Tema 7. Tractament d'aigües residuals  | Microbiologia ambiental (UAB) | Unybook\nTema 7. Tractament d'aigües residuals (2010)\nTema 7. Tractament d'aigües residuals\nTEMA 7. TRACTAMENT D’AIGÜES RESIDUALS  Introducció Poden tenir molts orígens i les classifiquem en diferents tipus.\nQualsevol tipus d’aigua, s’ha de tractar i no s’ha d’abocar a un sistema natural.\nTractament: s’ha de tenir en compte: o Cabal de l’aigua a tractar.\no Procedència (composició).\no Objectiu de la qualitat desitjada.\n Legislació Ens indica que les poblacions amb més de 2000 habitants han de tenir depuradora (EDAR), això es va acordar al 2005.\nL’aigua abocada a la llera pública, ha de tenir un valor de 25 mg/lO2, és a dir, s’ha de reduir la DBO fins a aquest valor. A més, també s’ha de tenir en compte el valor de fòsfor total.\nAixò s’aconsegueix gràcies a les EDAR mitjançant diferents tractaments (convencionals, tractament per petites poblacions...).\nEn poblacions de més de 2000 habitants, s’ha de fer tractaments convencionals, en canvi, en poblacions més petites, basta amb un aiguamoll.\n EDAR Els objectius d’un EDAR són: 1. Reduir el contingut orgànic.\n2. Reduir els compostos recalcitrants.\n3. Reduir o eliminar els metalls tòxics.\n4. Reduir o eliminar els nutrients.\n5. Eliminar o inactivar els microorganismes patògens.\nA partir del què marca la legislació, hem de generar un procés per tal d’assolir les característiques desitjades.\nEn una EDAR, tenim 2 sortides d’efluents, les quals es corresponen amb aigua neta i sòlids generats (fangs de depuradores).\n- Procediment per rebaixar la DBO a 25 mg/lO2 • A les EDAR tenim diferents nivells de tractament. En cada fase generem aigua + sòlids.\n• L’aigua del tractament primari passa al tractament secundari (tractament biològic que imita el que passa a la natura però més ràpidament). El secundari ja assoleix la DBO desitjada, però normalment hi ha un tractament terciari que permet desinfectar i assolir clarament la DBO necessària a la natura.\n59  Tractament Primari (pretractament) Pretractament • Abans de fer el tractament primari en si, es pot fer un pretractament que consisteix en l’eliminació de sòlids de gran mida mitjançant una sèrie de reixes de diferents gruixos que desemboquen en un tamís (desbast) de més petit tamany i més tard es procedeix a la eliminació del greix i la sorra.\n- Tractament primari • Deixem que les partícules d’aigua sedimentin, només ho faran les partícules de més de 100 micres. Pot ser que per facilitar aquest pas, s’afegeixin agents coagulants, encara que això no és habitual.\n• Haurem reduït entre un 40-75% dels sòlids i la DBO al 30-60%.\n• Així, els sòlids seran tractats per altra banda diferent de la que processa la resta de l’aigua.\n• La sedimentació, es dóna en decantadors primaris, en aquests hi ha pales a la superfície i al fons, per tal de recollir les partícules.\n Tractament secundari És un tractament biològic que imita el que passa a la natura d’un manera accelerada.\nEs duu a terme de forma aeròbica o anaeròbica. En aquesta fase intervenen molts tipus microbians, els quals no s’inoculen, sinó que ja hi són presents a l’aigua residual.\nNo podem fer el tractament biològic si l’aigua està contaminada amb tòxics, per tant, abans s’han d’eliminar.\nSi tot va bé, la DBO es pot reduir fins a un 90-95% de la inicial.\nEl que succeeix en aquest tractament, és que els enzims microbians consumeixen (mineralitzen) la matèria orgànica de l’aigua, cosa que els ajuda a multiplicar-se. Aquest procés es pot donar tant en condicions aeròbiques com anaeròbiques (s’obtenen diferents productes) depenent del tipus d’aigua.\n- Sistema aeròbic • Els microorganismes que depuraran l’aigua, poden estar en forma de biofilms o bé aïllats o agregats (flòculs).\n• Els enginyers van potenciar la formació dels biofilms (aportem gran quantitat de superfície de creixement) o bé flòculs (s’evita la formació d’adhesions mitjançant un flux d’aire per exemple).\n• S’acostumen a anomenar biofiltres o fangs activats: 60 1. Biofiltres a. Filtre percolador  Afegim un material en el qual els microorganismes puguin formar els biofilms.\n L’aigua anirà passant en contacte amb el biofilm i els microorganismes aniran consumint la matèria orgànica. Quan l’aigua surt, entra en un altre tanc de sedimentació (sedimentació de matèria orgànica particulada i restes del biofilm) i ja es podrà abocar a l’ambient natural.\n És un sistema útil per petites comunitats.\n S’ha de posar un material porós, que normalment eren pedres o petxines per tal que els microorganismes hi puguin créixer al damunt i no es degradin, no obstant, el que es fa ara és treballar amb plàstics perquè són molt més lleugers.\n En aquesta superfície es desenvolupa el biofilm i nosaltres afegim l’aigua, la qual conté la matèria orgànica, així, els microorganismes formen biofilms sobre el material plàstic.\n Inicialment, no s’observa cap acció, però als 15 dies es comencen a veure els efectes.