CBS Gironès - Salt: Programa formatiu d'acollida\nPrograma formatiu d'acollida\nEs tracta d'un programa formatiu adreçat a persones immigrades amb necessitats formatives d'acollida.\nOfereix dos tipus de formacions:\na) Formació sobre coneixement de l'entorn: Mitjançant dues modalitats de formació diferents es donen els continguts formatius de coneixement de la societat catalana i del seu marc jurídic determinats per la Llei 10/2010 d’acollida de les persones immigrades i les retornades a Catalunya, i els continguts formatius exigits per als informes d’estrangeria, competència de la Generalitat de Catalunya.\nb) Formació d'alfabetització, conversa en català i capacitació: Formació que permet l'adquisició de competències bàsiques en alfabetització i conversa en català, alhora que es fomenta la capacitació en diferents aspectes de la vida quotidiana i la interrelació entre els membres del grup.\nQualsevol ciutadà/ana que ho desitgi, però especialment les persones nouvingudes d'origen estranger dels diferents municipis de la comarca del Gironès, amb l'excepció de Girona.\nTrucant al 972201962 en el següent horari: de dilluns a divendres, de 9.00 h a 15.00 h.


“La veritat sobre la Colla de Sabadell”, conferència amb motiu del seu centenari | elsot.cat\n“La veritat sobre la Colla de Sabadell”, conferència amb motiu del seu centenari\nEl proper dimarts, 14 de maig de 2019, a les 7 del vespre, organitzem la conferència La veritat sobre la Colla de Sabadell, amb motiu del centenari d’aquest grup, al Museu d’Història de Sabadell. Comptarem amb la participació de Joaquim Sala-Sanahuja i Àngels Casanovas, que ens oferiran una visió general de la Colla i la seva importància en el món intel·lectual i artístic del moment, i també es fixaran en aquells membres menys coneguts..\nQui són els nostres convidats?\nJoaquim Sala-Sanahuja és escriptor, traductor i professor universitari. Compagina l’escriptura i la traducció amb la seva tasca com a docent a la Universitat Autònoma de Barcelona. El 2013 va ser guardonat amb el premi Mots Passants per la traducció del francès al català de Locus Solus, de Raymond Roussel. Entre les obres de creació pròpia, cal destacar Viatge a Tokushima i Pas de coro. També ha fet arribar a la nostra llengua autors tan reconeguts, com ho són Gustave Flaubert (Madame Bovary), Charles Baudelaire (Petits poemes en prosa) o Guillaume Apollinaire (El bestiari). A més de les seves traduccions del francès, Sala-Sanahuja és un dels grans introductors de Pessoa a Catalunya i d’altres autors portuguesos.\nÀngels Casanovas és historiadora i actualment és conservadora Museu d’Arqueologia de Catalunya, coordina las exposicions temporals de la seu central del MAC i conservadora responsable de las col·leccions visigodes. Anteriorment ha estat responsable del Departament d’ Educació del Museu d’Història de Sabadell (1980-1984), conservadora del Museu d’Història de Sabadell (1981-1984), conservadora del Museu Arqueològic de Barcelona (1984-1985), conservadora del Museu Marítim de Barcelona (1985- 1986), i directora del Museu Marítim de Barcelona (1986- 1989).\nEnguany es commemoren els cent anys de la constitució de la Colla de Sabadell, un grup de joves intel·lectuals i artistes que es van plantejar “remoure tanta monotonia” amb accions que es movien entre l’humor provocatiu i l’activisme cultural. Les seves iniciatives, al llarg dels anys vint del segle passat, faran que Sabadell visqui un dels períodes més brillants de la seva història.\nLa Colla estava liderada pels escriptors Joan Oliver, Francesc Trabal i Armand Obiols; però també hi van tenir una presència important els artistes Antoni Vila Arrufat i Ricard Marlet, el periodista Lluís Parcerisa, l’advocat Josep M. Trabal, el filòsof Miquel Carreras i el farmacèutic Joan Garriga. Al costat de la pràctica d’un humor descordat i crític, sobretot al Diari de Sabadell, la Colla es va implicar en empreses de gran ambició cultural, com les Edicions La Mirada.\nPodeu trobar més informació sobre la commemoració i l’agenda d’actes al seu web.\nActe: Conferència La veritat sobre la Colla de Sabadell, amb Joaquim Sala-Sanahuja i Àngels Casanovas\nLloc: Museu d’Història de Sabadell (c. de Sant Antoni, 13. Sabadell)\nData i hora: el proper dimarts, 14 de maig de 2019, a les 7 del vespre\nActe organitzat per Òmnium Cultural de Sabadell, amb la col·laboració del Museu d’Història de Sabadell. Aquest acte forma part de la programació 100 anys de la Colla de Sabadell


(S'ha redirigit des de: Cinquanta millors jugadors de tots els temps per la NBA)\nEls millors 10 entrenadors de la història de l'NBA[modifica]\nJuntament amb la selecció dels 50 millors jugadors, també s'escolliren els 10 millors entrenadors de la història de l'NBA. La llista fou elaborada segons una selecció sense valoració de membres de la premsa escrita i audiovisual que cobrien regularment l'NBA. Tots 10 entrenadors eren vius al moment de l'anunci de la llista, i quatre d'ells –Phil Jackson, Don Nelson, Pat Riley i Lenny Wilkens– estaven en actiu. Cinc han mort fins al moment: Red Holzman el 1998, Red Auerbach el 2006, Chuck Daly el 2009, Jack Ramsay el 2014 i John Kundla el2017. Jackson fou el darrer de tots 10 que entrenà a l'NBA: anuncià que es retirava a finals de la temporada 2010-11. Nelson fou l'únic membre de la llista que mai guanyà un campionat com a entrenador, encara que en guanyà cinc com a jugador. Wilkens fou l'únic que fou escollit també com a membre de la llista de millors jugadors. Finalment, nou dels deu entrenadors son també membres del Naismith Memorial Basketball Hall of Fame (només Bill Fitch no n'és).\nEls millors 10 equips de la història de l'NBA[modifica]\nSis jugadors estaven a la plantilla de dos equips de la llista: Wilt Chamberlain amb els Sixers 1966–67 i els Lakers 1971–72; James Edwards, Dennis Rodman i John Salley amb els Pistons 1988–89 i els Bulls 1995–96; i Michael Jordan iScottie Pippen amb els Bulls 1991–92 i 1995–96. Tres altres persones jugaren i entrenaren equips de la llista, i tots tres ho feren amb la mateixa franquícia: K. C. Jones amb els Celtics 1964–65 com a jugador i 1985–86 com a entrenador; Billy Cunningham amb els Sixers 1966–67 com a jugador i 1982–83 com a entrenador; i Pat Riley amb els Lakers 1971–72 com a jugador i 1986–87 com a entrenador. Phil Jackson, entrenador principal dels Bulls del 1989 al 1998, fou l'únic en entrenar dos equips de la llista. Encara que Jackson tenia contracte amb els Knicks com a jugador durant la temporada 1969–70, no va jugar cap partit ja que s'estava recuperant d'una operació quirúrgica.\nc El balanç i percentatge de victòries en cursiva reflexa tots els partits jugats durant la 2010-11; el balanç precedent és el de l'entrenador al moment de la seva selecció.\n↑ Lawrence, Mitch. «Los Angeles Lakers coach Phil Jackson amazes Knick legends with his hoops longevity» (en anglès). New York Daily News, 27-02-2010.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=50_millors_jugadors_de_la_història_de_l%27NBA&oldid=20947660»\nLlistes de bàsquet\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 abr 2019 a les 09:26.


Gandia es suma a la lluita contra el desaprofitament alimentari - Diari Serpis\nGandia es suma a la lluita contra el desaprofitament alimentari\n– Gandia es suma a la III Setmana contra el desaprofitament alimentari\n· L’any passat prop del 80% dels aliments malgastats es van correspondre a productes sense utilitzar i el 15,8% a aliments cuinats\n· Liduvina Gil: “A l’any són milions de tones d’aliments els que es tiren al fem. Aliments que han tingut un impacte en la Terra a l’hora de la seua producció i trasllat a les llars“\nDurant aquesta setmana, es desplegaran les següents accions per tot el país orientades a sensibilitzar i informar el consumidor i a l’opinió pública sobre la necessitat de posar en valor els aliments i crear estratègies per a evitar el desaprofitament.\n1. Celebració del VIII Punt de Trobada contra el Desaprofitament Alimentari, una trobada virtual i gratuïta dirigit als professionals dels Ajuntaments.\n2. Marea verda contra el desaprofitament, per la qual es convida als Ajuntaments de tot el país a il·luminar de cap verd dels seus monuments emblemàtics o el seu consistori el pròxim 29 de setembre entre les 20 i les 23 h.\n3. Crida a l’opinió pública per a participar el 29 de setembre en la Marea verda animant als ciutadans a vestir un complement de roba verda i pujar les seues fotos a Instagram amb l’etiqueta #mareaverde0desperdicioalimentario per a conscienciar sobre la importància d’aprofitar els aliments.\n4. Pla de comunicació per a informar sobre totes les accions i enviament d’un dossier de premsa sobre la iniciativa als principals mitjans de comunicació, i d’un llaç verd perquè els presentadors de televisió ho lluïsquen el 29 de setembre en la solapa en senyal de suport i informen de la iniciativa.\nSetmana contra el desaprofitament alimentari\nArticle anteriorEl districte del Centre Històric participarà activament de l’adequació urbana del barri\nArticle següentPrimer pas per a l’ampliació de l’Hospital Clínic de València


Candini plega | Ràdio Calella Televisió\nCandini en la seva última visita als estudis de Ràdio Calella TV, l’octubre del 2021\nL’alcaldessa de Calella, Montserrat Candini, deixa la política municipal. Ho ha comunicat aquest migdia després d’haver signat el document en què notifica la seva decisió de renunciar a l’alcaldia i a lacta de regidora, tancant així una etapa d’11 anys al capdavant de l’Ajuntament de Calella.\nMontserrat Candini deixa l’alcaldia de Calella després d’11 anys en el càrrec. Ho ha comunicat en un vídeo que ha publicat minuts després de les onze del matí i en el qual ha explicat els motius de la seva decisió.\nEl passat mes de novembre vaig ser diagnosticada de càncer, una malaltia greu que et fa replantejar la vida, veure-la des d’una altra perspectiva. M’han operat i m’han fet quimioteràpia, i les coses van bé. Però aquesta és una malaltia que, per superar-la, requereix de temps i tranquil·litat. En les actuals condicions, no seria bo ni per mi ni per la ciutat que continués al capdavant de l’Ajuntament perquè cal tota la força i energia que sempre he esmerçat en les meves responsabilitats. I creieu-me si us dic que m’hi he deixat la pell. Però ara no puc. Per aquest motiu, us comunico que he presentat la meva renúncia a l’alcaldia.\nEl passat mes de novembre, Candini va anunciar que se li havia diagnosticat un càncer i que el tractament al qual s’havia de sotmetre li requeria prendre’s “un temps de descans” i que els metges també li havien recomanat evitar les situacions d’estrès. Avui ha explicat que la malaltia evoluciona “molt favorablement” però que necessita més temps per al seu control definitiu.\nEn la seva intervenció, ha agraït el treball i dedicació dels membres del seu Govern i també ha parlat de la contribució dels grups de l’oposició; de la feina dels funcionaris i professionals que ho han fet fàcil; i de les persones i entitats que hi han sumat fent aportacions i donant idees.\nDeixo l’alcaldia satisfeta per tot allò que hem fet. I utilitzo el plural expressament perquè és una tasca d’equip. Les grans transformacions no són mai obra d’una persona, ho són de tot un equip. Els que estem al davant ens correspon liderar i assumir responsabilitats, però els projectes són dels grups i dels equips, dels Governs que ho fan possible i dels grups de l’oposició que els matisen o complementen.\nMontserrat Candini va accedir a l’alcaldia de Calella el 2011 convertint-se en la primera dona que ha ostentat el càrrec en la història de la ciutat. Aquest ha estat el seu tercer mandat al capdavant de l’Ajuntament de Calella, que deixa un any abans del que preveia perquè, en el moment de prendre la vara d’alcaldessa, el juny del 2019, ja va anunciar que seria l’últim cop que es presentava a les eleccions municipals.\nEn la compareixença d’aquest matí des del despatx d’alcaldia, s’ha mostrat satisfeta del llegat polític que deixa a Calella. “Crec, humilment, que deixo una Calella millor que la que em vaig trobar”, ha dit. I ha parlat en termes d’honor i privilegi el fet d’haver ocupat el càrrec durant 11 anys. A més, ha desitjat sort i encerts “al proper alcalde de Calella”.\nDeixo l’alcaldia tranquil·la, convençuda que l’equip de Govern continuarà desplegant el programa previst i que es mantindrà la bona feina. Són un gran equip amb un projecte molt sòlid. Li desitjo al proper alcalde molta sort. Per mi ha estat un honor i un privilegi haver estat alcaldessa de Calella, la primera dona, durant 11 anys.\nCandini ha tancat la seva intervenció amb un “ens veiem pels carrers de la nostra estimada ciutat”.\nMés enllà del seu pas per la política municipal, com a regidora a l’oposició de l’Ajuntament de Calella i després, durant 11 anys, com a alcaldessa; Montserrat Candini ha ocupat diversos càrrecs orgànics dins del partit en el qual ha militat sempre, primer sota les sigles de CiU i després PDeCAT. Ara mateix és la responsable de Relacions Institucionals i amb la Societat Civil.\nEntre els anys 2015 i 2017, va ser diputada de Junts Pel Sí al Parlament de Catalunya, coincidint amb els mesos claus del procés d’independència.\nA més, ha estat portaveu adjunta del Grup Parlamentari Català de CiU al Senat en dues legislatures (2008-2011 i 2011-2015), on també ha estat portaveu de la Comissió de Foment i de les Comunitats Autònomes.\nMontserrat Candini, nascuda a Barcelona el setembre del 1957, casada i amb una filla, és funcionària de carrera de la Generalitat de Catalunya. Va ser cap del gabinet del Conseller d’Agricultura, Ramaderia i Pesca (1996-2000), directora general de Política Territorial (2002-2004), directora del Pla de Dinamització Turística de Santa Susanna (2004-2007) i consellera delegada de Serveis a les Persones del Consell Comarcal del Maresme (2007-2008).\nA continuació podeu veure la compareixença en vídeo de Montserrat Candini, anunciant que deixa la política municipal.\nSegüent Rando assegura que el PSC encara no ha iniciat el procés per decidir qui serà el cap de llista\nAnterior Torna La botiga al carrer està de moda\nEl PP defensa que la bandera del 1976 continua vigent\n“Solidaritat mundial, responsabilitat compartida”, el lema del dia mundial de la SIDA


