Reflexió: El Sacerdoci nou | Cap a la Nova Creació\nReflexió: El Sacerdoci nou\n21 Abril 2018 .\tDeixa un comentari\nPare Tomislav: estimats germans, estimades germanes, avui parlem del sacerdoci nou. Hem parlat del sacerdoci nou, us hem donat també missatges que en fan referència el 2011 i el 2012, quan Jesús ha explicat a través de Stefania què és el sacerdoci nou. Ara hi reflexionem tenint davant dels nostres ulls l’Església de Jesucrist de l’univers, i trobant-nos en els temps del triomf del Cor Immaculat de Maria. Tot dóna nous accents a aquest tema. Desitgem seguir amb vosaltres i veure el que va dir Jesús i posar-hi l’èmfasi just per aquest temps, de manera que cada un de vosaltres es pugui orientar millor.\nQuan parlem del sacerdoci nou és el sacerdoci únic donat als apòstols i viscut a l’Església al llarg dels mil·lennis. La novetat consisteix en que ens trobem en el temps nou, en el qual hem de donar respostes noves i el poble de Déu, tot el poble de Déu, ha de fer un salt de qualitat per anar cap a la trobada gloriosa.\nEl sacerdoci nou neix del poble nou, dels cristians que prenen seriosament, de manera incondicional, la pertinença a Jesucrist per tal que les seves promeses es realitzin en tots nosaltres. Escoltem.\n“En realitat cada fidel és un sacerdot que s’ofereix a si mateix al Pare, unint-se a la meva oferta. Obrant així, recapitula en mi tot allò que viu i tot el que està al seu voltant; és el recapitulador de tota la creació. El meu poble serà sacerdotal, perquè cada membre haurà de viure el seu sacerdoci fins al fons. El viurà d’una manera nova, obert al meu Esperit, com no s’ha vist mai fins ara, perquè faré noves totes les coses”.\nQuina és la novetat fonamental en el sacerdoci nou? Els sacerdots nous i tot el poble nou estan cridats a entrar en unió mística amb Crist. Només així es poden unir a Ell, gloriós, que es manifesta a la humanitat.\nLa característica del sacerdoci nou consisteix també en una qualitat nova. A l’Església s’ha dit justament que el sacerdot actua en la persona de Crist però això ja no pot continuar sent una fórmula. Cada sacerdot amb una qualitat nova, amb una unió mística al Crist, fa un salt de qualitat. No pot salvar-se simplement a través de fórmules i ritus. Ell, com a persona, ha d’adherir -se plenament al Crist i així mateix el poble. La novetat, l’altra novetat és que els sacerdots i tot el poble caminen cap a la creació nova i han de ser nous.\n“Qui prefereixi romandre passiu, els qui tinguin por d’acollir la novetat d’aquests temps i s’aferrin a allò que és vell i destinat a extingir-se, els que no sàpiguen deixar els seus propis interessos egoistes, seran deixats a part. El poble “vell” serà separat del poble nou. Cap sacerdot “vell” servirà el poble nou, i aquest, a la vegada, ja no acceptarà més els sacerdots “vells”. El vi nou, finalment, es posarà en bots nous”.\nCom ho fa el Senyor per separar el poble vell del poble nou? Nosaltres, cristians, hem de comprendre: tot el que és corrupte ha d’acabar. El poble nou és aquell poble que vol ser transformat i vivint el seu baptisme, morint a si mateix, deixant de banda tot allò que al llarg dels mil·lennis després del pecat original ha deixat rastre i impediments dins nostre, vol estar a punt per caminar com els hebreus d’Egipte a la terra promesa. El poble nou són les persones que volen ser noves i manifestar aquesta novetat a tot l’univers. Aquesta novetat és la que es demana en aquest temps i ningú que vulgui entrar a la creació nova en pot prescindir.\n“El sacerdot nou naixerà del poble i serà reconegut pel poble. Serà un sacerdot ungit per mi al moment de la concepció. El Pare m’ha ordenat ungir els sacerdots perquè jo sóc el Sacerdot Suprem. Des del moment de la unció, ve l’Esperit Sant que comença a actuar en la persona que ha estat ungida: la guia, l’instrueix i, al mateix temps, guia i instrueix el poble enmig del qual el sacerdot actuarà. Així, la unció sacerdotal es manifestarà amb tota la seva potència en aquell que ha estat elegit, si aquest ha acollit el do del sacerdoci, i si s’ha decidit a donar-me la seva vida pel poble. El poble, per la seva banda, acompanyarà el futur sacerdot en el seu creixement amb la pregària i l’oferta. En el moment adequat, l’Esperit Sant donarà a conèixer la seva obra en aquesta persona; el poble reconeixerà el seu sacerdoci, el confirmarà i admetrà el nou sacerdot al seu servei. Així, el sacerdot i el poble comprendran a l’uníson la voluntat de Déu. El nou sacerdoci serà, doncs, el fruit de l’acció de Déu, i de la resposta del sacerdot i del poble. Tot estarà guiat per l’Esperit Sant”.\nEn aquestes paraules de Jesús hi ha alguns elements nous. Primer de tot, ningú ens ha parlat del què passa en el moment de la concepció. Nosaltres coneixem només set sagraments, participar als sagraments, però el moment de la concepció, tal com hem explicat al llibre Oltre la Grande Barriera, és el moment de la llum en el qual cada un de nosaltres tria si servir Déu en el seu projecte, en el seu pensament i viure aquella originalitat, o adherir a Llucifer.\nDéu ha previst pel poble diversos instruments, entre ells els sacerdots per aquest temps i Jesús ens ha ungit a tots nosaltres en el moment de la concepció, no només els sacerdots sinó a tots els que hem decidit de viure segons el seu pensament, viure la nostra originalitat i la nostra missió. Aquesta és la gran novetat. Sense acollir aquesta novetat no podem anar endavant, no podem superar certes coses que ens vénen donades a nivell racional però que no han imprès en nosaltres aquella dinàmica de la unció en el moment de la concepció, i a més a més no ens fan capaços de caminar cap a la novetat que es manifestarà al moment de la manifestació gloriosa del Senyor. Així, veieu que tot el poble, tots els individus i els sacerdots han estat ungits en la seva originalitat. Aleshores tot el poble harmoniós neix en aquest recorregut, neixen els sacerdots nous i neix el poble nou i es reconeixen en l’Esperit Sant.\n“El sacerdot nou ja no necessitarà investidura jeràrquica perquè el reconeixement vindrà des de baix, del poble mateix. A més, el bisbe que imposa les mans a un candidat, en el moment de l’ordenació, hauria de fer-ho en nom de l’Església, és a dir, del poble. Malauradament, normalment ho fa en nom d’una estructura anomenada Església. El sacerdot nou serà l’expressió d’un poble viu, no d’una estructura”.\nAquest punt també és important de comprendre’l. Qui celebra la Santa Missa, qui celebra els sagraments? El poble! El sacerdot presideix. Tot el poble ha de renéixer de l’Esperit Sant juntament amb el sacerdot. El sacerdot celebrant presideix però tot el poble celebra i anuncia la mort del Senyor i la seva victòria, la seva resurrecció. Aquesta és la dinàmica de la fe que ha d’abraçar tant el sacerdot com el poble. Aquí emergeix el sacerdot, un del poble, i són enderrocades les barreres entre clergues i laics, estem tots en Crist. Aquesta és la condició necessària perquè tots anem cap a la plenitud, quan es manifestarà l’únic Sacerdot Jesucrist.\n“Així el poble nou caminarà cap a la nova creació. Al final dels temps, el meu sacerdoci romandrà l’únic en tot l’univers. Jo seré l’únic pastor d’un sol i immens poble que es reunirà des de qualsevol part de l’univers. Per ara, encara és necessària la presència de sacerdots entre vosaltres. Us ho repeteixo: vénen temps nous, preparats per a un poble nou que respirarà lliure, i del qual emergiran sacerdots nous i forts en l’Esperit Sant”.\nEl poble que s’ofereix pel sacerdot nou aboca sobre ell l’Esperit Sant com, per altra banda, el sacerdot nou aboca l’Esperit Sant sobre el poble nou. Al final quedarà l’únic Sacerdot Jesucrist i tot el poble, el poble sencer entrarà en la seva originalitat i la seva missió primordial: cada un de nosaltres esdevé col·laborador del Creador per mitjà de Jesucrist en l’Esperit Sant a governar l’univers, tot el creat. Aquí es desprèn per mitjà de Jesucrist una perfecció del Cos Místic de Crist que s’uneix a Ell.\nSi contemplem aquestes coses podem copsar la grandesa del pensament de Déu i del seu projecte. Desapareixen totes les formalitats, emergeix la vida en tot allò que vivim, que fem. La potència del sacerdoci nou ve augmentada perquè a l’Església nova estarà unida plenament al sacerdoci dels set grans Arcàngels i dels àngels, estarà unida amb els germans, sacerdots dels germans fidels de l’univers, i el sacerdot de la Terra que celebra la mort i la resurrecció de Crist unit a ells portarà aquesta potència per vèncer l’Anticrist i el seu Fals Profeta. Així manifestarà la potència del poble i tot el poble, en comunió, donarà l’esperança a tota la humanitat, obrirà el camí nou. Mentre no arriba aquesta comunió per la qual esdevindrem Cos Místic de Crist, viscut en mig nostre, sense esperar solucions màgiques, no podem donar la resposta ferma a aquesta humanitat. Només amb una comunió plena en Jesucrist en l’Esperit Sant podrem manifestar la glòria de Déu.\nNo us sorprenguin aquestes coses quan es tracta de l’ordenació sacerdotal. Us hem explicat que el Nucli Central completa el que faltava al Col·legi Apostòlic i prossegueix el camí de la successió apostòlica en el poble nou. El poble nou ha de ser conscient d’això. De la comunió del poble nou amb el sacerdoci nou, s’entra a la plenitud.\nAquí, després d’aquesta reflexió, se’ns demana a tots una resposta concreta: de ser poble nou, de caminar cap a la creació nova, de tastar ja els fruits que Déu dóna i que donava als hebreus en el seu camí pel desert, donava signes, va donar el profeta Moisès, ha donat els profetes al llarg de la història, i el poble ho tindrà tot, però està cridat a caminar cap a la creació nova a través de la revelació, la manifestació del Senyor gloriós.\nUs beneeixo en aquesta ocasió quan tota l’Església celebra el Bon Pastor i prega pels seus sacerdots. Beneeixo tot el poble al qual encara parlaré de la seva missió. Beneeixo tots els sacerdots nous que reconeixen dintre seu que són cridats a participar a aquesta novetat i servir aquesta novetat. Beneeixo a tots els que es deixen desvetllar per entrar a la novetat, en el nom del Pare, del Fill i de l’Esperit Sant.\n Missatge de Jesús del 8 de setembre 2011, El futur del meu poble, publicat als llibres Verso la nuova creazione, vol. II – anno 2011, pàg. 125, i a 2012 – la scelta definitiva dell’umanità, pàg. 60, i a www.versolanuovacreazione.it\n Missatge de Jesús del 5 d’abril de 2012 Sacerdots nous per un poble nou, publicat al llibre 2012 – la scelta definitiva dell’umanità, pàg. 86 i a www.versolanuovacreazione.it\n Cfr. Capítol 13 Il Microcosmo – Il concepimento dell’uomo, pàg 239, Edizioni Luci dell’Esodo\n 4art Diumenge de Pasqua – Any B, evangeli del Bon Pastor, Jn 10, 11-18\nEntrada anteriorReflexió: L’home salvat i l’home íntegreSegüent entradaMissatge de la Mare de la humanitat del 13 de maig de 2018 a Stefania Caterina


Tequila Herradura Silver. Comprar tequila de Mèxic.\nInici > Destil·lats>Tequila i Mescal>Herradura>Tequila Herradura Silver\nCaracterístiques de Tequila Herradura Silver\nAquest tequila és el resultat del treball dur i artesanal que es realitza any rere any, i de cert component de sort, al que fins a li podríem cridar màgia.\nEl tequila Herradura que s'embotella en l'actualitat és el resultat de més de 135 anys d'experiència en la seva elaboració, i seguim els mateixos passos del procés d'elaboració del tequila que en els inicis. Per descomptat, Tequila Herradura es produeix de principi a fi en instal·lacions modernes, però es manté el llegat d'excel·lència de l'elaboració artesanal.\nTequila Herradura Silver és net i suau que ha realitzat un envelliment durant 45 dies per agregar un toc de color i de roure al seu caràcter fort i cítric, que agrega més sabor a atzavara i un plaure sense paral·lel a una margarida.\nNota de tast Tequila Herradura Silver\nTast a la vista Palla clar. Tast al nas Atzavara verda i bullit amb notes d’herbes i lleugerament de fusta. Tast a la boca Notes d'atzavara i fusta amb un sabor lleugerament cítric. Acabat suau, net i càlid.\nAltres destil·lats de Herradura