\n Hi ha microorganismes heteròtrofs, litòtrofs els quals utilitzen diversos compostos.\n El biofilm no s’ha d’engruixir més de 2-3 mm ja que sinó es tornarà anaeròbic i això, en aquest cas no convé.\n Podem trobar una diversitat microbiana molt evident, que inclou bacteris, fongs, protozous i metazous (controlen les altres poblacions per predació).\n Característiques del sistema: 1. Econòmic.\n2. Poc sensible als tòxics Æ els biofilms resisteixen molt als biocides.\n3. Fluctuacions estacionals Æ a l’hivern la degradació és molt lenta i s’ha de regular el flux d’aigua.\n4. Control de la [matèria orgànica] Æ no s’ha d’aportar excessiva matèria orgànica ja que sinó, el biofilm s’engruixirà massa, o bé els porus de les partícules s’obstruiran.\n61 b) Biodisc / Biorrotor  Es basa en uns discos de plàstic, un 40% dels quals està submergit en un dipòsit i van donant voltes. Per tant, van alternant el contacte entre aigua residual i oxigen, aleshores, el biofilm que està al disc, va depurant l’aigua i disminuint de manera progressiva la DBO.\n Característiques: 1. És més car.\n2. S’ha de controlar la matèria orgànica.\n3. Ocupa poc espai depenent del tamany dels discos.\n4. Poc sensible als tòxics.\n5. No genera aerosols Æ en el filtre percolador, els aspersors poden generar aerosols, però en aquest sistema no.\n• Poden col·locar-se biofiltres o biodiscos en paral·lel per tal de depurar més eficientment l’aigua, no obstant, això només es fa quan és necessari.\n2. Fangs activats • És el sistema més habitual en poblacions grans.\n• Arriba l’aigua del tractament primari i va a parar a un tanc d’aireació pel qual entra aire per sota (evitar la sedimentació).\n• El següent pas és un tanc de sedimentació, en el qual volem que sedimenti tota la matèria orgànica, per tant, els flòculs han de tenir unes 100 micres, així doncs, la matèria orgànica sedimenta i l’aigua quedarà neta.\n• Tot el material que sedimenta, es tracta com a residu sòlid (fang activat), però part d’aquesta biomassa, es recircularitza i es torna a posar en el tanc d’aireació, és a dir, es reinocula i per tant, s’aconsegueix una acceleració del sistema, ja que aquest passa a ser continu.\n• Funcionament:  La matèria orgànica + O2 + microorganismes provoquen que hi hagi biosíntesi (generació de biomassa) i biodegradació (mineralització), així, redueixen la DBO.\n Això funciona gràcies a la selecció de flòculs adequats, mitjançant l’aireació.\n Flòculs Æ microorganismes molt diferents + matèria orgànica + matèria inorgànica. Han de mesurar unes 100 micres per tal que puguin sedimentar.\n62    • Els microorganismes generen matrius extracel·lulars que juntament amb els filamentosos, proporcionen consistència al flòcul i permeten la formació d’una xarxa tròfica.\nEls flòculs estan compostos per una part inorgànica que prové de l’aigua residual i una orgànica que correspon a la matriu polisacàrida sintetitzada pels microorganismes, i a més, un microorganismes filamentosos que donen consistència al flòcul.\nEls microorganismes que trobem en aquesta xarxa tròfica, són bacteris i protozous (usen la matèria orgànica present en l’aigua per créixer), a més, els protozous controlen els bacteris i al seu torn, ells estan controlats per metazous i petits invertebrats.\nMicroorganismes en fangs activats 1. Bacteris  Tenen funció de degradació i de formació de la matriu polisacàrida, així com de donar consistència mitjançant els filamentosos.\n Només un 15% són cultivables.\n Trobem tant heteròtrofs com quimiolitòtrofs.\n Escherichia / Enterobacter/ Pseudomonas/ Zooglea/ Micrococcus/ Sphaerotilus.\nMycobacterium/ 2. Fongs: O bé no hi són, o poden estar en nivells molt baixos, solen trobar-se a pH baixos o bé si són aportats per l’aigua.\n3. Protozous: són molt importants, ja que provoquen que el sistema estigui equilibrat. Poden ser: a. Flagel·lats Æ més abundants en etapes inicials.\nb. Amebes Æ pocs, implicats en degradació i biocontrol.\nc. Ciliats Æ importants, la seva presència determina com serà d’eficaç aquest fang activat. Els lliures han de ser menys abundants, seguits dels reptants i la majoria haurien de ser sèssil, així, els sistema serà òptim.\n4. Metazous: controlen la població de protozous i degraden matèria orgànica.\n63  • • • Exemple.: Espiroquetes: Veure moltes és preocupant, ja que indica presència de molta matèria orgànica, cosa que vol dir que potser el sistema no és el més adient.\nHi ha molt microorganismes que no s’han pogut aïllar, els quals s’agrupen amb una nomenclatura numèrica.\nL’anàlisi microscòpic del flòcul, ens permetrà veure la qualitat d’aquest i optimitzar el sistema, ja que només veient la riquesa microbiològica, ens permet saber la qualitat de l’efluent:  Bona qualitat Æ Abundants i diversos ciliats (> 8sp).\nSèssils > reptants > lliures  Mala qualitat Æ Molts flagel·lats, amebes i ciliats lliures.\n Si trobem llevats, pot ser que hi hagi una mala aireació, per això han proliferat.