Montse Sáez - Sant Adrià de Besòs - 21/2/2010\n- Amb una jornada solidària el 27 de febrer al Casal de Cultura\nUnesco Sant Adrià, Yalah Solidaris amb el Poble Sahrauí i el Grup de solidaritat És l'Hora! organitzen el proper dissabte 27 de febrer una jornada solidària en favor del poble haitià. L'acte es durà a terme a partir de les 18 hores al Casal de Cultura (c.Mare de Déu del Carme, 22) i hi haurà música, cant de corals i les actuaciones d'artistes adrianencs.\n"Ajudem Haití" és el lema de la jornada, que tindrà un preu de 4 euros. Tots els diners que es recullin es destinaran a ajudar a la reconstrucció d'una escola que els Salesians tenen a Haití i que ha estat molt perjudicada pel terratrèmol. Els Salesians, responsables del Grupo Unión i de la parròquia Verge de les Neus de la Mina, també ajudaran als alumnes i a les seves famílies amb els fons que es recullin.


Advocats d'Accidents de Trànsit Greus | Albert Ferré\nINICI > ACCIDENTS DE TRÀNSIT > ACCIDENTS GREUS\nEN ACCIDENTS GREUS\nESTEM AL COSTAT\nDE LES VÍCTIMES.\nEn un accident greu, comptar amb un equip d'experts és essencial per no prendre decisions precipitades i equivocades. A Albert Ferré · Advocats de Persones coneixem totes les dificultats a les què s'enfronten les víctimes d'accidents greus i les seves famílies. Des de 1995 el nostre objectiu és posar-te les coses fàcils i fer-nos càrrec de tot el procés. Som aquí per escoltar-te, entendre't i ajudar-te.\nLa pèrdua d'un ésser estimat o haver patit una lesió molt greu en un accident de trànsit no es repara amb una indemnització, ho sabem. Però és un dret que tens i et podem ajudar tant a tu com els teus acompanyant-vos en tot allò que necessiteu.\nPer aquests casos d’alta complexitat, comptem amb un equip de metges, psicòlegs i advocats que us ajudarà en tots els tràmits hospitalaris, així com a gestionar avançaments per les despeses immediates de l’accident, els processos d’incapacitat o les pensions.\nSi un familiar teu ha patit un accident greu, és molt important contactar immediatament amb un professional que t'assessori en els passos a seguir. És vital que el vostre cas es gestioni des de el primer dia.\nSi has patit un accident, aquests són els primers passos que has de seguir davant d'un accident greu. Molt important:\nEl més important és procurar que el lesionat tingui una bona atenció mèdica en tot moment.\nNo signar cap document que et pugui comprometre a tu o al lesionat.\nContactar amb un advocat especialista en accidents de trànsit que pugui ajudar-vos en resoldre tots els dubtes.\nGuardar tots els informes mèdics i comprovar que s’indiquen totes les lesions teves o del lesionat.\nConservar totes les factures derivades de l'accident de trànsit, taxis, hotels, aparells de pròtesi\nRecorda que hi ha un temps màxim per fer la reclamació\nAmb Albert Ferré · Advocats de Persones tindràs un assessorament personalitzat, realitzat per advocats especialistes en procediments d'accidents de trànsit. Tractem cada cas de forma individualitzada i seguim un mètode de treball personalitzat, cas a cas:\nTindrem una primera reunió gratuïta on estudiarem el teu cas. Si la gravetat de les teves lesions t'impedeixin desplaçar-te, no ho dubtis a trucar-nos; indica'ns on ets i ens desplacem per visitar-te.\nT'indicarem quina és tota la documentació necessària a sol·licitar per poder estudiar el teu cas detalladament.\nAnalitzarem les causes de l'accident i valorarem tota la teva documentació mèdica.\nT’acompanyarem durant tot el procediment.\nSi has patit un accident de trànsit, el més important és la teva recuperació mèdica, deixa les teves preocupacions al nostre despatx i nosaltres t’ajudarem a tramitar el teu cas.\nVetllem perquè rebis l’assessorament adequat en cada moment del procés.\nConeixem les dificultats que pot suposar un accident greu, per això, en el nostre despatx oferim el suport personal i l’assessorament legal que es necessita en tot moment.\nADVOCATS D'ACCIDENTS DE TRÀNSIT GREUS\n“Van atropellar a la nostra mare i estava molt greu. La seva rehabilitació va ser molt llarga, nosaltres vam haver de desplaçar-nos a l'hospital durant 6 mesos cada dia. Després la rehabilitació i adequar la casa va ser també molt dur. Volem donar les gràcies a tota la gent del despatx d'Albert Ferré per la seva dedicació i suport. Ens van donar sempre respostes i solucions. Són molt bones persones.“\nRosa M. F. | Barcelona | Google\nA Albert Ferré Advocats de Persones creiem que tots tenim dret a defensar els nostres drets, independentment de la situació econòmica.\nÉs per això que al nostre despatx t’informem gratuïtament.\nCarrer Mallorca 272, 7a planta\nDESPATX AL VALLÈS\nPlaça d'Antoni Baqué, 4, 2a\nA Albert Ferré · Advocats de Persones tenim despatxos a Barcelona i al Vallès.\ndilluns a dijous de 9:00 a 13:00 i de 16:00 a 19:00 i divendres de 9:00 a 13:00.


SOBIRANIA … i res més. – RAMONJOAN.CAT\nmarç 26 2014 26/03/2014 26/03/2014 NoComment\tby josep-m\nCom de nou ens recorda el Tribunal Constitucional d’Espanya, tot el debat i soroll dels darrers temps es limita a una única qüestió. La sobirania. Més concretament on recau.\nJo ja ho vaig explicar l’article (“El disputat vot de’n Josep-Maria”) de les passades eleccions autonòmiques, vaja, que el govern Espanyol es podia haver estalviat el cost dels Magistrats del TC, senzillament tenien que llegir el meu bloc.\nI ara què? De novembre 2012 fins avui pocs canvis. El Parlament català és majoritàriament sobiranista català, amb un PSC en dilució al mig i una minoria sobiranista castellana sorollosa però esperpèntica. El Tribunal Constitucional espanyol ens ha dit que no som sobirans (no tenim dret a decidir com a conjunt el nostre destí) i que la sobirania recau en el conjunt de la península (llevat Portugal i Gibraltar), ens ha dit que Espanya és indissoluble. Tot basat en l’actual Constitució Espanyola, aquella que van votar majoritàriament aquells que avui omplen els casals d’avis i els cementiris (per edat). També ha dit, i això és molt important, que el Dret a Decidir pot ser inclòs dins la Constitució, prèvia reforma de la mateixa amb els sistemes previstos (dos terços dels diputats, noves eleccions , etc). El Tribunal Constitucional no s’oposa a una “consulta” per saber la voluntat política dels catalans, s’oposa al referèndum d’autodeterminació. Ara veurem com s’interpreta.\nI què fem doncs? Suggeriria seguir caminant. Fer la “consulta” –no referèndum vinculant- per definir clarament la voluntat del poble català. Si la voluntat del poble és assolir la independència el següent pas serà intentar modificar la Constitució Espanyola, per actuar dins de marc legal actual – com a fet Canadà i el Regne Unit -., defensant la voluntat del poble consultat. Ara be, si hi ha voluntat d’autodeterminació i el marc legal ens barra exercir lliurament la nostra voluntat sols queda el camí de la Declaració Unilateral d’Independència i vestir-nos d’un nou marc legal. Tot des de el més estricte pacifisme, res te sentit quan usem la violència per assolir-ho.\nSuperem ja la barrera psicològica de la “legalitat”. Són els homes i dones els que fan les lleis, per tant les lleis han de regular la convivència social, no actuar com una presó. El límit de la nostra llibertat està on comença la del nostre veí, cert, però també al revés.


La Paeria incrementa el servei de neteja a Lleida després d'unes setmanes de serveis mínims La República\nLa Paeria incrementa el servei de neteja a Lleida després d’unes setmanes de serveis mínims\nACN Lleida.-L’Ajuntament de Lleida incrementa els serveis de neteja a la ciutat, després d’unes primeres setmanes de serveis mínims per reduir l’exposició dels treballadors a la covid-19 i en què […]\nACN Lleida.-L’Ajuntament de Lleida incrementa els serveis de neteja a la ciutat, després d’unes primeres setmanes de serveis mínims per reduir l’exposició dels treballadors a la covid-19 i en què els treballs s’han centrat, sobretot, en la desinfecció de les zones comercials, sanitàries i entorns vulnerables. A partir d’aquests dimarts, s’incorporen més persones a cada torn de neteja, després que els serveis tècnics municipals hagin valorat la necessitat d’incorporar, de nou, el reg dels carrers que havia quedat suspès. El consistori i l’empresa Ilnet han dotat els treballadors del servei de mascaretes, gel desinfectant, vestits especials per realitzar tasques de desinfecció i guants de protecció, entre altres, per tal de garantir la seva seguretat.\nLa reorganització del servei de neteja permetrà realitzar els serveis d’aiguabatre matí i tarda, de forma que en una setmana es podrà portar a terme tots els serveis de cisterna. A banda, també s’iniciaran els treballs de desbrossament manual d’herbes i s’incrementarà els sectors d’escombrada manual. Així mateix, es continuaran efectuant, diàriament, actuacions de desinfecció El primer tinent d’alcalde i regidor d’Urbanisme, Toni Postius, ha volgut remarcar que fins ara, atenent el confinament total de la població, l’empresa dedicava els seus recursos únicament en la desinfecció dels espais més susceptibles de propagació del virus. Tanmateix, amb la incorporació de més equips de treball, la Paeria i Ilnet han estimat oportú intensificar la neteja ordinària per donar un millor servei a la ciutat


