Obert el termini per sol·licitar l’Ingrés Mínim Vital – Vilassar Ràdio\nObert el termini per sol·licitar l’Ingrés Mínim Vital\nÉs obert des del 15 de juny el termini per demanar l’Ingrés Mínim Vital (IMV), prestació del govern espanyol dirigida a prevenir el risc de pobresa i exclusió social de les persones que viuen soles o estan integrades en una unitat de convivència i no disposen de recursos econòmics bàsics per cobrir les seves necessitats bàsiques.\nLa renda garantida per l’IMV serà de 462€ al mes per a una persona adulta que visqui sola. Quan es tracta d’una unitat de convivència aquesta quantitat s’incrementarà per cada persona addicional, adulta o menor, fins a un màxim de 1.015 € al mes.\nL’accés a l’Ingrés Mínim Vital dependrà del nivell d’ingressos i del patrimoni de la persona que el sol·liciti, a més de complir altres requisits. Tota la informació sobre qui pot ser beneficiària, els requisits que s’han de complir, com s’han d’acreditar, les quanties, el pagament i la durada es poden trobar al web de la Seguretat Social. També es pot consultar al BOE, RDL 20/2020 de 29 de maig\nL’accés a la prestació es pot fer mitjançant una sol·licitud de la persona interessada a través de la seu electrònica de la Seguretat Social. També es posa a disposició de la ciutadania el tl. 900 20 22 22 . En cas de dubtes, a Vilassar de Mar l’Oficina Covid ofereix informació sobre l’IMV mitjançant cita prèvia. Els Serveis Socials Municipals també informen de l’IMV a totes les persones usuàries que tenen en seguiment.\nNotícia anteriorDades sobre coronavirus corresponents a Vilassar de Mar 15-06-2020\nSegüent notíciaL’Escola Bressol Municipal ha reobert les seves portes


El cartógrafo - Teatre Barcelona\nJuan Mayorga escriu i dirgeix El cartógrafo, una espectacle sobre l’oblit i la indeferència protagonitzat per Blanca Portillo.\nA la Varsòvia dels nostres dies, Blanca escolta la llegenda del cartògraf del gueto. Segons aquesta llegenda, un vell cartògraf es va obstinar, mentre tot moria al seu voltant, en dibuixar el mapa d’aquell món en perill; però com les seves cames ja no el sostenien, com ell no podia buscar les dades que necessitava, era una nena la que sortia a buscar-los per a ell. Blanca prendrà per veritat la llegenda i es llançarà al seu torn, obsessivament, a la recerca del vell mapa i, sense saber-ho, a la recerca de si mateixa. El cartògraf és una obra -un mapa- sobre aquesta recerca i sobre aquella llegenda.\nEl mapa com a metàfora\nJuan Mayorga porta al teatre el seu propi text teatral El cartógrafo, una obra situada a la Varsòvia actual i que representa la llegenda del cartògraf i la seva neta del gueto. El text teatral és esplèndid, ja que utilitza com a pretext una llegenda per posar de manifest tota la problemàtica que hi ha al voltant dels mapes i el poder de la seva representació. Aquest text és portat a la realitat gràcies a l’excel·lent actuació dels dos únics actors: Blanca Portillo i José Luis García-Pérez. A les esquenes d’aquest duet es recolzen tots els personatges que apareixen a l’obra i totes les representacions són espectaculars.\nLes grans actuacions dels actors no només es basen en la potencialitat de la veu, sinó que també ho fan per la clara i específica gestualitat. La falta d’atretzo fa que els actors hagin de representar-ho tot. La única cosa que fan servir es mobiliari vermell (cadires i taules), la resta és tot gest i imaginació. Aquest fet, fa que l’espectador participi indirectament en l’obra, ja que s’ha d’imaginar el que constantment representen els actors amb el seu gest. Els canvis de personatges que porten a terme els actors en diverses ocasions al llarg de l’obra, queden subtilment indicats per la il·luminació, la qual és càlida i precisa.\nCom a conclusió, destaquem que és una obra molt recomanable per la història que explica; les reflexions que exposa i que es poden treure a posteriori; i, sobretot, per l’espectacular actuació que fan els actors a través de la veu i del gest.\nUna cartografia de vida i sentiments\nJunt amb un drama personal que no s’ha pogut evitar i del qual els protagonistes no se’n poden desprendre, l’obra ens presenta una història imaginària en un escenari real: el gueto de Varsòvia.\nEl pas del temps ho va esborrant tot, fins i tot la memòria, els fets es van sobreposant a cada època i ni la més esgarrifosa història d’horror i de monstruositat perdura en el temps. I és que ens fa vergonya pertànyer al segle que van ocórrer aquests fets, ens fa vergonya pertànyer a la humanitat que és capaç de realitzat tan atroces accions, i ens fa vergonya poder arribar a sentir indiferència.\nEls actors-protagonistes, que es van movent entre el gueto i el moment actual passant per les diferents edats dels personatges ficticis, s’avergonyeixen en un moment determinat de representar una història tan crua i aturen la funció explicant que durant els assajos es van plantejar si ells tenien dret a representar aquesta història. Sentien aquesta torbació, aquest pudor i aquest respecte per les persones que ho van viure i hi van morir. Decideixen no representar-ho sinó, senzillament, descriure-ho. És el moment més emotiu i corprenedor de tota la obra. Aquest contacte de la història amb la realitat actual porta a dos magnífics actors a sortir de l’escenari per fer una descripció històrica però detallada, sense sentiments ni emocions perquè no ho poden resistir i els repugna minimitzar o frivolitzar dalt d’un escenari un drama que no han viscut però que els pertany.\nAquesta actriu i aquest actor són Blanca Portillo i José Luis Garcia-Pérez, versàtils i polifacètics tots dos, representen diferents personatges i diferents anys. Amb salts en el temps, els petits detalls de vestuari i canvis de registre i posició ens porten ràpidament a l’escena que volen descriure.\nJuan Mayorga ha escrit i dirigit un text molt ben travat. Entrellaça les diferents històries, personatges i èpoques amb una agilitat sorprenent.\nA Alejandro Andújar li devem l’escenografia i el vestuari. Tot és vermell, el vestuari, el mobiliari i tots els detalls de l’obra. És el color de la sang i de la vergonya.\nGràcies Juan Mayorga, gràcies Blanca Portillo, gràcies José Luis Garcia-Pérez i tots els que han intervingut en aquesta obra que ens ha commogut profundament.\nJuan Mayorga, la lluita contra l’oblit\nPer Aída Pallarès / @aidapallares Varsòvia, any 2008. Dins d’una sinagoga, un home troba una exposició de fotografies. Retrats de nens jugant, de perruquers, de prostitutes. Totes tenen una cosa […]


Tertul·lià, Quinto Septimi Florens (ca. 155-222) Escriptor eclesiàstic llatí, nascut a Cartago, fill d'un centurió romà. Jurista romà primer, cap a 195 es converteix al cristianisme i torna al Nord d'Àfrica; allí exerceix com a prevere i destaca com a escriptor i polemista. De temperament fogós, a diferència dels altres apologistes, que s'acollien en la mesura del possible a una concordança entre raó i fe, o entre la religió cristiana i la cultural ambiental, Tertul·lià ataca a la filosofia com perniciosa per a la revelació, critica a platònics i gnòstics, i destaca el caràcter incomprensible de la fe. Creador de tecnicismes teològics, autor de meritòries obres apologètiques, polèmiques o ascètiques i un dels pares de l'Església llatina, Tertulià és recordat sobretot per la frase Credo quia absurdum [crec perquè és absurd]. La seva fogositat d'esperit el va conduir al montanisme, secta fundada per Montanus, el s. II, que professava un rigorisme extrem contrari als costums de l'església primitiva i anunciava una pròxima segona vinguda de Crist, i era, doncs, un moviment apocalíptic i pneumàtic que vivia en l'expectació de la difusió de l'Esperit Sant, manifestada d'una manera especial en els seus profetes i profetesses.\nTertul·lià imposava una vida ascètica, combatia el relaxament dels cristians i no acceptava la disciplina de la penitència. Fou condemnat per alguns sínodes asiàtics al s II, i pel papa Zeferí al s III. Hom hi connecta els moviments pneumàtics i pentecostistes del cristianisme modern.\nEntre els seus escrits apologètics contra pagans i heretges destaquen: Ad martyres, Ad nationes, Apologeticus, De spectaculis, De oratione, De poenitentia, De praescriptione haereticorum, Adversus valentinianos, Adversus Marcionem. De la seva època rigorista montanista en són exponent De corona militis, De ieiunio, De monogamia, De resurrectione carnis, De pudicitia, etc. Eximi estilista —fins al punt que hom l'ha considerat pare del\nllatí cristià—, fou l'iniciador de la teologia llatina occidental (dominada més per problemes ètics que metafísics) i el creador de nombrosos termes tècnics (trinitas, substantia, persona, etc). Aquesta obra està sota una llicència de Creative Commons.


L'Ajuntament de la Seu licita les obres per a la substitució de la gespa artificial del camp de futbol municipal - FÒRUM.ad\nL’Ajuntament de la Seu licita les obres per a la substitució de la gespa artificial del camp de futbol municipal\nOn: 24/03/14 15:25\nL’Ajuntament de la Seu d’Urgell ha licitat les obres per substituir l’actual gespa artificial del camp de futbol municipal. Les empreses que hi estiguin interessades poden presentar les seves propostes fins el 15 d’abril.\nEl projecte que ha sortit a concurs inclou l’extracció de la gespa que hi ha actualment al camp de futbol de la Seu d’Urgell, així com la seva substitució per una gespa artificial més moderna i de millor qualitat.\nRecordem que l’actual gespa artificial es va instal•lar el 2001. Tot i haver-se realitzat diverses actuacions de manteniment, ja ha superat el període de vida útil i es troba en condicions desfavorables per a la pràctica del futbol.\nA més a més, també es preveu el canvi del sistema de reg del mateix camp de futbol, ja que el sistema existent de reg automàtic amb aspersors ubicats dins del terreny de joc no ha funcionat de manera satisfactòria. El nou sistema inclourà un parell d’aspersors més potents que treballaran des de fora els límits del terreny de joc, fet que afavorirà el manteniment de la gespa i a la vegada limitarà els punts conflictius i perillosos dins del camp.\nPel tinent d’alcalde d’Esports de l’Ajuntament de la Seu d’Urgell, Lluís Biosca, la substitució de la gespa del camp de futbol “culminarà tot el seguit d’actuacions de reforma i condicionament que s’han dut a terme a la zona esportiva municipal i millorarà així les condicions de treball del prop del miler d’esportistes de totes les edats que fan ús d’aquesta instal·lació al llarg de l’any”.\nLes obres tenen un pressupost de 221.978,99 euros i estan parcialment subvencionades amb un ajut de 90.000 euros per part de la Federació Catalana de Futbol.\nLes obres es portaran a terme entre el 15 de juny i el 22 d’agost, és a dir, s’iniciaran una vegada finalitzi l’actual temporada 2013-2014 i abans no comenci la nova temporada 2014-2015.\nPrevious Post: Exposició de peces de patchwork al Centre cultural i de congressos lauredià\nNext Post: El Bisbat d’Urgell ven un terreny de la Borda Nova


L'alcalde de Santiago dimiteix després de ser imputat per irregularitats fiscals\nEl jutge vol esbrinar si va existir o no una intenció fraudulenta per part de Conde Rosegui en l'impagament de 291.000 euros corresponents a l'IVA de 2010 per la venda de 61 habitatges per la societat Geslander, de la qual és administrador únic\nEFE Santiago de Compostela 16/04/2012 14:04\nL'alcalde de Santiago, Gerardo Conde Rosegui, ha anunciat aquest dilluns la seva dimissió després que el titular del Jutjat número 2 de la ciutat, José Antonio Vázquez Tain, li notifiqués l'acte en el qual és imputat per un presumpte delicte contra la Hisenda Pública. Conde Roa ha comparegut en roda de premsa al Pazo de Raxoi, on ha explicat que aquesta decisió és "el millor" per la seva família i "beneficia també" al partit, el PP, del qual no ha rebut "ni una sola pressió" perquè presentés la seva dimissió, ha insistit. "Aquesta és la millor decisió per a tothom: per a la meva família, per al meu partit, per als compostelans, per a la institució també", ha continuat el regidor, que ha afegit que "és el moment" de presentar la dimissió després de rebre la notificació de l'acta judicial d'imputació.\n"Me'n vaig sense cap dany i sense cap rancor" i "lluitaré per acreditar la meva innocència", ha continuat el regidor, que ha destacat que se'n va "amb la vida pública neta des del punt de vista de l'exercici professional" i "sense cap tipus de benefici personal ". L'alcalde ha informat de la seva decisió després de conèixer l'acta judicial en el qual el jutge José Antonio Vázquez Tain explica que el procediment mira d'aclarir si va existir o no una intenció fraudulenta per part de Conde Rosegui en l'impagament de 291.000 euros corresponents a l'IVA de 2010 per la venda de 61 habitatges per la societat Geslander, de la qual és administrador únic.\nEl jutge argumenta que ha procedit a la imputació del regidor per concórrer en el procediment "indicis fàctics clars de la conducta típica investigada, i intencionals prou fundats com per continuar amb la pràctica de diligències d'investigació".