Davant l’augment del preu del lloguer “i els processos especulatius que es generen al voltant d’un dret bàsic com és l’habitatge”, les Xarxes locals d’Economia Solidària (XES) de Terrassa, Sabadell i Sant Cugat i l’Ateneu Cooperatiu del Vallès Occidental s’han ajuntat per crear el Laboratori Territorial per a l’Habitatge, que té com a objectiu generar un banc de recursos de proximitat i digital per fomentar models d’accés a l’habitatge no lligats al mercat.\nLa iniciativa ha estat ideada per Arqbag, una cooperativa santcugatenca d’arquitectes; la cooperativa MES, una cooperativa egarenca dedicada a la comunicació i el disseny, i el Teler Cooperatiu de Sabadell i aspira a obtenir un reconeixement com a Projecte Singular en la convocatòria del Departament de Treball de la Generalitat.\nAixí ho va explicar Simona Cerri, membre d’Arqbag, en un acte celebrat a Cal Temerari, un espai autogestionat que aposta pel cooperativisme i també s’ha implicat en propostes d’impuls de nous models d’accés a l’habitatge a Sant Cugat. En una fase inicial, el Laboratori pretén conèixer iniciatives ja existents, tant de projectes que ja estan en marxa com els que es troben en fases inicials. Això els servirà per conèixer les necessitats que ja s’han trobat i les sinergies que s’hi han generat.\nL’anàlisi de la situació actual serà la base del banc de recursos en què les persones i col·lectius interessats en impulsar l’habitatge cooperatiu podran trobar professionals a qui adreçar-s’hi així com establir col·laboracions. Segons Cerri, un dels reptes d’aquest tipus de projecte és el finançament i, per això, compartir despeses entre cooperatives pot ser determinant per aconseguir un model sostenible econòmicament i que es pugui replicar arreu del territori. “Volem organitzar trobades periòdiques amb agents del Vallès per compartir necessitats i col·lectivitar-lesˮ, explica Cerri, “també volem contactar amb iniciatives i experiències d’arreu del paísˮ.\nAixí mateix, intentaran fer una trobada internacional que els serveixi per conèixer experiències d’altres països i mantenir reunions amb administracions i entitats que financiïn aquests projectes. “L’objectiu és que al Laboratori puguin entrar professionals de camps diferents; el legal, l’econòmic, el jurídic…; per generar un pol cooperatiu del Vallès vinculat a l’habitatgeˮ, clou Cerri. La intercooperació també permet donar respostes col·lectives a un problema que no se circumscriu a un únic municipi sinó que té trets en comú en ciutats grans i mitjans i, especialment, als àmbits metropolitans. Avui dia, tot i que l’habitatge està reconegut com un dret, l’accés és difícil i la majoria de la població gasta més de la meitat dels ingressos familiars per fer-hi front.\nTal com va explicar Santiago Leyva, doctorant de geografia humana per la Universitat de Londres, la problemàtica a nivell estatal és singular en comparació amb altres països ja que el percentatge de persones que tenen cases en propietat és superior i, alhora, la construcció és una de les principals activitats econòmiques. Això es deu a les polítiques en favor de la propietat que es porten realitzant des del franquisme i als processos especulatius que s’han produït des de l’entrada d’Espanya a la Unió Europea i, especialment, a la llei del sòl.


Bloc de Mariàngela Vilallonga: de setembre 2012\nMiralls per a tots els gustos\nEl 26 de gener de 1967, Rodoreda parlava d’una seva novel·la en una carta a l’editor Joan Sales: “L’altre dia, abans de venir a París, remenant més paperots, vaig trobar 60 pàgines d’una novel·la que escrivia conjuntament amb la Plaça (estava molt bé de salut). Al dematí escrivia la Plaça i, a la tarda, aquesta altra que se n’havia de dir La casa abandonada. Si actualment tingués la força d’acabar-la i sobretot, si pogués agafar l’estil, seria una novel·la espatarrant. Ja veurem. El que em destorba -i faig amb certa mala gana- és l’adob d’Aloma.”\nEn tornà a parlar en una carta del 6 de febrer del mateix any i en devia parlar en una carta del 3 d’abril, que no sembla que es conservi. A la resposta, Sales li diu: “La casa abandonada: d’acord amb l’Obiols que estaria molt millor Mirall trencat, però l’Obiols no podia saber, ni vós, que en aquests moments el CLUB ha llançat una novel·la d’en Ferran de Pol que es diu Miralls tèrbols. I Catalunya és massa petit perquè hi puguin aparèixer en un any o poc més de diferència (suposant que la vostra la publiquéssim d’aquí a un any) dues novel·les amb “miralls” en el títol.”\nJa coneixeu el meu gust per les llistes. He fet un cop d’ull i, a més dels dos ja mencionats, m’he trobat amb tots aquests miralls en els títols de novel·les o poemaris, de la literatura catalana: El mirall entelat, El mirall inhumà, El mirall de la metròpoli, El mirall de Circe, El mirall venecià, Mirall nu, Com en un mirall, Un mirall en el camí, Mirall negre, El mirall del futur, La porta en el mirall, Mirall, Mirall de la veu i el crit, Mirall antic, Miques de mirall, El mirall i l’ombra, El mirall embruixat, Història d’un mirall, L’esguard al mirall, L’home dins el mirall, El mirall meravellós, El mirall imaginari.\nL’Alícia de Lewis Carroll, segons Sir John Tenniel, a punt de passar a l’altre costat del mirall, il·lustra aquest post emmirallat.\nEtiquetes de comentaris: Armand Obiols, Ferran de Pol, Joan Sales, John Tenniel, Lewis Carroll, Mercè Rodoreda, miralls, nexus rerum\nDestí i sort\nDiu Coromines que el mot destí és un derivat romànic paral·lel en totes les llengües llatines. Té raó. En llatí, el verb destinare, d’on prové el mot romànic, no ha engendrat cap substantiu. El mot que es fa servir, en llatí, per anomenar allò que entenem per destí és sors, que s’ha convertit en sort. En francès, però, hi ha encara un altre mot sinònim als dos que acabo de mencionar: destinée. Vet aquí com Émile Littré explica aquests tres mots al seu diccionari de la llengua francesa. Tradueixo: “El destin és allò que destina, és a dir l’encadenament necessari de les coses. La destinée és allò que és destinat, és a dir allò que resulta de l’encadenament necessari. El destin condueix Alexandre a Babilònia on una febre havia d’acabar la seva destinée de victoriós i conqueridor. Però aquests dos mots són tan veïns que, per poc que se n’abusi conformament a aquest abús que és permès en totes les llengües, recauen l’un en l’altre. Sort respon a destin o a destinée, amb aquesta unió que en comptes de considerar la necessitat que encadena les coses, considera allò que elles tenen de fortuït.”\nPensava en el significat dels mots i dels fets, i en el destí de les persones i en el destí que un milió i mig de persones vam demanar per a Catalunya dimarts passat, aquesta tarda, mentre escrivia en el meu diari.\nQuan he girat la pàgina, m’he trobat el quadre que il·lustra el post d’avui, Girl Reading, pintat l’any 1909 pel nord-americà Edmund Tarbell (1862-1938), i conservat al Museum of Fine Arts de Boston.\nPublicat per Mariàngela Vilallonga a 18:19 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Edmund Tarbell, Émile Littré, etimologia, Joan Coromines, llatí, Museum of Fine Arts, pintura, reading woman\nElla no sabia què hi tenia al dedins, aquell matí de diumenge. Va començar a regirar en la seva biblioteca. Va treure un llibre rere l’altre. Els fullejava, en llegia el sumari, els tornava a tancar. Res no hi havia digne de la seva atenció, aquell matí de diumenge. Va sortir de la lleixa un llibre de Valérie de Gasparin. Els tenia tots d’ella, bellament enquadernats amb pell fosca. Era justament Les tristesses humaines. Va fer el mateix que amb els altres llibres que acabava de fullejar. I el sumari li va escopir a la cara aquest catàleg de tristeses humanes: les opressions, els menyspreus, l’aclaparament, les destruccions, l’infern dins de l’ànima, les belles tristeses, la mort, per què. En va tenir prou. Ja sabia què tenia a l’ànima, aquell matí de diumenge. Va agafar un disc a l’atzar. Era Liszt. I va escoltar la Consolació número 3.\nVaig capturar la posta de la fotografia el dia 7 de setembre passat.\nEtiquetes de comentaris: cels, Franz Liszt, literatura, Valérie de Gasparin\nPons a Illa del Riberal\nRengles de xiprers, rengs de pollancres, rengleres de presseguers. La natura és arrenglerada als voltants d’Illa del Riberal, el poble de Josep Sebastià Pons, al Rosselló. Ahir s’hi va celebrar una “Diada Ponsiana” per recordar el poeta, ara que fa cinquanta anys de la seva mort. Hi vaig explicar de quina manera Maria Àngels Anglada va trobar consol i veu en els versos de Josep Sebastià Pons per dir la seva pena per la mort del germà i en la mort de Josep Pla. I per mostrar-ho vaig llegir, entre d’altres, aquesta vívida estrofa de Pons:\nParpella d’or del vespre, la tardor\na enrogir la vall fina vindrà encara,\ni no en veurà la resplendor\nella que ha fet ma vida clara.\nAl migdia, a la plaça del Ram, vaig fotografiar la font que porta el nom del poeta i aquesta inscripció amb una altra estrofa ponsiana.\nQuin raig més prim per perfilar el seu cant\nvindràs a seure una mica a la vora\ni ja veuràs com te va penetrant\nd’una tendra bondat inspiradora.\nLa vall fina arrenglerada era ben verda encara, tot esperant la tardor, mentre el sol la besava de biaix, a la tornada.\nEtiquetes de comentaris: Illa del Riberal, Josep Pla, Josep Sebastià Pons, Maria Àngels Anglada, poesia\nEs van conèixer al Facebook. Ell era un amic d’una amiga d’un amic... allò del sisè grau, vaja, i ella va aparèixer a la columna de la dreta del mur, la de la gent que potser coneixes. I ell va pensar que li agradaria de conèixer-la. Li va demanar amistat. Ella va rebre la petició, va anar a tafanejar el mur d’ell i va acceptar. Durant dies ell li enviava tota mena d’invitacions a aplicacions, a esdeveniments. Ella no en feia gaire cas, per no dir cap cas. Un dia, però, ell li va enviar un missatge privat que ella va considerar prou suggeridor i el va respondre. Van iniciar tot un anar i venir de missatges. Es van donar el número dels mòbils i van continuar a través del WhatssApp, per la immediatesa. Només d’obrir els ulls al matí, havent dinat, abans d’apagar el llum a la nit, qualsevol hora i qualsevol lloc eren bons per dir-se amoretes. Al cap de dies de paraules escrites, ella va decidir que volia sentir la veu d’ell a cau d’orella. El “digui” que va sonar de dins de l’iPhone la va deixar aterrida. Va penjar i el va esborrar. No em va voler dir perquè va quedar aterrida, però se la veia aterrida, quan m’ho explicava. I trista. Però encara obre el WhatssApp cada dia i rellegeix les converses antigues.\nEl cel de la fotografia no és virtual, és del dia 3 de setembre.\nEtiquetes de comentaris: cels, Facebook, jocs, literatura, WhatssApp\n“La lluna setembrina, set llunes endevina”, diu un proverbi fet per a aquest mes que acaba de començar. Diu que també ho diuen de la lluna d’octubre i que vol dir que farà el mateix temps durant set llunes seguides, que deu ser aquest temps intermedi entre estiu i tardor. Quan encara pot ser bo de passejar Au clair de la lune i veure aquesta Blue moon que voldríem guardar dins d’un cove, per poder vorejar el Moon river, una vegada i una altra, i recordar que An jenem Tag im blauen Mond September / Still unter einem jungen Pflaumenbaum / Da hielt ich sie, die stille bleiche Liebe / In meinem Arm wie einen holden Traum i evocar La lluna la pruna de la infantesa. Pot ser bellíssima la tristesa que destil·la la Moonlight Sonata, mentre recordes una lluna octubrera de València i decideixes que vols tornar a demanar la lluna, encara que no sigui de mel, ni rosa, i passes de la mala lluna a la bona lluna, però blava, quan mires per la finestra i tornes a veure aquells “naixements de lluna més emperlats” i l’abraçada de la lluna al Hudson. Encara que només sigui amb la imaginació.\nLa lluna setembrina de la fotografia la vaig pescar en un matiner cel gironí, l’any 2010, amb un avió que Fly me to the Moon.\nEtiquetes de comentaris: Girona, Hudson, jocs, lluna, Moon River, nexus rerum, poesia, Riverside Drive\nL’any 1965 els preveres Joan Llauró Padrosa i Jaume Marquès i Casanovas van publicar un Diccionario español-latino, motivats pel “nuevo impulso que la Santa Sede acaba de dar al cultivo de la Lengua Latina en los Seminarios y entre los eclesiásticos”, segons que expliquen al pròleg.\nVaig conèixer mossèn Jaume Marquès l’any 1972, quan vaig començar a freqüentar l’Arxiu Capitular de Girona, on era arxiver. Feia la llicenciatura de Filologia Clàssica a la Universitat Autònoma de Barcelona i anava a la cerca i captura de documentació llatina per fer la meva tesina. Quan, en acabar la carrera, vaig començar a donar classes a l’aleshores Col·legi Universitari de Girona, mossèn Marquès em va donar una bona quantitat d’exemplars d’aquell diccionari que tenia a casa seva, a Casa Carles a la plaça del Vi de Girona, perquè els repartís entre els meus estudiants. Així ho vaig fer, curs rere curs, fins que es van acabar.\nHi he pensat ara que el papa Benet XVI vol fer créixer “la conoscenza della lingua di Cicerone, di Agostino e di Erasmo da Rotterdam, nell’ambito della Chiesa ma anche della società civile e della scuola e sta per pubblicare un motu proprio che istituisce la nuova Pontificia Academia Latinitatis”.\nEl mateix article que explica aquesta notícia parla del Lexicon recentis latinitatis del també prevere Cleto Pavanetto, publicat l’any 2003, amb 15.000 mots. Vet aquí com l’un i els altres tradueixen els quatre mots que segueixen, amb quasi quaranta anys de distància (que no són res, si parlem de llatí).\nGol: retis violatio (CP), follis in rete inmissio o també follis in portam introductio (Ll-M).\nParacaigudes: umbrella descensoria (CP), retardator o també casibus retardandis instrumentum (Ll-M).\nBàsquet: follis canistrique ludus (CP), pilae canistrique ludus (Ll-M).\nBitllet de banc: charta nummaria (aquí hi ha coincidència).\nVaig fotografiar la inscripció llatina que il·lustra el post d’avui en una església del Corso, a Roma, a començaments de març de l’any 2011.\nPublicat per Mariàngela Vilallonga a 8:00 11 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Arxiu Capitular Girona, Benet XVI, Cleto Pavanetto, Jaume Marquès, Joan Llauró, llatí, Roma, UAB, UdG