\n Si hi ha molts bacteris nitrificants, es crea molt NH3, que pot oxidar-se a nitrat i quan l’aigua passa al tanc de sedimentació, hi haurà molt nitrat, creixeran desnitrificants que formaran N2 (volàtil) i per tant, la biomassa no sedimentarà.\nProblemàtica  Un pas fonamental és la correcta sedimentació de la biomassa, ja que sinó, voldrà dir que no s’ha depurat eficientment l’aigua.\n Una dolenta decantació, pot provocar diferents problemes: 1. Pin point floc: els flòculs són més petits de 50 micres i no sedimenten. La causa és que hi ha pocs filamentosos, o bé, pot ser degut a una aireació massa forta que provoca el trencament del flòcul.\n2. Bulking: proliferen massa filamentosos, formant unes masses que no sedimenten. El primer que s’ha de fer és veure quina filamentosa està proliferant (proves microscòpiques i tincions). Després, anem a les taules i depenent del que proliferi, ens diu el que es pot fer.\n3. Foaming: es formen escumes.\n Causes de la proliferació 1. Poc O2 Sphaerotilus natan / Haliscomenobacter hydrosis 2. Sulfurs Beggiatoa / Thiothrix 64 3. Dèficit nutrients (N:P) S. natants / Thiotrix 4. pH Fongs (Geotrichum/ Trichoderma) 5. Substrat S. natants / Thiothrix Æ Moltes aigües residuals, contenen matèria orgànica fàcilment degradable, que afavoreix el creixement de filamentosos (bulking), aleshores, el que s’ha de fer és, primer una degradació anaeròbica i més tard un tractament normal.\n   Per solventar el bulking, es poden afegir agents coagulants, o bé substàncies per eliminar els filamentosos.\nEl foaming pot ser degut a la formació d’escuma mitjançant filamentosos o bé a nitrificants, cosa que es pot solucionar eliminant l’escuma o afegint desinfectants.\nSi tot va bé, s’aconsegueix una DBO < 25 mg/lO2 així com la reducció del nitrogen a <15 mg/l i el fòsfor a <2 mg/l, aquests 2 últims paràmetres s’han de reduir en diferents punts del tractament, ja sigui al primari, al secundari o al terciari.\n Fòsfor Pot eliminar-se químicament per precipitació durant el tractament primari o al final del procés per formació de compostos amb P.\nMicrobiològicament, hi ha microorganismes capaços de contenir grànuls de polifosfat (Acinetobacter / Moraxella) que quan estan sotmesos a condicions anaeròbiques, degraden la matèria orgànica en excés i incorporen reserves de carboni en forma de polihidroxialcanoats (PHA), procés pel qual requereixen ATP, que és obtingut de la matèria orgànica i a mesura que s’hidrolitza l’ATP, s’allibera Pi al medi.\nQuan aquest microorganisme es passa a condicions aeròbiques, continua degradant matèria orgànica, però a més, degradarà PHA i addicionalment, tota l’energia que obté, la guarda en grànuls de polifosfat d’elevada energia i retira el P de l’efluent, el qual quedarà net.\nQuan això s’aplica a un sistema de depuració d’aigua, veiem que ocorre el mateix que al laboratori i en el tanc de classificació, sedimentaran els microorganismes amb els acúmuls de P i permetran eliminar el P de l’aigua.\n65  Nitrogen A diferència del fòsfor, la seva eliminació funciona bastant bé.\nL’eliminació, pot donar-se en qualsevol moment del tractament.\nPot ser una eliminació de tipus: 1. Químic: oxidació del NH3, el qual es torna N2 i es volatilitza.\n2. Biològic: • Nitrificació (NH3 Æ NO2- Æ NO3-) Els microorganismes que realitzen aquest pas, són aerobis que utilitzen com a font d’energia el NH3, com a font de carboni el CO2 i com a acceptor d’electrons l’O2.\n• Desnitrificació (NO3- Æ N2) Són microorganismes anaerobis que incorporen carboni en forma de matèria orgànica.\nAleshores, podem incorporar aquests processos als fangs activats de diverses maneres. A més, en un mateix tanc i mitjançant l’aireació, podem fer que diferents parts d’aquest tanc siguin aeròbiques o anaeròbiques.\nProcediment: 1. Primera fase ANAERÒBICA: no aportem O2, per tant, eliminem el NO3. Es degrada matèria orgànica.\n2. Segona fase AERÒBICA: el NH3 pateix nitrificació i passa a NO3.\n3. Tercera fase ANAERÒBICA: pot ser que hi hagi molt poca matèria orgànica, aleshores els desnitrificants no actuaran, per això s’ha d’afegir aigua residual o metanol.\n• Finalment, es passa al clarificador i s’aconsegueix reduir la DBO i la quantitat de nitrogen.\n• Altra opció seria tenir diferents tancs, pels quals passin els efluents i s’alternin el pas de l’aigua per tancs aerobis-anaerobis, aconseguint que es formi N2 i s’elimini el nitrogen. A l’últim tanc s’hauria d’afegir matèria orgànica.\n Digestió anaeròbica És una alternativa als tractaments de filtre percolador i fangs activats.\nEs desenvolupa un comunitat microbiana que donarà lloc a biogas i una quantitat de residus sòlids (biomassa) molt menor que els altres sistemes.\nSón sistemes hermèticament tancats, en els quals es controlen extremadament les condicions.\n- Avantatges: • Generen pocs sòlids Æ poca inversió per eliminar-los.\n• Requeriments nutricionals baixos.