Josep Lluís Boned 12:14 11/04/19\nAquest dimecres a la tarda es va reunir el regidor d’Educació, Raúl Broto amb la coordinadora d’Ampes de la ciutat per consensuar possibles actuacions que defensin l’escola pública a Mollet.\nEn aquesta trobada, l’Ajuntament i la coordinadora han coincidit en demanar al Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya la possibilitat de rebaixar les ràtios de les aules i no tancar grups davant la davallada en la natalitat al municipi. La previsió de la Generalitat, ara per ara, és tancar un grup de P3 a l’Escola Cal Músic. Ajuntament i Ampes, però, no volen que aquest tancament es faci efectiu si hi ha prou preinscripcions escolars, cosa que es dóna en aquest cas.\nAixí mateix, reclamen una planificació a mitjà termini consensuada amb la comunitat educativa i que respongui a criteris objectius.\nD’altra banda, la regidoria d’Educació i la coordinadora d’Ampes de Mollet han acordat la necessitat d’exigir al Departament més recursos per a les escoles i instituts del municipi, tant pel que fa a l’atenció a l’alumnat amb necessitats educatives especials a les aules, com en les inversions de les instal·lacions escolars.\nFinalment, han mostrat el compromís per sumar forces i treballar conjuntament en la planificació del mapa escolar del municipi a través de la comissió de planificació del Consell Escolar Municipal que realitzarà la seva segona trobada el pròxim 24 d’abril.\nLa Coordinadora d’Ampes de Mollet han confirmat que tenen ja programada una reunió el pròxim dia 6 de maig amb Pere Massó, Cap d’Àrea de Servei d’Educació i Territori del departament d’Educació.\nCCOO organitza el primer debat entre candidats a les municipals de Mollet


FMEH0109_MF0089_Processos per arrencament de ferritja ( A6385 ) - Fundació Paco Puerto\n&nbspIdentificar i caracteritzar la informació tècnica relativa al producte que es va a mecanitzar, determinant el material de, dimensions de partida, fases de mecanitzat, les màquines i mitjans necessaris.\n&nbspDescriure el procés de mecanitzat, ordenant les operacions segons la seqüència productiva, relacionant cada operació amb les màquines, els mitjans de producció, estris de control i verificació, paràmetres i especificacions.\n&nbspAnalitzar els paràmetres i especificacions de les eines i generar fulls de processos de mecanitzat.\n&nbspAnalitzar els criteris que influeixen en els temps i costos de les operacions de mecanitzat per arrencada de ferritja.\n&nbspDeterminar el cost d’una operació de mecanitzat per arrencada de ferritja amb arranjament al preu dels factors que intervenen a la mateixa, calculant el temps necessari per realitzar-la.\n-\tÚtils de verificació: sistemes de verificació del paral •&nbsplelisme, de la planícia i dels angles d'una peça.


El fiscal de sala del Tribunal Suprem Javier Zaragoza no és benvingut per una bona part de juristes i advocats en la conferència en línia que farà demà, convidat al congrés del Col·legi d’Advocats de Barcelona. Hi ha indignació, perquè Zaragoza ha estat l’ideòleg de la causa general contra l’independentisme, punta de llança de l’acusació contra els presos polítics al Suprem i individu d’una reputació més que dubtosa per haver cedit a pressions per a deixar d’investigar els maltractaments als presos de Guantánamo i l’assassinat del càmera José Couso a la guerra de l’Irac. A mesura que s’ha anat acostant la data de la conferència, la indignació amb la degana del Col·legi, Maria Eugènia Gay, ha anat creixent. Però Zaragoza, que parlarà sobre ‘la rellevància constitucional del ministeri fiscal’, no estarà pas sol.\nL’acompanyarà José Maria Fuster Fabra, un històric advocat de la ultradreta barcelonina, que en farà la presentació, i tres advocats més, tots pertanyents al lobby unionista i conservador que ha provat de guanyar poder dins el Col·legi aquests darrers anys. Són Eloy Moreno, que moderarà l’acte, Miguel Capuz, president de la secció de Dret Penal del Col·legi, i Francisco Chamorro, president de la secció de Dret Constitucional. Tots ells estan vinculats a una associació espanyolista de juristes que duu el nom de Llibertats i que té afinitat i vincles amb Societat Civil Catalana i Ciutadans.\nEl president de Llibertats és, des del març proppassat, Eloy Moreno, que forma part també de la secció de Dret Constitucional del Col·legi d’Advocats. Aquesta secció ha esdevingut la plataforma des d’on aquest sector més espanyolista pretén d’amplificar el seu discurs antiindependentista i de justificació de la repressió. Fins al punt que el mes de novembre de l’any passat la secció de Dret Constitucional va emetre una nota condemnant les protestes contra la sentència del Tribunal Suprem espanyol contra el procés, demanant fins i tot l’aplicació de la polèmica llei mordassa contra els manifestants. Aquella nota negava que les mobilitzacions convocades per Tsunami Democràtic i pels CDR estiguessin emparades pel dret de manifestació, ans al contrari, sostenia que vulneraven drets fonamentals perquè ‘causaven greus perjudicis a tercers’. Moreno és un advocat especialment actiu a la xarxa, molt bel·ligerant amb l’independentisme i amb la immersió lingüística al seu perfil de Twitter.\nMiguel Capuz és membre de la junta de Llibertats. Advocat penalista habitual als mitjans de comunicació, és presentat sovint com a expert quan hi ha qüestions d’actualitat que tenen a veure amb la justícia. Com, per exemple, durant el judici contra el procés. És així com treballen i miren de guanyar espai i altaveus els juristes unionistes de Llibertats, presentant-se com a advocats neutrals que defensen ‘l’estat de dret dins l’entorn jurídic català’. Diuen que el seu propòsit és ‘que el debat públic recuperi el rigor jurídic perdut, i que es desenvolupi en el marc necessari de respecte a les lleis i a les decisions dels tribunals encarregats de fer-les complir.’ I reblen: ‘No anem en contra de res ni de ningú.’\nRere el ‘respecte a les lleis i a les decisions dels tribunals’ hi havia una voluntat de justificar les decisions de la cúpula judicial espanyola contra els dirigents independentistes, criticades per diverses organitzacions internacionals de defensa dels drets humans. El seu president mateix, Moreno, atacava des del seu perfil de Twitter el grup de treball de detencions arbitràries de l’ONU per haver exigit a l’estat espanyol l’alliberament dels presos polítics. L’aparença forçada de neutralitat és utilitzada per a introduir la seva ideologia. Capuz, col·laborador habitual en mitjans com TV3, defensava la presó permanent revisable, lloava les intervencions del fiscal Javier Zaragoza durant el judici i justificava la condemna per sedició contra els presos polítics.\nI l’altre ponent que acompanya Zaragoza a l’acte del Col·legi, Francisco Chamorro, és ni més ni menys qui signava en nom de la secció de Dret Constitucional la demanda de mà dura contra els manifestants de Tsunami i dels CDR que protestaven contra la sentència. El vice-president d’aquesta secció és Manuel Piñol, un dels fundadors de Societat Civil Catalana, i n’és secretari Francisco Béjar, ex-president de l’Audiència de Barcelona, que va enviar juntament amb uns altres juristes unionistes una carta a l’ex-president espanyol Mariano Rajoy perquè ‘prengués mesures’ contra el president Quim Torra des del moment mateix que fou investit president de la Generalitat. Aquests advocats van subscriure el manifest inicial de Llibertats, de la mateixa manera que ho va fer l’ex-degà i ex-vice-president del Tribunal Constitucional espanyol Eugeni Gay, pare de l’actual degana del Col·legi d’Advocats de Barcelona.\nAquest nucli espanyolista del Col·legi ja fou el responsable, fa un any i mig, d’haver portat com a convidat d’honor l’ex-vice-president espanyol Alfonso Guerra per a celebrar la constitució espanyola. Aquell acte va indignar un gran nombre de col·legiats, per haver convidat qui s’havia vantat d’haver retallat l’estatut. En el moment de prendre la paraula, una trentena d’advocats es van aixecar i van abandonar la sala, mentre fora el col·legi es concentraven manifestants.\nArticle de Jordi Domingo: Cas Zaragoza: la covardia d’una junta


ELS CASALS DE LA GENT GRAN TORNEN ALS HORARIS D’OBERTURA PREVIS A LA PANDÈMIA\nEls casals de la gent gran de Ribes i les Roquetes han recuperat els horaris d’obertura que tenien abans de la pandèmia. Des del 28 de juny passat, les persones usuàries poden accedir a tots dos equipaments de dilluns a diumenge, de 10h a 20h, excepte en festes assenyalades com Cap d’Any, Reis, l’11 de setembre i Nadal i Sant Esteve. L’elevat índex de vacunació en les edats més avançades ha permès tirar endavant la mesura, malgrat el repunt dels contagis dels darrers dies, concentrats especialment entre la gent jove.\nLa relaxació de les mesures de prevenció per la Covid-19 viscuda en els darrers mesos ha permès que les instal·lacions hagin recuperat progressivament les diferents activitats presencials i que ara, finalment, tornin a obrir en els horaris previs a la crisi sanitària. En aquest període, des de l’Ajuntament s’han promogut accions a l’aire lliure, com caminades i rutes, i d’altres adreçades a reduir la bretxa digital i a fomentar l’ús de les xarxes socials, tot plegat en un col·lectiu que ha patit especialment la soledat durant els mesos més durs de confinament.\nEls dos casals ofereixen actualment serveis i activitats diversos, com gimnàstica, ball, sessions de relaxació, assessorament tecnològic per combatre la bretxa digital o un taller de memòria.\nEl Casal de la Gent Gran de Ribes està al carrer Nou, 42-47, i el de les Roquetes, al carrer Roger de Flor, 53-55.