La Joventut Socialista demana l'aprovació dels pressupostos de Sánchez | Diari La República Checa\nLa Joventut Socialista demana l’aprovació dels pressupostos de Sánchez\nLa Joventut Socialista (JSC) de les comarques tarragonines “insta a tots els partits que estimin Tarragona” a què votin a favor dels Pressupostos Generals de l’Estat (PGE). Així ho va declarar el seu primer secretari, Nacho García, en una reunió dels joves al Vendrell. Des de la JSC s’assegura que són uns “pressupostos socials i de progrés que suposaran un salt qualitatiu pel Camp de Tarragona”.\nGarcía ha destacat els 30 milions d’euros en beques que beneficiarà a 12.000 estudiants del Camp de Tarragona, els 11 milions que aniran destinats a la incorporació de joves al mercat laboral i els 61 milions en formació professional i ocupació per a tota Catalunya.\nEn aquesta línia, el col·lectiu socialista ha reivindicat l’aprovació d’uns PGE on “6 de cada 10 euros van cap a polítiques socials”, uns pressupostos “de progrés que ajudaran a millorar la qualitat de vida dels ciutadans i ciutadanes de la província”.\npreviousTarragona celebra els seus 20 anys com a Patrimoni de la Humanitat\nnextEls directius de Messer i Carburos Metálicos interrogats per videoconferència


El Parlament aprovà la Llei general turística amb l'oposició de l'esquerra\nLa nova norma pretén aturar el creixement de l'oferta\nEl Parlament balear aprovà ahir la Llei general turística amb els vots del Partit Popular i l'abstenció d'Unió Mallorquina. PSIB-PSOE, PSM, Esquerra Unida i Els Verds varen votar en contra de la llei.\nMaria Salom, portaveu del Partit Popular, defensà que la llei presentava un model d'oferta que permet només el creixement en qualitat, al mateix temps que propicia l'eliminació de places obsoletes per poder crear-ne de noves amb el requisit que l'intercanvi es faci a la mateixa illa. A més, tots els nous establiments hauran de tenir una categoria de quatre o cinc estrelles.\nDurant la tramitació en comissió el PP, a més de les seves cinquanta esmenes, n'incorporà vuitanta-sis de l'oposició. El nombre d'esmenes acceptades suposà un 40% de les presentades. Arribaren vives al ple quaranta-cinc esmenes del grup mixt; vint-i-nou d'EU, trenta-quatre del PSM, i 23 del PSIB-PSOE.\nEn el ple d'ahir el PP n'acceptà una del PSOE, una d'EU i una del PSM.\nL'oposició, llevat d'Unió Mallorquina, va criticar el projecte perquè, al seu parer, no servirà per frenar el creixement de places turístiques, sinó que l'estimularà. El partit de Munar sosté que és una llei «més hotelera que turística» i considera que s'ha tramitat amb precipitació i sense cercar el consens. Per això es va abstenir.\nPer contra, el Partit Popular defensà les virtuts del projecte de González Ortea.\nMaria Salom, portaveu del Partit Popular, afirmà que amb la nova llei els treballadors tindrien contractes més estables i que estarien més ben remunerats, ja que estaran ocupats en empreses de més categoria. El Grup Popular considera que la llei és nova, que es tracta d'un bon producte i que en pocs anys se'n podran veure els seus resultats.


Turisme de Subirats | Ambient festiu i alegre a l’estació vitivinícola de Lavern – Subirats\nAmbient festiu i alegre a l’estació vitivinícola de Lavern – Subirats\n13 Mai Ambient festiu i alegre a l’estació vitivinícola de Lavern – Subirats\nPublicat a les 11:54h a "Subirats en flor"\tper\tÒscar Guerrero\nMés de 1.000 persones varen assistir el diumenge 11 de maig a l’última edició de Subirats en Flor. En un ambient festiu i alegre se celebrà la tradicional festa de la primavera. Un any més, l’estació vitivinícola de Lavern – Subirats es va omplir de flors. Més de 750 famílies de Subirats varen recollir les seves plantes. Els participants amb la butlleta d’inscripció varen recollir el seu lot: petúnia, clavell de moro i begònia per tal d’embellir i guarnir les façanes, balcons i jardins dels pobles, masies i nuclis de cases de Subirats.\nOrganitzat pel Patronat de Turisme de Subirats amb la col.laboració de l’Ajuntament de Subirats. Durant el matí de diumenge, els membres de la Junta Directiva del Patronat, formada pels representants al municipi dels cellers, allotjaments, restaurants, productors, artistes i artesans, així com els regidors de l’Ajuntament de Subirats van repartir els 750 lots de plantes per a la millora del paisatge del municipi.\nRecordeu que teniu fins el 25 de maig per a participar en el concurs per a trobar la façana millor guarnida i original del municipi. Cal que envieu les vostres fotografies al correu electrònic info@turismesubirats.cat o bé truqueu al telèfon 93 899 34 99 en el cas que no disposeu de connexió a internet.\nUs recordem els premis, els quals es faran entrega als guanyadors durant la inauguració del Mercat del Préssec d’Ordal d’enguany.\n1r lloc – Dinar per a dues persones al Restaurant Sol i Vi.\n2n lloc – Visita i tast per a dues persones al celler Albet i Noya.\n3r lloc – Dues visites guiades al Museu d’Esperanto de Subirats.\nMolta sort a tots! Subirats en Flor 2014! [+]\nFlors Primavera Concurs Paisatge Subirats


Educació obri el termini per a sol·licitar les ajudes complementàries de les beques Erasmus - Diari La Veu\nEscriba el número 865509\nEducació obri el termini per a sol·licitar les ajudes complementàries de les beques Erasmus\nLa dotació de la Generalitat cobreix nou mesos d'estada a l'estranger\n1 agost 2017 01:00h\nLes ajudes que concedeix el Govern als Erasmus valencians són d\_'entre 150 i 300 euros al mes.\nLa Conselleria d'Educació publica hui en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana la convocatòria de les ajudes per a completar les beques del programa Erasmus per al curs 2017-2018. El termini de presentació de les sol·licituds s'iniciarà demà, 2 d'agost, i finalitzarà el pròxim 29 de setembre. Seran formalitzades per les universitats que integren el Sistema Universitari Valencià, en la seua qualitat de gestores de les beques Erasmus. El passat mes de febrer els alumnes van sol·licitar als seus centres participar en el Programa i en aquesta convocatòria són les universitats les que sol·liciten l'ajuda complementària que concedeix Educació.\nA través d'una nota de premsa, Educació recorda que des del curs 2015-2016 s'ha augmentat al doble la dotació complementària que s'assigna a aquestes beques: de 300.000 a 600.000 euros per a cada curs. "Tant les Erasmus que dóna el Ministeri com les que dóna la Comissió Europea són lineals, i sovint serveixen per a poc, ja que la quantitat mai és prou per a ningú, però els uns ho poden assumir i els altres, encara que estiguen becats, no. Per tant, amb els recursos amb què comptem, nosaltres optimitzem al màxim i la decisió ha sigut garantir que qui econòmicament no es pot permetre de cap manera estudiar uns mesos en universitats de Londres o París, per exemple, ho puguen fer de manera efectiva. I sent així, els universitaris valencians que tinguen el complement Erasmus de la Generalitat seran els qui econòmicament més beneficiats i amb majors garanties tindran la beca Erasmus a tot l'Estat", ha explicat la directora general d'Universitat, Investigació i Ciència, Josefina Bueno.\nD'aquesta manera, si l'antic Govern valencià donava un mínim de 60 euros al mes per als Erasmus, el Govern del Botànic ha fet efectiu que aquest mínim siga de 150 i el màxim de 300 al mes. “Que quede clar, equiparem l'ajuda que dóna la Comissió Europea. És més, donem més diners que els que dóna el Ministeri per la beca Erasmus, que és un màxim de 200 euros al mes”, ha aclarit Josefina Bueno. Mentre que la Comissió Europea i el Ministeri atorguen ajudes Erasmus per a cobrir 5 mesos d'estada, les complementàries de l'Erasmus de la Generalitat cobreixen 9 mesos d'estada. Per això, els estudiants Erasmus valencians que tinguen aquest complement comptaran amb un màxim de 2.700 euros de la Generalitat, a més de 1.500 euros màxims si tenen concedida la beca de la comissió europea o 1.000 si tenen concedida la del Ministeri.\nL'import mensual que s'aporta és diferent segons el país d'estada corresponent. Així, l'ajuda de 300 euros és per a alumnes que es desplacen a Àustria, Dinamarca, Finlàndia, França, Irlanda, Itàlia, Liechtenstein, Noruega, el Regne Unit o Suècia. En el cas d'Alemanya, Bèlgica, Xipre, Croàcia, Eslovènia, Grècia, Islàndia, Luxemburg, els Països Baixos, Portugal, la República Txeca i Turquia, l'ajuda és de 250 euros. Finalment, si el país d'estada és l'Antiga República Iugoslava de Macedònia, Bulgària, Eslovàquia, Estònia, Hongria, Letònia, Lituània, Malta, Polònia o Romania, l'import és de 150 euros.\nAquest anunci s'ha fet coincidint amb el 30é aniversari del programa Erasmus. A partir del pròxim mes de setembre, la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, junt amb les universitats valencianes, farà públiques les activitats commemoratives d'aquest aniversari.\nValència ajudarà amb 650 euros de mitjana les falles que van contractar bandes de música el 2019\nLa Junta de Govern Local de l'Ajuntament de València aprovarà aquest divendres la concessió de 100.000 euros en ajudes a 153 comissions falleres\nCCOO elabora una proposta de regulació per a les beques "fraudulentes"\nEl document es remetrà a tots els grups polítics amb representació a les Corts i inclou requisits com ara l'existència d'un pla formatiu i d'un tutor qualificat i amb experiència\nEscriba el número 801564