\n• Són productors de CH4 (energia molt útil), cosa que implica que el • sistema es pugui automantenir mitjançant aquesta energia generada.\nServeix per reduir la DBO d’aigües molt eutròfiques.\n66 - Desavantatges • És un sistema molt lent (7-15 dies).\n• S’ha de fer un control molt estricte del pH, ja que els metanògens • - - - - - - treballen en un rang molt estret.\nNo funciona amb aigües que tinguin una DBO baixa.\nÉs fonamental que no hi hagi cap tòxic a l’aigua, ja que per posar en marxa el sistema calen 4-5 setmanes i per tant, haver d’aturar el procés per eliminar el tòxic, seria molt perjudicial.\nEn un sistema aeròbic, el 50% del carboni va a parar a la biomassa, en canvi, en el anaeròbic, només un 5%, la resta s’utilitza per formar biogas.\nEtapes de la digestió anaeròbica • Inicialment tenim polímers de matèria orgànica que són hidrolitzats en monòmers, els quals són fermentats donant lloc a àcids grassos que són mineralitzats per acetogènesi, gràcies a la qual es forma H2 + CO2 + àcid acètic. Aquests compostos seran utilitzats per metanògens per donar lloc al CH4.\n• Finalment, es forma els biogas + biomassa (bacteris) + matèria orgànica no biodegradable.\nDiversitat • Trobem eubacteris, però el que predomina són els eucariotes (fongs).\n• També tenim arqueobacteris com els metanògens, que són els que donen més problemes, ja que treballen sota unes condicions de creixement extremes.\n• La biomassa creix en forma de grànuls, en els quals tenim zones blanques i negres, on creixen diferents tipus de metanògens.\n• El 70% són metanògens i el 30% restant bacteris.\nParàmetres • S’ha de decidir amb quin tipus de metanògens treballem (termòfils Æ major rendiment però menys estables, mesòfils Æ òptims, psicròfils).\n• També s’ha de decidir el rang de pH, el qual ha de ser molt estret i òptim pels metanògens escollits.\n• Tòxics Æ s’ha de controlar molt la seva presència abans de posar en marxa el procés.\n• Habitualment s’afegeixen inòculs de metanògens per tal que el procés es posi en marxa més ràpidament.\n• S’ha de controlar el temps de retenció, que sol ser d’una a dues setmanes. També controlar la càrrega i el sistema de barreja.\nAquests sistemes s’utilitzen en els Ecoparcs.\nS’han d’usar gasòmetres per descontaminar els gasos que surten.\n67  TRACTAMENT TERCIARI Ens hem de plantejar 3 objectius: 1. Eliminar contaminants no biodegradables.\n• Podem fer: a) Clarificació: addició d’agents coagulants.\nb) Filtració: filtres de sorra.\nc) Adsorció amb carbó actiu.\n2. Eliminació de nutrients (P/N) Æ Es pot fer de manera química o biològica, fent una alternança amb tancs aeròbics – anaeròbics, com el procés explicat anteriorment.\n3. Desinfecció Æ pot fer-se de diverses maneres: cloració, ozó, radiació UV, temperatura...\n- Aquest tractament terciari no és obligatori.\n Fangs Són els residus sòlids, els quals s’han de tractar, o bé enviant-los a l’abocador, una altra opció és fer compost, o fins i tot, pot ser usat directament com a adob, depenent de les seves característiques.\nTambé poden usar-se com a combustible o per fer ecotricks per la construcció.\nTractament d'Aigües - Introducció al tractament d'aigües residuals (2017) Apunte\nMicrobiologia Ambiental i Processos Sostenibles - T3. Tractament aigües residuals (2013) Apunte\nMicrobiologia ambiental - Tema 2. Aerobiologia (2010) Apunte


Bàsquet Pàlcam: Cap de setmana 28-29 de novembre\nPREMINI FEMENÍ: PÀLCAM 35 – 41 SESE\nAquest dissabte el premini femení va jugar un partidàs contra el SESE al Pàlcam. Les nostres “peques” tenien moltes ganes de jugar el partit després de 2 setmanes, i així ho van demostrar. Totes les jugadores van sortir molt concentrades, defensant molt fort, lluitant cada pilota i molt decidides de cara a cistella. Això va permetre estar per davant en el marcador durant gairebé tot el partit.\nTot i això, el cansament es va notar en els 2 darrers quarts, fet que va permetre a l’equip contrari posar-se per sobre en el marcador i emportar-se el partit per un ajustat 35 – 41.\nTot i que no ens vam poder endur la victòria, les nostres noies han demostrat el gran equip que són i s’ha pogut plasmar a pista la bona feina que fan durant la setmana. Ara toca seguir treballant i aprenent!\nPer últim, comentar el grandíssim ambient que es va viure al pavelló del Pàlcam, impressionant!!!\nMolt a prop de la victòria… El pròxim partit, més i millor :)\nPREINFANTIL MASCULÍ: PÀLCAM 58 - 64 U. E. SANT CUGAT VERMELL "2"\nAquest dissabte el preinfantil masculí tornàvem a la nostra pista per disputar un partit contra el rival mes igualat d'aquesta primera fase. Sabíem que seria un partit difícil, ja que ens enfrontàvem a un bon equip, però també sortíem amb la idea de divertir-nos al màxim en el que esperàvem fos un partit igualat.