Hotel Baston on Gercena street Tomsk Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUlitsa Gertsena 21 А, Kirovsky, Tomsk, Rússia, 634041 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Baston on Gercena street és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Tomsk. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHotel Baston on Gercena street ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, servei de bugaderia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, telèfon a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hotel Baston on Gercena street no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (133) Parelles (23) Viatgers en solitari (91) Famílies amb infants petits (9) Famílies amb infants grans (1) Grups (9)


Dissabte, 17 de març 2018 18:00\nEl rugbi irlandès ha fet història aquesta tarda en guanyar el seu tercer Grand Slam (1948, 2009) en un dia que tenia tots els elements per a ser recordat pels afeccionats durant molt de temps: es podia guanyar el Grand Slam a casa de l'etern rival el dia de Sant Patrici.\nEl partit ha estat un fidel reflex del joc irlandès al llarg del Sis Nacions d'enguany, és a dir, sense fer un joc espectacular ha aprofitat les oportunitats d'anar sumant punts i això ho ha combinat amb una defensa ordenada que li ha permès d'aturar bona part dels embats rivals.\nAvui a Twickenham el joc ha estat molt físic, amb molt de contacte i sense gaire joc aeri, probablement pel vent que hi ha bufat i que ha dificultat la tasca dels xutadors. Durant els primers minuts del partit els dos equips han intentat guanyar metres a base de força, intentant penetrar pel mig però trobant-se amb un mur infranquejable format pels pesos pesants de cada casa.\nAquesta dinàmica s'ha trencat momentàniament quan Johnny Sexton, des de la línia de 22, ha xutat el·lípticament cap a la zona de marca esperant que algun company engospés l'oval i la plantés a terra; la lluita per la recepció entre Anthony Watson i Rob Kearney no ha tingut cap guanyador i la pilota ha quedat morta sobre la gespa, moment en què Garry Ringrose li ha posat les mans al damunt aconseguint l'assaig, 0-5.\nLa jugada ha necessitat la validació del jutge de televisió, que ha descartat un knock-on de Kearney, és a dir, tocar la pilota amb una part del cos per sobre de la cintura i que vagi cap endavant, atès que l'únic contacte de Kearney amb la pilota ha estat quan li ha passat per sota de les cames. Conversió de Sexton, 0-7.\nDesprés s'ha tornat a la fase de joc molt físic, d'intentar penetrar pel mig o d'avançar metres únicament amb xuts cap endavant no gaire alts a fi d'evitar l'efecte del vent, que ha estat, probablement, un dels factors pels quals al minut 22 Sexton ha errat un cop de càstig, que ha tocat el pal sortint rebotat cap endavant.\nAl minut 24 Irlanda ha augmentat l'avantatge de la mà de CJ Stander després d'una jugada trenada entre Sexton i Bundee Aki, que ha avançat uns metres i que tenia dues opcions a l'hora de passar la pilota: Garry Ringrose o Stander; finalment ha estat Stander, que ha avançat fins a plantar l'oval a la base del pal amb tres jugadors anglesos al damunt. L'àrbitre ha demanat l'opinió al jutge de televisió, que ha dit que allò era clarament un assaig, 0-12. Conversió de Sexton, 0-14.\nAnglaterra ha reaccionat i ha assetjat la línia de marca verda durant uns minuts, una situació de perill que només s'ha pogut aturar amb Peter O'Mahony fent caure el maul (grup) anglès que era a tocar de l'assaig; l'acció li ha costat la targeta groga i l'expulsió durant deu minuts.\nLa pressió anglesa ha tingut recompensa al minut 32 quan Owen Farrell, que era a uns cinc metres dels pals, ha xutat cap a la banda esquerra de la zona de marca i Elliot Daly, malgrat l'oposició de Keith Earls, ha aconseguit l'assaig, 5-14. Farrell ha errat la conversió.\nDesprés s'ha entrat en una fase de joc al mig del camp en què s'han imposat les defenses. I quan ja passaven dos minuts del temps reglamentari, Jacob Stockdale ha fet un assaig, el seu setè del torneig, una fita que no havia aconseguit ningú des que a la competició hi ha sis equips. La darrera vegada de la història havia estat l'any 1913; anteriorment hi havia hagut algun jugador que n'havia aconseguit vuit.\nStockdale ha xutat endavant des de la línia de 22 i ha arribat a la línia de marca acompanyat per dos defensors anglesos; la pilota anava fent bots imprevisibles, Stockdale l'ha tocada amb els genolls, no amb les mans, i ha continuat avançant per la zona de marca fins que, gairebé al límit del terreny de joc, l'irlandès ha pogut posar la seva mà sobre l'oval, 5-19. Conversió de Joey Carbery, 5-21, que havia substituït temporalment Sexton per una ferida sagnant a la boca.\nLa segona part ha començat amb domini anglès, amb un atac que ha estat a punt de traduir-se en un assaig de Daly però que ha estat tallat per Earls mitjançant una traveta feta amb la mà al darrer moment quan Daly anava directe cap a la zona de marca. Els anglesos han assetjat la zona d'assaig irlandesa però els seus embats han estat aturats per la defensa verda. El joc ha tornat a igualar-se al voltant del minut 50 i Conor Murray ha transformat un cop de càstig que eixamplava l'avantatge irlandès al marcador, 5-24.\nDe tota manera, els anglesos ho han continuat intentant i al minut 65, després d'un avanç de la línia de tres quarts de manual, Mike Brown ha fet el darrer passi cap a Daly, que ha arribat a la zona de marca irlandesa, 10-24. Farrell ha errat la conversió.\nAl minut 71 Carbery ha errat un cop de càstig i al minut 74 ha entrat al camp el català Jordi Murphy, que ha substituït Peter O'Mahony.\nEn aquell moment el joc era força igualat però Anglaterra ha començat a forçar la màquina; en aquest sentit, al minut 78 Brown ha plantat la pilota a la zona d'assaig irlandesa però els cinc punts no han pujat al marcador perquè ho ha fet amb els peus fora del camp arran del placatge de Seán Cronin.\nEl setge anglès ha continuat i a les acaballes del partit, Johnny May, després d'un canvi de joc que ha deixat la defensa irlandesa descompensada, ha aconseguit un assaig (15-24) que no ha fet perillar la victòria irlandesa; a més Farrell ha errat la conversió.\nAmb el xiulet final, Irlanda ha guanyat el Grand Slam (guanyar tots els partits), el torneig ja l'havia guanyat a la jornada anterior, i ha escrit el seu nom amb lletres d'or a la història del torneig. A més, la joventut del Quinze del Trèvol, amb bona part de la plantilla entre els 20 i els 25 anys, fa somiar amb grans tardes de glòria del rugbi irlandès, amb la vista ja posada al Sis Nacions que ve i a la Copa del Món, que es disputarà al Japó entre el 6 de setembre i el 20 d'octubre del 2019.\nDissabte, 10 de març 2018 17:25\nIrlanda venç Escòcia i podria coronar-se a Twickenham\nEl Quinze del Trèvol continua avançant cap al Grand Slam (guanyar tots els partits del Sis Nacions) i la clara victòria d'aquesta tarda contra Escòcia fa que la darrera jornada del torneig pugui ser històrica, atès que es jugarà el dia de Sant Patrici, el sant patró, i a Twickenham, el feu de l'etern rival anglès.\nEls primers minuts del partit han estat de domini irlandès i molt marcats pel joc aeri, amb un intercanvi de xuts endavant sense gaires conseqüències, a banda d'avançar metres, i sense que en cap moment hi hagi hagut perill, puix que el joc es disputava majoritàriament a la zona central del camp.\nEl marcador no s'ha mogut fins al minut 13, quan Greig Laidlaw ha transformat un cop de càstig per als visitants (0-3) consolidant així el seu bon registre en el xut a pals i és que, durant els partits anteriors de la present edició del torneig, l'escocès només n'havia fallat un de dotze.\nA partir d'aquest moment Escòcia ha començat a tenir més la pilota, atacant amb llargues jugades trenades que han topat amb l'ordenada defensa irlandesa. Fruit d'això, el percentatge de possessió s'ha igualat força i al minut 19 era del 56% per als verds i 44% per als blaus.\nLa tònica dels primers minuts, és a dir, molt de joc aeri i al mig del camp, s'ha trencat al minut 22 quan, en el que havia de ser un ràpid i perillós avanç escocès, Peter Horne ha fet un passi a l'espai, que no anava destinat a ningú en concret i que ningú ha considerat seu, i això ha estat aprofitat per Jacob Stockdale, que ha interceptat la pilota i s'ha escapat lliure de marca cap a la zona d'assaig, 5-3. Conversió de Johnny Sexton, 7-3.\nDesprés ha tornat el joc aeri al mig del camp i de xuts cap endavant sense conseqüències, tot i que al minut 29, un d'aquests xuts gairebé acaba amb un assaig d'Escòcia; tanmateix, els del Card han perdut una gran oportunitat quan Huw Jones ha xutat endavant, uns metres més enllà ha agafat la pilota però malgrat estar en una situació de superioritat numèrica, dos contra un, el seu passi cap a Stuart Hogg ha estat molt defectuós i Keith Earls ha pogut interceptar-lo, evitant així el que hauria d'haver estat un fàcil assaig.\nDurant els darrers minuts de la primera part Irlanda ha tingut dues gran oportunitats de distanciar-se al marcador: a la primera, després d'un servei de banda escocès, Rob Kearney ha interceptat la pilota i ha avançat molts metres, posteriorment passant l'oval a Conor Murray, que ha estat aturat a un metre de la línia de marca.\nA la jugada següent i quan ja passaven dos minuts del temps reglamentari, l'atac irlandès ha desplaçat el joc des de la zona de davant dels pals cap a l'esquerra, descompensant la defensa escocesa, i Stockdale ha pogut penetrar a la zona d'assaig per la cantonada, 12-3. Posterior conversió de Sexton, 14-3.\nLa segona part ha començat amb domini irlandès i això s'ha traduït, ben aviat, en un assaig de Conor Murray al minut 46; el maul (grup) irlandès no avançava per la forta oposició escocesa i Murray, que estava situat al darrere, ha aprofitat que tothom estava pendent de no deixar avançar el maul per arribar, caient i amb un jugador escocès enganxat a la seva esquena, a la zona de marca, 19-3. Conversió de Sexton, 21-3.\nAl minut 50 Escòcia ha tornat a perdre una gran oportunitat arran d'un passi defectuós, un fet que s'ha repetit manta vegades i que en cas que haguessin sortit bé el marcador hauria estat molt diferent. En aquesta ocasió, els escocesos han fet un canvi de joc a fi de descompensar la defensa irlandesa però el darrer passi de Hogg cap a Blair Kinghorn, que en cas d'haver agafat la pilota hauria pogur arribar sense oposició a la zona de marca, ha estat massa alt.\nDe tota manera, un minut més tard, Kinghorn ha aconseguit finalment l'assaig entrant per la cantonada després d'un teva meva entre diversos jugadors escocesos, 21-8. Laidlaw, des d'una posició sense gaire angle, ha errat la conversió.\nAl minut 55 ha entrat el català Jordi Murphy, substituint Peter O'Mahony i tornant al Sis Nacions després d'una llarga absència per lesions; en aquest sentit, la seva darrera aparició en el torneig va ser en el partit contra Escòcia de l'edició 2015. Murphy ha demostrat que està plenament recuperat i ha avançat metres amb força quan ha tingut la pilota a les mans.\nAl minut 65 Sexton ha errat un cop de càstig, trencant així la sèrie anterior de tres encerts, però només quatre minuts més tard Irlanda ha eixamplat el seu avantatge gràcies a un assaig de Seán Cronin molt semblant al de Murray, és a dir, tothom pendent de frenar el maul i Cronin que ha vist espai lliure per a llençar-se fins a la zona de marca, 26-8. Conversió de Sexton, 28-8.\nEls darrers minuts han estat de clar color escocès, que malgrat anar molt per darrere al marcador no s'han arronsat i al minut 74 han estat a punt de fer un assaig, tot i que no han pogut plantar l'oval a la zona de marca per uns centímetres.\nAixí doncs, Irlanda continua invicta i essent l'única amb la possibilitat de guanyar el Grand Slam. El desenllaç final serà dissabte vinent a Twickenham, a partir de les 14h45. La darrera vegada que ho va aconseguir, dels dos cops que ho ha fet en tota la història, va ser l'any 2009.\nIrlanda ha ampliat el seu avantatge al minut 53 de la mà de Cian Healy després d'una bona estona amb l'atac verd rondant la línia d'assaig; finalment, el corpulent Healy, amb dos jugadors vermells al damunt obligant-lo a avançar de manera subterrània (arrossegant-se), ha pogut arribar a la zona de marca, 27-13. Sexton ha fallat la conversió.\nAl minut 58 Keith Earls podria haver distanciat encara més els irlandesos amb un assaig però quan després d'un xut cap endavant, la pilota, perseguida per ell i dos jugadors gal·lesos, ha arribat a la zona de marca, ha fet un darrer bot que no li ha estat propici i la jugada ha acabat en no res.\nEls darrers minuts han estat un intent desesperat dels gal·lesos d'aconseguir igualar o guanyar el partit, amb els darrers segons del partit França-Irlanda al cap de tothom, però en ple atac dels del Drac, Stockdale ha interceptat un passi entre jugadors gal·lesos i s'ha escapat en solitari fins a la zona de marca (35-27), entrant-hi pel centre i permetent així una fàcil conversió a Joey Carbery, 37-27.