d’octubre 22, 2007\nPhilippe Jaccottet (Moudon, Suïssa, 1925), poeta d'expressió francesa. Ha traduït de l'italià i de l'alemany, principalment autors romàntics que, per altra banda, determinen quasi tota la seva poètica.\nQui canta quan totes les veus callen? Qui canta\namb aquesta veu sorda i pura un cant tan bell?\nSerà fora de la ciutat, a Robinson, en un\njardí cobert de neu? O és ben a prop,\nalgú que no sospitava que l'escoltaven?\nNo siguem impacients de saber-ho\nperquè no d'altra manera el dia és precedit\nper l'invisible ocell. Però estiguem tan sols\nen silenci. Puja una veu, i com un vent de març\nals boscos envellits porta la seva força, ve\nsense llàgrimes, més aviat somrient davant la mort.\nQui cantava quan s'ha apagat el nostre llum?\nNo ho sap ningú. Però tan sols pot sentir el cor\nque no busca ni la possessió ni la victòria.\nEtiquetes de comentaris: Philippe Jaccottet\nEn el comiat\nDukszty, al vespre\nUn número despistat\nUn llaç i una aranya\nEl vi segellava el teu somni\nAmor després de l'amor


Posted in General on 22 Mai 2010| Leave a Comment »\nPosted in General on 15 Mai 2010| Leave a Comment »\nPosted in General on 8 Mai 2010| Leave a Comment »\nEls nens són tan innocents com sembla?\nPosted in General on 5 Mai 2010| Leave a Comment »\nLa innocència és una de les qualitats que més ens agraden dels nens. El nen no desconfia, no sospita, creu el que li diem, té una fe entregada en els seus pares.\nLa mirada dels nens petits és clara, directa, franca. No pressuposen res, no prejutgen.\nFixeu-vos com miren els nens. Als grans ens resulta incòmode creuar la mirada i sostenir-la amb un desconegut. Si algú ens mira més de cinc segons ja pensem “què vol aquest?” Els grans pressuposem, prejutgem, desconfiem… els nens no, per això un nen pot mirar-nos llargament als ulls i no ens fa sentir incòmodes.\nLa infantesa és també l’edat de la fantasia i de la imaginació. Quatre cadires posades en rengle són un tren, i si poses els braços en creu ets un avió. Els agrada jugar que són una fada, un superheroi , un pirata o un explorador de l’espai. També els agrada jugar que fan de mestre, que fan de mare o pare de les nines… És el joc simbòlic tant important pel desenvolupament de la seva personalitat.\nTanmateix a vegades és diu que els nens són cruels. A vegades els mestres ens podem trobar que els companys de classe poden riure’s d’un altre, de les seves debilitats, del seu aspecte… i ens podem quedar sorpresos de com poden ser tan poc sensibles.\nCom poden ser tan cruels? Com no es posen a la pell de l’altre? I cal fer una tasca de sensibilització, fer l’exercici de posar-se a la pell de l’altre.\nPodríem dir que el nen té els sentiments en estat pur, en estat primari, i de la mateixa manera que pot ser molt innocent, pot també ser molt insensible.\nMés o menys cada any a l’institut hem de tallar certs jocs que es poden de moda, sempre entre els més petits: els de primer d’ESO ( 12 anys) . Un bon dia comencen a jugar a no se sap ben bé què, que consisteix en anar passant la pilota i a qui li cau els altres li han de clavar clatellots. Ràpidament bé la intervenció del professor:\nA tal cosa! ( El joc es veu que té nom i tot, però cada any és diferent)\nPerò com pot ser un joc que consisteix en pegar a algú?\nNo , és de broma, i ja hi jugàvem a l’escola! El joc és així!\nDoncs aquest joc està prohibit! No es pot jugar a qualsevol joc!\nCal fer-los veure que el joc és “estúpid” i perillós i que per tant no l’han de fer. I ho entenen força. Potser alguns intentaran jugar-hi un altre dia. Però aviat quedarà oblidat. Com que el fenomen ha passat gairebé cada any, jo m’arribo a preguntar quin component de violència deu haver dina la persona, que de tant en tant surt a la superfície? Per què ells “riuen” i sembla que “s’aprofiten” de pegar a un company. Alguns peguen fluix, però la cosa pot pujar de to, i si algun ja ha rebut, pot ser que a la propera piqui més fort.\nTambé a vegades podem quedar sobtats veient com uns nens torturen un animaló: tallen la cua a la sasrgantana, cremen una formiga amb una lupa…\nNo són tots. N’hi ha de molt sensibles, que s’encaren amb els que peguen o els que fan mal a un animalò. Alguns pateixen fins i tot per una formiga que han trepitjat.\nEls nens són innocents, sí, però també cal ajudar-los a créixer. També els sentiments i la sensibilitat s’eduquen i s’aprenen. Si nosaltres som bruscos i insensibles ells potser també ho seran. Si nosaltres ens burlem d’ells o d’altre gent potser ells també ho faran.\nNo hem de partir de la base que tot els impulsos del nostre fill seran sempre nobles i altruistes. A vegades caldrà explicar-li allò que no està bé, i aprendre a posar-se al lloc dels altres.\nPosted in General, tagged deures on 22 Abril 2010| Leave a Comment »


DESPLAÇA'T. Festival d'arts de carrer: 2011\nSETENA EDICIÓ DESPLAÇA'T\nSetè any consecutiu del Festival d’arts de Carrer Desplaça't , durant aquesta edició es van oferir diverses activitats potenciant, com sempre, l’eix vertebrador, que consisteix en desenvolupament de la creació en l'àmbit de les arts de carrer, entenent aquestes com totes aquelles manifestacions culturals i/o artístiques que prenen l'espai públic obert de la ciutat com a territori d'acció.\nDurant aquesta edició, l'acte inaugural, va tenir una gran rellevància, es va gaudir de la primera producció artística i audiovisual produïda pròpiament pel Centre Cívic Casa Groga. On es va poder veure, des de dansa vertical conjuntament amb dansa clàssica, amb un acompanyament acústic i visual donant gran importància a la participació del veïns i veïnes del barri Sant Genís del Agudells.\nUn cop més el festival va tenir la oportunitat de poder comptar amb l'actuació d'artistes de diferents disciplines (hip-hop, , clown, circ, teatre, dansa, castellers, espectacles de foc...) que el consoliden com un dels festivals d’arts de carrer amb més rellevància del Districte d’ Horta –Guinardó.\nPerò com cada any la clau de l'èxit va ser la batalla de la música on vàrem gaudir de difrents estils musicals, Balkatalan Experince (música balcànica), Alma de pato (rumba), Barnouche (swing) i Three Colours Red ( acoustic soul red & body beats) que es van enfrontar musicalment en un escenari sorprenent.


El SOIB i l’IFOC presenten els nous projectes de Garantia Juvenil i del programa Visibles que suposaran la contractació de 36 persones\n15 desembre 2016| <9ªL> Conselleria de Treball, Comerç i Indústria\nEl SOIB i l’IFOC presenten els nous projectes de Garantia Juvenil i del programa Visibles que suposaran la contractació de 36 persones NNota Informativa\nEl batle de Calvià, Alfonso Rodríguez Badal, i el director del Servei d’Ocupació de les Illes Balears (SOIB), Pere Torrens, han presentat els projectes que formen part del Programa de Garantia Juvenil destinat a menors de 30 anys i del Programa Visibles per a la millora de l'ocupació dels treballadors de més edat, que promou el SOIB, amb el cofinançament del Fons Social Europeu i executa l’Institut de Formació i Ocupació de Calvià (IFOC). Els programes, que suposen una inversió total de 463.000 euros al municipi, han permès la contractació de 36 persones per realitzar obres o serveis d’interès general o social.\nA la presentació dels programes, el director del SOIB ha destacat la importància de desenvolupar aquests tipus de projectes amb l’objectiu de millorar les oportunitats de reinserció laboral dels col·lectius més castigats per la crisi, com són els joves i majors desocupats de llarga durada. Així mateix, Torrens ha posat en valor l’interès i els esforços de l’Ajuntament de Calvià i de l’IFOC des del primer dia per concretar i fer realitat aquests projectes al municipi i evidencia la rellevància de la col·laboració entre els ajuntaments i la Conselleria.\nL’IFOC va iniciar al novembre les activitats del projecte “Rutes de Calvià II” en el marc del Programa de Garantia d’Ocupació Juvenil que aprovaren el SOIB i la Conselleria de Treball, Comerç i Indústria, i que cofinança el Fons Social Europeu, mitjançant el Programa Operatiu d’Ocupació Juvenil per al període 2014-2020 de la Iniciativa d’Ocupació Juvenil.\nPer dur a terme aquest projecte, el SOIB Jove aporta un total de 227.130 euros, suma que ha permès la contractació de 14 persones, de les quals 10 són alumnes treballadors menors de 30 anys i la resta són professionals adscrits al projecte. Aquests tècnics, a més de la impartició i gestió de la formació, oferiran un itinerari d’inserció individual, tutorització continuada i formació transversal en matèries com igualtat d’oportunitat entre homes i dones, alfabetització informàtica, etc.\nAquesta iniciativa, impulsada per l’Àrea de Medi Ambient i l’IFOC, combina treball (mitjançant un contracte d’aprenentatge de 12 mesos) i formació, i permetrà als joves treballadors obtenir dos certificats de professionalitat: “Guia per itineraris de baixa i mitja muntanya” i “Dinamització d’activitats de temps lliure educatiu infantil i juvenil”.\nL’Ajuntament de Calvià, a través del Programa Visibles del SOIB, ha dut a terme la contractació de 21 treballadors a jornada completa durant 6 mesos i d’un orientador a mitja jornada per donar suport al projecte.\nEl SOIB ha participat en la iniciativa amb una inversió de 235.800 euros, cofinanciada pel Servei Públic d’Ocupació Estatal (SEPE) i el Fons Social Europeu (FSE).\nEl programa facilita que les entitats locals contractin treballadors de més de 35 anys d’edat (prioritzant els majors 45 anys) que portin aturats un mínim de 12 mesos dins dels darrers 18 mesos i que, preferentment, no cobrin cap prestació o subsidi.\nLes actuacions, recentment aprovades pel SOIB, s'organitzen en 3 projectes:\nCalvià 2000: Adaptació d'imatge en papereres i contenidors del municipi de Calvià. És un projecte basat en la conscienciació pública en matèria de gestió correcta de residus a la via pública.\nLlar de Calvià: Actuacions de manteniment i millora de l'edifici de la llar de majors de Calvià.\nAjuntament de Calvià: L’Ajuntament presenta, a través de l’IFOC, un projecte global denominat Calvià Integra, en el qual s'integren diverses àrees municipals:\nManteniment: Rehabilitació i ampliació de les zones enjardinades del Passeig de Calvià. Manteniment de centres d'educació infantil i primària i d’escoletes municipals, amb col·laboració de l’IMEB.\nCultura: Manteniment i millora dels espais escènics i dels centres culturals municipals.\nMedi natural i urbà: Manteniment i millora de la finca pública de Galatzó.\nInstitut Calvianer de l’Esport: Condicionament de les zones enjardinades de les instal·lacions esportives municipals.\nJoventut: Millora i manteniment de l'equipament juvenil “Es Generador”\nIFOC: Millora de centres de formació professional per a l'ocupació de Calvià.