Es reprén la tramitació d'Alcoinnova, al presentar l'empresa l'estudi d'impacte ambiental - AJUNTAMENT D’ALCOI\nEs reprén la tramitació d'Alcoinnova, al presentar l'empresa l'estudi d'impacte ambiental\nEl projecte estava aturat des de 2015 perquè faltava aquest estudi i la modificació d'alguns aspectes\nUna vegada presentada, per part de l’empresa La Española, la documentació que mancava, la pròxima setmana s’obrirà el termini de 30 dies d’exposició pública del projecte per a presentar al·legacions. L’empresa haurà de contestar les al·legacions i, una vegada realitzat aquest pas, l’Ajuntament remetrà tota la documentació a la Conselleria de Medi Ambient per a l’estimació de la declaració d’impacte ambiental, la Conselleria té 4 mesos per a resoldre-la.\nEl 10 de juliol de 2015, l’empresa La Española va presentar a l’Ajuntament d’Alcoi el projecte d’urbanització de l’Actuació Territorial Estratègica (ATE) «Alcoinnova». Aquest projecte no comptava amb la avaluació d’impacte ambiental com requereix la normativa per la qual cosa, des de l’administració local, se li va requerir a l’empresa tant l’estudi com la modificació d’alguns aspectes del projecte d’acord amb els informes dels tècnics municipals.\nA partir de la setmana que ve, s’obrirà un període de 30 dies d’exposició publica del projecte i, una vegada finalitzat, l’empresa impulsora d’Alcoinnova haurà de contestar les al·legacions que es presenten. Després, l’Ajuntament remetrà tota la documentació a la Conselleria de Medi Ambient per a l’estimació de la declaració d’impacte ambiental. La Conselleria te un termini de 4 mesos per a resoldre. Si el dictamen es positiu, i l’Ajuntament d’Alcoi atorgarà la llicencia d’obres corresponent.\nD’altra banda, el proper 22 de febrer està prevista la votació i resolució del recurs de cassació presentat en el Tribunal Suprem. L’alcalde, Toni Francés, comenta: «Durant el 2017 quedarà clarificada l’ ubicació del projecte Alcoinnova. Parlem d’un projecte important per a la nostra ciutat. Per part de l’Ajuntament, podem dir que si el tribunal desestima l’ATE, treballarem colze a colze amb l’empresa per a que el projecte es quede a Alcoi. Si, en canvi, el tribunal valida «Alcoinnova», la nostra tasca serà que es complisquen totes les garanties legals i mediambientals que requereix una iniciativa d’aquestes característiques».


Freixa: “El memorial va ser un bon punt final a la vida de Johan Cruyff”\nL'exdirectiu del Barça i candidat a les darreres eleccions analitza l'actualitat blaugrana en una entrevista per a 'El Món'\nToni Freixa i Martí va ser candidat a les eleccions a la presidència del Barça del juliol del 2015, aquelles en les qual Josep Maria Bartomeu va acabar proclamant-se campió amb una àmplia majoria de vots. Freixa, que havia estat assessor jurídic de la junta de Joan Laporta (2003-2005) i directiu en època Rosell-Bartomeu (2010-2015) va decidir abandonar el seu antic grup i presentar-se amb el seu equip per canviar la dinàmica de gestió de l’entitat.\nTot i aconseguir una campanya àmpliament valorada, la candidatura ‘Sabem a què juguem’ va acabar en darrera posició, amb 1.750 vots. Ara, nou mesos després d’aquells comicis, Toni Freixa valora per a El Món l’actualitat i l’inici del nou mandat de Bartomeu.\nUn cop acabades les eleccions del juliol passat, va seguir connectat a l’actualitat blaugrana o va decidir fer vacances?\nVaig marxar de vacances, que ja tocava, però mai he deixat d’estar connectat al món del futbol i del Barça, perquè és el que he fet tota la meva vida. És a dir, ha seguit les evolucions de la nova junta. Estic al corrent de tot el que passa al club, a través dels mitjans, és clar, perquè no tinc línia directa amb el club, tot i que la podria tenir. Tinc molt bons amics allà, sobretot empleats. Segueixo anant als partits i informant-me a través dels mitjans.\nNo ha parlat amb ningú de la junta?\nNo, amb algun directiu sí que ens hem trobat, perquè Barcelona és petita. I molt bé, cap problema. A més, desitjo que ho facin tot bé, perquè serà bo pel club.\nCom es va sentir després de quedar en última posició a les eleccions?\nVaig entendre el motiu pel qual això havia passat. Aquell dia, que feia molta calor, la gent s’acostava i em deia que havia estat el millor. Em felicitaven, però em deien que aquestes no les guanyaria. El que em deia aquella gent és que, per la bipolarització entre els anti-Bartomeu i els anti-Laporta, no podien existir altres candidats. Vam deixar molt bona sensació, sé que vam fer una gran campanya i sé que se’ns veu com una opció real de futur. Seguim tenint la il·lusió i el barcelonisme. El temps dirà què farem, però la sensació és aquesta. Estic molt agraït als 1.750 socis que, malgrat la bipolarització, van voler donar el vot a una gent totalment nova, jove i que es va atrevir a mostrar un perfil diferent.\nAmb Bartomeu guanyador, vostè va seguir treballant de cara a una futura candidatura?\nNo exactament. Jo estic fent el que he fet tota la vida. Per mi, estar avui fent aquesta entrevista o escrivint un tuit, no és treballar, és gaudir. És viure el Barça. El club i el futbol m’han ocupat molt temps del meu oci. La diferència amb èpoques anteriors a ser directiu és que ara sóc una persona coneguda i això pot tenir més transcendència. No em suposa cap esforç fer això i ho faré sempre. El dia que no em facin ni cas, seguiré fent el mateix sense repercussió.\nLa vista està posada al 2021?\nNo ho sé això. El temps ho dirà. Que el 2021, si tinc salut, segur que el Barça és un dels pilars bàsics de la meva vida? Segur. Això vol dir que em presentaré? No ho sé, dependrà de les circumstàncies del moment.\nTé alguna idea per seguir al peu del canó, de cara al soci?\nEl que faig és estar present i dir el que penso. Sempre amb voluntat constructiva, defensant el Barça dels atacs que rebem des de fora. I així seguiré. No necessàriament hem de criticar la gestió de la junta directiva, perquè ara necessita recolzament. Seguiré estant present donant la meva opinió de les coses.\nUna opinió, últimament, més políticament incorrecta de cara als mitjans de Madrid.\nA Madrid se’ls han de poder dir les coses. Ara tenim la gran sort de no necessitar un micròfon per poder dir què pensem. Les xarxes socials ajuden. Si un mitjà dóna una visió determinada d’uns fets, tu pots donar la teva. I això faig, donar resposta a informacions que el gran micròfon de la capital d’Espanya distribueix. El Barça necessita que se’l defensi.\nPep Guardiola va dir que la premsa de Madrid té els altaveus més potents d’Espanya.\nExacte. Aquestes setmanes hem vist molt més la puntada de Suárez a Juanfran que el teatre de Marcelo amb Arnold, del Wolfsburg. És això, els mitjans ho sabeu. Ells tenen aquesta fortalesa. Bàsicament, més que discutir un criteri, hem de defensar el club.\nNou mesos després de les eleccions, què li ha agradat de la feina realitzada per la junta de Bartomeu?\nM’ha agradat l’homenatge a la figura de Johan Cruyff, amb la voluntat que aquesta figura serveixi per unir el barcelonisme, almenys per la visió que tenim tots de Cruyff. Crec que han tingut la sensibilitat de, finalment, fer que Jordi Cruyff fes aquella roda de premsa. El memorial és un bon punt final a la vida de Johan Cruyff, una vida que ha estat, és i seguirà sent part del Barça en un futur. Jo crec que ha estat molt ben portat.\nAra que parla de Cruyff, suposo que recorda la polèmica amb la presidència d’honor, de la qual a vostè li va tocar donar explicacions.\nNosaltres vam heretar l’abús de poder que el senyor Laporta va cometre menyspreant els socis i atorgant una distinció que els socis mai han decidit que existeixi. Això és el punt de partida. El Barça és un club que no és del president, ni d’un fons d’inversió, ni d’un xeic, ni d’un capitalista. És dels seus socis. Això vol dir que el president i la junta no poden extralimitar-se. Laporta es va extralimitar. Ens va deixar aquesta patata calenta i nosaltres la vam gestionar molt malament. La nostra gestió va ser massa honesta i transparent. També vam dir, i aneu a les hemeroteques, que convocaríem una Assemblea perquè els socis decidissin si volien tenir la figura de president d’honor als Estatus i si voldrien que fos el senyor Cruyff. No vam dir en cap moment que no volíem que Cruyff fos president d’honor, sinó que corresponia als socis decidir-ho. És un episodi lamentable i me’n sento responsable. En cap cas, culpable, perquè la culpa és de qui va generar aquest problema a esquenes dels socis.\nÉs un tema que encara avui s’arrossega.\nHi ha un grup molt interessat en explicar les coses sota la seva versió. El senyor Laporta n’és un expert. I té, ja que abans parlàvem d’altaveus, mitjans que estan molt interessats en fer córrer aquesta versió esbiaixada i contraria a la realitat. Imagino que al senyor Bartomeu no se li permetria posar un patrocinador a la samarreta sense passar-ho per Assemblea, perquè així ho diuen els Estatuts.\nDiu vostè que Laporta té altaveus, però els de Rosell i Bartomeu són encara més potents.\nEl que no en tinc sóc jo, per exemple. Tothom en té. Els altaveus, més que de Bartomeu o Rosell, són els del club. Sempre ha estat així, els ha tingut tot president, tota junta. És normal.\nQuè no li ha agradat d’aquests nou mesos de mandat?\nMés que un fet concret, que podríem parlar de molts, és un estil de gestió amb una filosofia on el directiu té poca responsabilitat i participació. Donen poc la cara, defensen poc el club, lideren poc davant les institucions. És una directiva de perfil baix, que no ofèn, que no molesta, però que no va amb la meva manera d’entendre com ha de ser la gestió del club. Un directiu hi és perquè estima el club i el defensa per sobre de tot.\nVostè domina el cas Neymar. Veient-ho des de fora, en quin punt creu que es troba tot plegat? És on volia la junta que fos?\nHi ha dos procediments. Un és el delicte fiscal i l’altre, el de DIS. Ja m’agradaria poder dir que hem d’estar tranquils, perquè seria bo pel club, però no m’atreveixo a fer cap pronòstic. Tampoc vull ser alarmista. Crec que està en una fase en la qual aviat tindrem notícies, en un sentit o un altre. Estic convençut que el Barça no ha volgut defraudar Hisenda i que només ha existit la voluntat de dur un jugador que ha crescut moltíssim i que actualment és al podi dels millors jugadors del món. La resta, són mancances d’una estructura de gestió basada en un perfil baix, en la delegació i en el secretisme del president. Això ens va portar aquest problema.\nTot això ho va muntar Sandro Rosell, en el seu moment.\nSí, Rosell era el president i Bartomeu el vicepresident primer. No cal dir res més, està tot clar. Al final, les persones que estan en aquest afer són els que van tenir participació.\nParlant de Rosell, com és ara la seva relació amb l’expresident?\nFa temps que no ens veiem, però bé. Quan era president ens vèiem molt sovint, òbviament. Des que va marxar i fins ara ens hem vist un parell de vegades i hem parlat per telèfon un parell o tres més. Podem dir que ens hem distanciat, perquè no hi ha punts en comú.\nCreu que el soci està preocupat pels temes judicials o li és igual, mentre hi hagi gols i títols?\nAl soci del Barça li molesta que el club estigui emmerdat. No agrada veure el president anant a declarar per presumptes delictes. Després el soci pot pensar si és just o injust, depenent si ve de Madrid o no. Això em fa gràcia. Hi ha molta gent que pensa que la justícia de Madrid és d’una manera i la de Barcelona, d’una altra. La justícia és la justícia i si no confiem en els jutges, pleguem. Hem de confiar-hi. Sortosament, però, el soci té molts motius per ser feliç.\nMentre la pilota entri, la resta és igual.\nSí, certament és així. Al final, l’alegria del culer te la dóna el resultat del primer equip. Si la gestió és millor o pitjor, si estem planificant bé a dos o tres anys vista, com que avui no es veu, no passa res. Ja ens ho trobarem. La gent no té tanta informació com per analitzar-ho. Només tens el resultat de cada partit.\nHi ha un expresident que ha estat protagonista els últims anys per afers extraesportius. No ajuda que Josep Lluís Núñez hagi estat tancat, oi?\nNo és bo per l’entitat. Al final, tenim mala sort en alguns aspectes. Tampoc és bo que s’hagin pagat molts diners en espiar persones i que el teu director general i el teu cap de seguretat estiguin imputats i a punt de ser jutjats. També parla molt malament d’aquell president. A veure si algun dia passem una època en la qual el president no estigui afectat per temes judicials.\nAra que parlava d’espionatges, hi ha un altre front obert, en aquest cas amb Sandro Rosell com a protagonista.\nSí, brutal. A més, és un cas que he tingut molt a prop. No puc donar crèdit a que això sigui cert. La instrucció acaba de començar i prefereixo pensar que hi ha presumpció d’innocència i no dir res.\nVa fer molta pressió Jaume Roures per renovar el contracte amb Mediapro?\nLa pressió normal que qualsevol proveïdor de serveis fa perquè tu segueixis essent el seu client. Imagino que la mateixa que pot haver fet Telefònica.\nGuanyar el triplet pot implicar una despesa molt alta en variables. Si no se signa el patrocini de la samarreta abans del 30 de juny i s’ha guanyat el triplet, com creu que es pot tancar l’exercici econòmic?\nUna cosa és el deute i l’altra els sous. El deute és allò que deus a un tercer com a conseqüència d’una determinada inversió, per exemple en jugadors. Això és el que t’ha impedit fitxar Nolito a l’hivern, perquè no t’has volgut endeutar amb el Celta. A l’última Assemblea es van aprovar uns comptes amb el deute per sobre del rati, per això el club no es pot endeutar més. L’altre tema són els sous, que tenen un rati límit del 70% respecte els ingressos, marcat per la UEFA i que, com que el pressupost contempla guanyar la Lliga i arribar a quarts de final de Champions, tot el que sigui superior comporta una despesa en sous no pressupostada. Sense saber els ingressos que tindrà el club, no es pot respondre correctament a aquesta pregunta. El que sí que sabem és que el deute està per sobre el límit i els sous estan topant el límit. Això vol dir que, o incrementem els ingressos o la situació econòmica estarà compromesa, que no vol dir que el Barça no sigui econòmicament i patrimonialment fortíssim. La gent no s’ha de confondre. El problema que té el club són els límits marcats.\nAleshores creu que es van precipitar canviant els Estatuts per controlar el deute?\nNo, de cap manera. Vam pensar en el club. No volíem que mai més cap junta directiva que guanyés les eleccions es trobés un club econòmicament com ens el vam trobar nosaltres el 2010, amb un deute de més de 400 milions d’euros. Per això vam imposar que s’havia de tenir un deute màxim de dues vegades l’Ebitda. Pots tenir un deute de 400, si el teu Ebitda està a 200. Però si està a 100, com ara, el màxim de deute són 200. Això ho vam acordar amb la comissió econòmica, la comissió de reforma d’estatuts, la junta directiva, els socis que van assistir a les sessions prèvies a l’Assemblea i els socis compromissaris. Tots vam entendre que era el millor pel club i, per tant, ara que ningú ho discuteixi.