Darias afirma que la mascareta serà obligatòria fins a la primavera - À Punt\nDarias afirma que la mascareta serà obligatòria fins a la primavera\nLa ministra es mostra partidària de mantindre-la perquè a la tardor i l’hivern circulen molts virus respiratoris\n08 d'octubre 2021 - 14:57\nLa mascareta ens acompanyarà, almenys, fins a la pròxima primavera. Així n'ha informat la ministra de Sanitat, Carolina Darias, que ha assenyalat que a la tardor i l’hivern circulen molts virus respiratoris, fet que podria empitjorar la situació sanitària.\nEncara que el conjunt d’Espanya ja se situa en risc baix de contagis de coronavirus i malgrat l’avanç de vacunació, la titular de Sanitat s’ha mostrat partidària d’aquesta protecció per a evitar contagis que afecten les vies respiratòries, una circumstància que podria fer pujar les atencions mèdiques i les hospitalitzacions i tornar a carregar el sistema sanitari.\nPer aquestes raons, Darias s’ha mostrat prudent en una entrevista en la Cadena Ser i en la televisió canària, en què ha assenyalat que “cal anar a poc a poc”. En aquest sentit, ha recordat que actualment la legislació permet anar sense mascareta en espais oberts i amb una distància interpersonal d'1,5 metres. Per això, “seguirem amb la mascareta”, ha remarcat.\nCol·lisionen dos trens de mercaderies a València Macrobrot educatiu de 31 contagis a Benicàssim Ramón, el gat influenciador d'Almussafes que està provocant canvis al poble Preocupació al voltant de la nova variant sud-africana de Covid-19 Els contagis actius es tripliquen en tres setmanes fins als 8.842 casos Payasospital torna a les cases dels xiquets amb hospitalització domiciliària El jutge prorroga la presó provisional al presumpte assassí de Marta Calvo Donar una segona vida als electrodomèstics per a allargar la vida del planeta El creador de l'assistent Siri adverteix de l’augment de la bretxa digital amb l’expansió de la intel·ligència artificial


Glaç – Volar de nit és perillós\nUna bossa d’escombraries plena de records on jo l’estimo i ell m’enganya amb il·lusions falses com aquest fred d’avui. Miro la tempesta de neu i veig que la nostra història no va ser una dolça pluja de primavera. La nostra història va ser això: una dura, freda i estèril nevada. Ni ninots de neu ni trineus ni cap promesa de desgel. La seva absència i la meva necessitat, i a l’inrevés. Un miler de boles de neu i un miler d’escenes on jo l’estimava i res més.\nTota la terra va quedar glaçada i morta, coberta d’aquesta absència de temperatura, d’aquesta absència de colors. Em vaig empassar la seva felicitat en la distància amb l’única companyia del fred inquietant i buit de cada dia i de cada nit i els seus ulls morts només en hores convingudes. I a l’altra banda del món, la vida, la seva vida falsa i plena i els seus ulls vius i una altra dona. Aquesta ha estat la nostra història. Una nevada que semblava bonica però que no era res.\nFlorien les flors i jo plorava llàgrimes de neu, invisibles, brutes i perilloses, mortíferes. Aquesta pluja de vidres talla de mort. Que la vida no perdoni qui m’ha glaçat el cor. Que torni al seu origen aquest immens núvol blanc de gel que tot ho mata. Que la vida no perdoni tanta misèria i que els seus ulls no tornin a veure mai més un estiu dolç en els meus ulls esperant un petó. Ha parat de nevar i la neu no durarà. A fer punyetes tot aquest fred. Això no és Helsinki.\nPublicat el 9 Març 2010 8 Març 2010 Autor Marta Millaret\n14 pensaments sobre “Glaç”\n9 Març 2010 a les 0:22\nOstres, i ara què dic? És un relat? És la pura realitat? És espectacular com està escrit, però això és poc important si el patiment que descrius és el teu. També és espectacular com hi ha gent capaç de fer aquestes coses. I encara que no sigui algú real, que sigui un relat, n’hi ha. T’enviaria ànims i t’enviaria una abraçada. Però no sé si et calen. Doncs si no, te’ls guardes per un altre cop, que no caduquen.\n9 Març 2010 a les 7:24\nXeXu, la realitat sempre supera la ficció. Quan vaig veure aquesta pel·lícula em va semblar la pel·lícula més trista del món, i aquesta canço en aquesta escena em va deixar glaçada. Ahir de sobte vaig veure clar tot el que he escrit i me’n vaig enrecordar. Ni és un relat ni és la pura realitat. I tampoc no m’he inventat res. Si t’ha agradat, jo me n’alegro. És una història trista que crema com el gel! I l’abraçada me la quedo.\n9 Març 2010 a les 9:24\nOh! Los amantes.\nOh! La vaig mirar dret.\nEl fred és tan… conservador, oi?\n9 Març 2010 a les 19:37\ncasualmet, et llegeixo des de helsinki, on el blanc i el fred és omnipresent al carrer i a les relacions. La gent no es toca i arreu hi plana el silenci de la neu acabade de caure. Tot és amable i correcte , pero hi falta la calidès del contacte i l’escalfor del pell a pell. M’enamora el blanc i m’enamora el fred, però d’ulls enfora\n9 Març 2010 a les 21:41\nNecessàriament Guillem: com és que la vas mirar dret?\n9 Març 2010 a les 22:03\nViu i llegeix: quina gràcia que siguis a Helsinki. Vaig ser-hi durant 8 hores un dia de juliol i de fet per això vaig escriure el nom d’aquesta ciutat, a la peli diria que sortien altres llocs. No m’imagino com deu ser viure-hi a l’hivern.\n9 Març 2010 a les 22:41\ntoques massa coses que em són familiars (i no per la peli): Helsinki, “records on jo l’estimo i ell m’enganya”, i encara ara, després de 2 anys o més (ja no ho sé) “a l’altra banda del món, la vida, la seva vida falsa i plena i els seus ulls vius i una altra dona”… I sí, de vegades encara penso que la vida no el pot perdonar, a ell, que m’ha glaçat el cor, que va congelar la meva vida, aturant-la de tal manera que creia que no podria moure’m mai més. Sort que no és Helsinki… però ahir amb tota la neu també em vaig recordar d’ell, que deu estar per allà al país del fred.\n9 Març 2010 a les 23:37\nÉs una història una mica llarga, però pel que ens interessa, vaig arribar tard (en tants sentits!) i la vaig veure des de la barra. Més tard, algú es va aixecar, i va acabar de veure-la amb mi. Curiosament, el seu nom era quasi cap-i-cua; el meu, és evident, no ho era gens. I drets ens vam quedar.\n15 Març 2010 a les 11:59\nLiA: Sento haver portat mals records amb la neu. En tot cas d’aquí 6 dies (al Corte Ingles abans) començarà la primavera\n15 Març 2010 a les 13:12\nNecessàriament Guillem: Barra? Cinema? Quin embolic! Només he entès que vas arribar tard 🙂\n21 Març 2010 a les 22:13\nEl pitjor de la neu, és el glaç, com vaig poder compovar quan vaig intentar arribar al tramvia passant per tres voreres glaçades i unes botes, que definitivament, no eren les més adequades per sortir de casa un dia com aquell. Gràcies pel fragment de la pel·lícula, crec que m’has fert venir ganes de tornar-la a veure de nou.\n22 Març 2010 a les 15:47\nNo he vist la peli sencera. Penso que em remouria, però no sé per què.\nEl teu relat ho ha fet.\n22 Març 2010 a les 22:17\nReusenca: caminar amb glaç és perillós! jajaja i la peli, buf, aquesta canço era perfecta pel que volia explicar, i el final de la peli també, i lligava tot amb la nevada i aquest punt de relliscada absurda perillosa i a destemps. Però crec que no vull tornar a veure la peli. El segon cop que la vaig veure em va fer massa pena. Em sembla que tanco definitivament el meu capítol finlandés magrat que m’encantaria viure al carrer Finlàndia.\n22 Març 2010 a les 22:19\nXitus, la peli em va alucinar molt el primer cop que la vaig veure. A més el meu acompanyant s’assemblava al protagonista (o això em semblava a mi jajajaja) i hasta aquí puedo leer. Una abraçada\nRespon a Necessàriament Guillem Cancel·la la resposta\nAnterior Entrada anterior: Un croissant esplèndid


Pla d'Igualtat de Gènere — Ajuntament d'Igualada\n31º max. / 19º min. 07/07/2022 12:20\nI Pla d'Igualtat de Gènere MICOD 2010-12\nII Pla d'Igualtat de Gènere MICOD 2016-19\nSou a: Acció Social i Habitatge / Igualtat de gènere / Pla d'Igualtat de Gènere\nPer desenvolupar aquestes polítiques, i en el marc de les seves competències, els ens locals han adoptat diferents estratègies i s’han dotat de diversos instruments i serveis que han permès avançar en aquest camí cap a la igualtat de gènere. En aquest sentit, un dels principals instruments posats en marxa a la demarcació de Barcelona han estat els Plans d’Igualtat municipals o supramunicipals, que permeten la planificació i priorització de les actuacions en matèria d’igualtat de gènere durant un període de temps determinat, que sol ser de dos a cinc anys.\nLa Mancomunitat de la Conca d’Òdena va desenvolupar el seu primer Pla d’Igualtat de Gènere durant els anys 2010-12, que posteriorment va prorrogar fins el 2015. L’any 2014 es va dur a terme una avaluació d’aquest Pla d’igualtat, treball que va permetre analitzar i obtenir coneixement sobre els resultats de les accions endegades i valorar-ne la seva aplicació.\nAquest informe d’avaluació és l’instrument que ha permès situar el punt de partida per a dissenyar i elaborar el nou Pla d’Igualtat de Gènere 2016-19, tasca que s’ha desenvolupat al llarg del passat 2015.\nPertany a: Mobilitat i transports, Sanitat i salut pública, Infància, Acció social, Cultura i patrimoni, Medi ambient, Famílies, Dinamització econòmica, Entitats, Equipaments cívics, Dona, Esport i lleure, Cooperació i solidaritat, Joventut, Empreses, Gent gran