Sigues mentor d'un estudiant internacional durant la seva estada a la UAB - Escola de Prevenció i Seguretat Integral- EPSI - UAB Barcelona\nEl 'Mentor' de la UAB contribueix a l'intercanvi cultural entre els estudiants internacionals i els locals, a la pràctica d'idiomes, i a la creació d'una nova xarxa de contactes entre els participants al programa.\nEl programa 'Mentor' facilita l'estada dels estudiants internacionals, i els ofereix suport d'estudiants locals per tal d'acompanyar-los en la seva integració al món acadèmic, social i cultural de la UAB.\nEls estudiants autòctons participen d'una experiència positiva d'intercanvi cultural i de creació de xarxes amb estudiants internacionals de diferents procedències.\nEls mentors realitzen diverses tasques abans i durant l'estada dels estudiants internacionals a la Universitat, com acompanyament i ajuda a l'hora de fer tràmits amb gestió acadèmica o altres entitats en els primers dies de l'arribada, participen en la preparació d'activitats d'interacció i dinamització per fer durant el semestre, entre altres.\nParticipar en aquest programa és molt beneficiós per a l'estudiant mentor ja que obté una experiència positiva intercultural, practica idiomes, coneix noves cultures, pot assistir a jornades i trobades de mobilitat a l'estranger, crea una nova xarxa de contactes, i la seva dedicació pot ser reconeguda com a crèdits ECTS (en aquest cas haurà de fer un pagament de 25€).\nLa inscripció al programa 'Mentor' finalitza el 14 de gener.\nPer a més informació i per inscriure's clica sobre aquest enllaç.\nEstudiants del Grau visiten la fragata 'Santa Maria' de l'Armada Espanyola\nUn grup d'estudiants del Grau va visitar la fragata Santa Maria de l'Armada Espanyola, el passat dissabte 13 d'octubre, per conèixer les tasques operatives d'aquest vaixell militar centrades en missions contra la pirateria i el tràfic de persones, i garantir la seguretat en el trànsit marítim en zones geoestratègiques conflictives. Llegir més


Sis consells per perdre la vergonya a la parella - erotic.cat\nA la societat actual tenim molta por a fer el ridícul. No volem que ens rebutgin, que pensin malament de nosaltres. Però és inevitable tenir fantasies sexuals. Petits i grans desitjos que volem fer realitat quan tenim parella però… com parlar-hi? Com superar la por a una reacció negativa? Aquí trobaràs sis consells per perdre la vergonya a la parella.\nPerò avans de començar. Què passa si la teva parella et rebutja? I si els teus gustos sexuals enrareixen la relació?\nPer descomptat no podem assegurar-te que aquests consells funcionin al 100%. Però sí podem dir-te que, quan una persona et vol i teniu una relació de confiança i afecte, descobrir més de la persona estimada sempre suposa una agradable sorpresa.\nSexting, missatges picants\nA la web de Sexualizados vam parlar d’aquesta pràctica sexual així com de les seves limitacions i la protecció personal. A més a més, és una molt bona forma de començar a perdre la vergonya.\nQuan estem a l’altra banda d’una pantalla, lluny de la persona que rebrà la notícia, tenim més valor. Aquest és un dels motius pels quals les xarxes socials tenen tant èxit. En un món d’introvertits, l’anonimat i la llunyania ens envalenteixen.\nAixí que enviar missatges picants a la teva parella pot ser una bona manera d’obrir la porta a l’experimentació. Per exemple, començar la conversació amb “avui he somiat amb tu”, “he llegit un article sobre noves postures”… “Vols provar?” “Què em faries si em tinguessis nu/a davant teu ara?”\nCada persona té el seu ritme però el romanticisme i l’erotisme en una relació van de la mà. Imaginació al poder!\nConverses al llit\nLes converses de llit (amb o sense sexe pel mig) són un dels pilars d’una relació. Estirar-se junts/es i parlar del dia a dia, les esperances i les fantasies és molt normal. Magrejar-se una mica, jugar amb el seu cos … És un bon moment per dir-li a la teva parella que estàs pensant en comprar unes pinces per als mugrons i provar alguna cosa nova … “T’agradaria comprar alguna cosa més?”.\nPerquè una relació no és només demanar sinó també interessar-se per l’altre. Si preguntes a la teva parella per les seves fantasies, s’obrirà a escoltar les teves.\nDemanar durant el sexe\nLa calor del moment fa que les persones donem menys voltes a les coses. L’adrenalina i l’oxitocina omplen l’ambient … És el moment perfecte per demanar-li a la teva parella que et llepi el clítoris com si fos un gos o et fiqui un dit a l’anus mentre et fa una fel·lació.\nVeure com la teva parella es fon amb allò que li fas i et demana més és un detonant de plaer. Parlar durant el sexe és una de les millors formes d’arribar a l’orgasme tot i que no arribem a dir frases senceres.\n“Aquí, aquí”, “més baix” o “més fort” són frases que ajuden la teva parella a no perdre’s a l’ampli mapa de zones erògenes del teu cos. Indica, demana indicacions i afegeix pinzellades noves en cada sessió de sexe.\nDesire, repta la teva pareja\nNo fa molt vam parlar d’aquesta aplicació per a parelles. Un joc que ajuda a reforçar la comunicació i fer realitat fantasies en forma de reptes. Novament, ens escudem rere d’una pantalla per demanar però… Si et falta coratge, és una bona solució.\nParla-li a la teva parella d’aquesta app i invita-la a provar-la junts/es. Podeu començar amb reptes de l’app i de la comunitat, i més endavant llançar-vos reptes personalitzats per deixar via lliure a les vostres fantasies. Sexe amb talons, un trio amb un dildo, un massatge eròtic empastifants amb oli … A més a més, donar una ullada a la comunitat pot ajudar-vos a trobar noves pràctiques d’afegir al vostre repertori.\n“Mira, amor meu, he trobat aquest joc a internet. Posarem aquesta caixa a la nostra habitació i anirem ficant coses que volem provar…”. Per què no? Un calaix d’idees per al sexe és una bona manera de no caure a la rutina. Una forme de dir-li a la teva parella que vols provar d’untar-lo/la en xocolata i llepar-lo/la de cap a peus.\nPotser amb aquest joc descobreixis coses que posen a cent a la teva parella i no ho sabies, petits detalls que poden fer-li veure les estrelles. I per descomptat donar-li a entendre que tu també vols veure-les.\n¡Sorpresa! Mira que m’he comprat\nUna nit de passió assegurada. La teva parella t’espera al llit i t’escapes al bany un momentet. Allà tens amagat un regal picant, una cosa que has comprat per l’ocasió i et crema per dintre de pensar és utilitzar-lo amb la teva parella.\nAmaga un anell vibrador a la teva roba interior, posa’t un pinzell a la boca i digues-li que li dibuixaràs un Picasso al pit. Això sí, has de tenir morro en fer-ho, treu tota la teva picardia i surt per la porta com un/a déu/deessa del sexe que va fer-lo/la tremolar.\nFinalment, recorda pujar poc a poc en la intensitat de les teves fantasies. Perquè pot xocar a la teva parella que demanis posar-te un arnès i fer sexe anal quan fins ara no heu fet més que el missioner i la cullereta.\n3 juliol, 2018 - Sexualizados


ERC Puigcerdà vol que "les forces d'ordre públic" persegueixin els autors d'unes pintades independentistes La República\nERC Puigcerdà vol que “les forces d’ordre públic” persegueixin els autors d’unes pintades independentistes\nEl seu president exclama: “Hi ha moltes maneres de manifestar-se però no així”\nPintades independentistes a Puigcerdà\nEsquerra Republicana de Puigcerdà ha fet públic un comunicat en referència a “les pintades aparegudes en motiu del segon aniversari de l’1-O” al municipi.\nEl grup municipal afirma que “no podem admetre les accions de protesta que s’han efectuat aquesta passada nit al municipi” i asseguren que aquesta protesta independentista “ens desacrediten davant la resta del país”.\nExpliquen que el mobiliari urbà “és de tots” i que, per tant, “el dret a la llibertat d’expressió no pot estar per sobre del respecte a l’altre”.\nAprofiten les pintades per a demanar més policia local i Mossos i “esperen” que “les forces d’ordre públic puguin esclarir els fets”.\nDavant les queixes a les xarxes, Nadal Cabiscol, president d’ERC a Puigcerdà, lluny de rectificar, ha tret pit: “S’està denunciant un acte d’incivisme a tota la vila amb pintades a carrers i mobiliari. Hi ha moltes maneres de manifestar-se, però no així”.\nEl periodista Carles Heredia ha publicat algunes de les pintades que pretén fer perseguir ERC de Puigcerdà.\nLa teva lectura del comunicat està totalment fora de lloc. En cap cas @ERC_Puigcerda demana que la policia detingui i reprimeixi a ningú. S’està denunciant un acte d’incivisme a tota la vila amb pintades a carrers i mobiliari. Hi ha moltes maneres de manifestar-se, però no així.\n— Nadal Cabiscol🎗 (@nadalcabiscol) October 2, 2019\nUna altre, després parlaran de #TsunamiDemocràtic: pic.twitter.com/Il95pF3Qcl\n— Carles Herèdia (@CarlesHeredia) October 2, 2019\nNota de premsa d’ERC respecte als fets ocorreguts:\n🔴Degut a l’allau de reaccions de les últimes hores, fem públic aquest comunicat envers la posició expressada per les mobilitzacions en commemoració del segon aniversari de l’1-O. pic.twitter.com/9GCSjJH84l\n— ERC Puigcerdà (@ERC_Puigcerda) October 2, 2019\nEl TSJC dona fins dimecres vinent a la Generalitat perquè designi un responsable del buidatge de l’abocador de Vacamorta


Hi ha diferència entre calces i roba interior?\nLes calces són un tipus de roba interior. Els boxers, calçotets, sujetadors, tanga, etc. són tot un altre tipus de roba interior. Calces especialment calçotets per a dones, sigui quin sigui l’estil, per exemple, tanga, biquini, boques, calçotets, etc.\nLa roba interior és un terme comú / genèric que s’utilitza per a qualsevol roba interior, ja sigui masculí, per exemple, calaixos, boxejadors, calçotets i per a mitjans femenins sostenidors o calces. Les calces són un tipus de roba interior femenina.\nLes calces Yup es van popularitzar com una manera per a les dones de mostrar la seva feminitat o atractiu sexual, a més de ser elaborades amb materials més delicats, per allò que tradicionalment es consideraven persones més delicades. Però, si importa o no qui tingui quina roba interior, sempre que s’adapti bé o estiguin còmodes, no hauria d’importar\nQuina diferència hi ha entre la mecànica estadística de no equilibri i la mecànica estadística d’equilibri?Quina diferència hi ha entre un vaixell i un vaixell?Quina diferència hi ha entre una funció lògica i una funció matemàtica? Els dos s’exclouen mútuament?Quina diferència hi ha entre empresa i feina?Quina diferència hi ha entre un endolls elèctric i els endolls Wi-Fi?Quina diferència hi ha entre una màquina i una eina?Quina diferència hi ha entre "Ho haurà fet" i "Ho farà"?