\nAixí es com va començar el partit. Els dos primers períodes van estar marcats per la igualtat, l'intercanvi de cistelles i un bon ritme ofensiu per part d'ambdós equips. Al final del segon període el resultat era de 15-18 per l'equip visitant. Però en els dos següents vam sortir sense la mateixa intensitat i desconcentrats, fet que va permetre al Sant Cugat començar a anotar cistelles amb facilitat i poder distanciar-se força en el marcador, que era el que volíem evitar. A la mitja part, la distància a favor del rival era de 17 punts. Malgrat això, sabíem que teníem el nivell suficient com per recuperar-nos i tornar al partit, i així es com vam sortir a la represa.\nEn el cinquè període vam recuperar la intensitat perduda, aconseguint a mes a mes un bon ritme en atac i encadenant jugades de contraatac que ens permetia anotar cistelles fàcils i ràpides. Al acabar el cinquè període la distància s'havia reduït a 7 punts. Aquesta tendència va seguir en el sisè període, on vam tornar a sortir amb la energia necessària per plantar cara al rival, i vam arribar a reduir la distància fins a posar-nos tan sols a 1 punt (39 - 40). Però ja sabíem que ens enfrontàvem a un bon rival, i les nostres presses per posar-nos com aviat millor per davant en el marcador va afavorir al rival, que després de dos triples i cistelles a l'interior va tornar a prendre distància en el marcador.\nEls dos últims períodes seguiríem amb la voluntat de donar-li la volta al partit, però el rival tambe aconseguia anotar amb mes fluïdesa i això impossibilitava tornar-nos a acostar en el marcador.\nTot i la derrota, una bona mostra d'orgull per part dels nostres jugadors, que tot i veure's 17 punts a baix a la mitja part, van tenir la motivació suficient per anar treballant fins apretar el marcador. Amb aquesta actitud de ben segur que tindrem victòries en el futur!\nSOTS-21 MASCULÍ: C.B SANTPEDOR 49 - 75 PÀLCAM\nNova victòria com a visitants en un partit que vam controlar des del primer minut. El rival no encertava en atac i ens donava la possibilitat a sortir amb rapidesa. Lamentablement el nivell ofert per l'equip ha estat més baix de l'habitual i no podíem estirar el coixí de 10 punts d'avantatja que teníem des de minut 7.\nL'encert de 3 en el primer quart va ser clau, i en líneas generals l'encert de 3 del Mestre, amb millor percentatge que de lliure... Al descans marxàvem de 20.\nLa idea era posar una marxa més en el tercer quart per decidir definitivament el partit, però el rival sortia molt més fort que nosaltres, que patíem per aconseguir cistelles quan ells es tancaven molt, i perdíem masses pilotes. El tercer quart el perdíem de 2 punts.\nSi que a l'últim quart, ja amb el partit decidit, un parell de contras liderades pel gran Capità finiquitaven el partit al nostre favor, però jugant així no és el camí. S'ha de reflexionar molt.\nMINI FEMENÍ: BF VILADECANS “B” 76 – 26 PÀLCAM\nDerrota a la pista del líder de les nostres minis.\nPartit semblant al de l’anada, contra un equip molt superior que no juga a la categoria que li correspondria. Tot i això, les nostres van sortir amb la idea de treballar dur i poder millorar posant en pràctica el que vam treballar durant la setmana.\nA banda de la superioritat del rival, nosaltres podríem haver jugat millor també, però entenem que és difícil demostrar-ho en un partit tan desigualat.\nNomés que aprendre i agafar més ganes pels pròxims partits!!! A treballar dur aquesta setmana!\nJÚNIOR FEMENÍ: AEC COLLBLANC 43 – 41 PÀLCAM\nDura derrota de les nostres noies en el partit que podia decidir el liderat del grup al nostre favor.\nPartit igualat des del començament, amb lleugeres avantatges per l’equip local durant gairbè tot el partit. Bon treball en defensa, però l’efecte de pista gran el vam notar a l’hora d’atacar. Un passe extra, una passa, un bot més, una mica més de força… Aquest detall que no fèiem de més ja que a la nostra pista no ens cal, ens va penalitzar.\nCom sempre, el nostre tir exterior no ens va ajudar a guanyar el partit, però aquest cop, les nostres penetracions eren intimadades per les seves jugadores que gaudien de bona alçada i tambè de qualitat per no deixar-nos tirar cómodament.\nVam arribar al final de partit amb opcions, inclosa una última jugada per a dur el partit a la prórroga, o com a mínim, a un final a tirs lliures. La pressió ens va poder i no vam ser capaces d’escollir la opció correcta en atac.\nMalgrat la derrota, encara podem quedar primeres de grup, però no depenem de nosaltres mateixes. Haurem d’esperar la derrota a casa del Collblanc contra La Salle Bonanova…\nA gaudir del cap de setmana de descans i carregar piles pels dos últims partits de la temporada!\nPublicado por Bàsquet Pàlcam en 18:06