Articles - Pàgina 3 - Llançà\nEls republicans van iniciar ahir la ronda de contactes amb les diferents formacions, que han tancat aquest mateix matí amb els socialistes, per comunicar-los la intenció d’encapçalar un gran govern sense la seva presencia. La cerca d’un gran acord de consens i la confecció d’un govern plural, és el motiu que ha empès als republicans a encapçalar aquest projecte. La proposta consisteix en aglutinar els gairebé 1800 vots que sumen les tres formacions i que suposen més del 70% de l’electorat, vuit regidors dels onze del consistori. Si bé, els independents d’APL han acceptat la proposta d’inici, els post convergents traslladaran aquesta a la seva militància. El possible acord representaria els quatre anys d’alcaldia per ERC i una remodelació integral del cartipàs municipal. El cap de llista i portaveu dels republicans Guillem Cusí, manifesta que “hem de treballar en positiu, volem oferir al poble de Llançà el govern més representatiu de la història i amb el màxim consens possible”. Tant Junts per Llançà, com APL s’han emplaçat a trobar-se novament amb ERC per seguir negociant la proposta dels republicans.\nDimecres, 3.4.2019 17:00h\nActe de presentació del nostre alcaldable Guillem Cusí\nEl proper 5 d'abril a les 20:45 h serem a la Plaça Major per presentar el nostre alcaldable Guillem Cusí i el nostre projecte projecte per Llançà. Amb la presencia del Senador Jordi Martí i l'ex-Conseller Josep Hueguet. Us hi esperem! #LlançàAmbAccent #MunicipisRepublicans\nDimarts, 22.1.2019 09:30h\nDesprés que el cap de l’oposició de Llançà i portaveu d’ERC conjuntament amb el regidor d’Alternativa per Llançà demanessin la realització d’un ple extraordinari per parlar de les importants mancances amb que es troba la Policia Local del municipi denuncien que l’alcalde no ha volgut convocar-lo.\nDijous, 17.1.2019 16:00h\nCrònica de RÀDIO VILAFANT amb Mercè Mayné - Guillem Cusí\nLa problemàtica de la Policia Municipal de Llançà\nEl cap de l’oposició, Guillem Cusí, es va reunir amb el sindicat SAP-PL de la Policia Municipal per recollir les seves demandes. Arran de la denuncia del passat mes de desembre de la Policia Municipal de Llançà en que s’alertava de greus mancances de material, de personal i a les dependències policials que suposen inseguretat i precarietat laboral per els agents, els grups de l’oposició d’ERC i APL van sol·licitar formalment un ple monogràfic per tractar la qüestió, tal i com preveu la Llei Municipal i de Règim Local, que estableix l’obligació de convocar ple extraordinari quan aquest sigui sol·licitat per, almenys, una quarta part del nombre de membres de la corporació. La instància de ple extraordinari es va presentar per part dels republicans i el regidor d’APL el passat 31 de desembre. Segons estableix la llei, Pere Vila tenia 15 dies hàbils per convocar el ple. Però aquest dilluns, últim dia del termini, ha preferit denegar la convocatòria basant-se en subterfugis legals per no celebrar-lo “al no ser competència del Ple els assumptes inclosos a l’ordre del dia”. Vila refusa el debat emparant-se en la llei, que disposa que és competència de l’alcalde “resoldre respecte peticions formulades per a la millora del servei”, punt en que discrepa l’oposició per que en tant que la competència sigui pròpia de l’alcalde, els fets denunciats són d’interès municipal i del propi ple. Cusí denúncia els fets com a greus “no només són de gravetat els fets denunciats pel sindicat, sinó el fet que l’alcalde no vulgui resoldre la problemàtica mitjançant el debat. Però tant o més greu és la incompetència i inoperància del regidor d’Interior Francesc Guisset que ostenta el comandament superior de la Policia Local, i que ha menystingut la denuncia i el propi personal de la Policia. Tanmateix, Guisset va mentir en el passat ple al negar l’existència d’aquesta problemàtica, quan els fets denunciats ja existien, eren sabuts per la població i a més s’han agreujat des de que va assumir les competències d’Interior ara fa un any”.\nEls veïns de 24 habitatges de Llançà podrien ser desallotjats si les esllavissades dels terrenys entre el carrer Ansel Clavé i Jacint Verdaguer van a més. ERC de Llançà ha alertat a l'Ajuntament de la situació de perill d'esfondrament en què es troben dos edificis. Una situació que afecta uns 24 immobles, així com el perill per als vianants en cas de nous ensorraments. Per això demanen actuacions immediates, segons han explicat en un comunicat. L'esfondrament de part d'aquest terreny, situat en una cota inferior al carrer, no ha estat un fet puntual. Es tracta d'una situació que s'ha repetit en aquestes últimes setmanes com a efecte dels forts episodis de pluges. Aquest és un terreny muntanyós en el que s'hi va practicar un rebaix per poder-hi adaptar una nova promoció de pisos annexa a la ja existent en el mateix carrer Jacint Verdaguer, però que porta anys desatès i sense cap actuació. Llançà ja va patir un episodi similar, a pocs metres de distància, al carrer Joanot Martorell. Els veïns d'un dels blocs de pisos varen ser desallotjats durant mesos quan el carrer es va enfonsar per segona vegada. El gener de 2006 varen patir la primera esllavissada causada per les obres d'uns edificis a l'altre banda del vial i també a un nivell inferior de la muntanya. Mentre s'intentava solucionar es va tornar a ensorrar. Guillem Cusí, el portaveu dels republicans, denunciava que "s'ha d'actuar de manera immediata, ja sigui reclamant a la propietat o al promotor de l'obra o que el propi Ajuntament actuï subsidiàriament. No es poden tornar a repetir les imatges de fa 12 anys de l'ensorrament del carrer de l'antic Hotel Maria Teresa. L'Ajuntament ha de posar per davant la seguretat dels veïns i actuar urgentment i amb contundència". EMPORDA.INFO - 12.12.2018 - 19:21\nNomés una de les al·legacions a les ordenances fiscals, presentades pels republicans, queda aprovada definitivament. El passat dilluns es va aprovar inicialment el pressupost per l’exercici 2019, amb els únics vots favorables de l’equip de govern. Un pressupost que el grup d’ERC ja ha anunciat que hi presentarà esmenes, davant el desacord en molts punts i el fet que una vegada més el govern no hagi comptat per res amb l’oposició per a la seva elaboració i/o negociació prèvia. Pel que fa a les ordenances, els republicans celebren que s’hagi tornat a aprovar l’al·legació que preveia desenvolupar i l’aplicar un reglament de pisos buits per imposar un gravamen del 50% sobre aquests. El portaveu republicà, Guillem Cusí, manifestava que “anem un any tard, aquesta al·legació ja es va aprovar l’any passat i amb un any no han tingut la voluntat ni de redactar el reglament. És urgent penalitzar els pisos buits propietat majoritàriament de grans tenidors com CaixaBank, Bankia, BBVA o altres entitats bancàries si aquests no s’avenen a negociar per a un us social”. Tanmateix, les bonificacions a l’IBI a les famílies monoparentals o amb rentes baixes, per equiparar-se amb els mateixos drets a les famílies nombroses, que sí que contempla la normativa, varen quedar “en estudi” després d’haver-se refusat l’exercici anterior. ERC també va sol·licitar la modificació o creació de dues noves ordenances en quan a la recollida d’escombraries i la fracció orgànica i una ordenança reguladora de l’ocupació de la via pública, “davant el gran desgavell que pateix Llançà en aquests dos àmbits, s’ha de regularitzar d’immediat”. Però aquestes dues també varen quedar desestimades. Per altre banda en el Ple, es va tornar aprovar amb els vots contraris de l’oposició, una nova modificació de crèdit amb caràcter d’urgència. Cusí manifestava “tot govern degut a necessitats o urgències apliquen aquest mecanisme, però en aquesta ocasió denota altre vegada la greu inoperància del govern quan a la gestió i una improvisació total.\nERC ha anunciat que presentarà esmenes als comptes en considerar que el govern «no ha comptat amb l’oposició per la seva elaboració i negociació prèvia» Amb els vots de l’equip de govern del PDeCAT, el darrer Ple de Llançà va aprovar inicialment els pressupostos per al 2019. ERC ha anunciat que presentarà esmenes als comptes en considerar que el govern «no ha comptat amb l’oposició per la seva elaboració i negociació prèvia». Pel que fa a les ordenances, els republicans celebren que s’hagi tornat a aprovar l’al·legació que preveia desenvolupar i aplicar un reglament de pisos buits per imposar un gravamen del 50% sobre aquests. El portaveu republicà, Guillem Cusí, va manifestar que «anem un any tard […]. És urgent penalitzar els pisos buits propietat majoritàriament de grans tenidors com CaixaBank, Bankia, BBVA o altres entitats bancàries si aquests no s’avenen a negociar per a un ús social». D’altra banda, va quedar en estudi la mesura sobre bonificacions a famílies monoparentals o amb rendes baixes per equiparar-se a famílies nombroses. ERC també va demanar la modificació o la creació de dues noves ordenances, una referent a la recollida d’escombraries i a la fracció orgànica i una altra reguladora de l’ocupació a la via pública. Aquestes dues propostes van quedar desestimades. L’oposició va rebutjar una modificació de crèdit, que es va acabar aprovant. Per ERC, aquesta modificació «va en detriment d’inversions ja pressupostades per fer obra nova i tallar la cinta abans de les eleccions». Per Redacció Hora Nova - 11 desembre, 2018\nLa modificació del PGOU en el Sector Roses 2 (Urbanització Fener), preveu 40 cases just davant el camí de ronda i tocant amb el Parc Natural del Cap de Creus Esquerra Republicana de Llançà a presentat cinc al·legacions a la modificació puntual, per tal de rectificar la situació actual, que no es altre que pretendre legalitzar una actuació urbanística sota una presumpte falsa figura de sol urbà. Segons el republicans aquest sector està afectat per la Llei 6/1988, degut que està declarat com a terreny forestal. Tanmateix, més del 50% de l’àmbit d’actuació està afectat també pel Decret Legislatiu 1/2010 que no permet la construcció de vivendes en pendents superiors al 20%. El portaveu d’Esquerra, Guillem Cusí, afirma que “es pretén construir en una zona afectada per un rec, el Rec d’en Feliu, per tant s’hauria d’haver sol·licitat prèviament a l’ACA un estudi d’espais fluvials i d’inundabilitat per conèixer l’afectació però també per estudiar l’impacte urbanístic sobre el rec i voltants". Tanmateix el republicans, en les seves al·legacions insten al propi ajuntament a realitzar un estudi d’avaluació de la mobilitat generada per l’àmbit d’actuació, però també per que estan obligats d’acord amb les prescripcions del Decret 344/2006. I alhora, que el propi estudi contempli l’avaluació de la mobilitat de tot el PGOU. “Instem també al conseller de Territori, Damià Calvet, a modificar el Pla Director Urbanísitc del Sistema Costaner o a aprovar altres figures jurídiques equivalents per permetre la desclassificació de sòl urbanitzable que no ha estat desenvolupat.” Per altre banda, el portaveu Guillem Cusí manifesta que “no és del nostra agrat que es pugui permetre la construcció de noves urbanitzacions com aquesta i menys tenint un gran parc d’habitatges buits, en mans dels bancs, com te Llançà”. Les al·legacions presentades pels republicans i el fet d’instar a la Generalitat a modificar el Pla Director Urbanístic no és casual.