Parc natural o temàtic\n(Publicat al Diari de Sabadell, 13 d'octubre de 2015)\nRecentment del Govern ha aprovat la declaració de Parc Natural de les Capçaleres del Ter i del Freser (14.750 ha) a la comarca del Ripollès, amb una vocació clarament transfronterera en l’argot del nacionalisme dels Estats que governen la vella Europa. Des del bioregionalisme, segurament se’l batejaria com el Parc Natural del Pirineu Oriental Mediterrani. Parc que caldria afegir als territoris del que avui aixopluga el Parc Naturel Régional des Pyrénées Catalanes.\nAquest nou parc natural és una oportunitat per homenatjar la visió de l’arquitecte Nicolau Maria Rubió i Tudurí que conjuntament amb l’enginyer i germà Santiago varen redactar el Pla de distribució en zones del territori català (més conegut com el Regional Planning de 1932). En poques paraules, en Rubió i Tudurí deia que el Pla tenia per objecte “distribuir amistosament la superfície del país entre les distintes activitats que se la disputen, i permetre que la transformació necessària del paisatge natural en espai agrícola, industrial i urbà es faci de la manera més endreçada possible”. En la seva proposta de fa més de vuitanta anys, de definició dels parcs naturals necessaris, ja hi figuraven molts dels espais que s’han declarat. També aquest darrer, anomenat en el seu moment de l’Alt Ter. Tot i així, d’aquella proposta encara queda per reconèixer les Muntanyes de Prades.\nDe fet, la declaració d’un parc natural és un reconeixement legal i social d’uns valors ambientals únics que cal preservar per conservar la biodiversitat i patrimoni natural d’un territori. Alhora, permet evitar les activitats que puguin malmetre’l i també fer compatibles aquelles activitats pròpies del lloc com les agràries, del coneixement o de lleure. Precisament són les activitats que entren en “conflicte” amb l’objectiu principal d’un parc natural les que generen debat i discussió entre els agents implicats.\nDe conflictes n’hi ha de tota mena, però un de destacat en els parcs naturals és la freqüentació o hiperfreqüentació de molts dels seus indrets. Un recent estudi de l'Institut Cerdà xifrava el nombre d’usuaris/any dels parcs naturals vallesans el 2012 en molts milers de persones. En concret, Collserola 2.500.000, Montseny 1.057.090 i Sant Llorenç del Munt i l’Obac 148.235 visitants. En un altre estudi amb dades del mateix període, fixava una forquilla mensual de visitants al cim de la Mola entre 13.000 i 25.000 persones.\nA la freqüentació s’hi ha de sumar l’èpica de l’aventura en forma de curses “extrem” o de modalitats maratonianes contra rellotge que han vist en les joies dels espais naturals protegits del país els escenaris ideals per aquestes gestes proto-olímpiques. Tot plegat, molt allunyat del lleure cultural i saludable que requereixen aquests espais naturals singulars. El fet de celebrar i publicitar aquesta mena d’esdeveniments comporta indefugiblement que hom pensi que aquests espais serveixen per a aquesta mena d’activitats. A les tradicionals activitats motoritzades (motocicletes tot terreny, quads) s’hi ha d’afegir les bicicletes de muntanya en formats diversos, entre ells el descens d’elevat risc tant pels practicants com els altres usuaris. La senyalització dels vials adequats, la regulació de velocitats i els mitjans permesos no són suficients. Per aquest motiu, els òrgans gestors i administratius dels parcs han de ser actius per evitar l’actual desgavell. I també sensibilitzar als usuaris que els parcs naturals no són un parc d’atraccions on tot s’hi val.\nSabadell, 12 d’octubre de 2015\nArticles de paper L'eixida vallesana Medi natural\nDe Wolfsburg a Sabadell


Marroc: Al Sud de l'Atles en bicicleta, per Miquel Femenia | Ateneu L'Harmonia\nMarroc: Al Sud de l’Atles en bicicleta, per Miquel Femenia\n24.11.16 a les 20.00\nPassat Marràqueix, l’Alt Atles, és la frontera natural amb el gran Sud. Des del Tizi N’Tichka, el coll de la carretera a més de 2200 m, ja s’esbrina que alguna cosa canvia. Minven les obagues de vegetació esponerosa, tant o més que les congestes de neu al ple de l’hivern. I a poc que baixem, la datilera, marcant la presència de l’aigua que en determina el conreu i la situació dels habitatges, dels llogarets i dels pobles, els qsur quan són fortificats. I tot al voltant és presència mineral, algun cop esquitxada de matollar. Tant se val que mirem cap al vessant del Toubkal o del M’Goun, els 4000 nevats que limiten l’horitzó, serralades immenses cobertes de neu sota el cel blau, terres vermelles, marronoses o groguenques, rocams de formes voluptuoses que es disgreguen en còdols o en sorra fina als límits del desert. Textures i colors en la composició.\nDes del coll, deixar-se caure en bicicleta per la carretera secundària és com passar un túnel del temps. A la Kashba de Telouet, domini dels grans senyors Glaoui, amb el seu palau de magnificència caduca, admirem quin era el seu poder i com es pot volatilitzar fins l’oblit, tant com s’enruna el que hi veiem. Més avall, el mític ksar d’Aït-Ben-Haddou desferma la imaginació en evocacions de pel·lícules rodades allà i imatges romàntiques i orientalistes: caravanes de camells, guerres entre senyors feudals, exploradors a la descoberta, etc.\nDies i colls enllà, la gran vall que neix als peus del Toubkal, pigallada de pobles amazig arrecerats als seus vessants, ens duu fins les planes i turons del safrà, passat Taliouine i més enllà de Kourkorda. I per colls secundaris i palmerars amagats a les lleres de rambles i barrancs amb graners i habitatges penjants, fins a Foum Zguid, una de les portes del desert.\nAra sí, dunes i grans plataformes de roca com immenses taules varades en la sorra. Tot a tocar d’Iriki, el llac intermitent que apareix amb la torrencialitat de les escasses pluges, una mar d’aigua en una mar de sorra. Encara que la presència d’algun nòmada ens pot indicar la dels pous d’aigua, cal carregar-ne de sobres per prudència i seguretat fins M’Hamid on el Draa ens apareix amb tota la verdor i vida que genera al seu voltant.\nVall amunt, a Zagora, el mític cartell ens recorda que Tombuctú era a 52 dies. Si bé un temps ha estat molt més a prop, amb la situació política actual podem dir que és molt més lluny.\nSigui com sigui, fins aquí la lletra. Si vols veure les imatges i escoltar els comentaris del viatge que evoquen, vine amb nosaltres, dijous 24 de novembre.\nOrganitza: Cordada, Agrupació Excursionista i Ecologista


El Celler: després d’un any de treball | Roger Garcia\n← Ser polític a Rubí\nUn llibre sense fi →\nEl Celler: després d’un any de treball\nQuan portava només unes setmanes com a regidor i ja estava de vacances, em van avisar que s’havia enfonsat la teulada del Celler Cooperatiu, un dels edificis més emblemàtics de Rubí. Es tracta d’un dels cellers (les catedrals del vi) del Cesar Martinell, un dels seus edificis modernistes.\nEl vaig visitar amb el Coordinador d’Obra Pública de l’Ajuntament (que també estava de vacances). La visió era depriment. Una part de la teulada, enfonsada, una altra part que podia caure en qualsevol moment, una paret (de les més importants) estava inclinada i l’empresa que havíem fet venir proposava que l’enderroquéssim… Carrers tallats per seguretat, la policia municipal vigilant, els veïns de la zona preocupats…\nQue vam fer? En primer lloc, havíem pogut contractar una empresa constructora (a l’agost!), calia enderrocar la part de la teulada que amenaçava en caure i reforçar l’edifici, tot garantint la seva estabilitat. Per sort tot es va poder solucionar amb el mínim temps possible i això s’ha d’agrair als tècnics municipals.\nLa solució immediata era refer la teulada, però per no repetir possibles errors, varem encarregar un estudi de les causes de l’enfonsament i quina seria la millor solució. Vam contractar immediatament un arquitecte especialista en la recuperació i restauració d’edificis històrics. No ho podíem encarregar a qualsevol professional. El Celler Cooperatiu és una part molt important del nostre patrimoni.\nUn cop vist l’informe, i desprès d’una reunió amb representants del Col·legi d’Arquitectes, vam encarregar un estudi sobre l’estat de l’estructura i la fonamentació del Celler a més d’altres estudis. Volíem assegurar-ho tot abans de fer cap actuació.\nHa passat el temps i ja disposem dels darrers resultats de tots els estudis.\nAra sabem gairebé tot sobre l’edifici i, sabem que no té fonamentació, (quina mala notícia!). A l’actuació prevista de canviar tota la teulada actual, hem d’afegir els treballs de fonamentació. A més ja tenim un projecte de restauració que enviarem al Ministerio de Fomento, ja que hem trobat una via de subvenció i, la volem aprofitar. Per tant, si tenim aquest ajut(i jo crec que sí), anirem més enllà del previst i podrem fer una restauració completa del Celler, seguint la línia del Martinell. i fent que pugui ser visitable.\nTotes les obres són lentes però confiem que a l’inici del 2009 es puguin iniciar les obres i en un termini no massa llarg podrem gaudir d’uns dels elements més emblemàtics dels nostre patrimoni.\nEstimar el nostre patrimoni, es estimar la nostra ciutat.\nAquesta entrada ha esta publicada en Ajuntament, local, patrimoni, Urbanisme. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Entrevistes CCCB | Llistes de reproducció | CCCB\nParlem amb algunes de les personalitats més destacades del panorama cultural internacional per fer-te arribar les seves idees i pensament en un format amè i divulgatiu. Cada mes publiquem una entrega de les «Entrevistes CCCB» sobre Internet i cultura digital, feminismes, canvi climàtic, ciència i humanitats, ciutats i espai públic, filosofia, llengua i literatura, els populismes o el postcapitalisme, entre molts altres temes.\nTraduïda a més de vint-i-cinc idiomes i reconeguda pel magnetisme dels seus relats fantàstics, Samanta Schweblin explica com va crear dues de les seves obres més destacades: Kentukis i Distancia de rescate. Parla d’escriure en ...\nEl minimalisme és tendència. Però aquest corrent estètic, que advoca per tenir i necessitar menys coses, ha estat fagocitat per la lògica capitalista, que l’utilitza per homogeneïtzar tendències estètiques d’arreu. El periodista ...\nTot i que té una carrera prolífica i un gran èxit en filmoteques i festivals, Boris Lehman és desconegut per al gran públic. El seu cinema experimental el conformen pel·lícules fetes a foc lent, amb poc recursos i treballant amb no ...\nL’artista sud-africà William Kentridge no es fia d’aquells que s’abracen cegament a les seves pròpies certeses, sense apreciar els dubtes i les paradoxes. L’ambigüitat i les contradiccions són al centre de la seva obra, que ha crescut ...\nSón directors d’escena i són antropòlegs, documentalistes, investigadors socials, comunicadors, politòlegs, enginyers en robòtica… Fa vint anys que Helgard Haug, Stefan Kaegi i Daniel Wetzel van fundar Rimini Protokoll a Berlín, i han creat un centenar d’espectacles que han fet que el teatre trenqués les barreres de les sales convencionals. Llegeix l'article sencer\nDes del principi dels temps, la humanitat ha explicat històries. Però, com ja va passar amb el cinema, l’acceptació d’aquest nou mitjà per part de la cultura popular comporta més temps del que alguns voldrien. Parlem amb Cassandra Khaw del potencial ...\nJason Y. Ng: «La violència només condueix a una espiral de violència»\nHong Kong s’ha convertit en l’ase dels cops d’un món marcat per les tensions entre les demandes de societats complexes i unes estructures de poder que no aconsegueixen fer-les encaixar. Parlem amb Jason Y. Ng d’allò que fa de Hong Kong un cas que cal seguir ...\nCarolin Emcke: «Ens cal un llenguatge de la utopia per acompanyar el descontentament»\nDe tant passar-la pel sedàs mediàtic, la paraula violència ha acumulat una infinitat de significats, en forma d’imatges i de sons, i ha acabat implosionant. Buida per dins, només serveix per fer soroll i així apuntala els relats simplificadors ...\nValeria Luiselli: «Quin dret tenim a parlar de temes que no són nostres?»\nDenunciar les coses de què som testimonis és una tasca que requereix un exercici d’autoconsciència constant: saber des d’on s’escriu, reconeixent les limitacions de la posició que un ocupa en la societat amb sentit comú, intel·ligència i sensibilitat.\nHenry Giroux: «Tota educació és una lluita per establir quin tipus de futur volem per al jovent»\nL’educació sempre representa un rol central –de forma visible o de forma velada– en qualsevol projecte ideològic. Per qui aposta per transformar el món en un lloc més just, solidari i democràtic, l’educació és clau; però ...\nMona Eltahawy, la feminista de referència al món araboislàmic, ens parla de les fonts de l’opressió de les dones —l’estat, els carrers i la llar— i del fet que la lluita feminista no s’ha de centrar en la cerca de la igualtat, sinó en la destrucció del patriarcat.\nPaul Mason: «La tecnologia de la informació minvarà la necessitat de feina»\nLes crisis econòmiques successives ens han dut a veure les contradiccions estructurals del sistema capitalista. Per primer cop en molt de temps, ressorgeixen escenaris que fins ara semblaven utòpics: la transició cap a una societat més enllà del capitalisme, ...\nLa filòsofa Rosi Braidotti parla de l’ètica posthumana, dels efectes devastadors del capitalisme neoliberal i de la seva proposta de resistència afirmativa. Braidotti va passar per la Biennal de Pensament Ciutat Oberta per exposar la seva nova perspectiva postantropocèntrica però no va poder evitar fer referència a la inquietud que sent per l’auge de l’extrema dreta i el nacionalisme a Europa. ...\nLes matemàtiques són un llenguatge clau per entendre els sistemes complexos (i opacs) que mouen el món, ja sigui l’economia, els algoritmes o la intel·ligència artificial. Marcus du Sautoy és professor de matemàtiques a la Universitat ...