Jingji 100 Jujia Service Apartment Shenzhen Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo. 5016 East Shennan Road Jingji 100 building Blk C, Luohu District, Shenzhen, Xina, 518000 - Veure al mapa\nMés informació sobre Jingji 100 Jujia Service Apartment\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Shenzhen, Jingji 100 Jujia Service Apartment és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nJingji 100 Jujia Service Apartment també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Shenzhen. Els clients de l'hotel poden gaudir de recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com centre esportiu, piscina exterior, jardí. Jingji 100 Jujia Service Apartment és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Shenzhen.


Hospitals en Guria - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Geòrgia - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Geòrgia › Hospitals en guria\nHospitals en guria Geòrgia\nNo es pot arriscar a tractar problemes de salut amb poca serietat. Si observeu símptomes estranys i heu de trobar Hospitals en Guria, consulteu-los aquí, perquè en aquest lloc web hem registrat tots els hospitals de Geòrgia.\nEls 141827 habitants de Guria tenen diversos hospitals que poden proporcionar-los atenció mèdica. Si necessiteu trucar i demanar una cita, o fer qualsevol pregunta abans d'anar, o fer qualsevol consulta, trobeu aquí els telèfons de contacte i adreça de tots Hospitals en Guria.\nSi trobeu un o més errors en aquest directori Hospitals en Guria, feu-nos-ho saber. La vostra ajuda serà molt útil per a totes les persones que busquen informació d'aquests hospitals a Internet, perquè la guia és molt útil per a moltes persones que la troben.\nHospitals en Guria per categoria\nL'accés a la salut pública és un dret de tots els ciutadans. Si voleu saber quins són els hospitals públics Guria (Geòrgia), introduïu i veureu cadascun d'aquests centres amb tota la vostra informació de contacte i ubicació\nA Guria (Geòrgia) es poden trobar molts hospitals privats, que ofereixen diferents especialitats mèdiques i diferents modalitats de tractament per al seu problema de salut. Si voleu saber quants hospitals d'aquesta regió i les seves condicions o preus, visiteu el lloc web de cada centre que proporcionem en aquesta llista.\nHospitals en Guria per ciutat important\nTots els hospitals de Naruja, Geòrgia estan inclosos en aquesta base de dades. Si necessiteu trobar-ne, us donarem tots els telèfons i adreces de cadascun. Aquí podeu saber quants hospitals té aquesta ciutat i quina és la més propera.\nLa població de Urek’i, Geòrgia sempre ha confiat en una atenció mèdica de qualitat dels hospitals dels voltants. Si necessiteu consultar la informació de contacte i la ubicació geogràfica d'un d'aquests hospitals, ens complau dir-vos que a Hospitalsworldguide trobareu tot el que necessiteu saber.\nHospitals en Guria per província\nLlistat de hospitals pròxims a Guria\nCuratio Medical Group & International Foundation- (Situat a 213.75 km)