Pacte de govern | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona 10 JUN 2019 - 19:42\tCEST\nAda Colau, Ernest Maragall i Jaume Collboni durant el debat electoral del passat 20 de maig Massimiliano Minocri\nL'escena política s'ha convertit en la representació d'interessos diversos i canviants. La ciutadania reparteix el seu vot entre més opcions polítiques, d'acord amb la complexitat creixent de la nostra societat (llegiu Innerarity), les bretxes són variades i, per tant, els interessos en joc no es mouen ja en un únic pla.\nEls partits han d'assumir ara les seves responsabilitats. Són els electes, i no la ciutadania, la que ha fet el pas al davant per assumir la tasca, de vegades ingrata però sempre necessària, de representar-nos. A través de la seva elecció, aquestes persones han estat investides de la nostra confiança i és a elles, no a nosaltres, a qui correspon decidir amb qui pactar i a qui deixar fora del govern, la qual cosa no significa, d'altra banda, expulsar de les institucions representatives les forces que han arribat després de ser triades per una part del poble sobirà.\nDecidir amb qui es pacta i amb qui no es pacta va més enllà de la mera tàctica. Pactar significa establir una sèrie de principis d'actuació lleial amb unes opcions polítiques i no amb unes altres. Determina l'estratègia política que es vol seguir a mig i llarg termini, les prioritats de govern i de política social. Tota decisió comporta conseqüències, no hi ha decisió políticament neutra. Però això és, precisament, governar. Pactar amb uns o amb unes altres implica triar entre unes opcions davant d'unes altres. D'aquí els anomenats cordons sanitaris. Determinats grups han estat triats per una part de la ciutadania a través de les eines democràtiques i, per tant, han de ser respectats. Ara bé, és en mans de les direccions polítiques decidir si, a més a més, entren a formar part del nucli decisori dels diferents executius o si, per contra, els mantenen en uns nivells d'impacte polític quotidià menys immediat.\nEl que s'ha dit fins ara és aplicable tant per superar la investidura del Sr. Sánchez com per conformar altres governs. No oblidem que, a escala estatal, els antisistema es troben Vox. És aquest partit el que no accepta els valors bàsics sobre els quals es construeix l'estat constitucional espanyol i, en general, l'edifici de l'estat de dret europeu.\nPer descomptat, també és aplicable a la batalla política oberta a Barcelona. Ada Colau, malgrat el que s'ha dit el 26 de maig, ha fet un pas al davant i ha decidit, amb el suport de les bases, presentar-se a la reelecció com a alcaldessa de Barcelona. La qüestió en aquest cas radica en com es presenta a aquesta investidura.\nA Catalunya, i més específicament a Barcelona, els pactes desitjables fa tan sols uns mesos entre socialistes, comuns i Esquerra s'han convertit avui en missió impossible. En concret, l'última demostració del com més malament millor va ser el bloqueig inèdit d’ERC a la candidatura de Miquel Iceta com a senador. En un pla més ampli, ERC i el Sr. Maragall, acompanyat de la Sra. Alemany, segueixen en la lògica unilateralista del processisme, en la lògica d'assenyalar l'adversari polític com a carceller, repressor, mal català. Tot això sota la capa del nou relat àulic que existeix una “operació d’Estat" per evitar un alcalde independentista a Barcelona. Haurien de plantejar-se que, més aviat, es tracta de fer efectiva la majoria no independentista que les urnes han mostrat a Barcelona. El desig popular que la ciutat comtal no caigui també en el parany processista, que tan bé va descriure Coscubiela.\nLa veritat és que si Ada Colau vol ser de nou alcaldessa de Barcelona ha d'assumir, al seu torn, els riscos de prendre decisions. Ha de decidir de qui vol acompanyar-se. I és una decisió que li toca prendre a ella, que és la que es va presentar i a qui una part de la ciutadania va concedir la seva confiança, i no a les xarxes socials ni a llistes d'inscrits virtuals que no es representen més que a ells mateixos. El moment de votar, el moment de la ciutadania de decidir a qui volia en les institucions ja ha passat. Ara és als nostres representants a qui correspon prendre decisions. Si no ho fan bé, seran fiscalitzats durant el seu mandat i en les properes eleccions. Però el mandat representatiu és a les seves mans.\nLa ciutadania necessita saber de qui i com serà el lideratge de la seva ciutat. Els salts sense xarxa no són un instrument vàlid per governar. Cal teixir aliances i sumar esforços per dotar d'estabilitat la governança de les institucions. Només així es manté la confiança política i ciutadana.


Jean Michel Rascagneres » Els mals auguris s’han equivocat\n> Uncategorized\t> Els mals auguris s’han equivocat\tEls mals auguris s’han equivocat\nPoc abans del llarg cap de setmana de Pasqua, el Govern va anunciar que havia rubricat amb França el primer d’aquests tan desitjats convenis de no doble imposició. Amb una elegància, que hem de notar, no sempre és així, el ministre de Relacions Exteriors va esmentar que l’aconseguiment d’aquesta fita era a causa de la feina tant de l’actual Govern com dels precedents. En efecte, el camí s’havia encetat amb l’Albert Pintat, i la Declaració de París, havia continuat amb el Jaume Bartumeu, i la signatura de nombrosos convenis d’intercanvi d’informació fiscal, i culmina doncs amb el Toni Martí. Així s’obre la via a la signatura d’altres convenis de no doble imposició, que serviran per enfortir la nostra economia productiva. Com m’ho deia fa poc un amic català: qui hauria imaginat només fa 3 o 4 anys que Andorra tindria la facultat de deixar de banda les seves peculiaritats tan atípiques a Europa i instaurar un sistema fiscal modern, que permeti l’atorgament d’aquests convenis amb els països veïns? I tan de pressa?\nCertament, alguns no es privaran de criticar el resultat obtingut. Certs d’entre ells ja havien començat abans mateix de conèixer el text rubricat. Però, sortosament, els Cassandra no sempre tenen raó. Els grans trets de l’acord són perfectament acceptables a casa nostra i aportaran aire fresc a la nostra economia, massa focalitzada en el comerç i turisme. No ve a vulnerar de cap manera els principis inscrits en els convenis ja signats d’intercanvi d’informació fiscal i doncs no s’instaura cap intercanvi automàtic, com alguns ho deixaven entendre. Preveu una retenció fiscal, del 5% al 15%, totalment assumible i que pot permetre la instal·lació d’empreses foranes, que contribuiran al desenvolupament del país. Aquestes empreses hauran de tenir una activitat real al país, amb la creació d’una infraestructura i doncs dels llocs de treball corresponents. Aquesta és també la finalitat de les anomenades clàusules antiabús, que tenen per efecte impedir un muntatge societari per motius únicament fiscals. I això no ens ha de sorprendre. Ningú podia imaginar que Europa ens deixaria ser un forat negre dedicat a l’evasió fiscal. Hem de fer prova de serietat i ho hem d’assumir.\nCategories: Uncategorized\tTags: Comentaris (1)\n25/04/2012 a les 09:45\t| #1\nperò ja s’ha signat o simplement “rubricat” el conveni amb França?\nLa xifra del dia: 7.153


Mollet viu un Sant Jordi atípic però amb molta gent als carrers - Vallès Visió\nMollet viu un Sant Jordi atípic però amb molta gent als carrers\nLes cues davant les floristeries de Mollet han estat una de les imatges del dia. Tot i això, els molletans s’ho han pres amb calma i han esperat el seu torn.\nPer tal d’evitar aglomeracions i mantenir la distància de seguretat, les cues es feien de manera espaiada. La majoria de parades també tenien el seu gel hidroalcohòlic i no deixaven que els clients remenessin les flors i els llibres com es fa normalment.\nLa quantitat de molletans que s’han abocat als carrers ha superat la previsió de moltes botigues. Molts establiments s’han quedat sense roses abans del migdia. Aquesta parada ha venut més de 500 roses en menys de 4 hores.\nEn el cas de les llibreries, el ritme de vendes també ha estat força elevat.\nLa imatge d’activitat que s’ha vist a diferents punts de la ciutat, contrastava amb la tranquil·litat que es respirava al Parc de Les Pruneres i la Rambla de Mollet, els indrets on s’havien muntat les parades els anys anteriors.


Plugim - Servei Meteorològic de Catalunya | Meteocat\nServei Meteorològic de CatalunyaDivulgacióEquipaments meteorològicsObservadors meteorològicsManual de l’observadorMeteors relacionats amb la precipitacióPlugim\nPrecipitació força uniforme, constituïda exclusivament per multitud de gotes menudes d’aigua de diàmetre inferior a 0,5 mm i molt properes les unes de les altres.\nEl plugim cau d’un sostre continu d’estrats baixos i espessos. Per sota dels núvols la humitat relativa roman molt alta, en cas contrari aquestes gotes s’evaporen abans d’arribar a la superfície (virga).\nNo s’ha de confondre amb la boira ploranera o pixanera (com ja s’ha indicat a la pàgina 41), on les gotes són gairebé invisibles individualment. La boira ploranera no és un tipus de precipitació, perquè les gotes no cauen d’un núvol, sinó que es produeix una condensació en forma de gotes petites sobre qualsevol cos.\nLes gotes d’aigua de la boira realment floten. En canvi, al plugim les gotes cauen, tot i que pel fet de ser tan petites, ho fan a poca velocitat.\nLa quantitat de precipitació acumulada en forma de plugim pot ser apreciable, especialment en zones costaneres i en àrees de muntanya, on aquestes precipitacions poden durar força hores. En tot cas, la intensitat no superarà 1 mm per hora.\nMeteors relacionats amb la precipitació Plugim. Autor: Carles Illa


Visita guiada Taüll: Romànic, Falles i estrelles | Vall de Boí\nVisita guiada al poble de Taüll per veure la famosa projecció en video-mapping del Pantocràtor de Taüll i conèixer l’església de Sant Climent, declarada Patrimoni Mundial de la Humanitat per la UNESCO. En aquesta activitat, a més de parlar sobre el romànic, explicarem la relació existent entre la festa pagana de les Falles dels Pirineus, les estrelles del firmament i l’art romànic. Per finalitzar anirem a un dels miradors més bonics de la Vall de Boí, on explicarem la llegenda del "Trio amorós de la Vall de Boí", relacionada amb 3 esglésies de la vall.\nDescobreix de la mà d'un guia local què va passar durant l'edat mitjana a la Vall de Boí, quin significat tenen les pintures murals romàniques i quina era la seva finalitat, per què i com van arrancar les pintures dels murs de les esglésies, quin origen i simbologia té la festa de les Falles i, finalment, quina relació té tot plegat amb l'estrella més important i influent del cel: el Sol.\n- 15€ infants i joves d'11 i 12 anys.\nInclou: Guia especialista en patrimoni de la Vall de Boí i assegurança d'accidents.\nAnna Gomez: "Insuperable! Un guía dels bons, dels que gaudeixen de la seva feina i no repeteixen lliçons apresses de memòria. 3 hores de visita al Romànic de Taull, de llegendes i història entre acudits i bon rotllo. La meva filla té 12 anys i anava entusiasmada amb les explicacions del pel roig. 3 hores i pico, que havien de ser 2 i mitja, i que van passar sense sentir-se. Recomenable 100%. Repetirem segur!"\nLaura Basagaña: "La meva parella i jo vam fer la visita "Taüll: Romànic, Falles i estrelles" amb en Roger. Era la primera vegada que visitàvem la Vall de Boí i no podríem haver escollit millor guia! ;) Ens ho vam passar molt bé descobrint Taüll i les esglésies de Sant Climent i Santa Maria. En Roger és un guia molt amè i divertit i va crear un molt bon ambient durant tota la visita. Si tens pensat visitar la Vall de Boí, descobrir-la amb en Roger és una molt bona opció!"\nNúria Marsal: "Vam estar 3 dies a la Vall de Boí pel pont de la Diada. Vam contractar la visita guiada de les esglèsies,falles i estrelles amb en Roger. Una gran experiència! Divertida, amena i molt interessant! Roger, es nota que t´agrada la feina que fas! Vam quedar encantats i el meu fill gran de 12 anys no para de parlar del Pantocràtor!! :):) Puntuació: un 11!!!!"\n* Fes clic AQUÍ per veure més opinions i propostes de visites guiades al romànic a la Vall de Boí.