Tarraco. – idea.cat\nData de l'entrada 24 febrer 2015\n8 comentaris a Tarraco.\nÚltimament estic en modo mini àlbum , no se que m’està passant , com que m’he dedicat a ordenar les fotos i els papers d’scrap que tinc per casa he vist que tinc moltes fotos pendents i molts papers amb possibilitats.\nTot això em desperta la creativitat , el que més m’agrada de tot això es pensar en combinar papers i decoracions, pensar si vario el paper amb alguna mascara, gesso o el deixo tal qual, provar coses .\nLa col·lecció de papers d’American crafts Shimelle era una de les que volia fer servir , no sabia com, i llavors remenant fotos vaig trobar les ideals pels papers, de vegades em passa veig una foto i associo un paper , fins hi tot unes decoracions.\nAlgunes pàgines les he decorat amb màscares i gesso, donant una mica de volum amb el gesso, i altres simplement només gesso.\nAltres pàgines amb màscares i tintes , en aquesta ocasió he fet servir el groc i el negre, també he fet una decoració amb washi tape.\nEn aquesta pàgina més washi tape per decorar, en tinc molts i estic en mode fer servir tot el que tinc per casa, la meva intenció es fer-los servir mes , els vaig acumulant i no els faig servir.\nEn tot el mini he fet servir dos alfabets , un de lletres grans pel títol de L’Amy Tangerine , i per les lletres interiors un en color turquesa de la col·lecció Frida de Janna Werner , fa temps que estava buscant on fer-lo servir , ara ha arribat el seu moment.\nEtiquetes album, art, novetat, scrap, scrapbooking\n← Relaxació. → Barcelona.\n8 respostes a “Tarraco.”\n24 febrer 2015 a les 8:41 am\nUn mini preciós Cristina!! Ple de detallets i amb moltes fotos, com a mi m’agrada.\n24 febrer 2015 a les 10:26 am\nEstà genial Cristina!!! Lo teu són els minis desestructurats!!!! 😉\n24 febrer 2015 a les 2:33 pm\nFantàstic mini!!!!. I evidentment, les fotos són molt boniques…Tarragona és molt bonica!!jajajaja\n24 febrer 2015 a les 3:02 pm\nM’alegra que t ‘agradi Olaya!!!\nGràcies maestra !!!\n24 febrer 2015 a les 3:03 pm\nCrec que les fotos son el millor del mini, es veritat que Tarragona es bonica!!!\n26 febrer 2015 a les 3:52 pm\nUn mini molt xulo! Ets una artista…\n4 març 2015 a les 6:21 pm\nMoltes gràcies Laura!!


Muriel Villanueva: “Motril 86 parla d’una maternitat atípica” | Núria Juanico\nMuriel Villanueva: “Motril 86 parla d’una maternitat atípica”\nNúria Juanico. Llibres per llegir.\nA simple vista, es fa estrany associar la Muriel Villanueva amb la mirada desvergonyida de la Mar, la nena que domina totes les pàgines de Motril 86 (Proa 2013). Conversem amb l’autora i, a mesura que desgrana els secrets de la novel·la, n’emergeix aquesta perspectiva carregada d’ironia a l’hora d’observar el seu passat. Homoparentalitat, malentesos i incògnites familiars s’articulen al voltant d’una història amb aromes d’Andalusia, que acaba d’arribar a les llibreries. Eva Muñoz li ha fet les fotos.\nA Motril 86 (Proa 2013) retrates l’entorn familiar de la Mar, que és filla de lesbianes, i ho fas en poc més d’un centenar de pàgines. Com va sorgir, tot plegat?\nLa idea original de Motril 86 era un conte. De fet, la majoria dels meus relats estan relacionats amb la família. Volia completar aquest recull i vaig començar a recordar anècdotes, fins que em va venir la imatge d’un moment en què la dona de la meva mare i jo vam comprar unes sabates de xarol blanques per a mi. Les dues sabíem que era una malifeta i que quan la mare les veiés no li faria gens de gràcia. Aleshores vaig trucar a casa i totes tres vam començar a reconstruir aquella època. D’aquí va sorgir Motril 86.\nL’obra consta de dues veus narratives; l’escriptora, que recorda la seva infantesa, i la Mar, la protagonista. Quina de les dues és més autobiogràfica?\nLa línia no és nítida. És cert que tot el que explica la veu de l’escriptora és bastant real, mentre que el viatge de la Mar configura la part més de ficció. Però ni és veritat tot el que diu la veu de l’autora ni és mentida tot el que explica la nena. Al cap i a la fi, tot és realitat i ficció a la vegada.\nL’eix vertebrador de la història se sustenta en la Mar, una noieta amb una mirada incisiva sobre la realitat i la llengua molt llarga. Com vas construir aquest personatge?\nLa Mar és una fusió del que jo era i el que jo sóc, perquè respon a tot allò que jo ara li diria a la Muriel de 10 anys. Reconec que la protagonista té un punt d’inversemblança, però és exprés, ja que la meva intenció era reconstruir el passat de forma irreal a partir de la meva maduresa.\nUbiques la protagonista al 1986, en un viatge en cotxe de Barcelona a Andalusia. Què t’ha empès a escollir aquest escenari?\nTenia molt clar que volia treballar la Mar en un context concret: quan es trobava en el territori de la parella de la seva mare, perquè ella pot exercir com a progenitora però de forma diferent. És una situació pròpia d’una família reconstituïda, en què hi té lloc una maternitat atípica.\nL’homosexualitat de les mares juga un paper important sobre la nena, que li costa reconèixer davant dels altres la seva realitat familiar. Quin tractament dónes a aquesta situació?\nNo volia donar importància al fet que estem parlant de dues dones. Això ja ho dono per superat, perquè a la primera novel·la que vaig publicar, Mares, i si sortim de l’armari? (Empúries 2006), ja hi havia una reivindicació clara de la família homoparental. Motril 86 no és una obra sobre homoparentalitat i, de fet, vull pensar que a ningú li semblarà estrany que estigui parlant de dues mares.