L’ànima valenta. Carta escrita per Konradin von Hohenfels abans de ser executat - Llegim.cat\nFer-me del club Llegim\nEls bons llibres ens fan millors!\nQuè hi trobem i valors\nDades d'interès pels pares\nAutor ressenya: Xavier Vilella\nL’ànima valenta. Carta escrita per Konradin von Hohenfels abans de ser executat\nGènere literari: Novel·la\nPublicat: Barcelona 2013\nCol·lecció: La Via Làctia\nFormats disponibles: Rústica\nNúm. Pàgines: 112\nAbans de judicar cal escoltar les dues campanes\nA L’amic retrobat, Fred Uhlman ens va explicar la història de l’amistat de dos joves alemanys, només des de la perspectiva d’en Hans, el jueu. Ara coneixerem la versió de Konradin von Hohenfels, a través d’una carta escrita al seu amic abans de ser executat pels nazis.\nQuè hi trobem\nAmics // Aparences // Derrota // Guerra // Incomprensió // Nazis\nAmistat // Exemplaritat // Sinceritat // Valentia\nValoració de Llegim.cat\nLes situacions compromeses posen a prova la coherència de les persones. D’aquí en surten les accions heroiques o les grans decepcions, quan ha mancat la fortalesa per mantenir la paraula o determinada posició. L’ànima valenta dóna un gir inesperat a com va acabar L’amic retrobat, amb una dolorosa decepció que trenca una amistat trenada amb molts fils. Com ha estat possible?\nAquí d’una manera totalment imprevista i amb un retard de molts anys l’amic que ha fallat, demana perdó i exposa les circumstàncies en què va fallar al seu gran amic. També la seva evolució interior i com és que serà executat en poc temps.\nJutjar les persones és arriscat i fàcilment serem injustos perquè no coneixem les circumstàncies i la interioritat de les persones. Abans de dictar sentència és prudent escoltar totes les campanes i saber qui és el campaner.\nParaulotes, llenguatge berroer\nAlcohol, drogues, tabac\nFred Uhlman (Stuttgart, Alemanya, 1901 // Londres, Regne Unit, 1985)\nFou un advocat, pintor i escriptor alemany. L’any 1933, va fugir a París després de la victòria electoral nazi. En una breu estada a Tossa de Mar, coneix qui serà la seva esposa, la Diana, una jove anglesa. Marxa a Anglaterra després de l’esclat de la Guerra Civil Espanyola. En la postguerra es va consolidar com a pintor. El 1960 va publicar la seva autobiografia The Making of an Englishman. És autor de novel·les com Reunion (1971) –en català traduït com L’amic retrobat– i pòstumament es va publicar No coward soul (1996) –en català editat com L’ànima valenta– i que el van fer molt conegut. Reunion/L’amic retrobat va ser portat al cinema (1989).\nSigues el primer en comentar.\nVols opinar del llibre? Fes-te del club Llegim.cat


AQUESTA ÉS LA COSA BRUTA QUE SUCCEEIX AL VOSTRE COS QUAN NO DUU - ENTRETENIMENT - 2019\nAquesta és la cosa bruta que succeeix al vostre cos quan no duu\nLes Dones De Moda Del Club Entreteniment 2019 Aquesta és la cosa bruta que succeeix al vostre cos quan no duu\nCloud Computing - Computer Science for Business Leaders 2016 (Maig 2019).\nSi hi ha una cosa que sap tot #GirlBoss, és que algunes matinades són waaaay\nmés agitat que altres i no surten una dutxa per obtenir un temps extra per provar els resultats de bellesa d'aquest mes pot ser terriblement temptador - especialment\nquan intenteu allargar la vida de la vostra solució perfecta. Tanmateix, tenim algunes novetats per a tu que us recomanem que torneu a prioritzar (en afegiu\na aquests set beneficis de fer una dutxa freda).\nSegons un article recent publicat a TwentyTwoWords\n, fer cas omís de la dutxa durant dos dies pot tenir alguns efectes secundaris greus, la majoria dels quals no es pot veure. En un moment donat, els nostres cossos són l'amfitrió de 1, 000 tipus de bacteris i 40 tipus de fongs. (Eek!) Però abans d'aconseguir-ho, sabeu que la majoria són amigables, i en realitat us ajuden a mantenir-se saludable.\nNo obstant això, mentre els bons bacteris s'esforcen per assegurar-se que no es posa malalt, només pot fer-ho molt. Aquí és on apareixen les dutxes. Al preparar-se, podeu ajudar-vos a combatre els malalts que han fet el pas a la pell (i, finalment, els ulls, el nas i la boca, que us faran malalt) al llarg del dia fent coses senzilles com tocar una superfície i, sense pensar-ho, portar la mà a la teva cara. (Està bé, tots som culpables, causa, humans).\nA continuació, hi ha les taques. Quan la pell es posa oliosa, es torna més propensa als fracassos, de manera que el rentat és clau. I, finalment, però no menys important, és la qüestió de l'olor corporal. Contràriament a la creença popular, ser realment suat no és en realitat el problema. No, l'olfacte (FYI: el teu cos pot treure fins a 30 olors diferents alhora #OMFG) és causat per gasos que provenen de "proteïnes corporals i àcids grassos que consumeixen bacteris". "Um, ew?\nLlavors, què passa amb el fet que rentar-se el cabell amb massa freqüència pot assecar-se o que esdevingui exfoliant massa un dels hàbits de cura de la pell que hauria de trencar? L'article diu que les breus dutxes són la resposta i cita els dermatòlegs, ja que recomanen que almenys "tracteu les aixelles, l'engonal i la cara" si absolutament teniu omplir la dutxa, que segurament no farem temps poc després de descobrir aquests fets cray.\nEstàs seriosament descartat sobre aquests fets de dutxa? Tria'ns @feminineclub.\n(h / t Hello Rinks, photo via Getty + Disney)


Instal·lació i manteniment d'Aire Condicionat - Xavier Privat\nEspecialista en Aire Condicionat\nInstal·lació i manteniment d’Aire Condicionat\nInstal·lació de tot tipus d’equips d’aire condicionat, industrials i domèstics. Split o múltiples sistemes industrials, conductes, etc.\nNeteja i manteniment d’equips, filtres i splits, eliminació d’àcars, fongs i bacteris que poden causar diferents problemes per a la salut.\nManteniment d’instal·lacions d’aire condicionat\nRecàrrega de gas\nInstal·lació i venda d’equips d’aire condicionat de les principals marques.\nL’assessorarem de manera professional sobre el sistema d’aire condicionat que millor s’adapta a les seves necessitats. Demani’ns un pressupost sense compromís.\nPer què cal fer un manteniment de l’aire condicionat?\nTots els aparells d’aire condicionat han de mantenir unes condicions òptimes d’higiene per tal de garantir el seu correcte funcionament.\nSi els aparells d’aire condicionat no se sotmeten a controls regulars poden acumular quantitats importants d’àcars i bactèries i dispersar-los per l’ambient cada cop que s’utilitzen els aparells, cosa que pot generar males olors, al·lèrgies i potenciar l’aparició de malalties respiratòries.\nPrincipals aspectes comprovats a les revisions\nLes revisions periòdiques permeten controlar la qualitat i potència del gas de l’aparell, és a dir, les revisions serveixen per detectar fuites que afectin el rendiment i capacitat tèrmica o frigorífica de l’aparell.\nQuan els filtres dels aparells estan bruts, els aires condicionats rendeixen menys, consumeixen més energia i acumulen i distribueixen àcars i bactèries pels espais on es troben.\nEl condensador és una part rellevant per al funcionament dels aparells d’aire condicionat. Cal garantir el bon estat del ventilador, els tubs i els conductes. En cas contrari, l’eficiència energètica de l’aparell se’n pot ressentir.\nCom hi podem intervenir?\nLa higiene i seguretat dels aires condicionats és un aspecte important per garantir la salut de les persones i la qualitat de l’ambient on habitem. A més, permet detectar millores d’eficiència energètica.\nPer aquest motiu oferim el servei de revisió d’aires condicionats. Aquest servei consisteix en l’anàlisi del funcionament, l’eficiència i el control dels aparells.\n-neteja dels evaporadors de l’aparell\n-neteja del condensador\n-neteja dels filtres (és recomanable canviar-los cada 2 anys)\n-verificació de la capacitat tèrmica de l’aparell\n-neteja i comprovació dels drenatges\n-comprovació de les bombes\n-revisió del ventilador\n-comprovació de l’aïllament dels conductes\n-certificat anual de manteniment\nQuè implica superar una revisió de l’aire condicionat?\nSuperar una revisió de l’aire condicionat és una garantia de bon funcionament de l’aparell i permet controlar que l’aire que respirem es troba en bon estat.\nA més, superar satisfactòriament aquesta revisió implica aconseguir el certificat anual de manteniment, una acreditació atorgada per la Generalitat de Catalunya que garanteix el bon funcionament de l’aparell.\nQuant costa controlar la qualitat de l’aire dels aparells?\nDemani’ns un pressupost sense compromís.\nCada revisió inclou la visita de l’operari, l’aplicació del protocol de certificació energètica i l’obtenció del certificat. Tenim experiència en el control i manteniment d’aparells d’aire condicionat.


La Policia salva a una bebé d'un any en parada cardiorespiratòria a Burjassot\nDESTACATSSet localitats de València i Alacant arranquen la setmana amb nous brots de coronavirus\nLa patrulla policial va traslladar ràpidament a la xicoteta a un centre de salut, on es va aconseguir reanimar-la\nAgents de la Policia Nacional traslladen a una bebé de 17 mesos, la qual es trobava en parada cardiorespiratòria a l'arribada de la patrulla. La ràpida actuació dels policies, traslladant al beu al costat dels seus pares a un Centre de Salut on va ser reanimat va evitar el fatal desenllaç, ha informat el cos en un comunicat.\nEls fets van succeir a última hora de la vesprada del dimarts, quan els agents que realitzaven labors de prevenció van ser alertats per la Sala del 091, perquè es dirigiren a un carrer del municipi de Burjassot, on pel que sembla hi havia una bebé que s'estava ofegant.\nEls agents, immediatament es van presentar en el lloc on van localitzar a una parella, subjectant la dona a una bebé sense aparents signes vitals, manifestant que s'havia ennuegat amb aigua i no respirava des de feia una estona.\nDavant la gravetat de la situació, els agents van actuar amb gran decisió i ràpidament van traslladar a la parella amb la bebé al Centre de Salut més pròxim, on van reanimar a la bebé que pel que sembla, hauria patit una convulsió per febre, derivant-la posteriorment a un Centre Hospitalari.\nAquest dimecres la mare de la xicoteta s'ha posat en contacte telefònicament amb la Comissaria de Burjassot agraint la labor dels policies i la seua ràpida actuació, manifestant “que per a ella no eren uns herois, sinó que eren uns àngels”


Estratègia - Aromics\nEl desenvolupament de nous fàrmacs requereix el disseny racional de teràpies més eficaces, segures i que millorin la qualitat de vida dels pacients. Per això, AROMICS treballa des de tres enfocs principals:\nPredir i entendre els efectes biològics d'un fàrma en la progresió d'una malaltia\nPredir i entendre la toxicitat causada pel fàrmac\nIdentiificar i monitorar biomarcardors clau que asseguren l'èxit dels assajos clínics, així com identificar compostos ineficaços o tòxics en etapes primerenques del desenvolupament preclínic i clínic.\nLa sinergia entre les dades multiòmiques i unes altres com les farmacocinètiques, les fenotípiques, les fisiològiques, la variabilitat genètica individual i les dades clíniques, representen un primer pas decisiu per comprendre:\nEl mecanisme d'acció de nous fàrmacs, optimitzant el procés de desenvolupament i possibilitant el seu avanç cap a les fases clíniques.\nLa determinació de marcadors moleculars clínicament predictius per al diagnòstic, l'adequació i el monitoratge de la resposta farmacològica.\nLa nostra investigació interna, l'adquisició de llicències i la participació en programes de recerca col·laboratius, han permès el desenvolupament d'una cartera de productes terapèutics propis innovadors en diferents estadis de desenvolupament, des del descobriment inicial fins a la prova de concepte, reforçats íntegrament per una forta estratègia de propietat intel·lectual.