Dret a decidir-ho tot! | Observatori Guinardó – Can Baró\n← No al TTIP! Sobirania Segrestada!\nLa ciutat que volem! →\nPublicat el 04/11/2014 per observatoriguinardo\nN’hem sentit parlar molt, del dret a decidir. Hi ha hagut una campanya mediàtica, pràcticament institucional, que no ha parat de repetir que el què necessitem és poder decidir. Però, decidir què? Totes aquelles persones i institucions que han orquestrat aquest “procés” ho tenen molt clar: cal decidir el model territorial, volem un Estat o no?\nPerò, què passa quan la gent vol decidir alguna cosa més? Ja vam poder comprovar en el seu moment, durant el Multireferèndum, que tots aquells que pregonen la llibertat que suposa poder decidir, no els fa gaire gràcia quan el què es vol decidir ja ho tenen decidit.\nPodem decidir sobre quin deute és legítim i quin no? Podem decidir si volem cultius transgènics? Podem decidir sobre els nostres cossos? Som moltes les persones que volem el dret a decidir però, el dret a decidir-ho tot!\nEn plena ressaca sobiranista, vindran a xerrar amb nosaltres la Montse Cervera, de Ca La Dona, en Joan Guarch, d’El País que Volem, i la Sònia Farré, de la Plataforma per una Auditoria Ciutadana del Deute. Serà el proper dilluns 10 de novembre a les 19h, com sempre, al Casal d’Entitats del Mas Guinardó.\nAquesta entrada s'ha publicat en cartell i etiquetada amb dret a decidir, drets socials. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


PUBLICACIONS EDUARD NOGUES: El bisbe de Sant Sebastià , José Ignacio Munilla , exigeix que sigui impossible l'avortament a Espanya i considera conservadora la llei que ha elaborat el Govern del PP amb fortes restriccions a la normativa existent hsta ara . " La defensa de la vida no pot tenir excepcions" , ha dit a Sant Sebastià perquè considera que la dona ha de tenir fills fins i tot en cas de violaciones.PODEU LLEGIR L' ARTICLE COMPLET EN : PUBLICACIONS EDUARD NOGUES\nEl bisbe de Sant Sebastià , José Ignacio Munilla , exigeix que sigui impossible l'avortament a Espanya i considera conservadora la llei que ha elaborat el Govern del PP amb fortes restriccions a la normativa existent hsta ara . " La defensa de la vida no pot tenir excepcions" , ha dit a Sant Sebastià perquè considera que la dona ha de tenir fills fins i tot en cas de violaciones.PODEU LLEGIR L' ARTICLE COMPLET EN : PUBLICACIONS EDUARD NOGUES\nPer això ha qualificat que l'avantprojecte de llei de l'avortament del PP "segueix sent injust" i l'Església "mai va a beneir un projecte de llei que segueixi justificant l'avortament" , en al · lusió , per exemple , al supòsit de la violació . A més , ha esperat que en la seva tramitació parlamentària es doni un debat a " profunditat " en què es presentin " arguments morals i no conveniències polítiques" .\nMunilla ha presentat davant els mitjans a Sant Sebastià la seva Carta pastoral ' El descart de l'avortament ' aprofitant la tramitació parlamentària de la nova llei de l'avortament , que tindrà lloc els propers mesos i que ha esperat no tingui lloc en un escenari en el qual " es reafirmin els tòpics de sempre que neixen de les adscripcions polítiques ", sinó que , per contra , hi hagi "una oportunitat per abordar aquesta qüestió no des clixés , sinó en tota la seva profunditat " .\nEl prelat donostiarra ha esperat així que el debat social i públic sigui " profund" al voltant d'aquesta qüestió i s'ha ofert per formar part del mateix , i alhora ha manifestat que a l'Església li agradaria que s'exposessin "arguments morals i no conveniències polítiques "en el mateix . Quant a l'avantprojecte de llei de l'avortament del PP , Munilla ha opinat que "segueix sent injust " perquè " en la defensa de la vida no pot tenir excepcions" . " L'Església mai va a beneir un projecte de llei que segueixi justificant l'avortament" en al · lusió , per exemple , al supòsit de la violació , ha asseverat .\nEn aquest context , ha reflexionat sobre el fet que no es justifica l'aplicació de la pena de mort als violadors i no es pot aplicar "al qual innocentment ha estat fruit d'ella" . Després d'explicar que ha " robat " l'epígraf d'aquesta Carta pastoral al Papa Francisco que "tant inspira" i al qual ja ha tingut ocasió de presentar el text , Munilla ha apel · lat a la necessitat de " cuidar la fragilitat " i ha defensat la " coherència entre tots els valors morals " , ja que" la incoherència moral és un gran drama " .\nEn aquest sentit , ha destacat que la societat actual , per exemple , és " molt sensible cap l'ecologia " i així a Sant Sebastià "s'ha fet una opció per rebutjar les festes taurines i al mateix temps hi ha un hospital en què se sacrifica als nens , una certa incoherència " . " La clau és que els valors morals no es poden seleccionar , estan interrelacionats " , ha incidit . A més , ha advertit , en un moment en què la societat basca "vol apostar per la fi de la violència" , que la pau , com " deia la Mare Teresa de Calcuta el 1979, no hi haurà mentre hi hagi avortament" . "La pau o és per a tots , o en el fons és una manipulació " , ha incidit .\nSegons la seva opinió , per "poder acabar amb el drama de l' avortament" , que ha xifrat en 4.000 l'any a Euskadi , cal que s'impliqui a tota la societat i s'ajudi a les mares en risc d'avortament ", com ha assenyalat està fent la Diòcesi de Sant Sebastià al centre Miriam , obert fa un any per " promoció i dignificació de la dona" .drets humans\nMunilla ha assenyalat que si l'aposta pel respecte als drets del no nascut no es manté , "no queden fonaments per defensar els drets humans , que sempre estaran sotmesos a les conveniències circumstancials dels poderosos " . " O es defensen tots perquè creiem en la dignitat de l'home , o en cas contrari els manipulem al servei de la ideologia o del que és políticament correcte per a cada cas" , ha sostingut .\nD'altra banda , ha subratllat que " l'avortament dóna l'esquena a una realitat científicament innegable , que hi ha vida humana des del primer moment de la concepció " i així " la causa pro vida està fundada , en primer lloc , en les dades de la ciència en què la vida humana té un inici inqüestionable en el moment de la concepció " .\nMunilla també ha apel · lat a la necessitat de poder "pensar en llibertat " sobre l'avortament i no "sota la influència de l'etiqueta que l'esquerra defensa l'avortament , la dreta més o menys està en contra , encara que no massa perquè sembla que va més o menys pel mateix camí però amb el fre de mà posat " .\nRespecte d'això , ha confessat que li agradaria veure " un debat real de tipus ètic entre defensors i retractors " i ha sostingut que cal " començar a tenir llibertat dels esquemes polítics per entendre que la causa de la vida és un valor prepolític " . " L'ésser humà no té dret a la vida perquè un polític l'hi concedeixi " , ha apuntat .\nAixí mateix, ha assenyalat que "el dret a decidir part d'una falsedat , com si un pogués decidir que hi hagi o no hi hagi vida , no , la vida ja n'hi ha, ara una podrà ser mare d'un fill mort o d'un fill viu " . "L'elecció és aquesta , no ser o no ser mare " , ha afirmat . Munilla ha indicat que després del avortament "amb molta freqüència sol haver una dona pressionada per un home , o per unes circumstàncies de solitud i falta d'ajuda", pel que és "la segona víctima de l'avortament" .\nEl bisbe de Sant Sebastià advoca també en la seva pastoral per la " dignificació de l'adopció " perquè "és un tant hipòcrita que denostemos que un fill pugui ser donat en adopció i valorem que un altre adopti" . "Una cosa sense l'altra no és possible" , ha indicat . Munilla ha defensat la " lògica de l'adopció " , segons la qual "abans que no visqui " un nen , que "hi hagi qui ho estimi i el cuidi " . "És una gran notícia per a tots quan la vida triomfa sobre la mort " , ha assenyalat , per afegir que "els prejudicis no ens han d'impedir pensar, ni sentir" . " No tinguem por a la tendresa " , ha conclòs .