\nTot i això, l’homoparentalitat té un efecte clar sobre la protagonista.\nA través de la Mar, torno a reviure com era la Muriel en aquella època des d’un punt de vista molt més diferent que fa uns anys enrere, al 2006. Aleshores vaig explotar i vaig dir coses que mai havia explicat a ningú a través de la primera novel·la, mentre que ara exposo una situació sense reivindicar. És cert que a la Mar l’homoparentalitat li afecta, però procuro esquivar el dramatisme i el discurs victimista. Tant els fills de parelles homosexuals com els fills de separats i, fins i tot, pares de famílies reconstituïdes poden trobar-hi situacions quotidianes, en què s’hi poden identificar.\nEn un fragment del llibre, dius que conceps l’escriptura com una relació sexual. Quines similituds hi ha, entre aquests dos processos?\nEn una relació sexual cal deixar-se anar perquè tot funcioni. L’escriptura és similar, perquè també cal despullar-se i perdre el món de vista. Tot plegat va a parar a la maternitat, ja que la sexualitat també hi està molt relacionada.\nMés enllà de despullar la teva infantesa, també fas explícites moltes actituds i comportaments de les teves mares. Què en pensen elles, de la novel·la?\nEl 2006, quan vaig publicar Mares, i si sortim de l’armari?, vaig tenir un problema gros amb elles. Patien i em posaven molts pals a les rodes perquè gent del nostre entorn es llegiria el llibre. De fet, fins als 27 anys vaig viure en un silenci que pesava molt, i quan vaig trencar-lo vam viure un procés difícil i desagradable per a totes tres. Ara la situació és diferent, perquè han entès la meva relació amb l’escriptura i encara avui m’estan donant espai per expressar-me.\nPerò ni a La Gatera (Amsterdam 2012) ni a Motril 86 la mare biològica surt gaire ben parada.\nÉs cert, i la meva mare tot això s’ho va engolint. Jo no ho escric per castigar-la sinó perquè ho necessito, alhora que em resulta indispensable que ella ho entengui. De fet, tots els correus que hi ha a la novel·la són de veritat, d’ella. El procés d’escriptura l’hem viscut alhora i les meves mares hi han participat, malgrat que dic moltes coses que no són fàcils de pair. Els hi haig d’agrair que no s’enfadin.\nUn dels elements cabdals de la novel·la són tots aquests silencis que la Mar trenca directament i amb estirabots. Són una problemàtica pròpia de les famílies homoparentals?\nTothom té els seus silencis durant la infantesa. En el meu cas, n’hi havia un de social, perquè a l’escola no podia explicar la meva realitat domèstica i havia de basar-me en mentides i enganys. Això no deixa de ser dolorós, malgrat que també hi ha tot allò que sempre has volgut dir a casa però has callat, sobre discrepàncies amb el pare i la mare que mai els has explicat. A Motril 86 trenco aquests petits silencis domèstics del dia a dia, que amb el pas dels anys acaben sorgint.\nUna particularitat de la teva escriptura és el detallisme descriptiu a l’hora de narrar un espai o un indret, ja que especifiques qualsevol element, encara que sigui mínim. Ho fas pretesament?\nSóc molt obsessiva dels escenaris. No puc narrar una escena si no n’explico els detalls, perquè per a mi és molt important que el lector estigui veient el que jo veig. En part és com si fos una cineasta frustrada, perquè la meva intenció no és que la gent llegeixi la meva novel·la sinó que vegi la meva pel·lícula, per la qual no tinc pressupost.\nA més, incorpores elements metaliteraris com, per exemple, correus electrònics i missatges de Facebook. Per què?\nPer mi ha deixat de tenir sentit escriure si no és per parlar de l’escriptura i, de fet, no sé si mai podré tornar a escriure de forma diferent. Pel que fa a la temàtica, no sé si Motril 86 va sobre tenir dues mares o sobre els anys vuitanta, però tinc clar que es basa en què significa escriure ficció, autoficció i no ficció. I aquí hi juguen un paper cabdal les xarxes socials, perquè la novel·la és molt participativa. Des de fotografies fins a qüestions de lèxic, Internet m’ha servit per resoldre dubtes i entrar en contacte amb molta gent que m’ha ajudat a recordar aquella època.\nA banda d’escriure, ets professora de l’Escola d’Escriptura de l’Ateneu Barcelonès. Fins a quin punt algú pot esdevenir escriptor a través de les classes?\nSe’n pot aprendre molt, però no es pot aprendre tot. No sé si hi ha un component innat en els escriptors, tot i que hi ha moltes coses difícils d’explicar. Una d’aquestes qüestions és la mirada. Es tracta d’un element adquirit que no pot proporcionar l’escola, però en canvi es poden ensenyar moltes tècniques indispensables a l’hora d’escriure. Crec que nosaltres estalviem temps a la gent, perquè proporcionem les eines i fomentem la pràctica. Així, no cal escriure 11 novel·les abans de fer una obra decent sinó que amb molta menys feina els alumnes veuen els seus errors i aprenen a millorar.