El missatge de canvi i ràbia triomfa a les primàries de Nou Hampshire - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl missatge de canvi i ràbia triomfa a les primàries de Nou Hampshire\nEl republicà Trump i el demòcrata Sanders s'imposen en la segona cita de les primàries\nefe | manchester (eua) 11.02.2016 | 00:00\nEl demòcrata Bernie Sanders efe\nDonald Trump, vencedor republicà\nEl missatge de canvi i de ràbia triomfa a les primàries de Nou Hampshire i va donar ales al socialista democràtic Bernie Sanders, guanyador pels demòcrates, i al magnat Donald Trump, favorit republicà, que ara comencen un camí més difícil en el sud i oest dels Estats Units.\nPer primer cop, la victòria a Nou Hampshire va ser, al mateix temps, per a dues figures alienes a l'aparell dels partits Demòcrata i Republicà, fet que suposa un missatge ferm de descontentament que podria influir en les pròximes primàries del país, va indicar a Efe Anthony Corrado, professor de Política al Colby College de Maine.\n"Els votants reaccionen a aquells candidats que poden moure, reorganitzar les coses. Reaccionen a candidats que diuen 'vaig a eliminar el gran Govern', com Trump, o a candidats que carreguen contra els rics, com Sanders", va resumir Corrado, expert en campanyes presidencials.\nPer a Corrado i el professor Michael McDonald, de la Universitat de Florida, tant Sanders com Trump es van beneficiar d'una alta participació i del vot dels "independents", ciutadans no registrats en cap partit i que a Nou Hampshire poden votar en les primàries republicanes o en les demòcrates. Després del bon paper en els caucus d'Iowa, la victòria de Nou Hampshire va suposar un gran impuls per a Sanders, senador pel veí estat de Vermont que va fer història en aglutinar el 60 % del suport i vèncer així l'exsecretària d'estat Hillary Clinton (38%).\n"Mai ningú no havia guanyat unes primàries a Nou Hampshire per un marge tan alt", va apuntar Corrado. La major basa de Sanders són els joves entre 18 i 29 anys, que van donar suport al legislador en el 83% a Nou Hampshire, un estat que, no obstant això, no representa els EUA demogràficament perquè més del 90% de la població és blanca i gairebé no hi ha presència de minories, grups que donen més suport a Clinton.\nConscient del terreny hostil de Nou Hampshire, l'exprimera dama no va perdre el temps i, just abans de les primàries, va viatjar a la ciutat de Flint, a Michigan, que té greus problemes sanitaris i on hi ha una gran quantitat de població negra, composició similar a la de Carolina del Sud, on els demòcrates faran primàries el 27 de febrer. Els hispans també podrien jugar a favor de Clinton a Nevada, on la seva campanya ha presentat un anunci en espanyol.\nNou Hampshire també va servir per reforçar Trump, que té les de guanyar en les primàries republicanes de Carolina del Sud, el 20 de febrer, on les enquestes li donen el 36% de suport, per sobre dels senadors Ted Cruz i Marc Rubio, segons la mitjana dels sondejos del web Real Clear Politics. "El primer pas per demostrar que ets un guanyador és guanyar. I això és el que va fer ahir Trump", va apuntar Corrado.\nEls propers estats en el calendari són Carolina del Sud i Nevada, amb gran presència d'hispans, i als quals seguirà una desena d'estats, entre ells Alabama, Arkansas, Colorado, Geòrgia, Massachusetts, Texas i Virgínia, que l'1 de març celebren el famós i crucial "superdimarts".\nEls estats del sud són precisament els que poden ser més difícils per a Trump per la gran quantitat d'evangèlics que ja el van rebutjar a Iowa, on va quedar segon.\nEls senadors Ted Cruz i Marcos Rubio, primer i tercer a Iowa, podrien trobar la llum en aquests estats, tradicionalment més conservadors, però la possibilitat de convertir-se en el candidat "alternatiu" a Trump se'ls podria complicar amb el sorprenent segon lloc que va aconseguir aquest dimarts amb el 15,8% el governador d'Ohio, John Kasich. El major desafiament per a Kasich ara és estendre la seva campanya, concentrada a Nou Hampshire, a la resta del país, on altres republicans amb posicions semblants a la seva el guanyen en popularitat, com Rubio o Cruz i l'exgovernador Jeb Bush.


LA PANXA DEL BOU: NORMATIVES, PROHIBICIONS I FRÀGILS SEGURETATS\nNORMATIVES, PROHIBICIONS I FRÀGILS SEGURETATS\nEn l'actualitat tothom troba normal que haguem d'estar obligats a anar lligats amb el cinturó de seguretat, als cotxes. Ara que sóc àvia he comprovat com el tema de les cadiretes per a criatures ha esdevingut feixuc i complex. No se sap ben bé on acaba el negoci i comença la necessitat real de tantes normatives. En tot cas hem anat construint una societat plena de normes i prohibicions que fa anys haurien semblat un abús gairebé feixista, sobretot en aquells temps del prohibit prohibir. Recordo un escrit de Néstor Luján sobre el fet d'haver d'anar lligat als cotxes, ironitzava sobre la qüestió i avui aquella opinió assenyada semblaria imprudent i fora de lloc.\nAquests dies he pensat de nou en tot això en assistir a l'espectacle d'una foguera actual, en aquest cas a Tossa, però podia ser a qualsevol altre indret. La gent esperava, això sí, amb candeletes, el moment de l'encesa. La llenya eren branques seques i quatre caixes d'embalatge, el foc va durar poca estona però els infants d'avui, que no han viscut tot allò que canta Serrat a la seva famosa cançó sobre altres temps i altres fogueres s'ho passaven d'allò més bé amb l'espectacle del foc. És estrany tanta normativa mentre s'han promocionat activitats folklòriques d'un cert risc, sense manies, com són els castellers i els diables, que avui semblen ancestrals i generalitzats i que abans eren restringits a molt pocs llocs, de fet. En canvi el ball sardanístic no coneix l'eufòria representativa d'altres temps, tot i que es vagi mantenint sota uns mínims honorables i sovint gràcies a les grans majories de jubilats balladors.\nUna festa de disbauxa i llibertat era el carnaval però es va escolaritzar i sempre em va fer angúnia veure els diferents grups-classe de l'escola sortir a fer la processó uniformats amb bosses de brossa de coloraines, segons la disfressa escollida, obligatòria. I això en un temps en què els uniformes, segons quins, estan mal vistos. És clar que els futbolistes d'elit juguen uniformats, homes sols, un contrasentit si arribéssim al fons de la qüestió. L'esport ha generat molts uniformes, els ciclistes, els muntanyencs, els nedadors, tothom va uniformat com toca i no sembla que la cosa sigui reversible. Quan les festes es van escolaritzar, amb l'excusa de recuperar-les, crec que la vam espifiar, els mestres. Hi ha escoles que han hagut de reduir de forma dràstica el tema de les festes que s'ha anat convertint en l'eix de la programació, festes adaptades o no al laïcisme dominant però sempre canòniques, castanyes i arbres de fulla caduca per la tardor, neu a l'hivern, floretes i orenetes per la primavera i mars d'estiu amb peixets i vaixells. Pintats, retallats, calcats, modelats. Murals xarons, sovint lamentables, dirigits pels grans, pels mestres. La creativitat cada dia es troba més lluny, amb tantes obligacions temàtiques. Allò que comença sent innovador acaba per ser una obligació indefugible i carrinclona.\nVeig infants jugant pels meus carrers, més nens que nenes (com sempre), la majoria són d'origen estranger. Això no és nou, quan jo era joveneta ja eren els fills dels immigrants, de forma majoritària i amb poques excepcions, els qui muntaven les fogueres i jugaven pel carrer, eren els gamberros. La gent fina, quan assoleix un cert estatus, vigila més la mainada i no vol que es barregi amb segons qui, és clar. Hi ha qui creu, de bona fe, que això de jugar al carrer no existeix perquè els seus fills, els seus néts, els seus nebots, sobretot a ciutat (però també a molts pobles engrandits), no hi juguen, llevat d'alguna sortideta al parc domesticat del barri. No viuré per saber-ho ni per llegir-ho però m'agradaria conèixer la mitologia generada pels infants d'ara més lliures i saber què recordaran de vells, tots aquests que corren amb patinets mig trencats i xuten les seves pilotes amb força o fan barrila a la biblioteca desvetllant les ires de les esforçades bibliotecàries d'avui. Molts dels seus fills i néts ja estaran ben domesticats i potser trobaran restringida aquesta llibertat de la qual van gaudir els seus pares. Hi ha molts móns diferents que sovint no es coneixen, ni tan sols no es visiten.\nLes tristes fogueres de Sant Joan dels nostres temps, municipalitzades, normativitzades, breus, minses, gairebé testimonials, són en realitat una imatge de tots nosaltres, encotillats enmig de lleis i normes, a la recerca d'una seguretat que ens eviti riscos. Trobar l'equilibri entre la seguretat i la llibertat possible i desitjable no és gens fàcil, pel que sembla. El pitjor de tot és que ja no sabem on podem cremar els mobles vells. Bé, sí, el divendres se'ls emporta l'ajuntament, al meu barri, qui sap cap a on. Fins el meu fill, de petit, va arribar a creure durant un temps que els Reis eren... l'ajuntament.\nEtiquetes de comentaris: costums, fogueres, normativa, Sant Joan\n"...Les tristes fogueres de Sant Joan dels nostres temps, municipalitzades, normativitzades, breus, minses, gairebé testimonials, són en realitat una imatge de tots nosaltres..." Muy bueno...es la visión que tengo reflejada pero que no sabía como describir...Un diez. salut\nAl principi de l'apunt ja comentes que no se sap on comença el negoci i on acaba la seguretat.\nMalgrat que crec que hi ha mesures que són correctes a vegades m'ensumo que el tema no va per la nostra seguretat sinó per un munt d'empreses que en treuen un rèdit més que substancial. Però vaja, només són intuicions...\nPer mi el cas paradigmàtic fou quan l'Ajuntament de Barcelona va voler fer la normativa dels ciclistes i obligar-los a posar-se el casc fins que algú els va avisar que això no podia ser perquè estaven muntant el Bicing. Aquesta mesura de seguretat fou abandonada ipso facto...\nQuienes son capaces de renunciar a la libertad esencial a cambio de una pequeña seguridad transitoria, no son merecedores ni de la libertad ni de la seguridad." (Benjamín Franklin)\nY en eso estamos, buscando la seguridad total perdemos la dignidad y la libertad. Acertada entrada.\nquan els qui manen són psicòpates de les normatives passen aquestes coses.\nA Sabadell, ara ja no, però no fa gaire, quan tallaven un arbre municipal ki deixaven una placa d'acer inoxidable on deia el tipus d'arbre que era, perquè s'havia tallat i indicant que el tornarien a replantar.\nMiquel, tot ha acabat tan encotillat que fa molta angúnia, no queden gairebé forats per on escapar-se...\nGalderich, crec que ja ens fan veure raonable i necessari allò que els convé, la veritat, costa destriar els interessos de la necessitat.\nTemujín, sabia y antigua frase, muy repetida y muy poco tenida en cuenta en estos últimos años.\nQuant més penses en una cosa més la veus, encara que no hi sigui. Desgràcies n'hagut sempre. Limitar o concentrar les celebracions en un indret acotat fa augmentar les possibilitat d'accident, o les concentra en un mateix lloc i les magnifica.\nAl Clot els focs eren cosa de tots, de fills d'indígenes i d'immigrants. Suposo que això va a barris.\nFrancesc, ja n'hem vist de tants colors que no m'estranya res, em temo que sempre hi arriben els psicòpates, al poder, un altre tema és que siguin violents o no, que mira, encara bo.\nEnric, tot ha canviat i no serveix de res plànyer el passat però quan vas fent anys ja no et sorprèn res i l'únic avantatge d'envellir és aquesta tendència a la relativització...


En els supòsits de traspàs, el guany patrimonial es computarà en el cedent (arrendatari) per l'import que li correspongui en el traspàs, una vegada descomptat l'import corresponent al propietari per la seva participació en l'esmentat traspàs.\nQuan el dret de traspàs s'hagi adquirit mitjançant preu, aquest tindrà la consideració de preu d'adquisició.\nEls coeficients reductors o d'abatiment del règim transitori no resulten aplicables en tractar-se en aquests supòsits de béns afectes, tret que la desafectació s'hagi produït amb més de tres anys d'antelació a la data del traspàs.\nImportant: les quantitats que, en el seu cas, percebi el propietari de l'immoble arrendat en concepte de participació en el traspàs constitueixen rendiments del capital immobiliari.\nSenyor M.M.A., desenvolupa l'activitat de restaurant en un local llogat el dia 10 de maig de 2000, determinant el rendiment net de la seva activitat pel mètode d'estimació objectiva.\nEl 25 de juny de 2020, amb motiu de la seva jubilació, traspassa el local de negoci, percebent la quantitat de 28.500 euros, una vegada descomptada la quantitat corresponent al llogater en concepte de participació en el traspàs.\n(1) Les obres de reforma del local no poden considerar-se com a preu d'adquisició del dret de traspàs, ja que les esmentades quantitats no van ser satisfetes per adquirir el dret de traspàs que, d'acord amb les dades de l'exemple, no va ser adquirit mitjançant preu.(Tornar)