de casa al club: lluny de la ribera d'ebre. o bé: ni primavera, ni estiu, sinó hivern i tardor\nlluny de la ribera d'ebre. o bé: ni primavera, ni estiu, sinó hivern i tardor\n(Una proposta de qüestionari per a Marta Rojals, a propòsit de Primavera, estiu, etcètera)\nQuan vaig saber que els amics de la Biblioteca Pública de Vic li dedicaven el mes d'abril a la novel·la de la Marta Rojals vaig sentir l'impuls de col·laborar-hi, ni que fos de manera virtual. Feia poc que havia enllestit la primera lectura de Primavera, estiu, etcètera. Havia estat una lectura diagonal, i reconeixia que calia tornar-hi amb més deteniment.\nVaig buscar l'autora per aquests indrets que s'anomenen xarxes socials i em va resultar fàcil localitzar-la. No tan sols localitzar-la, sinó obtenir de seguida una resposta. Que li semblava bé. Que li semblava bé participar -és a dir, respondre- a una entrevista virtual a través d'un blog.\nLa idea que guia el qüestionari següent és oferir una petita pauta per a què els lector/es del blog hi afegeixin les seves preguntes. Un cop les haguem recollides (en un periode de temps prudencial) les hi farem arribar, per si té ganes de respondre-les -totes, alguna, o les que li semblin.\nHe pensat en parlar del text més que de cap altre factor, i evitar les qüestions que ens duguin a territoris estranys: l'èxit de la novel·la, la seva difusió, etc. Preguntes com ara t'esperaves que la novel·la assolís la cinquena edició? no crec que aportin res de rellevant, però tampoc no sóc ningú per a censurar-les.\nPer a facilitar-me la feina, he agrupat les preguntes sobre dos eixos: els símbols, el llenguatge i els referents, però és evident que se'n poden trobar més. Mesclo reflexions i preguntes, i ho deixo així abans de redactar el que podrien ser les preguntes més definitives.\nPrimavera, estiu, etcètera té un aspecte de novel·la generacional (amb múltiples referents culturals de la generació que ara té entre els trenta i els quaranta anys), intimista i gairebé costumista, on es descriu amb detalls la vida quotidiana d'un poble de la Ribera d'Ebre. Un dels temes principals és l'oposició poble/ciutat: la protagonista es debat constantment amb la idea de retornar al poble natal, i en aquest dilema recupera imatges de la infantesa i l'adolescència, el primer amor, les primeres vegades. I alhora enumera els inconvenients, els desenganys i les frustracions de l'emigració a la gran ciutat, on viu ara.\nPerò jo diria que el text conté una gran quantitat d'elements simbòlics. No sé si l'autora parteix del simbolisme per arribar a la història que narra, o si una veu de l'inconscient ha fet aparèixer aquest simbolisme. No podem evitar expressar-nos per símbols quan volem fer una narració?\nEn tot cas, anomeno alguns elements per a discutir-ho.\n·La protagonista es diu Èlia (el Sol?), i la veu del narrador gira exclusivament al seu voltant. La resta dels personatges ens arriben vistos amb els seus ulls i en certa manera deformats per aquesta visió.\n·El relat evoluciona sobre una clàssica relació entre l'amor i la mort, vistes amb una simetria sorprenent: la mort de la mare, la mort del Jaume de cal Petit i la mort del fill de la Clara. Cada història conté la seva mort.\n·Tots els personatges (principals, diguem) són emigrants: el Bernat és un nouvingut al poble, l'Èlia ha emigrat a Barcelona, la Clara a Tarragona, la germana a Portugal i la mare va venir de fora, per viure (i morir) al poble. La mort de la mare a la carretera amaga un intent de fugida?\n·La marxa a Barcelona crea una distància dolorosa, obre dubtes i genera frustracions. Però el retorn al poble sembla que aboqui a un horror primitiu. Alhora, descobreix un món regit per una sexualitat instintiva, bàsica. Èlia descobreix finalment que el pare (aparentment taciturn i quasi absent) també és un ésser sexual. Com si Ulisses descobrís, de sobte, que en la seva absència Penèlope també tenia sexualitat i podia atreure els homes.\n·El joc dels contraris i els absents: la novel·la se situa, en contra del títol, en un hivern i una tardor. Alguns fets rellevants per a l'argument són vistos en enigma: un fòrum d'internet, una webcam, a través d'uns vidres. El nom del poble no s'anomena mai. A la portada, la fotografia de La Palma d'Ebre està vista en un mirall i per tant, invertida.\n·Podríem interpretar (reinterpretar) el relat en clau de símbols?\nUna de les virtuts més innegables del text és l'acostament a la variant lingüística de la Ribera d'Ebre: la protagonista reprèn la llengua del poble, i aquesta evolució dóna un color especial al tractament del llenguatge. La literatura catalana ha tingut, en general, un poc respecte sorprenent per la riquesa de les variants dialectals que arriba a la paradoxa si pensem en la seva presència a les produccions audio-visuals (posem-hi TV3, com a exemple).\n·En arribar a la darrera plana del volum, però (almenys en l'edició que gasto), hi ha una nota de l'autora on revela que el reflex dialectal es basa en un treball sobre el parlar de la Palma d'Ebre. No sé si hi ha una ironia: l'autora indica que el coneixement de la variant l'ha hagut de repescar perquè l'havia perdut? Potser vol dir (un cop més) que la metròpoli li ha devorat la llengua original?\nPotser en Jesús Moncada va haver de demostrar que la literatura en majúscules s'escriu en la llengua del poble -com en un segon modernisme- perquè altres autors perdin la por. Deu ser casual que de Mequinensa a La Palma d'Ebre hi hagi poca distancià geogràfica.\nCitar Moncada em facilita abordar la qüestió dels possibles referents del text. No estic gaire segur que això ens digui res de nou sobre el text i la seva lectura, però he llegit que Rojals cita Mercè Ibarz (Una terra retirada) com un dels llibres que la poden haver influït.\nEn tot cas, mentre llegia se m'han aparegut els noms de Víctor Català (Solitud) i de Mercè Rodoreda com a indicis, possibles veus que són a la gènesi de Primaveres, estius, etcètera.\n·Té cap sentit o ens diu res de nou aquesta llista de noms per a comprendre l'univers literari d'on arrenca la novel·la?\n[Agraeixo els lector/es que hagin arribat fins aquí, i els convido -en nom, també, del Club de Lectura de la Biblioteca de Vic, a afegir preguntes].\nEscrit per lluís bosch\nEtiquetes: entrevistes, Marta Rojals, Primaveraestiuetcètera\nRobert 14/4/12 10:01\nEl valor que jo atorgo a les obres d’art està directament relacionat amb les sensacions que em desperten i a més penso que és una actitut força general. Quan penso en la novel•la de la senyora Rojals la relaciono amb l’obra mestra d’ El Petit de Cal Eril sargantanes al sol perquè em va provocar sensacions semblants, penso que primavera, estiu, etc...és un monument a la novel•lística catalana el mateix que la Caterineta ho és a la lírica. La meva pregunta és aquesta: conèixes el Lluçanès? Crec recordar que algun personatge de la novel•la hi té alguna relació....i ja sap, si passa mai per Olost té la birra pagada al Bar Centre, per la bona estona que em va fer passar lleginit la seva novel·la\nRobert 14/4/12 10:07\nReconec haber formulat la pregunta abans de llegir el post, si no la trobeu pertinent...l’elimineu sense cap mirament (però deixeu lo de la birra per si mai puja a Olost)\nmatilde urbach 14/4/12 10:11\nNi parlar-ne. Aquí no s'elimina re. Per cert, vaig a veure si trobo el vinil aquell de l'himne de Riego, Mitch. 14 d'abril!!!\nRobert 14/4/12 10:16\ni tant, i tant, jo ja ho he celebrat convenientment al meu llibre de cares\nAnònim 14/4/12 10:53\nM'endinso de ple en territoris estranys, ja que la meva pregunta no té res a veure amb el text. M'agradaria saber quin és el llibre de capçalera de la Marta Rojals.\nAnònim 14/4/12 16:55\n-Montse Banegas, Joan Todó, Marta Rojals...alguna cosa put al sud de l'àrea metropolitana? La cosa catalana trobarà el nord al sud?(o, en tot cas, a la perifèria)\n-Com s'ho fa una persona aliena (segons sembla) als saraus literaris per tal que li editin una primera novel·la? Porta a porta, amb el manuscrit sota l'aixella? Tenia algun contacte?\n-És veritat que va signar un contracte amb la seva editorial on s'especifica que no vol participar en la promoció del llibre?\n-Continuarà amb la ficció? S'atreviria, després de l'èxit assolit amb aquesta novel·la, a sortir del poble i escriure una història absolutament urbanita, adoptant un registre estàndard, per exemple?\n-Quin llibre està llegint, ara mateix?\nLluís Bosch 15/4/12 22:08\nFins ara no havia vist el post que heu penjat, i trobo que hi ha una bona col·lecció de preguntes. Com que la idea és no censurar ningú ni filtrar res, me les copio i vaig preparant el qüestionari definitiu...\nAixò sí, Matilde: si arriba cap altra pregunta per algun altre post/canal, t'agraïré que m'avisis... Esperem que l'entrevita participativa funcioni molt bé!\nmatilde urbach 16/4/12 7:44\nAixí ho faré, Lluís.\nAviam si algú més s'hi anima.\nmatilde urbach 16/4/12 9:54\nCom és que no vol donar la cara, vull dir que defuig les presentacions de cos present, les fotografies, etcètera, però, per contra, sembla que està molt interessada en mantenir contacte (virtual, això sí) amb els seus lectors? I doncs? Què en treu, d'això?\nUnknown 17/4/12 11:35\nBones... Potser arribo tard, però ves. Apa, m'animo a fer un parell de preguntetes:\n- Parlant amb altres lectors, m'he trobat gent que es queda desconcertada amb el final, alguns m'han confessat no entendre'l (imagino que d'aquí venenles preguntetes tafaneres de però que el Trau i l'Èlia van a Nova York o què ? (no, no és auesta la pregunta). No sé si és una pregunta al'escriptora o a la "galeria": Per què sembla que els lectors necessitin que se'ls guïi fins el final. Em pregunto si els lectors ens estem acostumant a un tipus de lectura molt concret, hereu de les sèries televisives, on tot és transparent, pla, clar, etc.\n- El personatge del Bernat. Per què el personatge del Trau resulta tan estereotipat: guapo, simpàtic, etc. Estava en la intenció de l'autora riure-se'n? És aquest estereotip també el símbol d'alguna cosa?\nmatilde urbach 17/4/12 11:50\nMai no és tard quan arriba, Eulàlia! Ara mateix les faig arribar a en Lluís.