Eclipsi amb lladrucs - Albert Pla Nualart\nEclipsi amb lladrucs\nLingüista i escriptorFa uns dies vaig ser invitat a veure l’eclipsi. Un bon amic s’ha fet una casa al poble dels seus pares, i amb el desig de compartir, i alhora exhibir, el que resulta envejable, em va proposar sopar-hi, amb criatures incloses. “Hi tinc una terrassa a tocar de la cuina, amb vistes al cel i la muntanya. Quan el sol es pon, hi comença a fer aquella fresca que convida a posar-se un jerseiet”. La seva dona, en un apart, em va advertir: “L’únic que el desespera és que bordin tant els gossos. Passi el que passi no en parleu”. L’amic, gran amant del silenci, va comprar el solar a l’extrem més mort del poble, on el terreny cau cap a la riera i ja no s’hi pot edificar res. Cap allà mira la terrassa i totes les finestres. Si no fos pel so proper del campanar, et pensaries que ets en ple bosc.\nMentre la canalla jugava, tot anava bé. La lluna, ho vam saber després, ja va sortir eclipsada, i entre la calitja i el cava ningú la veia. El corder, cuit a la barbacoa, passava com si res. I no va ser fins que el gelat va reagrupar l’estol de nenes que una d’elles, sotjant el firmament, va exclamar: “És allà!” “On?”, vam replicar a l’uníson. “Allà!” I, en efecte, seguint el ditet, damunt Mart, s’endevinava un cercle granat fosc que les bromes costaneres s’entossudien a esvair. L’hem vista? L’hem imaginada? Com en els records filmats de Fellini, feia de mal dir.\nLes criatures van anar caient, mortes de son, i la lluna, a mesura que pujava, s’anava encenent i desfent dels núvols. A quarts d’una, amb les brases somortes i el ple gairebé rodó, els quatre progenitors ens vam servir una mica de ratafia amb gel. Hauria sigut un moment propici a les confidències, però el silenci era trencat -què dic, dinamitat!- pel repertori de lladrucs més complet i constant que hagi sentit mai. Des del verd intens de la muntanya, emblanquinat per quatre cases disperses, i també des de l’invisible poble, els cans oferien un concert impossible d’ignorar: clapits, planys i tota mena d’esgarips t’impedien desentendre’t de la solitud desesperada de desenes de bèsties lligades o engarjolades.\nLa meva dona i jo, seguint les instruccions, miràvem de centrar-nos en temes agradables. I la seva els secundava fingint un to distès. Però el meu amic, amb la clarividència dels condemnats, va fer inútil la comèdia. “Sí, ja ho sé. És insuportable”. Es va fer un fràgil silenci. “Soc bastant neuròtic -va afegir com parlant amb ell mateix-: en soc conscient. Ara, ¿és normal que quan la calor ens obliga a dormir amb les finestres obertes preferim suportar tota la nit els lladrucs adolorits d’aquests gossos que qüestionar els drets dels seus amos a mantenir-los sols i estacats en la foscor? I no ho dic només pels gossos. En aquest poble, i en tants altres, hi ha gent que té veïns sords o mig lirons que tenen tota la nit la tele o la ràdio sonant a tota castanya. I la llista seria molt llarga. És a l’estiu, quan més intensament convivim, que t’adones de fins a quin punt l’infern és l’altre”. Ningú va dir res però un prolongat udol va semblar que l’abonava.\nTres consells per viatjar amb un elèctric i no haver de patir per l'autonomia


Memòries - UOC (Universitat Oberta de Catalunya)\nLa UOC va començar l’activitat el curs 1995-1996, amb 200 estudiants de les titulacions oficials de Psicopedagogia i Empresarials que cursaven els estudis en català. En aquest temps la Universitat Oberta de Catalunya ha crescut, i actualment més de 200.000 persones formen part de la comunitat universitària de la UOC.\nAl llarg d’aquests anys, la Universitat ha anat augmentant i diversificant l’oferta formativa, incloent-hi estudis en espanyol i anglès. Ha millorat el seu model educatiu, prenent l’estudiant com a centre de l’activitat d’aprenentatge. S’ha expandit progressivament al territori català i espanyol amb una extensa xarxa de seus i punts i ha fet el salt a l’àmbit internacional, consolidant seus a Mèxic i Colòmbia com a eix d’expansió per al mercat llatinoamericà. També ha engegat tres centres de recerca especialitzats en societat de la informació i el coneixement, en e-learning i en salut digital.\nMemòria del curs 2006-2007\nLa universitat de la societat del coneixement\nDocument complet [PDF 3,6 MB]\nMemòria del curs 2005-2006\nUna universitat pionera, una universitat capdavantera\nDocument complet [PDF 4,3 MB]\nMemòria del curs 2004-2005\nDeu anys de model innovador\nDocument complet [PDF 1,3 MB]\nCom era la UOC l’any 1994? Què es deia de la Universitat el 2001? Com ho van viure els estudiants, els professors i les persones de gestió? Dades, xifres i testimonis en el web de celebració del desè aniversari.\nTestimonis de la comunitat UOC [PDF]\nMemòria del curs 2003-2004\nAposta per la recerca: nova seu de l'IN3 i publicació de resultats del Projecte Internet Catalunya\nDocument complet [PDF 1,5 MB]\nMemòria del curs 2002-2003\nEls tres eixos de la Universitat: docència, recerca i difusió\nDocument complet [559 kB]