Polifonía - WikiLingua.net\nEtimológicamente, polifonía, ve del grec, polufonia, que significa molta veu. En la música es reconeix com un conjunt de sons simultanis, en què cadascun expressa la seva idea musical, conservant la seva independència, formant així amb els altres un to armónico.\nDintre de la música occidental, el primer tractat que va abordar les normes per a compondre obres polifónicas va ser l'anònim del segle X [Música Enchiriadis].\nEl caràcter polifónico d'una obra tindrà com pilar no solament la part compositiva, és a dir, la idea d'independència melòdica que el compositor hagi ideat, sinó també la possibilitat de discriminació auditiva per part de l'oïdor. Distintes persones podran escoltar amb major o menor claredat les melodies independents dintre d'una obra polifónica.\nS'oposa a la monodia.\nPolifonía del segle XVI\nEl terme polifonía va ser emprat pel teòric rus Mijail Bajtín per a referir-se al que ell considerava la principal característica de la novel·la de Fiódor Dostoyevski. Aquesta característica consistia que cada personatge manifestava a l'interior de la novel·la la seva forma de veure el món, el que produïa que el lector coneixia tantes perspectives vitals com personatges principals hi havia en els textos. Aquest pensament individual no era relatat per un altre (personatge o narrador), sinó pel mateix personatge en una situació específica on li era inevitable manifestar la seva forma d'entendre el món. La polifonía consisteix en una característica dels textos literaris que presenten pluralitat de veus que es corresponen amb múltiples consciències independents i inconfundibles no reducibles entre si. Per tant, cada personatge és subjecte del seu discurs i no sol objecte del discurs.\nMilan Kundera, en els seus tractats sobre literatura, també destaca la presència de la polifonía en la novel·la, encara que més la relaciona amb autors modernistes com Hermann Broch i ell mateix. Planteja l'estreta relació entre la música i l'estructuració de la novel·la, per tant la polifonía seria l'existència de diverses situacions que s'intercalan sense que una d'aquestes sigui dominant.\nCategories: Terminologia musical | Teoria musical\tViews\nAquesta pàgina va ser modificada per última vegada en 02:07, 12 jun 2008 per Usuari(s) anònim(s) de Wikipedia. Basat en el treball d'Usuari(s) Drini, C'est moi, Vitamine, Matdrodes, Manwë, BOTpolicia, Ametller, JorgeGG, Idioma-bot, RobotQuistnix, Tomatejc, Petronas, Musicantor, CEM-bot, TXiKiBoT, Yrbot, Gaeddal, Boja, Rembiapo pohyiete (bot), Juanma Fernandez, Dianai i KRONOS de Wikipedia.\tContingut disponible sota els termes de la Llicència de documentació lliure de GNU (vegi's Drets d'autor).


Cloenda del 9è congrés 'Els infants protagonistes de la ciència'\n13 escoles de la ciutat han participat durant tota la setmana exposant els seus projectes de recerca científica\nAvui divendres ha finalitzat la novena edició del Congrés de la Ciència del Garraf, 'Els infants protagonistes de la ciència'. Durant tota la setmana, l'alumnat de 18 centres de la comarca del Garraf, 13 dels quals de Vilanova i la Geltrú, han exposat el resultat dels seus treballs de recerca en l'àmbit científic sobre temàtiques com els volcans, el sol, els dinosaures, la fauna i la flora del Pantà del Foix, o la construcció de les piràmides d'Egipte, entre d'altres.\nEn aquest darrer dia de congrés hi ha participat els alumnes de 4t de primària de l'escola Aragai; P-5, 4t i 5è de l'escola Llebetx i P-5 i 5è de l'escola Volerany. L'alcaldessa de la ciutat, Neus Lloveras ha participat aquest matí en l'obertura del congrés i ha destacat l'interès de celebrar aquest congrés escolar a Vilanova i la Geltrú, com a ciutat que aposta per la recerca i que sovint acull congressos científics d'abast internacional. L'alcaldessa ha felicitat els "petits grans científics" per les investigacions realitzades i els ha animat a "continuar essent curiosos i amb moltes ganes d'aprendre".\nEn finalitzar la darrera sessió del congrés, la primera tinenta d'alcaldia i regidora d'Educació de l'Ajuntament de VNG, Ariadna Llorens, ha posat de manifest "la bona feina realitzada per l'alumnat a l'hora de fer i presentar els seus treballs de recerca, ha posat en valor els recursos pedagògics i la creativitat dels mestres i ha agraït el lideratge i la feina del professorat que ha estat capaç de treure el millor dels infants que tenen a les aules".\nEl novè congrés 'Els infants protagonistes de la ciència' és una iniciativa dels Serveis Educatius del Garraf amb la col·laboració de l'Ajuntament de VNG i la resta d'ajuntaments de la comarca i amb el suport de diverses institucions com la UPC, la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, Cosmocaixa o Canal Blau.


Visita a Giro Ribot i dinar - Professionals - Barcelonaesmoltmes.cat\nVisita a Giro Ribot i dinar - Professionals\nVisita guiada a Giró Ribot amb dinar casolà a la brasa i degustació\nCeller Giró Ribo\nFinca el pont s/n - Sant Fe del Penedès\nGiró Ribot és un celler familiar amb projecció internacional, ubicat al cor de la denominació d'origen Penedès, a la població de Santa Fe del Penedès.\nDeixa't guiar en una visita exclusiva, per a tu i els teus amics o familiars, sense compartir la visita amb altres grups, per les instal•lacions del celler. Gaudeix d'un entorn privilegiat envoltat de vinyes. Després, fes una degustació amb snacks.\nA continuació, podràs gaudir d'un dinar casolà amb un assortiment de truites, carn a la brasa i pa amb tomàquet, postres i cafè. Naturalment, el dinar va acompanyat de vins i caves Giró Ribot.


El Govern espanyol farà servir de base l’Estatut per recórrer contra la llei del referèndum | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nEl Govern espanyol farà servir de base l’Estatut per recórrer contra la llei del referèndum\nMadrid 9 JUL 2017 - 22:09\tCEST\nPuigdemont i membres dels partits independentistes en un acte pel referèndum. Andreu Dalmau EFE\nDiversos articles del vigent Estatut d'Autonomia de Catalunya i els preceptes de les Nacions Unides i de la Comissió de Venècia contra les consultes il·legals d'autodeterminació seran la base del recurs que ja ultima l'Advocacia de l'Estat contra la llei del referèndum, presentada la setmana passada pels grups separatistes que governen la Generalitat. La llei, que pretén sustentar un referèndum d'independència l'1 d'octubre, encara no ha estat aprovada formalment. El Govern espanyol esperarà a aquest moment per recórrer contra el text davant el Tribunal Constitucional, amb el suport de Ciutadans i del PSOE.\nLa màxima del Govern central davant l'acceleració del procés separatista a Catalunya és actuar amb “prudència i proporcionalitat” davant de fets concrets, no sobre anuncis o provocacions. Això és el que li va transmetre el president espanyol, Mariano Rajoy, al líder del PSOE, Pedro Sánchez, en la seva cita de dijous passat i és en el que estan treballant des de fa temps diferents departaments de l'Estat. A l'Executiu traslladen als seus interlocutors del PSOE, el PSC i Ciutadans que la situació està “monitoritzada” al dia. Mariano Rajoy i Pedro Sánchez no van entrar en aquests detalls en la seva reunió de la setmana passada, però el Govern espanyol, segons fonts del gabinet de Rajoy, té fins i tot redactat el document que servirà de base per presentar un recurs d'inconstitucionalitat contra la llei del referèndum, presentada amb gran solemnitat en un teatre dimarts passat per Junts pel Sí i amb el suport de la CUP.\nLa primera conclusió dels serveis jurídics de l'Estat és, segons fonts del Govern central, que aquest esborrany de llei del referèndum, sense signatura ni autoria definida, “atempta contra els principis bàsics de tot Estat democràtic i de dret” perquè aquests es caracteritzen per la “submissió de tots els poders públics a l'ordenament jurídic” i aquest text “és radicalment contrari tant a la Constitució com a l'Estatut d'Autonomia, aprovat al seu Parlament en representació del poble de Catalunya”.\nL'article 3 de l'esborrany d'aquesta llei del referèndum sosté que l'objectiu és que prevalgui “jeràrquicament sobre qualsevol altra norma amb la qual pugui entrar en conflicte”. S'autoproclama així, “amb infracció del principi de jerarquia, en la norma suprema de l'ordenament jurídic a Catalunya, per sobre de la Constitució i l'Estatut”. Com a norma suprema pretén no ser recorreguda ni jutjada per cap altre òrgan judicial. D'altra banda, l'article 4 no determina ni un percentatge mínim de participació ni una majoria qualificada per convertir els seus resultats en vinculants.\nLa lliure determinació dels pobles\nL'esborrany de la llei del referèndum pretenia emparar-se en la seva exposició de motius en el dret a l'autodeterminació dels pobles com el primer dels drets humans, segons l'article 1 del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics i el de Drets Econòmics, Socials i Culturals. Aquest preàmbul no esmenta que aquest dret no està recollit en la Declaració Universal de Drets Humans i que les Nacions Unides interpreta aquest precepte “per als pobles subjectes al règim colonial o els sotmesos a subjugació estrangera” per la força. I assenyala, a més, que “la lliure determinació no podrà exercir-se de manera que infringeixi o menystingui la integritat territorial d'Estats sobirans i independents”.\nLa llei catalana tampoc respecta les exigències marcades pel codi de bones pràctiques sobre referèndums per la Comissió Europea per a la Democràcia o Comissió de Venècia.\nAquesta llei es vol tramitar per lectura única, limitant la capacitat de l'oposició de presentar esmenes, reduint al mínim la deliberació al Parlament i accelerant els tràmits per aprovar-la (article 135 del reglament). Amb els vots només de Junts pel Sí i la CUP i el rebuig dels altres quatre partits s'està tramitant aquesta reforma del reglament, un pas qüestionat pel Consell de Garanties Estatutàries, segons la Constitució i l'Estatut, un òrgan de la mateixa Generalitat.\nEls promotors defensen aprovar aquesta norma “suprema” amb majoria absoluta com moltes altres lleis i sense vots de majories reforçades ni garanties addicionals. Aquesta seria la primera vulneració de l'article 1 de l'Estatut, fins ara la norma institucional bàsica a Catalunya, i que per a la seva modificació exigeix, en l'article 222, una majoria de dos terços del Parlament i després un referèndum.\nL'anomenada llei del referèndum estableix el seu propi règim electoral, malgrat que l'article 56 de l'Estatut demana que aquests sistemes han de regular-se per una norma ratificada també per una majoria de dos terços dels 135 diputats.\nEn el projecte de la consulta figura, al títol VI, una administració electoral, que pretén ser l'equivalent a “l'administració independent” que als Estats democràtics vetlla per la transparència del procés. La Llei Orgànica del Règim Electoral General preveu en l'article 8 que la Junta Electoral Central la componguin vuit magistrats del Tribunal Suprem designats per insaculació (una mena de sorteig) i cinc vocals dels partits representats al Congrés. Aquestes salvaguardes no estan en la llei catalana del referèndum, que, a més, inclou en l'article 16 el Govern català en aquesta administració electoral.\nPer garantir l'objectivitat del procés, la llei catalana crea en l'article 19 la Sindicatura Electoral de Catalunya, que formarien cinc membres nominats per majoria absoluta al Parlament, que és el que sumen ara la coalició de Junts pel Sí (PDeCAT i ERC) i la CUP. L'oposició no hi seria. L'Estatut requereix majoria de tres cinquens per nomenar el Consell de Garanties Estatutàries (article 77), el Síndic de Greuges (79) i la Sindicatura de Comptes (81).\nAquesta sindicatura general seleccionarà pel mateix procediment i control polític els vocals de les sindicatures de tot el territori. L'article 29 fixa que les seves resolucions “esgoten la via d'impugnació en tots els àmbits”, sense fiscalització superior o de l'oposició.\nLa consulta anunciada per l'1-O es basaria en un cens elaborat per la Generalitat, que no té competències en aquesta qüestió. L'article 33 d'aquesta norma indica que “la inscripció en el cens no exigeix autorització prèvia per part del ciutadà”, la qual cosa també suposa una vulneració del dret a la intimitat personal i de la llei de protecció de Dddes.\nEn l'article 11 la llei tampoc respecta el pluralisme polític referent a l'ús dels espais públics i informatius dels mitjans de comunicació, i concedeix proporcionalment al nombre d'escons dels partits al Parlament català el 70% del temps previst per a la campanya. El 30% restant seria per a les organitzacions acreditades, com les separatistes Assemblea Nacional Catalana, Òmnium o Associació de Municipis per la Independència. Junts pel Sí i la CUP van tenir en les últimes eleccions el 53% dels escons però només el 48% dels vots.