La Festa Major de Gràcia està documentada des de l’any 1817, quan al llibre de “Muralles Enllà” de l’historiador Francesc Curet apareix la cita que parla de la primera celebració ocorreguda a Gràcia el dia 15 d’agost de 1817. Aquesta, exposa que en aquell dia es va fer una processó festiva per tal de retornar la imatge de la Mare de Déu de la Masia de Can Trilla on estava amagada de la possible destrucció durant la Guerra del Francès al convent de Jesús, d’on era originària. Quan la imatge va retornar al seu altar, els vilatans van celebrar balls i berenars populars i es va decidir fer festa cada any pel 15 d’agost. Des de llavors, podem veure amb regularitat com al Diario de Barcelona apareix la informació que avisa de la celebració de la festa de Gràcia pel 15 d’agost. Cada cop, la festa fou més acceptada per la població. La societat gracienca decidí enriquir la programació amb balls durant aquella setmana i guarnint els seus carrers per tal que passés la processó del dia 15. Aquells primers guarniments fets amb ornaments vegetals simulaven els salons de ball de l’època.\nLa Festa originària de 1817 va anar evolucionant i creixent amb el temps fins al punt que a principis del segle XX es parlen de més de 100 trams de carrers guarnits per comissions de veïns amb programacions independents. No obstant, no apareix la necessitat d’organitzar-se comunament sota una entitat paraigües fins l’any 1935, un projecte que es va veure truncat per l’esclat de la Guerra Civil i no es va poder recuperar fins l’any 1956, quan neix la Federación de Comisiones y Asociaciones de la Fiesta Mayor de Gracia presidida per Gaspar Ribé i Carbó. Aquesta entitat neix amb la voluntat d’establir vincles entre els diferents carrers i places que celebraven Festa Major, organitzar de manera comuna els actes centrals, editar un sol programa on apareguessin tots els espais que guarnien el carrer o tenien envelat amb cadascuna de les seves programacions i crear un lloc de debat i trobada entre festers i festeres. No obstant, sent fruit de l’època en què va néixer, també sorgeix sota l’auspici i supervisió del moviment falangista del Districte de Gràcia, que després de la primera part de postguerra volia fomentar una imatge de tranquil·litat i normalitat social amb una Festa Major popular i participativa.\nAmb la recuperació de la democràcia i la lliure associació, la Festa Major de Gràcia viu un moment daurat on sorgeixen un munt de noves associacions de veïns i comissions de festes que volen organitzar-se, associar-se i gaudir amb respecte i llibertat de l’espai públic. La Federación es pot expressar lliurement i pot utilitzar, per fi, el seu nom en català, passant a anomenar-se Federació de Carrers de la Festa Major de Gràcia. És en aquest moment en el qual la Federació pot actuar com a motor de la cultura popular catalana i màxima insígnia del moviment associacionista a la Vila de Gràcia. Presidida i constituïda per ciutadans voluntaris, organitza la Festa Major d’agost, un dels actes més populars i de major envergadura de la ciutat de Barcelona, però també organitza d’altres activitats que serveixen per cohesionar i difondre la cultura popular catalana. Un bon exemple és l’Aplec de la Sardana de Gràcia que en aquella època es celebrava al Parc Güell i que va esdevenir un dels més importants de Catalunya: amb presència de fins a 10 cobles, centenars de visitants i una programació ininterrompuda de 12 hores de sardanes.\nLa consolidació de la festa i de la nova Federació es fa evident quan l’any 1997, la Generalitat de Catalunya cataloga la Festa Major de Gràcia com a festa patrimonial concedint el distintiu de Festa Tradicional d’Interès Nacional. És aquest un període fructífer quant a nombre d’associacions de veïns i comissions de festes que de manera altruista i voluntària s’organitzen entre ells per engrandir encara més un dels trets característics graciencs i barcelonins: el teixit associatiu i cultural.\nL’arribada del segle XXI suposa a l’entitat una època propícia pels canvis. La Junta de la Federació de Carrers de la Festa Major de Gràcia considera que per a garantir la transparència de l’entitat, per aglutinar totes les activitats que realitza durant l’any a banda de la setmana de Festa Major, així com per guanyar atractiu davant de les empreses privades en un moment de davallada de les subvencions, la Federació s’havia de convertir en Fundació. Així és com l’any 2009 neix la Fundació de la Festa Major de Gràcia. Com totes les Fundacions, aquesta està regida per un patronat compost per un membre de cada carrer o plaça guarnida que actua com a patró. A més a més, també hi ha la figura del patró físic que és aquella persona aliena a les comissions i associacions de carrers que pel seu bagatge, experiència, trajectòria i vinculació a la Festa es considera oportú que estigui en l’òrgan de presa de decisions de la Fundació. Aquest patronat, delega les decisions aprovades a un òrgan executiu que s’anomena Comitè de Direcció, format també per voluntaris que es presenten a eleccions per desenvolupar aquestes tasques.\nEl canvi de nomenclatura de Federació a Fundació no va suposar cap canvi en l’esperit de la Festa Major que, basant-se en els seus principis bàsics de creativitat, cohesió social i transversalitat, va continuar aquesta etapa de consolidació iniciada amb l’arribada de la democràcia. Per aquest motiu, l’any 2012, la Generalitat de Catalunya va decidir atorgar a la Fundació de la Festa Major de Gràcia la “Creu de Sant Jordi”. Aquesta distinció a la nostra entitat es va expressar en les següents paraules: “Pel fet de contribuir amb eficàcia a la continuïtat d’una tradició que es remunta a les primeres dècades del segle XIX i que constitueix un dels esdeveniments festius més populars de Barcelona i una de les millors expressions de cultura democràtica en l’espai urbà. I per la voluntat de fer-ne un àmbit de convivència que és capaç d’atreure, des d’una identitat genuïna, gent vinguda d’arreu”.\nL’actual Fundació de la Festa Major de Gràcia, que ha celebrat el Bicentenari de la Festa Major de Gràcia (1817-2017), està composada per un comitè de Direcció format per 7 persones de diferents carrers presidits per Carla Carbonell, la primera dona presidenta de l’entitat. El patronat està composat per 22 patrons que representen els 22 espais guarnits durant Festa Major i per 11 patrons físics. L’activitat d’aquesta entitat no es limita a la conservació i difusió de la Festa Major de Gràcia, va més enllà, i conscient de la seva funció com a motor cultural de la vida gracienca i generadora de teixit associatiu organitza un seguit d’activitats que marquen el calendari festiu de la Vila de Gràcia. D’aquesta manera, la Fundació organitza un cicle nadalenc, amb exposició relacionada amb les dates, el muntatge de l’únic pessebre monumental de la Vila, la Festa en homenatge a la Gent Gran de Gràcia, el Cant de la Sibil·la la nit de Nadal i la cavalcada de les Carteres Reials. A més a més, organitza la Rua de Carnestoltes de dissabte de Carnaval, el tradicional Aplec de la Sardana de Gràcia i un seguit de concursos literaris, de pintura i fotografia que pretenen dinamitzar la vida cultural de Gràcia, així com intentar derivar el mur imaginari que separa la cultura popular de l’alta cultura.\nLa Fundació de la Festa Major de Gràcia, vetlladora d’una Festa Major de dos-cents anys d’història, no es vol limitar a ser un exemplar d’un passat gloriós, sinó que vol ser al present, respectant la tradició que ha rebut en herència de centenars de festers que ens han precedit, però interpretant-la en un concepte de contemporaneïtat que asseguri que l’entitat sigui present a l’activitat diària d’una Vila i d’una ciutat que batega al ritme de la societat organitzada, el seu millor actiu.


L’arquera abrerenca Júlia Galera guanya a Madrid la primera jornada de la Lliga Nacional:: Ajuntament d'Abrera\nDIVENDRES, 23/10/2020 | 10:54 h\nL’arquera abrerenca Júlia Galera guanya a Madrid la primera jornada de la Lliga Nacional\nLa jove esportista i veïna d’Abrera Júlia Galera ha esdevingut campiona de la primera jornada de Lliga Nacional de Menors que s'ha celebrat a Madrid el cap de setmana passat, 14 i 15 d'abril, després de derrotar a la madrilenya Iriati Unamunzaga en un clar 7/1.\nAbans però, la Júlia Galera ha derrotat a Sandra de Castella Lleó en un 6/2 i a la navarressa Zurbano amb un clar 6/0; puntuacions que li han servit per estar a la gran final.\nAmb la participació al campionat d’un total de 128 esportistes provinents de 15 autonomies, han destacat les representants catalanes on ha destacat a la categoria de menors la mateixa Júlia Galera proclamant-se campiona després de dominar la fase de classificació assolint un total de 647 punts.\nEl Club Tir Arc Olesa a la Lliga Nacional\nEl grup de Tir Arc Olesa va estar integrat per: Antonio Vàzquez com a entrenador, Júlia Galera i Lucia Ramos en la categoria de menors i Aina Pla en la categoria cadet.\nA banda de l’èxit aconseguit per la nostra veïna Júlia Galera, Lucia Ramos, va ser setena amb 605 punts i Aina Pla en la categoria cadet del mateix club va millorar la confiança en la 2a ronda i va finalitzar la competició amb 532 punts.


