmetres de detall es puguin modificar de manera molt més àgil en el “Planejament derivat”.\nMentre no s’aprovi aquesta nova llei, continuarem redactant modificacions puntuals de planejament per poder adaptar-lo a les necessitats i oportunitats de cada moment, tant canviants en el context actual. Per intentar no perdre el tren…


Habt. / Ine 2009 105\nWeb Oficial Tavascan\nTavascan està situat en una de les comarques més septentrionals de Catalunya, el Pallars Sobirà.En una zona muntanyosa envoltada d´alts cims com el Mont-Roig, Certescans o Ventolau, i una gran quantitat de llacs d´origen glacial com el Nahorte, Certescans, Mariola, etc..Segons les difernts temporades s´hi poden practicar diverses activitats relacionades amb la muntanya.\nUn esvelt pont de pedra medieval uneix les cases del nucli antic a banda i banda del riu, cases de pedra, carrers costaners i les seves places. El poble s'eixampla a lo llarg de la carretera.\nPunt de partida d'activats i excursions per a tots els amants de la natura, especialment a través de les pistes obertes per les obres hidroelèctriques, que ens porten fins als llacs de Romedo, Closell, Naorte, Pistes que seguin la Vall ens porten als coneguts Plans de Boavi, excursions al Certascan, i un seguit de rutes per als amants del senderisme i la natura que ens portaran a espais de gran interès natural com Bordes de Noarre, estanys del Port, etc...\nTavascan es converteix desde la primavera fins a la tardor en un centre de referencia pel que fa al turisme de muntanya, la seva oferta turística així com les grans posibilitats per activitats com el senderisme , fan que sigui el millor punt de partida per descobrir el Parc Natural de l´alt Pirineu.\nTavascan és un petit poble de muntanya , però disposa d´una important oferta turística pel que fa a l´allotjament i activitats de lleure. Disposa d'hotels, residència casa de pagès, càmping, comerç i piscines municipals. Església parroquial de Sant Bartomeu, en un replà enlairat.\nL'Estació Alta Muntanya Tavascan Pleta del Prat és una estació d'esquí situada al voltant del refugi de la Pleta del Prat de la vall de Mascarida. L'àrea alpina disposa de cinc pistes amb un telecadira biplaça de 500 m de desnivell. L'àrea nòrdica disposa de 17 km de circuits marcats entre les cotes 1.750 i 2.100 m.(ftes, fotos, mas info ver links)