"Tranquil·litza saber que els diners es destinen a projectes socials, i no als rics" - Oikocredit Catalunya\nmiércoles 27 abril 2016 13:00\nDavant l'onada d'institucions que s'han sumat a les finances ètiques i n'han reconegut el seu paper, publiquem l'entrevista que el col·laborador d'Oikocredit, Pau Nualart, va fer a Àngel Canosa. L'Àngel Canosa és regidor d'ERC a Blanes, i va presentar una moció per treballar banca ètica, i ell mateix té comptes en entitats d'aquest tipus.\nEn el programa electoral del seu partit de les passades eleccions municipals es mencionava la necessitat d’una economia local transparent i incorrupta, però no s’assenyalava explícitament el projecte Fiare. D’on sorgeix aquesta la idea de la moció?\nLa idea original, evidentment, no és exclusiva del meu partit. Primer cal dir que a la moció s’esmentava Fiare, però a mode d’exemple. Aquesta o qualsevol altra entitat de la banca ètica serveix al nostre propòsit, sigui quina sigui. Això també es va debatre en el ple: se’ns va preguntar quin interès podíem tenir amb aquest banc. Cap. Per altra banda, podríem haver dit que el fet de lligar transparència i rebuig a la corrupció amb la banca ètica no està relacionat políticament, però essent honestos, sí, i encara més, és una qüestió de principis: quin destí volem donar als diners públics i com el volem gestionar? Tranquil·litza pensar que aquests diners no són per a consells de direcció o lobbies empresarials, sinó que es destinen a projectes socials, per això proposem banca ètica.\nUs vau informar, encara que fos a títol personal, sobre el funcionament de les finances ètiques ad hoc o ja les coneixíeu amb anterioritat?\nSí, les coneixíem a nivell personal i farà un parell d’anys alguns integrants de l’equip vam assistir com a públic a unes xerrades sobre el tema, després vam contactar amb els ponents i encara ens va agradar més. Era un projecte que podíem fer nostre i aconseguir que el municipi treballés per això.\nEn el punt 3 i 4 de la moció s’explica la importància de la difusió entre la ciutadania i el funcionariat administratiu. Hi ha alguna pretensió que l’Ajuntament operi amb aquestes entitats? Com un simbòlic pas institucional?\nAquesta és la primera intenció, que l’Ajuntament comenci a treballar amb aquestes entitats bon punt pugui, perquè té situacions financeres complicades amb diverses entitats. Una mesura senzilla seria pagar la nòmina dels funcionaris mitjançant banca ètica, però cal valorar-ho perquè no convé que el beneficiari de la nòmina en surti perjudicat. Hauríem d’assegurar que el pagament fos puntual i la possibilitat de retirar els diners immediata. Hi ha dos bancs ètics que operen a Catalunya que tenen activitat bancària a peu de carrer, amb oficina. Un dels objectius seria que qualsevol d’aquests obrís una sucursal per evitar els problemes de gestió del tipus “on hem d’anar a cobrar?” “Amb qui hem de parlar?” Un dels inconvenients de la banca ètica és aquest, la manca de proximitat. La solució seria que l’Ajuntament incités les entitats a accedir al territori.\nHi hauria suficient llibertat, malgrat l’endeutament, per actuar amb altres oficines?\nNo pot ser d’avui per demà, però l’Ajuntament ha de ser client de la banca ètica. El deute que avui té el consistori podria ser objecte d’estudi per a la banca ètica. Tenim préstecs concedits per entitats que no podem tocar, però n’hi ha d’altres les condicions dels quals podríem renegociar. Estem pagant unes taxes d’interessos que ara són baixes, però el diferencial d’un percentatge, per mínim que sigui, equival a molts diners. No hi ha cap trava legal que impedeixi a la banca ètica finançar una administració pública. Per què no fer-ho?\nQuins avantatges proporcionen les finances ètiques oposades a la banca tradicional?\nDues maneres d’enfocar-ho. El guany directe: no hi ha tantes comissions, els interessos són més baixos... A partir d’aquí, com a client d’una entitat el que t’interessa és la comoditat, factor en el qual sí que hi podries tenir alguna mancança, i el benefici. Després hi ha un enriquiment indirecte, derivat de plantejar-se quin ús donen els bancs als nostres diners. A qui acaben finançant els bancs convencionals? A multinacionals i grans empreses, i a més amb uns marges molt reduïts per a l’emprenedoria, els joves o el consum i l’habitatge. La banca ètica, en canvi, reverteix els diners en favor de projectes socials, hi ha préstecs d’emprenedoria... Aquesta és una forma d’ocupació important a Catalunya, com també les cooperatives. Si jo, com a membre d’una cooperativa, vaig a qualsevol banc tradicional em demanaran uns requisits que a la banca ètica no em demanen i encara menys quan vulgui generar ocupació, inserció o rehabilitació social.\nSi entenem que el sistema financer actual és favoritista i caduc, el futur de l’economia passa irremissiblement per les finances ètiques?\nM’agradaria pensar que sí, però pas a pas. Aquesta seria la fita a abastar, per entendre’ns. A dia d’avui és inversemblant, som esclaus de les nostres finances a nivell personal, municipal i global. Qui més qui menys té un préstec demanat o una hipoteca. No puc imaginar que amb tres o quatre anys això canviï, però és cert que la banca ètica va guanyant terreny. Fa cinc anys no ens hauríem imaginat aquesta trobada i la banca ètica seria cosa de quatre arreplegats , però s’ha aconseguit portar-ho en el pla actual. Crec que continuarà creixent i poc a poc els bancs convencionals hauran de moderar la seva postura en vistes de la competència.\nI la política s’ha de posicionar en el tipus de model financer?\nCrec que sí, cosa que és una visió molt personal. Si haguéssim legislat de manera diferent bona part dels problemes no haguessin succeït, per posar un exemple i els préstecs hipotecaris haurien estat en mans d’altri i hauríem controlat els desnonaments.\nLa banca ètica és un fenomen relativament modern a Europa. Als països nòrdics ha tingut una bona acceptació, però és desconegut aquí baix?\nÉs poc conegut però ha avançat. És allò que dèiem, aquesta conversa seria impensable cinc anys enrere. La gent comença a pensar-hi. Arribarà un punt en què si hi ha oferta de dues entitats, una ètica i una no ètica, la ciutadania escollirà la primera. Cal començar a treballar amb això. Descobrir i empescar-nos noves maneres d’ajudar els altres: no només amb col·laboracions a ONGs, en el món de l’associacionisme i el voluntariat, sinó sabent que els teus diners subvencionen projectes humanitaris en comptes d’anar a les butxaques dels rics.


La Cotorra de la Vall: L'ESTAT D'ALARMA QUE S'INICIA AVUI: Les mesures aprovades en Consell de Ministres i d'aplicació a tota España\nL'ESTAT D'ALARMA QUE S'INICIA AVUI: Les mesures aprovades en Consell de Ministres i d'aplicació a tota España\nEl president del Govern, Pedro Sánchez, ha anunciat en una roda de premsa posterior al Consell de Ministres extraordinari que ha tingut avui diumenge l'aprovació de l'estat d'alarma per a tota Espanya. La mesura entra en vigor aquesta mateixa vesprada i estableix un cobrefoc nocturn i un màxim de sis persones en les reunions socials o familiars, sempre que no siguen convivents, entre altres mesures.\nCom diu una de les mesures aprovades, aquest estat d'alarma arriba set mesos després del primer, però no paralitza l'activitat de l'estat ni imposa el confinament domiciliari dels ciutadans.\nAquestes són les mesures preses\n- Les comunitats autònomes són les autoritats delegades d'executar el seu compliment.\n-Després dels primers 15 dies de vigència, el Govern portarà al Congrés dels Diputats la pròrroga de l'estat d'alarma per als pròxims sis mesos, fins al 9 de maig.\n- El Govern estableix un toc de queda nocturn que limita la mobilitat de persones, excepte raons justificades, des de les 23.00 hores fins a les sis de la matinada d'àmbit nacional.\n- Aquesta prohibició de mobilitat en horari nocturn és aplicable en tot el país, excepte en el cas de Canàries l'evolució epidemiològica del qual és molt positiva\n- Les comunitats autònomes poden modular l'aplicació d'aquest toc de queda, avançant a les 22.00 hores o retardant-lo fins a les dotze de la nit. També ho poden modificar perquè finalitze a les cinc o les set de la matinada.\n- Els governs autonòmics estan facultats amb l'estat d'alarma a aplicar un tancament d'entrada i eixida de tot el seu territori o part d'ell, amb excepcions justificades per a ciutadans que hagen de desplaçar-se per motius sanitaris, educatius, laborals o cures de familiars, entre altres.\n- Els governs regionals poden limitar reunions socials que superen les sis persones, llevat que siguen convivents.\n- L'òrgan de cogovernança entre el Govern i les Comunitats Autònomes és el Consell Interterritorial del Sistema Nacional de Salut.\n- El ministre de Sanitat rendirà comptes de la seua evolució cada 15 dies.\n- El Consell Interterritorial pot reduir o ampliar mesures en funció de l'evolució de la pandèmia.\n- L'Executiu del Govern és baixar d'una incidència acumulada per davall dels 25 casos per cada 100.000 habitants. La incidència actual és de 368 casos.\n- Aquest nou estat d'alarma es produeix transcorreguts set mesos del primer. La principal diferència és que no paralitza l'activitat del país ni imposa el confinament domiciliari dels ciutadans.