preguntes | la rebotiga\nPosted by Jaume under Dietari d'aula | Etiquetes: #AnyMACapmany, 2a sessió, 3r trimestre, CNL Eramprunyà, Curs 2017-18, els capmanys, Griselda Encinas, joc d'escapada, Lourdes Subirà, M. Aurèlia Capmany, Maria Miret, model de prova, preguntes, relatograma, reptes, S3 |\nReptes i preguntes\n2a sessió. Ja em va passar el curs passat. En la reunió que ens comprometrem a provar l’activitat d’alguna companya, sempre m’oblido de quina he d’experimentar jo. Tenia un trumfo: practicar el joc d’escapada que havien ideat Lourdes Subirà, Griselda Encinas i Maria Miret. Ara bé, fes-te fotre. L’hauria d’adaptar pels objectius que havia previst, .\nVam començar la sessió formant grups. Es van ordenar per any de naixement. Els vaig proposar com construíem el relatograma del curs: ballable o escrit. La majoria es va inclinar per escrit, però em va semblar que en cada grup es produïa un debat. Vam acordar redactar actes de les sessions. Reprendríem les 21 paraules. Ara bé, un grup va proposar adaptar el percentatge entre la puntuació de la prova i del curs amb les actes escrites o ballables. És a dir, van plantejar que el 80 % de les actes fossin escrites, però havíem de mantenir un 20 % que fossin ballades. Així doncs, cada grup va plantejar la seva proposta d’acta. Vam votar i les vam revisar. Els vaig demanar que havien d’esperar-se al vestíbul fins que els avisés.\nLa Lourdes em va ajudar a disposar els quatre espais per al joc d’escapada. Era la manera de donar a conèixer la prova i practicar els tipus d’exercicis del bloc de gramàtica i lèxic. Però també seria el pretext per presentar el projecte del curs. Abans d’accedir de nou a l’aula, els vaig posar en situació. Haurien de demostrar si tenien el perfil per al curs. Tenien una missió: descobrir quin autor o quina autora seria l’eix del curs. Val a dir que vaig cometre una greu pífia en la primera sessió. Els vaig anunciar que tindríem una moneda oficial, els capmanys —quina vessada!\nEl primer espai era reservat per a l’exercici d’ortografia. Cada grup havia de descobrir quina era la seva línia de metro. Havien de desxifrar uns codis. Eren noms d’estacions de metro. Els grups van començar el joc bastant desconcertats. A mesura que anaven descobrint les estacions i eren capaços de reconèixer la seva línia, anaven ajudant els grups ressaguers. Va costar d’arrencar. Però un cop superat el primer repte, guanyar la pregunta per a la primera pista els va animar a continuar i a treballar plegats.\nEn el segon espai, tenien l’exercici de morfologia verbal. Havien d’omplir el buits d’un text de l’autora. Per saber si l’havien respost bé, calia que ajuntessin el fragment de cada grup. El color de les línies suburbanes els indicava l’ordre dels paràgrafs. El joc s’anava animant. Tenien ganes de resoldre els exercicis per conèixer una nova pregunta que els permetés acostar-se a la identitat de l’autora.\nNomés quedaven deu minuts, però van ser capaços de resoldre el tercer repte i guanyar la tercera pista. Era l’exercici de connectors. En els textos d’alguns grups, em vaig oblidar de crear l’espai buit.\nSi ens basaven en “QuimQuima”….\nVan voler que acabéssim el joc el proper dia. Vam haver d’ajornar l’exercici estrella d’aquest bloc: connectors, pronoms, lèxic…\nPosted by Jaume under Dietari d'aula, Uncategorized | Etiquetes: 11a sessió, 1r trimestre, Curs 2016-17, Design Thinking, E1, empatia, preguntes, pronoms de complement indirecte |\n11a sessió. Com és habitual, hem començat recordant la sessió anterior. Crec que hauré de prendre mesures perquè tothom pugui parlar. Els he presentat el pla de la sessió: acabar amb les entrevistes visualitzades i acordar com emprenem el nou projecte.\nArran de les entrevistes que van mirar, han pensat què els preguntarien ells i després han pensat que els podria preguntar l’entrevistat. M’han agradat les preguntes que han pensat en les dues tongades. Era inevitable esmentar el resultat de les eleccions nord-americanes. S’ha generat un debat espontani.\nHem practicat els pronoms de complement indirecte. Primer, hem repassat el pronom li passant-nos una pilota. Després, per parelles, han mirar de trobar els pronoms per a la resta de persones.\nFinalment, els he preguntat si es veien capaços de deixar-se entrevistar per un company. Hauríem d’editar un vídeo similar al de la pel·lícula Human. Han acceptat entusiasmats. He repartit post-it perquè hi escrivissin una pregunta que els agradaria que els plantegessin els companys. Les hem comentades i finalment, n’han triades dues, les que els han agradat més.\nAvui han comentat que els havia encantat la classe. Ara bé, volen debatre temes d’interès general per conèixer-se més. De fet, algunes de les preguntes que han ideat ens podria servir per generar un debat. També els he comentat com reaccionen en les activitats i en les tasques. Mentre l’estan duent a terme es parlen en castellà, però a l’hora de fer-ne la posada en comú o bé de presentar el producte, ho fan en català. De moment, ho mantindrem això, però que es vagin mentalitzant que de cara el segon trimestre ja seré més estricte en l’ús del català.\nRT @jfeliua: Es curioso. Año tras año, veo que los meses que más rúbricas se procesan en CoRubrics son noviembre, marzo y mayo. Justo ante… 3 hours ago\n@eliath77924399 Si et buides els ulls, bé t'hauràs de desinfectar les conques... 11 hours ago\nRT @Joanescoda: La gràcia de l'avaluació formativa és que sigui formadora, ja que no estarem sempre al seu costat. #reflexions 12 hours ago\nAmb tu, @LauraBorras, tant com a presidenta i com a persona. youtu.be/ma6Vb3bSZz4 https://t.co/bN61efE72v 13 hours ago\n@picrics @LauraBorras Doncs no et dic res a Tot es mou i com van sucar-hi pa a can Grasset! https://t.co/l0C8ivIiCw 14 hours ago


Remuntada espectacular contra l' Atletico Carcer - CF Atlètic Muro\nEl passat dissabte les xiques de l’ Atlètic Muro es desplaçaven a Carcer per a jugar el seu partit corresponent a la jornada 22 de lliga. El partit fou apassionant i amb una gran tensió i competitivitat.\nFeia molta calor al camp “Jose Sirera” i els dos feren un esforç increïble des dels primers minuts de joc. La gran part del temps eren les visitants les que dominaven l’ encontre, tocaven d’ un costat a altre però no acabaven les jugades en tirs a porteria. Era un partit amb entrades molt dures per part de les jugadores del Carcer i l’ àrbitre assenyalava falta a baló parat en quasi totes les jugades d’ atac de les de Muro. El primer temps fou molt intens, amb atacs per part dels dos equips, però camps dels dos aplegaven amb claredat a porteria.\nNo fou fins al minut 40 quan un error de l’ equip murer es convertia en gol del Carcer. Després d’ una treta de banda de les locals, feien un canvi de joc a l’ altra banda i la davantera feia una passada de cap que li passava per dalt a Tamara i la jugadora rival es quedava sola contra Iris i definia molt be el xut que anava al fons de la ret. Així acabaria el primer temps amb un resultat d’ 1 a 0 favorable a les locals.\nEl segon temps començava com el primer amb un gran esforç per part de les mureres que mantenien el domini del baló i feien una forta pressió per recuperar-lo quan el perdien. A pesar del millor joc i dels repetits intents de l’ Atlètic, al minut 50 rebien altre fort colp amb el segon gol de les locals.\nAltra errada de les de Muro es convertia en el 2 – 0 al marcador. Una jugadora local xutava des d’ una banda i semblava una jugada sense perill, però quan Iris anava a agafar el baló la davantera molt atenta li furtava el baló quasi de les mans i rematava des de dins de l’ area menuda.\nDesprés d’ aquest dur colp les de Muro no abaixaven els braços i seguien lluitant per remuntar l’ encontre. Els minuts passaven i semblava quasi impossible traure un bon resultat d’ aquest partit. A més del cansament que els dos equips anaven acumulant en una jugada dins l’ area del Carcer, Paula rematava un baló forçadament i es quedava estesa al terra, semblava que no podria seguir jugant el partit, però va traure forces i continuà al camp. Al minut 66 Irene feia una passada llarga a Paula que se n’ anava sola contra la portera i creuava el baló al segon pal per fer el 2 – 1.\nL’ Atlètic cada vegada veia més prop l’ empat i seguia tenint el baló per a aconseguir remuntar el resultat. Pocs minuts després, al minut 70, Africa robava un baló en la frontal de l’ area rival i en una jugada personal se n’ anava de 2 defenses rivals i passava el baló a Paula que des de dins de l’ area marcava a plaer.\nAra tot era possible, el 2 – 2 al marcador afavoria a les de Muro que estaven motivades i anaven a pel partit amb totes les seues forces. En canvi, aquestos dos gols havien suposat un fort colp per a les locals que ja es veien amb el partit guanyat.\nEl bloc defensiu murer impedia que les de l’ Atletico Carcer s’ acostaren a la porteria. El partit es convertia en un encontre amb faltes constants per part de les locals, que afavorien a les de Muro. En una d’ aquestes ocasions Irene treia una falta lateral que Paula rematava sola davant la portera, però anava fora.\nAl minut 74, Maria feia una passada a Irene la qual enviava el baló per dalt de la defensa per a que Paula rematara sola davant la portera. Aquest gol suposava el 2 – 3 al marcador i l’ Atlètic Muro celebrava el gol eufòricament.\nDesprés d’ aquest gol i els minuts que faltaven Paula es col•locava al mig del camp juntament amb Irene i Africa per defensar la seua porteria i evitar l’ empat. A pesar d’ açò el Carcer encara va disposar d’ un parell de jugades per fer gol, però unes vegades la defensa i la portera i altra el travesser allunyaven el perill de la porteria d’ Iris. En varies jugades les accions de les defenses mureres foren claus per evitar les ocasions de gol de les de l’ Atletico Carcer.\nDestacar que durant el temps que quedava l’ Atlètic es va mantindre ben posicionat al camp i va saber mantindre el resultat que tant havia costat aconseguir.\nEn acabar el partit les nostres jugadores celebraren la victòria efusivament, ja que havien disputat un partit increïble, puga ser un dels partits més apassionants de tota la temporada.\nEnhorabona a totes elles pel seu esforç i sacrifici durant els 90 minuts.\nRecordar que l’ Atlètic segueix líder, a 6 punts del segon classificat, a falta de 4 jornades. El pròxim partit serà a La Llometa, vos esperem a tots!!\nC.F. Atlètic Muro: Iris, Tamara, Isabel, Maria, Esther, Mariola, Africa, Irene, Sabina, Yuliana i Paula. No jugaren: Estrella i Nerea.\n← A intentar repetir el ressultat de l’anada → ¿Imparables? Ho descubrirem davant el @LEVANTEALFAFAR