Barroso obre la porta de la UE a Catalunya | Europa Vegas\nTodo acerca del nuevo megacasino europeo\n« Sala-i-Martín al PP: “El descrèdit i el sobiranisme és culpa de vostès”\nNomés Cantabria amb 600.000 habitants gasta menys que Catalunya amb 7 milions d’habitants »\nÉs molt important la resposta que, quan és preguntat explícitament sobre les conseqüències de la possible independència de Catalunya, va donar ahir el president de la Comissió Europea a la diputada Mara Bizzotto. És una resposta per escrit del president de la Comissió Europea i, per tant, el valor polític que té és enorme. Especialment perquè aclareix que la Unió no farà cap problema de la independència de Catalunya.\nA Barroso, la diputada Bizzotto li pregunta si els ciutadans de Catalunya perdrien o no la seua ‘condició de ciutadans europeus’ en el cas que s’independitzaren d’Espanya. I Barroso no diu que la perdrien. Diu, de fet, que amb els tractats europeus a la mà la ciutadania europea és complementària de la de l’estat membre i que, alerta!, en tot cas la independència de Catalunya s’haurà de negociar seguint les normes internacionals. O siga que la mantindríem.\nLa resposta és diplomàticament perfecta però, per la seua enorme importància, em deixaran que avui l’explique amb tot detall.\nHi ha dues normes internacionals que emmarquen com es procedeix a la independència d’un estat. Una d’elles clarifica dècades de discussió, és molt recent i enormement important. Es tracta de la sentència del Tribunal Internacional de Justícia de les Nacions Unides sobre la independència de Kosovë. L’altra és una mica més antiga. Són les dues convencions aprovades a Viena el 1978 i el 1983 sobre la successió d’estats en matèria de tractats i sobre la successió d’estats en matèria de béns, arxius i deutes.\nSi la Unió Europea renuncia a crear un mecanisme especial per a tractar la independència de Catalunya i en canvi, com diu Barroso, es limita a acceptar la normativa internacional, aleshores Espanya simplement no tindria cap manera d’impedir que Catalunya formés part automàticament de la Unió Europea des del moment que proclama la independència. Per què i com?\nEn primer lloc perquè Espanya no pot argumentar jurídicament res en contra de la independència. No val tot allò de la unitat indivisible, no a efectes internacionals. La sentència sobre Kosovë ha acabat amb el debat. Perquè diu de forma indiscutible que ‘no hi ha cap argument en les lleis internacionals que prohibeixi la independència d’un país’. I encara més: afirma que la independència, lògicament, és un acte unilateral i que ‘no hi ha cap prohibició contra la unilateralitat en si’. Tenim, doncs, la primera peça. Si Catalunya proclama la independència Espanya no té cap argument jurídic internacional per a impedir-la.\nI ara concretem-ho en el cas europeu. Les convencions de Viena expliquen què passa quan un país es fa independent. Evidentment, una de les coses importants és respondre la pregunta sobre què passa amb els tractats que s’apliquen en el seu territori perquè havien estat signats amb anterioritat, quan no eren independents. L’estat espanyol ha signat milers de tractats sobre les coses més diverses amb països i organitzacions de tot el món. Si Catalunya es fa independent aquests tractats segueixen en vigor? La resposta és que, mentre no es canvien si es volen canviar, sí.\nLes convencions de Viena diuen que els ‘estats successors’ estan obligats a honorar els tractats. En els articles 34 al 37 de la Convenció de 1978 s’hi especifica que els tractats signats per l’estat anterior resten en vigor en els estats nascuts a partir de la declaració d’independència. O siga, que tots els tractats signats per l’estat espanyol seguiran essent vàlids l’endemà de la independència tant a Espanya com a Catalunya. Entre aquests la pertinença a la Unió Europea.\nEvidentment, a partir d’ací els nous estats, i Espanya també serà en aquest sentit un ‘nou estat’, poden renegociar els tractats amb els altres signataris internacionals si volen, però sense desentendre’s mai unilateralment de l’obligació de complir-los. I amb un matís molt important: en aquells casos en els quals els tractats creen organitzacions on participen diversos estats es reconeix que és el seu sistema de govern intern el que decidirà si els nous estats en poden formar part o no.\nI exactament ací és on les paraules de Barroso prenen tot el seu valor. Perquè volen dir que Europa renuncia a fixar un model d’adhesió particular per a Catalunya i es limita a dir que si la normativa internacional es compleix, això ja és prou. La traducció és ben evident: si es proclama un estat català d’acord amb la normativa internacional, i això Espanya no té manera jurídica d’impedir-ho, aquest estat ‘heretarà’ els acords internacionals signats quan el seu territori era encara Espanya i, per tant, els ciutadans de Catalunya seguiran essent ciutadans europeus. Problema resolt.\nEvidentment després caldrà negociar mil i una coses i hi haurà tota la pressió política del món, però la declaració d’ahir de Barroso és una fita que marca un abans i un després.\nPS. Dues consideracions finals:\n1) Ahir diversos diaris espanyols, i algun de català, van presentar la carta de Barroso interpretant que el president de la Comissió advertia Catalunya que si es feia independent no formaria part de la Unió Europea. No entraré a opinar si ho feien per ignorància o per manipulació, però no hi pot haver lectures diverses d’un text tan clar. Així que haurien d’explicar-nos per què, si Barroso volia dir això, no respon directament a la pregunta afirmant simplement que els catalans perdríem la ciutadania europea.\n2) Comence a tenir la sensació que tot s’està accelerant a una velocitat enorme.\nThis entry was posted on September 4, 2012, 11:35 am and is filed under Uncategorized. You can follow any responses to this entry through RSS 2.0. You can leave a response, or trackback from your own site.\nPlan empresarial en prevención de la independencia de Catalunya\nIMPRESIONANTE Traducción de un artículo publicado el jueves 6 de Septiembre 2012 en varios periódicos económicos alemanes.\nSala Martin desmunta els arguments del NO\n“Temo el día en que la tecnología sobrepase nuestra humanidad” Albert Einstein


12 min. Cardona 16/05/2015 20:15\n651x366 Jordi Sánchez, en una imatge d'arxiu Jordi Sánchez, en una imatge d'arxiu\nJordi Sànchez Picanyol (Barcelona, 1964) és un home forjat en l’activisme social i polític. Portaveu de la Crida a la Solidaritat en Defensa de la Llengua, la Cultura i la Nació Catalanes des del 1983 fins a la dissolució, 10 anys després, ahir va ser escollit per àmplia majoria nou president de l'ANC. Agafa el relleu a Carme Forcadell al capdavant de l'entitat que ha fet de catalitzador de l'ascens de l'independentisme en un moment determinant, a cinc mesos de les eleccions plebiscitàries del 27-S. La seva prioritat: eixamplar al màxim la majoria social independentista.\nJordi Sànchez: "No hi ha majoria alternativa a l'independentisme"


Alfred Bosch: “No vull casar-me amb ningú” (Antoni Bassas)\nAlfred Bosch: “No vull casar-me amb ningú”\nEntrevista al candidat d'ERC a l'alcaldia de Barcelona\nANTONI BASSAS Barcelona 04/03/2015 00:00\nHan firmat un acord amb exsocialistes sobiranistes per una unitat d’acció en llistes de prop de 200 municipis. ¿Això prefigura el sentit ideològic de la seva acció municipal: esquerra i sobirania?\nSí, som d’esquerres, volem la independència de Catalunya i que Barcelona sigui una capital de primera divisió, no una ciutat de províncies.\nAmb Pasqual Maragall hi va haver el desig de cocapitalitat espanyola, fins i tot de portar el Senat aquí, com ara diu Collboni.\nSí, però moltíssima gent s’ha desencantat d’aquesta possibilitat de constituir una Espanya federal. Ens hem adonat que hem tingut un estat en contra i que així hi ha coses que no les podem fer prou bé.\n¿Aquesta Barcelona podria ser així si fos la capital d’un estat independent lliurement associat a Espanya?\nA mi em costa d’entendre. Jo intentaria fer el que fa tothom, que és tenir un estat sense fronteres tancades, dins de la Unió Europea i amb totes les eines per anar a Brussel·les amb les mateixes oportunitats que Portugal, Dinamarca o Holanda.\nI això no és el que vol CiU?\nEls hi haurà de demanar a ells, perquè jo entenc que sí.\n¿Aleshores per què no intenten pactar amb l’alcalde Xavier Trias?\nNosaltres, com Trias, volem l’alcaldia de Barcelona. A partir d’aquí pactarem amb tots els que puguin contribuir al nostre projecte. De fet, amb ERC és la força amb qui vol pactar més gent: Trias, Ada Colau, els socialistes... No és perquè sí que passa això, som l’esquerra que somriu, l’esquerra constructiva.\nSegons les enquestes, caldrà fer pactes per governar. Quines serien les seves prioritats?\nJa ho he aclarit, no vull casar-me amb ningú. Nosaltres volem amplis pactes de ciutat i pactar amb tothom. Per què ens hauríem de casar amb algú?\nPotser perquè en aquest moment poden donar més importància a l’eix nacional o al social.\nSi ens obliguen a renunciar a una part del que som, ens estan fent un mal favor. Nosaltres tenim força perquè volem la independència per millorar la societat, no pas per caprici. Amb una societat més igualitària i amb més oportunitats la gent també serà més lliure. Nosaltres ho tenim tot, a més de la nova política i la regeneració. Som un partit net des de fa 84 anys. Potser hem ficat la pota algun cop, però no hem ficat la mà a la caixa.\nTots els candidats subratllen que a Barcelona hi ha greus desnivells de rendes per barris. Què proposa ERC per fer-hi front?\nEstimular l’ocupació a través de la formació. L’anglès hauria de ser la tercera llengua a Barcelona. Hi ha marge per generar més ocupació des de l’Ajuntament. També fer tota una sèrie de localitzacions per recuperar l’ADN industriós anant cap a una model més sostenible.\nHauria reformat la Diagonal?\nJo hi hauria posat un tramvia fins a la plaça de les Glòries.\nI el Passeig de Gràcia?\nQuin gran projecte urbanístic impulsaria?\nL’anella de recursos i coneixement, la que dóna la volta al perímetre de Barcelona, una zona que té en els seus extrems molta indústria, molts polígons industrials infrautilitzats.\n¿El problema del turisme de Barcelona són els pisos turístics?\nNo, el problema és que el que és molt barat acaba sortint car. Que per 25 euros una dotzena de joves puguin anar a un pis i fer gatzara fins a les tres de la matinada degrada la qualitat del turisme i el valor de Barcelona. Hem de dignificar el turisme. No hi ha més remei que fer una moratòria d’allotjaments turístics al cor de Barcelona durant uns quants anys.\n¿Rajoy i l’Estat no fan res o sembla que no fan res?\nS’han inoculat contra qualsevol estímul i, per tant, es mantenen impassibles. Porten l’Estat al cos, són alts funcionaris, fills de militars, de notaris... Adopten l’actitud de no embrutar-se les mans.\nCom s’ho faran perquè el 27-S s’interpreti com un referèndum d’independència? Es poden trobar que hi hagi majoria absoluta d’escons, però no un 50% dels vots populars per la independència.\nÉs molt important posar-se d’acord en tres o quatre coses. Estic confiat que els partidaris del sí tenim moltíssima força. El que més em preocupa és no aturar la roda, que no ens desanimem.