El demòcrata Joe Biden ha format el primer Govern paritari en la història dels EUA\n16 de de gener del 2021. 10:48\nQuan Joe Biden va conquistar la nominació demòcrata per competir per la presidència, un sector del partit no va poder ocultar la seva desil·lusió. El que havia començat amb la graella de sortida inusitadament diversa en termes racials i de gènere, va acabar com sempre: elegint un home blanc de 78 anys amb mig segle d’història política a l’esquena. Des d’aleshores, no obstant, Biden ha anat complint les seves promeses per crear una Administració «que s’assembli al nostre país». El demòcrata ha muntat el primer Govern paritari en la història del país, una composició que actualment només tenen 14 països al món, segons les Nacions Unides. En cas de ser confirmades en el càrrec, els Estats Units tindran 12 dones entre els 24 membres del seu gabinet de ministres.\nL’aposta de Biden serveix per satisfer una reivindicació històrica, però també per pagar alguns dels deutes de la seva campanya. Primer, cap a les dones negres, que són la columna vertebral del Partit Demòcrata, les gestores anònimes del seu dia a dia, així com el seu electorat més fidel. I després, cap a les dones en general, que en aquests anys han liderat l’anomenada «resistència» contra Donald Trump amb manifestacions massives i un rebuig majoritari cap al republicà a les urnes. En les legislatives del 2018 van ser decisives perquè els demòcrates recuperessin la Cambra de Representants i liquidessin el rodet republicà. I en les presidencials de novembre van acabar decantant la victòria per a Biden. Particularment les dones blanques dels suburbis i les negres i hispanes de tot el país.\nEl demòcrata es va emportar el 55% del vot femení, contra el 46% del masculí, segons l’anàlisi d’Associated Press. Sense elles, Trump seguiria a la Casa Blanca i Biden enfilaria el camí de la jubilació. Però no és el cas i el demòcrata, que sempre es va presentar com un «candidat de transició», ha volgut fer història trencant vells tabús i sostres de vidre. Ha elegit la primera dona vicepresidenta, que estarà acompanyada per de dues més al capdavant del Tresor i la direcció nacional d’intel·ligència, dos dels càrrecs més importants del Govern. Ha format un equip de comunicació enterament compost per dones. Les ha posat al capdavant del pressupost, la diplomàcia als fòrums internacionals i la cooperació internacional, i els ha donat les carteres de Vivenda, Comerç i Interior.\nCom a criteri, ha prioritzat l’experiència governamental, la seva familiaritat amb les nominades i el simbolisme d’alguns perfils. Mai abans, per exemple, el país havia tingut un representant de la població indígena en el Govern. Ara falta veure si aquest dibuix es traduirà en una nova manera de fer política, una cosa que el país necessita com l’aigua. A la seva agenda, Biden ha inclòs velles reivindicacions femenines, com 12 setmanes pagades de baixa maternal i mèdica per a tots els treballadors o deduccions fiscals perquè la classe mitjana i treballadora pugui pagar les escoles bressol infantils. També s’ha proposat acabar amb la bretxa salarial o restaurar el finançament federal per a les clíniques avortistes de Planned Parenthood. El patriarcat cedeix el pas.\nKAMALA HARRIS. Vicepresidenta. 56 anys\nKamala Harris s’ha passat la vida superant expectatives, trencant barreres i donant sentit al devaluat somni americà, una conjugació de factors que han fet d’ella una història rodona, un símbol poderós per a aquests temps.\nCom el seu país, Harris és una pila d’identitats, filla d’un economista jamaicà i una investigadora mèdica tàmil, tots dos immigrants de primera generació. Mestissa com Obama, va fer seva la cultura afroamericana i es va casar amb un advocat blanc amb dues filles blanques que també va fer seves. Va passar els estius amb els seus avis a l’Índia i va viure una temporada al Canadà amb la seva mare i la seva germana (reputada activista de drets humans). Ara està a punt de convertir-se en la primera dona vicepresidenta dels Estats Units, la primera negra, la primera d’origen asiàtic.\nDarrere hi ha una fiscal ambiciosa que va haver de fer equilibris per sobreviure en un món de pistoles i comissaris, cosa que ha deixat un historial amb clarobscurs i una personalitat política més moderada que la seva retòrica. Harris va ser fiscal de San Francisco i fiscal general de Califòrnia, càrrecs que tampoc havia ocupat mai una dona. Però es va formar a Howard, un dels bressols de la intel·lectualitat negra a Washington, on es teixeixen les grans carreres polítiques.\nEl 2017 va tornar a la capital convertida ja en senadora. No va trigar gaire a guanyar-se una reputació com a interrogadora inquisitiva, que va combinar amb l’historial de vot més progressista de la cambra. Sense esperar, va apuntar la Casa Blanca, però la seva indefinició política i la seva inconsistència com a candidata van truncar la seva campanya a la presidència. Són els mateixos desafiaments que ha d’afrontar ara. S’hi juga molt, atesos els 78 anys de Biden. Mig país l’analitzarà com si analitzés la futura presidenta.\nJANET YELLEN. Secretària del Tresor. 74 anys\nEscoltar Janet Yellen és com contemplar una veterana cirurgiana en acció: les paraules justes, el verb temperat i la dicció mecànica. Ni focs artificials ni gestos per a la galeria, fet que no ha impedit que aquesta col·leccionista de segells, casada amb un nobel d’Economia i amant de les peces de coll alt, es convertís en l’economista més poderosa que ha tingut mai els Estats Units. L’única a presidir el Consell d’Assessors Econòmics de la Casa Blanca, la Reserva Federal i ara el Departament del Tresor, la santíssima trinitat del poder econòmic nord-americà. I això que no la van deixar entrar en el millor institut del seu barri perquè no acceptava dones.\nNascuda en una família jueva de Brooklyn, com Woody Allen o Bernie Sanders, mai ha fet escarafalls amb la qüestió del gènere. Ni tan sols va corregir Barack Obama quan se li va escapar un «senyor Yellen». Però tampoc ha obviat el cost econòmic de les desigualtats ni els estralls de l’atur, dos dels focus recurrents de la seva carrera, marcada per la perseverança, la recerca de consensos i un intel·lecte descrit com prodigiós.\nA aquesta vena social van contribuir els seus professors a Yale, on es va treure el doctorat sota la batuta de James Tobin i Joseph Stiglitz, dos gegants neokeynesians com ella. El principi d’una carrera que la va portar a ensenyar a les millors universitats del món, mentre entrava i sortia de la Fed i del Govern. Al món polític i financer ningú li planta cara i tothom la coneix, i això que mai se l’ha vist aixecar la veu.\nGINA RAIMONDO. Secretària de Comerç. 49 anys\nPocs departaments estan cridats a canviar tant sota la presidència de Joe Biden com el de Comerç, que ha fet de les guerres aranzelàries i el proteccionisme comercial la seva senya d’identitat en els últims quatre anys. Biden vol recuperar les essències del lliure comerç, una missió que ha deixat en mans de la governadora demòcrata de Rhode Island, Gina Raimondo, representant de l’ala més moderada del partit, la mateixa a la qual pertany el president electe.\nDescendent d’immigrants italians, Raimondo va arribar a la política després de passar pel món de les finances, on va crear la seva pròpia firma de capital de risc.\nRaimondo va ser una de les governadores més impopulars del país fins que va començar la pandèmia, entre altres coses, per la controvertida reforma de les pensions que va pilotar en l’estat. Però els seus índexs d’aprovació han millorat des d’aleshores per l’efectivitat logística amb què ha combatut la Covid-19.\nMolt pròxima al món empresarial, té quatre títols universitaris (de Harvard, Yale i Oxford) i en les passades primàries no va recolzar Biden, sinó el multimilionari Mike Bloomberg, potser el més conservador de tots els candidats. «Hem de trobar un capitalisme que no et faci pobre si treballes a temps complet, que garanteixi l’accés a la sanitat i la vivenda, i permeti que els teus fills vagin a una escola pública decent», va dir en una entrevista per explicar les seves posicions reformistes.\nLINDA THOMAS-GREENFIELD. Ambaixadora davant les Nacions Unides. 69 anys\nLa diplomàcia brilla als grans fòrums internacionals, però sol cuinar-se a foc lent en la intimitat, si és possible, en el cas de la nostra protagonista, davant d’un plat fumejant de ‘gumbo’, una de les joies de la cuina ‘creole’ de Louisiana. La diplomàcia culinària és un dels secrets de Linda Thomas-Greenfield, una funcionària de carrera amb 35 anys d’experiència en el Departament d’Estat. «És tan bona com la seva reputació», afirma a aquest diari una de les seves col·legues. «La veritat, és la mare del nostre Servei Exterior», diu un altre per expressar l’alleujament que ha generat la seva nominació entre el cos diplomàtic, permanentment sota sospita durant la presidència Trump.\nVa créixer als afores de Baton Rouge en els anys de Jim Crow, veient com el Ku Klux Klan cremava creus als jardins dels seus veïns. El seu pare, un jornaler analfabet; la seva mare, una experimentada cuinera que li va ensenyar «el poder de l’amabilitat i la compassió». A Libèria va conèixer el seu marit, un diplomàtic nord-americà que la va animar a aparcar el doctorat que cursava per unir-se al Servei Exterior. Aquell va ser l’inici d’una dilatada carrera diplomàtica com a ambaixadora a Jamaica, Suïssa, el Pakistan, Nigèria o Gàmbia, abans d’acabar com a responsable d’Assumptes Africans en l’Administració d’Obama. El preàmbul del seu comiat perquè Mike Pompeo no va trigar a cessar-la al poc d’assumir la cancelleria, l’inici d’una purga que ha fet estralls en el servei diplomàtic.\nJENNIFER PSAKI. Cap de premsa de la Casa Blanca. 42 anys\nJen Psaki va ser un dels rostres de l’Administració Obama però, ironies de la vida, és més coneguda a Rússia que als Estats Units. Les seves relliscades durant els tres anys que va passar com a portaveu del Departament d’Estat, abans de convertir-se en directora de comunicació de la Casa Blanca, la van convertir en una celebritat al país de Putin. Les seves televisions en van fer una caricatura, objecte d’escarni i burla permanent, fins al punt que en rus va arribar a encunyar-se el verb ‘psaking’, alguna cosa com pontificar sobre un tema que es desconeix. Sens dubte va contribuir a la mala bava que aquesta mare de dos nens nascuda a Connecticut fos l’encarregada de dir de tot sobre Moscou per la seva annexió il·legal de Crimea.\nComandarà un equip format per complet per dones, una cosa que no havia passat mai. Té fama de sòbria i mesurada, afable i diligent, virtuts que necessitarà per tornar un mínim de normalitat al relat de la Casa Blanca després de l’experiència dels Sean Spicer o Sarah Hackabee, apòstols de la postveritat disposats a matar el missatger. Trump sempre va voler ser el seu propi portaveu i li va donar tan poc joc al seu equip de comunicació que Stephanie Grisham, una de les seves últimes portaveus, no va arribar a fer una sola roda de premsa en els nou mesos que va passar en el càrrec.\nPer a la premsa, en qualsevol cas, no és la millor notícia que tornin els alumnes d’Obama. L’opacitat, l’obstruccionisme i l’agressivitat cap als reporters que van revelar secrets d’Estat van ser taques de la seva presidència.\nDEB HAALAND. Secretària d’Interior. 60 anys\n«Una veu com la meva mai s’ha escoltat en el gabinet de ministres o al capdavant del Departament de l’Interior». Deb Haaland no exagera, ja que és la primera nadiu-americana en ser nominada per ocupar un alt càrrec en el Govern dels Estats Units, que déu-n’hi-do. Ni més ni menys que 96 anys després que el país concedís la ciutadania a la seva maltractada població indígena.\nNascuda en territori navajo i criada entre els indis pueblo Laguna, als quals pertany, d’Alburquerque (Nou Mèxic), dirigirà el departament que aquí gestiona l’ús i explotació de les terres públiques, incloses les reserves índies. Un gest de Biden, llargament posposat pel seu país, que posarà una defensora a ultrança del medi ambient i els drets indígenes a càrrec del 28% del territori nord-americà.\nMark Bezos, el germà (gairebé clon) que serveix per a tot\nVa créixer amb la maleta a sobre en una infinitat de bases militars, que la van obligar a canviar fins a 13 vegades d’escola. La seva mare, pueblo com ella, a la Marina; el seu pare, un ‘marine’ d’origen noruec condecorat al Vietnam. Als 15 anys va començar a treballar en una fleca, va conèixer la indigència després de tenir la seva única filla com a mare soltera i es va endeutar per estudiar Dret, uns préstecs que continua pagant a raó de gairebé 400 dòlars al mes.\nEn les protestes contra l’oleoducte de Keystone es va fer un nom com a activista i el 2012 va dirigir la campanya d’Obama per mobilitzar el vot entre la població indígena. Sis anys després va arribar al Congrés, on ha abraçat les postures de l’ala més esquerrana del Partit Demòcrata.\nPresident dels EUA Kamala Harris Joe Biden


Pis amb balcó i plaça d’aparcament en lloguer a Palafrugell. Zona residencial tranquil·la.\nPis de 80m2 amb plaça d’aparcament en lloguer a punt per entrar-hi a viure. Pis equipat i semi moblat.\nÀmplia sala d’estar-menjador amb sortida a balcó, cuina independent totalment equipada amb safareig, 3 habitacions amb armaris encastats (1 doble), 1 bany complet amb dutxa, lavabo i rebedor.\nCalefacció de gas natural, tancaments d’alumini amb doble vidre, terres de gres, armaris encastats a totes les habitacions, pis equipat i semi moblat.\nMagnífic pis en lloguer en zona residencial tranquil·la de Palafrugell a punt per entrar-hi a viure.


Després d'una cruenta guerra, creieu que la diferència important entre "herois" i "criminals de guerra" es determina a vegades estrictament per qui va guanyar i qui va perdre la guerra?\nNo. Em sembla que molts usen això com a excusa per a la comissió d’un crim contra la humanitat - “tots ho fan”… ”Jo només seguia ordres”. Crec que hi ha un reconeixement d’un delicte versus un fracàs momentani de controlar-se (aquest últim no és una excusa només per a l’acceptació de la realitat). Es pot ampliar, ja que diferencia la fallida del comandament i el control enfront de la recerca del terror contra la societat com a política. El "problema" és el que farà la guerra a un ésser humà: la necessitat ha de ser el lideratge per maximitzar el seu control en aquests períodes de màxim estrès.\nLes escombraries, hi ha regles de guerra, és força clar un cop tretes l’emoció per veure qui les ha observat i qui necessita encobrir les seves accions. Guanyar no et converteix en un heroi més que perdre et converteix en un criminal, la seva conducta és important i, normalment, ambdues parts violen les regles fins a cert punt. Al final, el que importa és la causa per la qual lluiten.\nQuina diferència hi ha entre la definició de relació, taxa i proporció?Quina diferència hi ha entre àcid dèbil i àcid diluït?Quina diferència hi ha entre un racista i un prejudici?Quina diferència hi ha entre el fetge i el ronyó?Quina diferència hi ha entre Quora i Google+?Quina diferència hi ha entre CGST i SGST i IGST?Quina diferència hi ha entre els plàstics biodegradables i els no biodegradables?