I per Postres... Blog de Postres: de febrer 2015\nGlassa Real amb Albúmina d'Ou en pols -la recepta definitiva-\nAquesta és, de lluny, la millor recepta que he trobat per fer una bona glassa!!!, després de provar-ne moltes i fer durant molt temps la glassa amb clara d'ou pasteuritzada quan vaig descobrir aquesta recepta es van acabar els patiments per si sortiria una glassa perfecta o no; aquesta us puc assegurar que surt perfectíssima i sempre igual, és densa i molt, molt fàcil de preparar. La vaig trobar al blog La Cocina de Carolina i si aneu al link veureu que hi ha un video-tutorial on està molt ben explicada pas a pas.\nEvidentment passa a formar part de la secció dels bàsics immediatament! He de confessar que ja fa mesos que la utilitzo pero encara no havia fet una entrada en el blog... per mandra, ho reconec!\nBé, anem amb la recepta:\n2,5 cullerades d'albúmina en pols (jo utilitzo la marca Sosa, em va perfecta)\n1/4 de culleradeta de cremor tartàric\nunes gotes d'essència al gust, o un rajet d'extracte de vainilla\nElaboració amb batedora elèctrica (tipus K.A.)\nMesclar l'albúmina, el sucre i el cremor tartàric en el bol de la batedora a velocitat mínima, amb l'accessori "pala" durant 3 minuts.\nAfegir l'aigua poc a poc i seguir mesclant durant 10 minuts (passada la meitat del temps podeu abaixar la massa de les parets del bol amb una espàtula).\nI ja està!!!! Veieu? no es perd temps, no s'embruta gaire, no heu d'estar pendents de res i no s'han de tamisar el ingredients.\nA partir d'aquesta glassa ja podreu tenyir amb colorants i fer les consitències desitjades afegint culleradetes d'aigua a poc a poc.\nEs guarda perfectament durant 15 dies a la nevera tapada a pell amb paper film i dins un pot hermètic.\nPublicado por Montse en 17:58 Cap comentari: Enlaces a esta entrada\nEtiquetas: albúmina, glassa\nMini Bundts de Carabassa, Espècies i Nous amb Swiss Buttercream de Caramel\nAquest motllo l'he utilitzat molt poc i feia uns dies que me l'anava mirant per fer algún pastisset especial, així que vaig anar a consultar el blog dels bundts per excel·lència, El Rincón de Bea i vaig trovar aquesta meravella que avui us poso. Té un gust que no us deixarà indiferents, té força, caràcter i alhora té una sutilesa que pocs pastissos aporten. La combinació tan explosiva d'espècies es torna suau quan la barregem amb la millor de les cremes segons el meu gust: la swiss buttercream, en aquesta ocasió de caramel!\nBé, anem amb la recepta; amb aquestes quantitats n'hi va haber per 6 mini bundts i un pastís alt en motllo de 15 cm.\n250 gr de farina normal\n1 culleradeta de nou moscada en pols (pel meu gust una mica massa!)\n400 gr de purè de carabassa\n100 gr de nous trocejades\nPrescalfar el forn a 175ºC, engreixar i enfarinar els motllos.\nTamisar la farina, el bicarbonat, les espècies i la sal. Reservar.\nSi és possible, utilitzeu una batedora elèctrica tipus KA.\nBatre els ous i el sucre a velocitat mitjana fins que blanquegin, reduir la velocitat al mínim anar afegint l'oli a poc a poc en forma de rajolí fins que estigui ben integrat; pujar la velocitat al màxim durant 1 minut per a què emulsioni.\nCanviar les baretes per la pala i afegir el purè de carabassa fins que estigui integrat. Afegir la mescla de farina en tres cops batent fins que just estigui tot integrat.\nAfegir les nous a mà amb una espàtula i repartir-les per tota la mescla.\nPosar la massa als motllos i fornejar durant uns 25 minuts els mini bundts i durant uns 50 minuts el motllo gran.\nMentrestant podeu fer el caramel i la swiss buttercream a la que afegireu la quantitat de caramel que més us agradi, jo n'hi he posat 4 cullerades ben plenes!!!\nUn cop hàgiu comprovat que els pastissos estan ben fornejats, introduint una broxeta dins el pastís i mirar si surt seca, els treieu, els deixeu refredar una estona dins els motllos i després desmotlleu sobre la reixeta fins que estiguin completament freds.\nAra ja els podeu decorar al gust, jo hi he posat una mica de la crema i una mica de caramel...\n... no us podeu imaginar quin plaer ha estat menjar aquests mini bundts!!!!\nEspero que us animeu a fer aquesta meravella, ja veureu què fàcil i que bona és!!!\nPublicado por Montse en 20:52 4 comentaris: Enlaces a esta entrada\nEtiquetas: Bundt cake, carabassa, caramel, espècies\nPublicado por Montse en 14:26 Cap comentari: Enlaces a esta entrada\nPublicado por Montse en 20:31 3 comentaris: Enlaces a esta entrada


Pols de borur de níquel, Ni2B - Goodao Technology Co., Ltd.\nLa bonda de níquel es va utilitzar originalment com a catalitzador de diverses reaccions en atmosfera d’hidrogen. S'ha utilitzat com a reactius i catalitzadors en moltes reaccions. Els avantatges de la bonda de níquel són principalment duresa elevada, bon efecte catalític, estabilitat química i alta estabilitat tèrmica, l’acció de fase líquida té una bona selectivitat i reactivitat, pot ser un catalitzador d’hidrogenelèctrode de metalls no preciosos, un catalitzador d’elèctrodes d’elèctrode de piles de combustible.\nDensitat 7,39 g / cm3\nPunt de fusió 1020 C.\nUsos La bonda de níquel s'utilitzava originalment com a catalitzador de reaccions venoses en atmosfera d'hidrogen. S'ha utilitzat com a reactius i catalitzadors en moltes reaccions. Els avantatges de la bonda de níquel són principalment una duresa elevada, un bon efecte catalític, estabilitat química i una alta estabilitat tèrmica, en la fase d'acció del líquid té una bona selectivitat i reactivitat, pot ser un catalitzador d'hidrogenelectrode de metalls no preciosos, un catalitzador d'elèctrodes d'elèctrode de piles de combustible.\nEl pes molecular de 69,52\nEl punt de fusió és de 1020 ℃\nDensitat relativa 7.3918\nMolt magnètic. Soluble en aqua regia i àcid nítric. Tot i que és estable a l’aire sec, reacciona ràpidament a l’aire humit, sobretot en presència de CO2. Reacciona amb el clor gasós durant la crema. Quan s’escalfa amb vapor d’aigua, es poden formar òxid de níquel i àcid bòric.\nAnterior: Pols de borur de magnesi, MgB2\nPròxim: Pols de borur d’afni, HfB2\nPols de borur de níquel\nPols de borur de níquel Fàbriques\nFàbrica de pols de borur de níquel\nFabricant de pols de bori de níquel\nFabricants de pols de borur de níquel\nPols de borur de níquel Preu


Puyol donarà les seves articulacions al Barça perquè facin de bigues durant les obres del Camp Nou - benegre.cat\nBy Magí Fortuny i Poch | 16 de maig de 2014\nEl futur de Carles Puyol seguirà vinculat al Futbol Club Barcelona fins a la fi dels seus dies. Després de descartar una carrera com a entrenador, el jugador de la Pobla de Segur ja ha decidit que donarà les seves articulacions al club blaugrana perquè s’utilitzin com a bigues durant les obres de reconstrucció del Camp Nou. “Sento que estic en deute amb el Barça. Ja fa més d’un any que no em trenco un pòmul de la cara o que em lesiono de gravetat. Tinc por d’estar-me acomodant”, ha reconegut un afligit Puyol.\nLa seva intenció és que li amputin braços i cames a final de temporada perquè s’enviïn amb prou antelació a l’equip d’arquitectes que ha de planificar la remodelació de l’estadi barcelonista. “Ja vaig avisar durant la roda de premsa de comiat que m’agradaria treballar amb la pedrera. I la gent del Pirineu no diu mai mentides, així que estaré involucrat en una pedrera de veritat”, ha assegurat Puyol, que ja té ganes de veure com les seves articulacions es converteixin en formigó pesat.\nEl ja exdefensa del Barça entén aquest últim servei al club com una porta oberta per tornar a ser futbolista. “Sense cames ni braços, la meva qualitat futbolística es reduirà dràsticament. Potser és el moment de fitxar per un equip com l’Espanyol”, ha explicat Puyol. “No dic que siguin dolents. L’únic és que l’Espanyol és d’aquells clubs en què no t’hi planteges jugar fins que no et falten cames i braços. És un tema de respecte. Per no destacar”.\nSense els seus ossos per bandera, Carles Puyol també s’està plantejament seriosament la possibilitat de donar la seva cabellera a Nike perquè es converteixi en la font del teixit de la propera samarreta del Barça. “De què serveix tenir cabells si els rivals no te’ls poden estirar en un córner. El cos, sense dolor, perd tot el seu sentit”.\nEncuriosit per l’exemple de Puyol, l’arquitecte valencià Santiago Calatrava s’ha interessat en Neymar per completar algunes de les seves obres. “Crec que és el jugador ideal. Igual que les meves creacions, està envoltat de contractes polèmics, es trenca amb facilitat i tothom li troba imperfeccions”.


Noemix 26.3.12 imatges terrorífiques , Terror , Trivial , zombies 12 comentaris\nComencem la setmana Zombie amb força! Un trivial amb escenes d'alguns dels zombies més impactants del gènere. Vigileu per que no és tan fàcil com sembla... o potser sí.\nPreparats... llestos... a còrrer!\nAmenacen amb denunciar un Pub que es diu The Hobbit per vulnerar drets d'autor. Sort d'en Gandalf, que si no...\nNoemix 23.3.12 The Hobbit 2 comentaris\nA Southampton hi ha un pub que es diu The Hobbit. Està decorat amb grafitis inspirats en la novel•la i els plats i menús tenen tots noms relacionats amb els personatges de Tolkien.\nEl pub funciona tranquil•lament des de fa més de 20 anys, però fa poc ha rebut una denuncia de l’empresa americana que gestiona els drets de la pel•lícula en la que demana al pub que canviï els nom i totes les referències a la novel·la o bé que assumeixi una demanda i un judici amb totes les conseqüències.\nDes de l’amenaça, el pub i la clientela han muntat una campanya al Facebook que ja té 59.000 adeptes a la seva causa i han fet prou soroll per arribar a l’altra banda del planeta: Nova Zelanda, on Stephen Fry i Sir Ian Mckellen estan rodant encara el Hobbit.\nGràcies a la pressió d’aquests dos actors, que s’han queixat públicament, l’empresa gestora dels drets (Middle Earth Enterprises) els ha ofert una llicència que poden pagar per seguir tenint certs drets, però encara no se sap res més concret.\nSir Ian Mckellen i Stephen Fry s’han ofert públicament a pagar la licència (£63) perquè el Pub segueixi en peu amb el mateix nom que fa 20 anys.\nA la pàgina web del pub diuen que encara no hi ha res clar, hi ha altres pubs en la mateixa situació i no saben com acabarà el tema. Textualment han comentat:\n"la batalla per l’abisme de Helm ha acabat; la batalla per la Terra Mitja està apunt de començar…”\nQueda clar i demostrat que són autèntics fans :-) Esperem que els interessos comercials dels que han comprat els drets, no prevalguin sobre els admiradors de veritat de l'obra de Tolkien.\nNoemix 20.3.12 Kubrick 2 comentaris\nL'any 2008 es va fer un cicle a la televisió anglesa totalment dedicat a Kubrick. Com que l'ocasió era especial van rodar una promoció com cal: Un increïble anunci d'un minut i escaig que recrea amb molt d'encant l'univers Kubrick a la peli El Resplandor (The Shinning, 1980).\nL'anunci és impecable, rodat en una sol pla, mostra més de 50 actors, decorats i elements que recreen el rodatge original.\nEls fans de la peli trobareu un munt de detalls i elements de la peli que segons aquest article de The Guardian són els originals (molts d'ells, almenys).\nJo no em canso de mirar-lo :-)


El projecte continua creixent - Memòria Històrica de l'Ateneu Popular 9 Barris\nEl 2006 va significar l’any del reconeixement de la tasca de producció artística de l’Ateneu, fonamentalment el Cirkus Klezmer i el Rodo. De fet, el 10è Circ d’Hivern, Rodo, va ser mereixedor del Premi Nacional de Circ 2006, atorgat per la Generalitat de Catalunya i del Premi a la creativitat de les Arts Escèniques, atorgat per la Federació d’Ateneus de Catalunya. Aquell any l’Ateneu va tenir, per primera vegada, presencia amb les seves produccions als festivals Grecs, Temporada Alta i a la Fira de Tàrrega. L’oficina de producció va viure una època daurada amb encàrrecs d’espectacles com el que es va fer a la tardor amb motiu de l’exposició «Picasso i el Circ». Aquell any es va arribar al número 30 de Combinats de Circ. La política social i cultural de l’Ajuntament impactaria negativament en el teixit cultural de la ciutat. El 2006 van començar les protestes contra la Llei cívica que es va aprovar aquell any i que suposaria una reducció de la presència de l’art i la cultura als carrers de Barcelona. El desallotjament el 20 de novembre de la Makabra, un centre social okupat, va posar de manifest l’absència d’espais de creació cultural en la ciutat. L’Ateneu va acollir i donar suport a la Makabra al mateix temps que era considerat pels representants polítics del mateix Ajuntament com un model de creació artística i cultural a seguir.\nLa crisi per esgotament de l’Ateneu es va anar superant amb l’ampliació de l’aportació de diners públics, el que va promoure una possibilitat de major professionalització de l’equip de treballadors mitjançant noves contractacions. Fruit d’aquesta situació es va signar el 2006 el Conveni de Treballadors de l’Ateneu.\nEl 2006 es va commemorar a l’Ateneu el 75 aniversari de la proclamació de la Segona República, reivindicant la influència d’aquesta en la configuració de models polítics, socials i culturals propers als valors defensats per l’Ateneu. Són aquests valors els que van portar a recolzar al barri l’okupació del taller d’autor reparació de bicis, Biciosxs, o a organitzar en col·laboració amb moltes altres entitats i col·lectius del barri i de Barcelona un concert al camp de futbol de la Muntanyesa en solidaritat amb els empresonats a Atenco (Mexic) que va congregar a més de 8.000 persones.\nLa línia de programació d’aquell intens any va portar tant a gent com Miguel Poveda al març, com a desenvolupar amb els nois del barri tallers i trobades de rap que van donar espai a la creativitat dels joves de l’entorn. El 2006 es va organitzar dos tallers de teatre que va fer sorgir l’Escola Popular de teatre de l’Ateneu i a l’octubre, amb la inauguració de la temporada 2006-2007 se celebra la segona Foliada en l’Ateneu popular.\nDins de l’apartat de formació, el 2006 es va desenvolupar un curs de circ amb els alumnes del centre ocupacional públic de Can Carreras, gent amb diversos graus de diversitat funcional que va tenir el nom de «Els dimarts fem circ» i que va ampliar l’oferta formativa d’un element que seria cada cop més important a partir de llavors, l’aposta pel Circ Social.Nike Hyperdunk 2018


Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant – Pàgina 2 – Joventut\nHome » Posts taggedVandellòs i l’Hospitalet de l’Infant (Page %s 2)\nTag Archives: Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant\nTaller de Hip-hop dance\njuny, 06, 2016\nHip-hop dance és el taller proposat per aquest cap de setmana, amb aquest ens divertirem d’allò més tot aprenent els primers passos de ball d’aquest estil de música tan particular. Tens ganes de participar? Inscriu-te ja! Recorda dissabte 11 de juny a les 18h al Casal de joves d’Hospitalet i diumenge 12 de juny a la mateixa hora al […]\njuny, 01, 2016\nDivendres 3 de juny a les 20h al casal de joves d’Hospitalet tindrem un taller extra per celebrar la setmana de la natura. Vine i diverteix-te tot fent el taller de reciclatge de plantes.\nmaig, 30, 2016\nAquest cap de setmana als casals de joves podreu gaudir del taller de tatuatges de henna, amb aquesta activitat tindrem l’oportunitat de tatuar en el nostre cos un petit dibuix, però no patiu, aquest tatuatge no és per sempre més com la majoria de tatuatges. La henna és un producte que durarà temporalment a la […]


ÓSCAR BERMÁN: septiembre 2011\nHasta donde llega la responsabilidad política\nEl próximo día 30 de septiembre el ayuntamiento celebra reunión de portavoces a las 19h y pleno ordinario a las 20h.\nEn orden del día, se presentan 12 puntos a tratar, lo más destacado son:\n4 - Liquidación de cuentas del ejercicio 2010.\n5 - Solicitud de una operación de crédito ICO POR EL VALOR DE 308.266 euros, para la cancelación de deudas de IMPAGO DE PROVEEDORES.\n6 - Concentración de una operación de crédito, modalidad es de préstamo de 398.401 euros.\nSi el gobierno municipal saca adelante estos dos créditos, la deuda en creditos ascenderá a 4.380.384 euros...\nAquest Onze de Setembre hem de celebrar la festa de tots els catalans, sense exclusions. Aquesta ha de ser una Diada que miri més cap a un futur que ens pugui unir que no pas cap a un passat que ens pugui separar. Així doncs, avui instem a tots el catalans a iniciar un punt d’inflexió que trenqui amb la dinàmica de divisió i aposti per la Catalunya de les realitats, la Catalunya plural i la Catalunya del segle XXI.\nAlguns tornaran a mirar cap a un passat distorsionat, intentant excloure la gran majoria de catalans que ens sentim plenament catalans i plenament espanyols. Voldran una altra Diada independentista. Però la societat catalana no vol mirar cap enrere i ens exigeix solucions realistes als problemes del present. Els catalans ens reclamen solucions: contra la crisi, l’atur i la inseguretat, donant tota una lliçó de seny, convivència i pragmatisme a un independentisme caduc i cridaner.\nAvui, malauradament, centenars de milers de catalans estan patint les conseqüències de les polítiques irresponsables de gastar el que no es té. El Partit Popular no vol canviar el passat dels catalans, com fan altres formacions, sinó que volem canviar el seu futur, que en els darrers temps s’ha ennegrit amb els núvols de la crisi econòmica. La lluita per aquest futur, on els joves tinguin l’oportunitat de trobar una feina digna i on es garanteixin els serveis públics essencials i l’atenció social, és el que ens ha d’unir a totes les forces polítiques. Si la societat catalana se sent desenganyada i frustrada amb els seus polítics és, en gran mesura, perquè els darrers governs han preferit mirar cap a un altre costat, alhora que malbarataven els diners públics i posaven en risc la societat del benestar.\nAixí doncs, no ni ha reivindicació que uneixi més als catalans d’avui que la de posar l’economia del país en marxa, tornar a crear llocs de treball i tornar a donar oportunitats i esperança a una joventut que no veu gens clar el seu futur i a una gent gran que veu perillar el seu present. Mentre alguns treballen per a dividir, el Partit Popular continuarà fermament treballant per a sumar.\nAvui els catalans gaudim d’una Constitució i d’un Estatut constitucional que ens ofereixen més eines que mai per a poder construir un futur millor per als nostres fills. No són les institucions les que han fallat, sinó les polítiques dels darrers governs; però això aviat tindrà solució. El canvi està a punt d’arribar. I el Partit Popular farà tot el possible perquè els catalans no ens deixem vèncer per la crisi més dura que mai hem patit en les nostres vides. Els catalans estan escoltant el missatge del Partit Popular més que mai. És aquest el missatge de la unió per a sortir de la crisi, i no pas de la divisió per a sortir d’Espanya. El nostre és el missatge que assumeix totes les reivindicacions justes que millorin la vida dels catalans amb la mateixa força que rebutja totes aquelles que pretenen la divisió.\nPer una Diada de tots els catalans i amb solucions de futur.\nPublicado por Òscar Bermán en 1:06 No hay comentarios:


LA TRAMUNTANA: de febrer 2012\nFRANCESC PUJOLS, LA MÚSICA I ELS MÚSICS\nFrancesc Pujols va ser un home que, de dia, el trobaríeu al Liceu i, de nit, al Paral·lel. Era wagnerià de cap a peus. Sabia de música i va escriure sobre música (sense dia bestieses ni sortir amb ciris trencats), que és molt més del que solem trobar en llibres i articles actuals.\nLes seves poesies van ser musicades per Amadeu Vives i ho han estat, més recentment, per Paton Soler.\nNo ho és menys que en els darrers temps la seva visió del món rebrosta, com un cap de brot polièdric i multiforme, en la música popular i d'autor de Catalunya. Pensem, i molt, en el treball interessantíssim de "Lo Pardal" (si el pogués escoltar, Pujols ja no diria que la Cobla és una formació pensada per a fer soroll).\nVal la pena tenir-ho en comtpe, tot plegat (que no és tot pagat).Hiparxiologi musical\nPer la part que em toca, i en vistes a una bona comprensió de la cultura popular del país i de la influència de Pujols en ella, ho recomanem a tothom.\nUn tast: http://www.donatputx.com/2012/01/01/la-canco-filosofica-catalana/\nPublicat per Joan Cuscó Clarasó. a 18:23 1 comentari:\nVILAFRANCA DEL PENEDÈS / FRANCESC PUJOLS\nSense Vilafranca, l’obra de Pujols és incomprensible.\nEnguany fa cinquanta anys de la mort del pensador Francesc Pujols i Morgades (Barcelona, 1882- Martorell, 1962). Del filòsof de La Torre de les Hores de Martorell empeltat de la tradició de Vilafranca. El seu lligam amb Vilafranca va ser estret i fructífer. Primer, per ser descendent de la família del bisbe Morgades (d’infant el veieren córrer pels corralons del centre de la vila). Segon, per sentir-se, i assumir, l’herència de Llorens i Barba i dels germans Milà i Fontanals (i per la seva relació amb Eugeni d’Ors). Tercer, per la seva vinculació amb els moviments culturals de la Vilafranca del segle XX.\nA Pujols el trobem relacionat amb l’activitat del Museu de Vilafranca i amb els homes de la I Exposició d’Art del Penedès (1926). Per al Museu va escriure el llibre sobre Xavier Nogués i el vi i en motiu de l’Exposició va escriure “Influència de Vilafranca del Penedès en la Catalunya moderna”. Una conferència que no va poder pronunciar per problemes d’organització i administratius, entre els quals, i com conta ell mateix a Ricard Fortuny, perquè “les conferències interurbanes estaven prohibides per ordre governativa”. El seu text, però, es va publicar al catàleg de l’exposició (1927). El va acabar de redactar al setembre de 1926 i fou tramès a Vilafranca per correu perquè Pujols tampoc no va poder assistir a la clausura de l’exposició: “Una immensa recansa de no haver pogut ser amb vostès el dia de la Clausura de la Exposició, que ha sigut una glòria més per a Catalunya, perquè tothom ho reconeix, li envio la Conferència amb la qual jo volia contribuir a la gloria de la nostra Vilafranca”.\nAquesta és una conferència que Pujols mai no va pronunciar però que es va publicar i que tots hem pogut llegir. Al seu costat, però, hi ha una altra conferència que Pujols si que pronuncià i que mai no hem pogut localitzar. Per un manuscrit de Francesc de Paula Bové, sabem que la comissió de cultura de la Societat La Principal “El Casal” va organitzar un conferència “del ilustre filósofo y eminente escritor mi gran amigo Don Francsico Pujols [...]. De sobras conocido entre nosotros por la serie de conferencias que ha dado en nuestra villa”. La conferència portava per títol: “Vilafranca del Panadés y la Ciencia Universal”. Tractava de la influència de Vilafranca en la Hiparxiologia o “filosofia de Pujols”, la qual, segons conta la nota apareguda l’any 1962 a “Panadés” en motiu de la mort de l’intel•lectual de Martorell, es va fer l’any 1942 al vestíbul de El Casal. Quan el seu autor estava tot just retornat del breu exili i de passar uns mesos a la presó Model. I en un Moment en què, a Montpeller (1941), havia trobat la clau de volta de la seva obra.\nÉs una llàstima no disposar d’aquest segon text ja que, aquests dos que hem esmentat, conjuntament amb l’article “El Penedès” (publicat a “Catalans” l’any 1938), formen part d’una triologia de textos que serien, paral•lelament als que dedicà a Manuel Milà, Francesc Xavier Llorens i Barba i Josep Torras i Bages (a la dècada del 1930), la millor carta de presentació de la nostra comarca: del seu caràcter i influència en la Catalunya contemporània. I és que: “nosaltres enamorats del Penedès no sols de la terra, sinó de l’ànima que l’aguanta, alçant els ulls enlaire hem estudiat alguna vegada la contribució que ha portat a l’espiritualitat catalana moderna”, escriu Pujols (1938).\nPublicat per Joan Cuscó Clarasó. a 12:51 Cap comentari:\nFRAGA I FRANCO\nEvidentment, Don Manuel Fraga, com qualsevol de nosaltres, no era d’una sola peça. La seva personalitat es va anar formant i transformant al llarg dels anys. No osbtant això, hi ha coses que no es poden obviar. En tot cas, és clar que no era un demòcrata. Va usar la Democràcia com a forma de perpetuar-se en el poder: els seus objectius polítics i la seva realització personal. Per a ell, l’Estat era, sempre, el garant de l’ordre perquè tenia l’hegemonia de la violència. Era etern i únic, com ell mateix!\nMentre autors com Àngel Carmona i Rodolf Llorens, ja a les acaballes de la dècada del 1960, escrivien obres fonamentals per al catalanisme, i d’una clara vocació democràtica i de llibertat, Fraga es dedicava a treballar per una dictadura feixista i defensava i era còmplice de la pena de mort.\nL’any 1968, al mateix temps que Carmona i Llorens posaven les bases d’un demà democràtic i lliure, Fraga defensava la imposició de la llei i de l’espanyolitat a través de les armes (Aznar i Rajoy no es cansen de parlar del “imperio de la Ley”. Hi ha tics i actituds que no canvien!). Aquell any, el de les revoltes de l’existencialisme efímer a França, les seves declaracions van ser molt clares: Catalunya era espanyola gràcies a les armes. Primer, ho havia aconseguit Felip V, després ho va reblar Espartero i, finalment, Franco (no els recorden declaracions recents?). Catalunya era part d’Espanya perquè, una vegada i una altra, havia estat militarment ocupada (per imposició i per collons!). Aquestes eren les seves paraules. Els catalans som espanyols perquè no ens deixen ser una altra cosa: perquè hem estat militarment ocupats. Per tant, l’Estat es basa en la violència i en la mort. En la manca de llibertat. No pas em el pacte!. I aquest ha estat el gran error dels catalans: no haver entès que Espanya naix i es manté a través de la força, de la violència i de l’ocupació. Aquest és el seu llenguatge i no pas el del "pactisme", el de la "regenarció" o el de la "modernització" i l'"europeisme" que històricament ha usat el catalansime. Per això no hi ha federalistes a l’Estat Espanyol. Per això no ens entenem. No ens volen entendre i nosaltres dissimulem.\nLa Transició (diem-ne Transacció o Restauració ) no va ser cap pacte, com tampoc no ho va ser la Constitució del 1812 que ara volen vindicar, com digué Rajoy al seu discurs d’investidura, com a mostra de la unitat de la “Nació espanyola”. Per a ells: un país, una llengua, una cultura i una marca turística. Tot és u i etern. Com eternes són les armes.\nSi algú es pensava que Fraga, amb la vinguda de la Monarquia parlamentària, va canviar la seva visió s’equivoca. Primer, va ser membre destacat d’un govern que aplicava la llei basada en l’ocupació militar, l’exili i el genoicidi cultural. Després, va usar la democràcia per seguir ocupant un lloc destactat en el poder de l’Estat. La seva visió no va canviar: quan estàvem en ple tràmit de l’Estatut de Catalunya impulsat per Margall ho va deixar ben clar: davant qualsevol dubte calia aplicar l’article VIIIè de la Constitució del 1978. És a dir, l’ocupació de Catalunya l’exècrcit per evitar que Catalunya decideixi lliurement el seu futur polític i, si vol, la seva independència. La seva visió de l’Estat i de la violència no va canviar gens ni mica. No era demòcrata. No s’equivoquin. Ho va dir ben alt: “la calle es mia” (amb l’exèrcit al costat).\nPublicat per Joan Cuscó Clarasó. a 10:18 Cap comentari:


Demència vascular. Unitat Neuropsicologia | Itae Psicologia\nAvaluació, Diagnòstic i Tractament dels diferents problemes neurològics tant en adults com en població infantil. Demència vascular\nDemències secundàries a una o diverses lesions vasculars cerebrals, de qualsevol etiologia\nLes DV són demències secundàries a una o diverses lesions vasculars cerebrals, de qualsevol etiologia o causa. Un insuficient reg sanguini danya i, fins i tot, puc matar les cèl·lules de part del cos.\nLa demència vascular és un dels tipus de demència més comunes, després de la malaltia d’Alzheimer i juntament amb la demència per Cossos de Lewy. S’estima que és responsable del 10% al 20% dels casos de demència.\nQuines alteracions cognitives pot tenir una persona que pateix Demència vascular?\nSi es compara amb l’evolució de la malaltia d’Alzheimer, la pèrdua de memòria, en general, no predomina tant en la demència vascular i l’inici sol ser més brusc. En el desenvolupament d’aquesta malaltia, un pacient pot romandre estable durant un període i, després, empitjorar, o alternar períodes en els quals roman estable i, de sobte, empitjorar.\nLes principals alteracions cognitives que pot presentar una persona després d’una demència vascular són:\nDificultats per a emetre o entendre paraules ( Afàsia)\nDificultat per a coordinar moviments per a fer tasques concretes ( Apràxia)\nIncapacitat per a reconèixer estímuls prèviament apresos\nPoden experimentar símptomes neurològics en relació amb els ictus que ha sofert, com a problemes per a caminar, per a mantenir l’equilibri, feblesa en les extremitats, etc\nTambé poden sofrir deliris, confusió, agitació, problemes urinaris i depressió\nPèrdua de memòria ( no en tots els casos)


Adreça: Veïnat de Dalt, 32\nMasia situada al trencall a l'esquerra de la carretera de Caldes- Llagostera al passar el trencall de Cassà.\nConsta de tres plantes i una torre al costat lateral dret que no sobresurt en planta. A banda i banda hi ha dues edificacions annexes d'una gran senzillesa, que antigament eren cases de massover. Teulada a doble vessant amb ràfec de quatre fileres i teula àrab.\nFaçanes arrebossades. A la principal hi ha un total de set obertures. A la planta baixa la porta principal és adovellada i de mig punt. A la primera planta, al centre hi ha una porta amb balcó en estil renaixentista, amb guardapols, llinda i impostes decorades amb uns animals fantàstics que semblen lleons. A la segona planta les obertrures són de menor tamany, també envoltades per una llinda de pedra, però molt més senzilles i sense decoració. Façana posterior amb nou finestres de diferents tamanys. Masia situada al trencall a l'esquerra de la carretera de Caldes- Llagostera al passar el trencall de Cassà.\nFaçanes arrebossades. A la principal hi ha un total de set obertures. A la planta baixa la porta principal és adovellada i de mig punt. A la primera planta, al centre hi ha una porta amb balcó en estil renaixentista, amb g...


Napraforgó Apartmanház Zebegeny Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 20 allotjaments a Zebegeny.\nNapraforgo utca 12, Zebegeny, Zebegeny, Hongria, 2627 - Veure al mapa\nHabitació de luxe per a 2 persones amb vista al riu (Deluxe Double Room with River View)\nDúplex amb Terrassa (Maisonette with Terrace)\nDissenyat tant per oci com per negoci, Napraforgo Apartmanhaz està situat idealment a Zebegeny; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Napraforgo Apartmanhaz, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb sala d'estar, cuina americana, mosquiter, estris de cuina, renta vaixelles a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Napraforgo Apartmanhaz la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Zebegeny.\nCal que informeu el Napraforgó Apartmanház de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.\nTots els tipus de viatgers (8) Parelles (6) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1)\nAllotjaments a Zebegeny


Paisatge - Foix\nLa intensa llum del sol mediterrani s'enriqueix amb els matisos rogencs i grisos de la roca calcària que conforma el paisatge geològic del Foix i del Garraf. Destaquen les escarpades penyes clivellades de balmes i coves, algunes amb un passat històric important. Un tapís vegetal irregular i ple de finestres on llueix l'esplèndida geologia, cobreix planes i turons de pi blanc i alzines. A les riberes dels rius i del pantà, el bosc de ribera deixa trams per les canyes fruit de l'activitat agrària de l'home.\nAquesta activitat agrària encara molt viva avui, ha apedaçat les planes amb camps de vinya i ha modelat les muntanyes amb estretes feixes, algunes actives, altres cobertes de bosc, però totes amb els seus laboriosos murs de pedra seca, la mateixa pedra clara que il·lumina el paisatge i que ha servit també per bastir els edificis que han caracteritzat els nuclis habitats.\nLes construccions humanes han acabat de donar el toc d'elegància a aquest entorn. No tant sols els castells de Castellet i Penyafort ennobleixen el paisatge, la presa, construïda els anys 20 del segle passat, és una mostra d'enginyeria civil elegant, integrada i enriquidora, no només del paisatge sinó també de la fauna i la vegetació. És també imprescindible una visita a les esglésies de Penyafel, Sant Pere de Castellet i contemplar la relaxant panoràmica de la masia de Cal Bladet, amb les seves parets emblanquinades, reflectint-se sobre les aigües del pantà.\nPotser no hi trobem com en d'altres indrets "tots els colors del verd", però el verd en que tapisa el Parc del Foix és el complement idoni per a la gamma de grisos clars que la roca càrstica esmuny per les seves finestres.


Encamp continuarà subvencionant proves TMA als visitants francesos després d'haver-ne fet ja prop d'un miler | BonDia Diari digital d'Andorra.\nL''stop lab' ubicat a l'aparcament de Prat de la Creu d'Andorra la Vella.\nDg., 28/03/2021 - 16:42\nJa fa més d'un mes que el Comú d'Encamp paga el 50% dels 40 euros que costen les TMA als visitants francesos, i fins a principis d'aquesta setmana ja havien subvencionat 938 proves. Des de la corporació asseguren que mentre durin les restriccions a França seguiran tirant endavant aquesta iniciativa per tal d'aconseguir preservar el màxim les reserves hoteleres a la parròquia i per ajudar al sector serveis.\nEncamp rebaixa la tarifa de Maià per resoldre el tancament de Beixalís


Descobreix La Cerdanya (I): Alp, Bellver, Bolvir i l’estany de Puigcerdà – Enjoy Catalonia\nDescobreix La Cerdanya (I): Alp, Bellver, Bolvir i l’estany de Puigcerdà\nDATA: 4 de desembre a les 7.45h\n“La Cerdanya és una de les comarques més belles, més fines de Catalunya. És una gran cassola, estructurada sobre el curs del Segre, amb la graciosa particularitat de caure lleugerament, suaument, d’est a oest, en pla inclinat. No és una gran vall enfonsada, sinó una vall reclinada. Envoltada d’altes muntanyes que voregen els tres mil metres, la Cerdanya no deprimeix, com tants llocs pirinencs; produeix, aencanvi, una sensació d’amplària, d’elevació, de lluminositat, de llibertat. Els seus cels són esplèndids, el seu aire és fi, els seus paisatges tenen una tendresa entranyable”. D’aquesta manera l’escriptor Josep Pla ens descrivia una de les comarques més boniques de Catalunya.\nI per conèixer-la millor, hem dissenyat una sèrie d’excursions que ens permetran descobrir alguns dels paratges més bonics de la Baixa l’i Alta Cerdanya.\nEn aquesta ocasió, us proposem un complet recorregut per la comarca que ens permetrà visitar 3 bonics pobles d’origen medieval (Alp, Bellver de Cerdanya i Bolvir) i gaudir d’un agradable passeig al voltant de l’estany de Puigcerdà.\nAlp és un dels pobles més turístics de la Baixa Cerdanya. Situat a la part més oriental de la comarca, a 1149 metres d’altura, el seu terme municipal comprèn des de la plana ceretana fins a la Collada de Toses i compta amb un paisatge incomparable: grans extensions de boscos, terreny alpí, prats, zones de pastura i cultius, etc.\nEl poble és un nucli urbà pintoresc, amb una bonica església romànica i la singular Torre de Riu, una masia fortificada d’origen medieval transformada a finals de segle XIX en castell d’inspiració romàntica. Alp viu gairebé exclusivament del turisme, ja que dins del seu terme municipal hi ha dues de les estacions d’hivern més importants d’Europa: La Molina i Masella\nEs tracta d’un poble preciós amb aire medieval a mig camí entre Puigcerdà i la Seu d’Urgell. Construït a la part alta d’un turó, és una talaia perfecta per contemplar i gaudir d’unes vistes impressionants. Passejar pels seus carrerons empedrats, amb casetes de pedra i fusta, és sempre un plaer.\nSituat a pocs quilòmetres de Puigcerdà, la capital comarcal, Bolvir s’ha convertit en una àrea residencial de luxe, amb un exclusiu camp de golf i segones residències.\nEl poble disposa d’un entorn natural privilegiat i d’un interessant patrimoni arquitectònic, amb edificis destacats com l’església de Santa Cecília o el santuari del Remei.\n– PUIGCERDÀ I EL SEU ESTANY\nPuigcerdà, la capital de la Cerdanya, està situada al costat de la frontera amb França, i a més de 1000 metres d’altitud. El seu petit nucli antic, amb carrerons irregulars, estrets i amb pendent, mereix una visita. I passejar pel voltant de l’estany i pels jardins que l’envolten, un oasi de pau i tranquil·litat, és sempre molt agradable i ens permeten gaudir d’un paisatge majestuós.\nSi la previsió de temps és dolenta o la situació generada pel Covid19 ens ho impedeix, es posposarà l’excur\nDATES: 4 de desembre 2021\nGRUP MÀXIM: 40 persones\nPUNT DE SORTIDA Plaça Universitat (entrada principal de la UB) Barcelona\nDIA I HORA Dissabte, 4 de desembre, a les 7.45h\nGuia oficial acompanyant + visites guiades\nDescobreix l'encisadora Vall de Llémena, el paradís rural del Gironès\nDATA: 15 de gener a les 8h\nDescobreix les tines de la Vall del Flaquer, visita Mura i el Puig de la Balma\nDATA: 11 de desembre a les 8.30h\nDescobreix El Priorat: Siurana, Cornudella i la Cartoixa d' Escala Dei\nDATA: 6 de desembre a les 8h\nPaga 50% de reserva per tour