Es prova un sistema inèdit anti-pol·lució pels autocars a Catalunya Nord - Ràdio Arrels\nEs prova un sistema inèdit anti-pol·lució pels autocars a Catalunya Nord\nPublicat el Divendres, 24 de juliol de 2020 | 14:15 h\nNo se sap, però l'emissió de partícules fines de sistemes de frens dels vehicles és 6 vegades més elevada a les dels gasos d'escapament i representa un 70 % de la globalitat de les emissions de partícules fines. La regió Occitanie ha decidit ser a l’avant-guàrdia i provar en els seus autocars un sistema innovador concebut per la societat Tallano Technologies. Una experiència positiva es va fer als trens del RER parisenc, aquesta és la primera prova amb autocars, eliminarà el 90 % de les partícules fines que són cancerígenes\nGuy esclopé, conseller regional al micro de l’Enric Balaguer\nDe moment dos autocars de la línia de Cerdanya, on hi ha molta utilització del fre a causa de les característiques del territori, disposaran d’aquesta innovació. L’objectiu és que sigui generalitzada a tots els vehicles de transports de la regió.\nAltres anuncis fets aquest 23 juliol, a Perpinyà per Jean-Luc Gibelin, el vicepresident de la regió encarregat del transport:\n- abans de finals d'any els trens tornaran a circular fins a Vilafranca, recordem que de moment es paren a Illa i es preveu que arribin fins a Prada al setembre\n- s'estudia un abonament anual a 40 €, reservat als residents, per poder utilitzar tantes vegades com es vulgui el Tren Groc o l’autocar, sobre el sector de Cerdanya i Capcir


L'ENTORN - LO MAS DE LA CUIXOTA\nEl Parc Natural del Delta de l'Ebre, es localitza a la desembocadura del riu Ebre, a la província de Tarragona, entre les comarques del baix Ebre i del Montsià, en la part més meridional de Catalunya. Els darrers anys el parc natural ha rebut diferents distincions com ara:\nVa Ser declarat Parc Natural l'agost de 1983, i ampliat el 1986.\nInclòs dins del Pla d'Espais d'Interès Natural de Catalunya (PEIN).\nDeclarat Zona d'Especial Protecció d'Aus (ZEPA).\nForma part de la llista de Zones Humides d'Importància Internacional del Conveni de Ramsar. \nEl riu Ebre, el més cabalós de la península Ibèrica, és el principal responsable d'aquest entorn, aportant els materials arrencats de la seva capçalera per a dipositar-los aquí, en la conjunció amb el Mediterrani. Els sediments són per tant, materials provinents dels Pirineus, el sistema Ibèric i la Serralada Cantàbrica, llocs d'on neix el riu i afluents d'ell. La quantitat de materials sedimentats han creat una superfície de més de 320 km², en la qual s'han format nombrosos hàbitats.\nL'actual forma del Delta és una "fletxa" perfectament dibuixada que penetra prop de 22 km en el mar. Creant així el segon major delta del Mediterrani després del Delta del Nil. El delta de l'Ebre és la zona humida més gran de Catalunya i una de les més importants d'Europa occidental darrere del parc regional de la Camarga a França i del parc nacional de Doñana en el sud d'Espanya.\nAUS I VEGETACIO\nL'aiguamoll del Delta de l'Ebre és d'importància internacional per a vuit espècies de plantes i 69 de fauna vertebrada, sent la majoria aus. Aquí hi nidifiquen unes 95 espècies, tot i que hi hivernen, reposen i s'alimenten durant les migracions moltes altres espècies. El Delta de l'Ebre alberga unes 325 espècies d'aus de les 600 existents a Europa.\nEn el Delta de l'Ebre el clima és típic del Mediterrani, amb temperatures moderades (temperatura mitjana de 17ºC) i elevada humitat, amb precipitacions escasses i de règim tempestuós. L'estiu és sec, mentre que la primavera i la tardor són les estacions en les quals hi ha unes majors precipitacions. El fenomen més característic d'aquest territori és el vent, que sol ser persistent i moltes vegades intens.\nEl perfil sud del Delta de l'Ebre està dominat per la presència de dues llacunes relativament grans: la Tancada i l'Encanyissada. La Tancada, tal com diu el seu nom, no té comunicació directa natural amb el mar, però sí que entra en contacte amb la badia gràcies a unes séquies i canals construïts per l'home. Presenta abundant vegetació helofítica i en la part sud entra en contacte amb l'explotació de les salines de Sant Antonio; per això en aquesta part trobem mostres de vegetació halòfila, igual que en el costat aquest, on s'observen bons exemplars de junqueras halòfila.\nL'Encanyissada és la llacuna més pròxima a la localitat de Sant Carles de la Ràpita i és la més gran de totes les del Delta de l'Ebre. També està dividida en dos cubetes i es comunica amb la badia dels Alfacs de manera natural per un canal situat en la part occidental de la llacuna. Posseeix un cinturó de vegetació helofítica considerable i zones més petites de salines.\nEn totes les llacunes és important la presència d'hidròfits que no solament ofereixen protecció als peixos contra la calor i els depredadors, sinó que constitueixen un recurs alimentari de primera magnitud per a les aus aquàtiques. La conservació dels hidròfits s'ha convertit en un tema essencial, ja que l'acció dels diversos productes fitosanitaris que s'empren en els cultius de la zona ha fet minvar considerablement en algunes llacunes el contingut de vegetació submergida.


Endesa s'ajuda de drons per instal·lar elements salvaocells al Parc Natural de ses Salines - Fora Vila\nLa companyia elèctrica Endesa ha adequat la línia LMT Espardell, dins del Parc Natural de ses Salines d’Eivissa per tal de minimitzar el risc de col·lisió per a les aus que habiten o transiten en el Parc Natural de ses Salines d’Eivissa. Alguns d’aquests elements s’ha instal·lat mitjançant un dron.\nAquest mes de juny, la companyia ha duit a terme, sense interrompre el subministrament elèctric, la instal·lació de 159 elements de salvaocells de balanceig que han permès fer l’adequació de la xarxa de distribució dins del Parc Natural de ses Salines, en el municipi de Sant Josep de sa Talaia.\nConcretament s’han instal·lat 126 elements anticol·lisió prop de Sant Francesc de s’Estany i 33 més a la línia que hi ha devora la Platja des Cavallet.\nAquestes actuacions s’han duit a terme per minimitzar el risc de col·lisió per a les aus que habiten o transiten en el parc natural de ses Salines, amb la incorporació d’elements de protecció i seguretat en les línies de mitjana tensió (15kV).\nActualment, en el mercat hi ha diferents dissenys d’elements d’anticol·lisió, els més utilitzats, fins ara, són les espirals i les tires de neoprè. No obstant això, alguns dels darrers estudis que han testat l’eficàcia de diferents models apunten al fet que els salvaocells de balanceig, com els que s’han instal·lat al Parc Natural de ses Salines, tenen una major efectivitat. Per aquest motiu, per a minimitzar el risc de col·lisió per a les aus que habiten o transiten a la zona s’han instal·lat en el Parc Natural.\nEndesa Parc Natural de ses Salines\nEndesa premia l’IES Pasqual Calbó de Maó per un projecte sobre la regeneració del sòl


Villa Il Frantoio Praiano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVilla Il FrantoioVia F. Russo 36, Praiano, Praiano, Itàlia, 84010 - Veure al mapaExcel·lent9,0Basada en138comentarisVilla Il FrantoioVeure més fotos"Area. Location. Staff being helpful. View"AnonymousIsraelPiscinaVeure més fotosVeure totes les 50 fotosExcel·lent ubicació 9,0Veure al mapa9,0UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionatbalcó/terrassamini bar\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualVilla Il FrantoioLocanda Costa DivaHotel Torre SaracenaValoració dels clientsExcel·lent 9,0 (138 comentaris)Excepcional 9,6 (1 comentari)Excepcional 9,7 (1 comentari)BarriPraianoPraianoPraianoWi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòsSeleccionar datesMés informacióMés informació\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Praiano, Villa Il Frantoio és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Praiano. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, visites turístiques, servei de bugaderia, conserge. L'ambient de Villa Il Frantoio es reflexa en cada habitació. banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, pesca, solàrium, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Villa Il Frantoio la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Praiano.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatCaixa forta a l'habitaciómosquiteraparell de televisiócalefaccióplat de dutxaarticles de tocadorempolles d'aigua de cortesiaTV satèl•lit/cableassecador de cabellescriptori balcó/terrassamini bar Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Villa Il Frantoio de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Aposta de Primera\n22 abril 2021 22:33\nEl consell d'administració construirà un equip per aconseguir l'ascens a la màxima categoria la temporada pròxima\nPep Verger | 12 abril 2005\nEl consell d'administració del Reial Mallorca té clar que és imprescindible ascendir a Primera Divisió la temporada pròxima per moltes i diverses raons. En aquest sentit, el consell d'administració està disposat a fer els esforços que siguin necessaris per disposar d'un equip competitiu, que comenci la temporada amb l'etiqueta de clar favorit a l'ascens.\nEl consell és conscient que en acabar la temporada actual serà imprescindible vendre algun futbolista per equilibrar els comptes anuals. De la mateixa manera, el trànsit per la categoria de plata del futbol espanyol generarà també pèrdues considerables i el consell està disposat a assumir l'esforç necessari. En aquest sentit, el consell sap que perllongar l'estada de l'equip a Primera Divisió seria fatal per a l'entitat, tant des del punt de vista esportiu com econòmic. L'entitat, sempre dins uns límits raonables, farà un gran esforç econòmic per intentar ascendir la temporada vinent.


Suc de taronja polític o jurídic? Llibertat d'expressió | El Jurista\nSuc de taronja polític o jurídic? Llibertat d’expressió\nMarc Puig i Villaret\nAbans de començar a redactar el present article he tingut un moment de tos desenfrenada i llagrimetes als ulls a causa d’un glop de suc de taronja que m’ha anat a parar a «l’altre forat» −com popularment s’acostuma a dir−. Si mai us heu parat a pensat en una cosa tan senzilla, el cert és que l’organisme reacciona automàticament expulsant allò que va pel camí que no toca.\nAvui, en l’assumpte que us escric a continuació, voldria plantejar-vos una pregunta que espero em sapigueu respondre al final de la lectura: havent-hi dos camins: el polític i el jurídic, per quin d’ells creieu que hauria de passar el suc de taronja i, per tant, quina seria la direcció errònia?\nSituant-nos en antecedents, fa uns mesos va ser notícia l’episodi en el qual van resultar ser protagonistes dos joves, aficionats del Juventut de bàsquet, arrel del qual, encara a dia d’avui demanen a través d’un portal digital el suport popular per poder fer front a la multa que els ha estat imposada i a les despeses del procediment. Els fets es remunten en el partit de bàsquet entre el Joventut i el CAI Saragossa del passat dia 5 d’octubre de 2014. Com és costum en dret, tenim dues versions contraposades.\nSegons l’Àlex Molina i el Biel Noguera −els dos aficionats−, només van treure una estelada i van cridar “independència”, moment en el qual les forces de seguretat s’hi van acostar, els van ordenar que baixessin la bandera i els van requerir perquè s’identifiquessin. “Quan vaig anar a buscar el DNI em van agafar i em van fer caure al terra” −relata en un vídeo el més mal parat dels dos−. Ambdós coincideixen en denunciar actuacions abusives per part de les forces de seguretat, amb un ús excessiu de la força i amb expressions com “ara per gilipolles et caurà una multa de 3.000 €”. Per la seva banda, la versió policial predica que la parella molestava a la resta de seguidors als quals impedia la visió de la pista. Així mateix, un cop els van demanar la identificació, s’hi van negar i van començar a increpar-los.\nEl cert és que el Biel aquella nit va poder tornar a casa però el seu company va ser detingut, emmanillat i, amb una imputació per delicte de resistència i desobediència a l’autoritat sota el braç, va haver de passar la nit a comissaria.\nCom a conseqüència d’aquests fets, l’Àlex va ser condemnat −com a autor d’una falta de desobediència i ofensa− a afrontar una condemna pecuniària de 300 €. En concret, el Jutge recull en la sentència les expressions “fills de puta” i “espanyols de merda” que entén proven un “clar contingut menyspreador i menyscaptador del principi d’autoritat”. Així mateix, raona la desobediència en el fet que el condemnat, un cop havent estat requerit a “no tornar a exhibir la bandera” perquè així “s’evitarien confrontacions amb la resta de l’afició”, va fer cas omís menyscabant d’aquesta manera el principi d’autoritat.\nTambé convé ressaltar que el Jutjat qualifica de “demagògic argument” de la defensa el consistent en al·legar que els agents no van respectar el dret de llibertat d’expressió de l’acusat, considerant que en el condemnat concorria una intenció de provocar l’afició del Saragossa. I no en té prou amb això que en les darreries de la resolució acorda lliurar ofici contra els testimonis de la part defensora per un presumpte delicte de falç testimoni després de denega’ls-hi qualsevol valor probatori per ser “familiars o amics de l’acusat que integraven el grup d’aficionats de l’equip visitant”.\nPer si encara no era suficient, i ara sí que en darrer lloc, hem d’afegir a la condemna anterior la sanció que el dia 10 d’octubre va proposar el Consell Superior de l’Esport, a raó d’una multa de 3.000 euros i la prohibició d’accés als recintes esportius per un període de 6 mesos en ambdós aficionats per “alterar l’ordre en la grada insultant als aficionats i encarant-se amb ells” i, així mateix, una multa de 4.000 euros i prohibició d’accés als recintes esportius per un període de 12 mesos a l’Àlex (sanció que absorbeix l’anterior), per “haver insultat als aficionats i agredit a agents dels cossos i forces de seguretat de l’Estat”.\nEn relació amb aquestes sancions, convé puntualitzar que tot just aquest dimecres passat, dia 22 d’abril, s’ha fet palès un retrocés força delatador part de la pròpia Subdelegació del Govern Espanyol a Saragossa, al comunicar a un dels dos aficionats l’arxiu de la seva sanció. No obstant això, la sanció que recau sobre l’altre aficionat (el Biel) així com la condemna judicial per l’Àlex continuen dempeus.\nMalgrat aquesta parcial correcció, i fent una valoració succinta dels antecedents exposats, si d’una cosa en podem treure aigua clara és que el càstig rebut per aquests dos joves és del tot desproporcionat. Malgrat ens situem de part dels ‘locals’ o dels ‘visitants’, no hem d’oblidar que tot deriva d’una actuació d’exercici de la llibertat d’expressió, dret fonamental recollit a l’art. 20 de la Constitució Espanyola que empara el fet d’expressar lliurement opinions, idees, valoracions… En aquest sentit, els dos aficionats es trobaven totalment emparats per la llei per poder expressar lliurement les seves conviccions polítiques. Podríem debatre si és oportú unir política i esport, però si una cosa resulta irrefutable és que no es pot impedir arbitràriament l’exercici de la llibertat d’expressió en cap tipus d’àmbit, inclòs en els estadis esportius.\nL’actuació policial que descriuen els involucrats, i que ha obtingut el rebuig judicial amb un to força autoritari, denota una patent motivació política en els actes de les forces de seguretat, que els hauria portat a extralimitar-se amb actuacions desproporcionades i innecessàries. Així mateix, resulta d’especial rellevància la contundència del Jutjat d’Instrucció així com del Consell Superior de l’Esport davant d’unes actuacions que, inclús atenent-nos al relat policial, no responen a una conducta que pugui comportar una sanció de la magnitud que ha resultat ser.\nEn conclusió, ens trobem amb un suc de taronja que hauria de seguir el seu recorregut habitual fins arribar a l’estómac. Un camí lliure de traves: el jurídic, el de l’exercici pacífic de la llibertat d’expressió. Sovint correm el risc de desviar la regulació d’aquesta llibertat a terrenys polítics i no jurídics, fet que hauria de generar una reprovació automàtica per tal de recuperar el bon camí. L’ús de les forces de seguretat és imprescindible per mantenir l’ordre, però si aquest opta pel suc de taronja polític provoca una situació de tos desenfrenada i llagrimetes als ulls innecessàries.\nSi aconseguim encaminar el suc per la direcció correcte, havent superat el control policial, ens haurem de plantejar tots plegats la transcendència que té el fet que en el camí no existeixi cap oclusió judicial, la qual no només justificaria una desviació policial erràtica sinó que, a més, suposaria l’agonia fins al final en denegar d’aliments l’estómac.\nDoncs bé, quina és la vostra resposta?


Quan Zadie va trobar Sèneca (O el perquè de tants llibres de filòsofs estoics de l’antiguitat durant aquesta pandèmia)\nQuan Zadie va trobar Sèneca\nO el perquè de tants llibres de filòsofs estoics de l’antiguitat durant aquesta pandèmia\n02 de de febrer del 2021. 16:17\nÉs curiós que gairebé no puguis xerrar ni amb els teus amics en un bar, però que estrenyis llaços amb colles de fa gairebé dos mil anys que parlen i discuteixen en pòrtics.\nUn dia quedo per prendre un ‘chupito’ de cicuta amb gínger amb Sèneca, un altre passejo amb Epictet i al següent acosto broquetes a la foguera del campament de guerra amb Marc Aureli. Sempre he tingut ocurrències que sintonitzaven amb les seves, com quan, sent un nen profundament obsessionat amb el Gran Tema, vaig arribar a una conclusió vagament estoica i molt repel·lent: «Hi ha una única certesa, ens morirem, i un únic consol: no serem els únics».\nNo soc tampoc l’únic que, en temps de confinaments, renúncies i pèrdues i desitjos frustrats, troba consol en els filòsofs estoics. Abunden les reedicions de tots ells (especialment de les Meditacions de Marc Aureli) i, de fet, Taurus acaba de publicar Lliçons d’estoïcisme, de John Sellars, un manual per a no-tan-dummies. En males mans, els estoics semblen xerrameca barata decoach xerraire, autoajuda amb coartada intel·lectual, però fins i tot la paranormalment intel·ligent Zadie Smith reconeix al seu recent llibret d’assajos pandèmics que l’havia ajudat llegir-los durant el primer confinament.\nNo és estrany, si partim del fet que ells van explicar que gran part del nostre sofriment és per la nostra manera de pensar. Que no s’ha de témer o queixar-se, perquè tot el que succeeix o bé és suportable o bé ets incapaç de suportar-ho. Que res depèn tant de les coses que passen, sinó de com les encaixem. Que cal centrar-se en el que podem controlar: judicis, impulsos, desitjos. Que no dominem el nostre destí, però el destí actua a través de nosaltres: som actors d’una obra que no hem escrit, però que podem interpretar bé. Fins i tot ens farà menys por la mort, si assumim que no som tan importants: a la nostra esquena i per davant només hi ha eternitat sense nosaltres. Etcètera.\nA la novel·la Stoner, al protagonista li diuen: «El senyor Shakespeare li parla a través de 300 anys, senyor Stoner, ¿l’escolta?». Els estoics ens parlen a través de gairebé dos mil febrers de sol i ombra, mort i vida. ¿Ens calmem, obrim una cervesa i els escoltem?\nAmb Paloma del Río al cap\nTorna la xerrada d’ascensor\nEra el millor dels temps, era el pitjor dels temps\n‘Underground’ de mitja tarda


RedGlobe Notícies - Evo Morales denuncia la posada en marxa d'un cop d'Estat\nEvo Morales denuncia la posada en marxa d'un cop d'Estat\nEl president de Bolívia, Evo Morales, va denunciar que sectors de dreta han posat en marxa un cop d'Estat, que hauria començat amb les mobilitzacions de rebuig al seu eventual triomf en les recents eleccions generals.\n"He convocat [la conferència de premsa] per denunciar davant el poble bolivià i el món sencer que està en procés un cop d'Estat; ja sabíem anticipadament que es preparava la dreta amb suport internacional per a un cop d'Estat", va dir el governant des de la Casa Grande del Pueblo, seu presidencial.\n"Entenc la desesperació de la dreta boliviana que no vol reconèixer el triomf del vot indígena, com en el passat mai l'ha reconegut", ha afirmat, confiant que el còmput oficial de les eleccions, a punt de concloure, li donarà victòria i la reelecció en primera volta.\nA més, el mandatari va fer una crida al poble bolivià a romandre en emergència i mobilització pacífica davant les posicions de la dreta.\n"Vull dir al poble bolivià: primer, estat d'emergència i mobilització pacífica i constitucional per defensar la democràcia", va assenyalar en conferència de premsa, a la ciutat de la Pau.\nDe les paraules de Morales no queda clar si l'estat d'emergència que va anunciar fa referència al conjunt de mesures previstes per enfrontar una situació excepcional o a la mobilització popular per fer front a l'intent de cop d'Estat que va denunciar.\nLa denúncia de Morales es realitza després de dos dies de manifestacions, algunes violentes, de sectors de classe mitjana urbana convocats pel candidat i expresident Carlos Mesa (2003-2005), qui al·legava haver obtingut els vots suficients per arribar a una segona volta i va denunciar un presumpte frau a favor del governant.\n"Fins ara humilment aguantem, suportem amb paciència per evitar la violència, no hem entrat en confrontació", va assegurar Morales, assenyalant que tenia l'"obligació de defensar la democràcia (...) que ha costat sang i dol recuperar".\nEl governant no va identificar als responsables directes del cop denunciat, que segons ha dit hauria començat amb accions d'obstrucció al recompte de vots, les cremes de diversos edificis de l'Òrgan Electoral i seus polítiques oficialistes, atemptats contra candidats electes i atemoriment als membres dels tribunals electorals.\n"Dir als meus companys, germans i germanes, que cal organitzar-se, preparar-se; defensarem la democràcia", va dir i va advertir que la dreta serà responsable d'eventuals enfrontaments.\nSobre el còmput electoral, ha reiterat que esperava els resultats oficials finals que ha de publicar el Tribunal Suprem Electoral.\n"Estic gairebé seguríssim que amb els vots d'àrees rurals guanyarem en primera volta", ha insistit, quan falten per registrar poc més del 3% de les actes de sufragi.


Aventures i desventures dels 30: EL MEU PRIMER ENCÀRREC!\nPublicat per Mabel (aventuresidesventuresdels30) a 22:59\nSilvia LGD (Little Green Doll) 18 de maig de 2016, a les 9:02\nFelicitats!! M'encanta el resultat! Segur que la teva companya de feina queda contentíssima! i a més a més, quina bona presentació :) Una abraçada!\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 22 de maig de 2016, a les 21:13\nGràcies guapa! jo també estic contenta amb el resultat! els ulls no em van quedar tan perfectes com jo volia però a la propera segur que quedaran millor! una abraçada\nAlquimia Deco 18 de maig de 2016, a les 11:20\nM'encanta com t'han quedat!, si al final tu i la singer sereu les millors amigues ja veuras!, Segur que la teva compaña de feina ha quedat maravellada perque el resultat es fantástic. Estas feta tota una manetes!!. Un petonàs maca!\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 22 de maig de 2016, a les 21:14\nSi sí, sembla que al final serem intímes amb la Singer! encara que de tant en tant ens enfadem una mica. Una abraçada guapa\nUnknown 18 de maig de 2016, a les 14:19\nFelicitats! El resultat és genial! Segur que en vindran molts més!!!! Les etiquetes xulíssimes i l'embolcall genial!\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 22 de maig de 2016, a les 21:15\nGràcies! me n'alegro que t'hagi agradat i també la presentació això sempre és important i més si és per fer un regal. Una abraçada\nEva 18 de maig de 2016, a les 19:30\nUn primer encàrrec superat amb nota!! XD\nMoltes gràcies! Amb nota i tot que més puc demanar? una abraçada\nAnònim 19 de maig de 2016, a les 18:53\nTant la petita destinatària de les samarretes com jo hem quedat encantades amb el resultat!!!\nSé del cert que les has fet amb tot l'amor del món i es reflecteix en cada detall!! La presentació una passada!!!\nA mi també em va fer il•lusió que acceptessis aquest encàrrec i que, a més a més, fos el primer!! Segur que a partir d'ara te'n sortiran molts més!!\nlaura 20 de maig de 2016, a les 14:54\nEncàrrecs i tot!!! Nena, es nota que la teva Singer i tu esteu en fase LOVE total!!! Felicitats!! Espero que et facin moltes comandes més!!\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 22 de maig de 2016, a les 21:16\nJajjaa bé encàrrec. És el primer que fet mai o sigui que ja veus quin orgull. Una abraçada\nlaia.altimir 22 de maig de 2016, a les 14:18\nEstàs feta una artista!!!! Noia t'han quedat super xúles, perquè jo me'n se fer perquè si no te les encomanaria a tu segur!!! Petonarros....\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 22 de maig de 2016, a les 21:17\nGràcies guapa! jajaja jo si que t'hauria de fer encarrecs a tu amb la traça que hi tens! una abraçada