Sobre l’asil, economia i les càrregues de dimecres | El bloc d'en Joan Herrera\nSobre l’asil, economia i les càrregues de dimecres\n20 Març 2009 · by joanherrera\t· in Justícia social.\t·\nDesprés del que va passar dimecres a Barcelona, després de les càrregues policials el que tocava en primer lloc era demanar disculpes i perdó per les persones que es van veure afectades per les càrregues. Em sumo a la petició de disculpes per tots aquells ciutadans, estudiants i periodistes que van resultar ferits. Després assumir els errors, i el Conseller ho va fer. Ara, toca l’hora d’obrir aquesta investigació a fons, per saber que ha succeït, perquè no torni a passar, i per depurar responsabilitats tal i com ja va apuntar el mateix conseller en la seva compareixença al Parlament de Catalunya.\nTots hem anat a manifestacions, a centenars, a milers. La majoria sense més incidents. Altres amb grups que no eren tan pacífics. I en totes s’ha de demanar als cossos de seguretat una feina de contenció, d’evitar que les coses no vagin a més. El procés iniciat ha de dur a un total esclariment dels fets i a una actuació posterior conseqüent. El que va succeïr requereix d’aquesta resposta enèrgica i clara.\nA més d’aquesta nota volia afegir uns comentaris sobre el dret d’asil, entre altres coses, perquè aquesta setmana s’ha discutit la nostra esmena a la totalitat a la llei d’asil. Dimecres vam aconseguir no només que la majoria de Grups parlamentaris veiessin fonaments en la nostra esmena a la totalitat, sinó que a més, el PSOE, potser per la pressió de la setmana, transigís alhora de modificar substancialment la llei. Es tracta de suprimir el procediment abreviat que dificulta encara més la petició, suprimir conceptes jurídics indeterminats com el de “país segur”, concepte que pot fer que et neguin de partida la petició; tornar a incorporar a la nostra legislació el dret a demanar l’asil en una ambaixada o consolat (no limitant-ho només als que arribin a territori espanyol); no impedint la petició aquells que han estat condemnats per delictes greus (en alguns falses imputacions); el reconeixement d’ACNUR i les organitzacions socials en frontera; el caràcter suspensiu del recurs; l’assistència jurídica garantida i el dret a un traductor. L’estat espanyol té una xifra ridícula en concessions d’asil, i el que resulta insuportable és que a més faci una llei que es situa a la cua d’Europa. Avui hi havia compareixences, i no he pogut anar ja que estic passant un procés gripal. Estic segur que hauran carregat de raons aquells que estem en la ferma voluntat de canviar la llei de dalt a baix.\nEl millor de la setmana.\nEl millor de la setmana va ser la compareixença del president de la CECA (la Confederació Espanyola de Caixes d’Estalvi). Va dir que el que calia, quan s’intervinguessin les entitats financeres, es posar elements de condicionalitat, allò que no s’ha fet enlloc. Després va parlar del Good Bank o banc bó. La diferència és que en aquest cas es posen els actius sanejats en un no banc, en un ban bó, i els dolents es queden en el banc existent. Així, la mala gestió de l’entitat la paguen aquells que han tolerat la mala gestió, i s’evita aquesta lògica tan perversa de privatitzar els guanys i socialitzar les pèrdues quan les coses no van.\n← Reflexions sobre la crisi\n14 responses to “Sobre l’asil, economia i les càrregues de dimecres”\nGavilán 20 Març 2009 a les 22:55 · ·\nAnònim 21 Març 2009 a les 10:09 · ·\nHo sento joan.Pero les carregues del dimecres em van doldre molt.No crec que fores tan condescendient en altres ocasions.Es dificil creure a un partit de esquerres honrat com el teu i en certa manera meu despres de el que va passar el dimecres.Una cosa important s’ha trencat.Llastima!!jaume sanz i coloma\nToni Perico 21 Març 2009 a les 11:20 · ·\nSobre el dimecres:Per què no s’han près mesures cautelars contra els agents que surten a les imatges de la TV estomacant als periodistes???Una cosa és investigar (que s’ha de fer amb totes les garanties) i una altra cosa és no fer res en aquests casos “flagants”.Una latra mesura és fer fora a Rafael Olmos. Pel de matí, amb els videos circulant per la xarxa on es veia la brutalitat policial, va dir “que la força era proporcionada”. Desprès a la tarda i a la nit es va veure que de “proporcionada” , res. Auqest home o no sap que passa al carrer (això és greu perque és el director de la Policia), o ens volia enganyar (tipus “hay otra via de investegación y Acebes”) o és un incompetent que és incapaç de redreçar en un dia les coses que no funcionen. Qualsevol de les tres causes , són motius més que sobrats per destituir-lo (parlo de destitució, no dimissió)Les excuses están molt bé, però la ciudadania vol fets, avui millor que demà.La nostra credibilitat com esquerra transformadora està en entredit.\nfermin 21 Març 2009 a les 14:22 · ·\nMaxi 21 Març 2009 a les 15:27 · ·\nJoan…Som molts els que ja no entenem que és el que té que succeir per que al carrer Ciutats reaccioneu.ICV es un partit d’esquerres transformadores, ecologista i feminista??. L’actual govern era una aposta per portar a terme les nostres polítiques?, o era per obtenir poder??. Podem ser coparticipants de les derives liberals del govern d’Entesa??. Quant del pacte d’Entesa s’ha complert?. Quant de les organitzacions socials de base ecologistes i socialistes ens queden??.Ets el nostre Secretari General Joan. Digues quelcom que ens torni a fer creure en aquest projecte.Salut.\nToni Perico 21 Març 2009 a les 22:00 · ·\nSobre L?asil: Me parece una pasada que se esté legislando para multar a las ONGs que ayudan humanitariamente a los inmigrantes, bajo la excusa “que les alargan la estancia ilegal en España”.¿qué clase de humanidad (o dignidad) tiene esos legisladores?\njoan herrera 22 Març 2009 a les 17:29 · ·\nRespecte al que heu comentat, tots estem compungits i si alguna cosa no estem sent és condescendents. Ni un gram. I si teniu raó, no n’hi ha prou en demanar disculpes. Això és un tret que ens diferencia però no és suficient. Però crec que hem de tornar a parlar un cop hagi conclós la investigació en les properes hores. Crec que hi ha un tret diferencial des d’ICV, i l’hem de reivindicar. Mentre altres haguessin mirat cap a una altra banda aquí s’asumeixen errors, es demanen disculpes i s’obre una investigació.\nAlex , per una ICV REVOLUCIONARIA 22 Març 2009 a les 21:26 · ·\njo no crec que una comissió de mossos pugui investigar sobre mossos, o que gent d’interior hagi de investigar interior. Això és com fer un partit de futbol entre el barça i el barça.dimissions i abandonar el govern. aixó i a lluitar pel socialisme i deixar-se de romançós i governs i paperassa.\nToni Salado 22 Març 2009 a les 23:40 · ·\nJoan, estant d’acord amb el que dius, et deixo la meva reflexió del divendres passat, que va una mica més enllà:http://blocpolitikon.blogspot.com/2009/03/reflexiones-tras-lo-ocurrido-con-ls.htmlSalut!\nPere Nieto 23 Març 2009 a les 16:30 · ·\nNo és gens senzill recuperar la confiança en nosaltres amteixos. Hem de saber recordar aquells aspectes positius que hem aconseguit introduir. L’altre dia llegia que han disminuit molt les denúncies per agressions de Mossos. De totes maneres el temps passa i les nostres repsostes haurien de començar a arribar.\nVerd i roig 23 Març 2009 a les 16:53 · ·\nmireu un fòrum que està circulant, posa els pels de punta…http://www.foropolicia.es/foros/viewtopic.php?f=1&t=41911&sid=2d6395c6d4bf2d80f0aee7ba3c14d177&start=15FEU ALGUNA COSA, AIXÒ ÉS MOLT GREU\nElSrM. 24 Març 2009 a les 00:30 · ·\nJo veig <>indicis de delicte<> en la actuació d’alguns agents de la policia catalana de la setmana passada. I és quelcom molt greu donat que els protagonistes són precisament aquells que teòricament han de vetllar per la nostra seguretat, la de tothom.Què <>fer?<> Ho tinc molt clar, però no sé per què em penso que serà un pas difícil pel responsables institucionals.<>0-<> demanar disculpes oficialment; ho ha fet el Conseller, ara resta el responsable del cos policial<>1-<> suspensió cautelar de tots els agents que van participar en l’acció<>2-<> investigar i analitzar què va fer cadascun i destituir als que van actuar de forma violenta i inadequada; no només al nivell dels agents sinó també a nivells jeràrquics superiors<>3-<> presentar una acusació judicial civil o penal, segons correspongui, contra els destituïts; podríem estar parlant no només d’uns delictes d’agressions amb lesions, o d’abús d’autoritat, sinó arribat el cas i si tinguéssim ànim alarmista, que espero que no, es podria pensar en acusar als culpables d’un delicte de terrorisme (entès en aquest cas com una acció violenta d’una organització armada mitjançant la qual s’inspira terror a la població per tal d’aconseguir un propòsit polític o ideològic; ara bé, potser ens faltaria el motiu polític o ideològic en aquest cas… potser)\nAnònim 29 Març 2009 a les 16:19 · ·\nEsperarem a les explicacions d’ en Saura al parlament però ha de ser clar i contundent . S’ ha de disculpar a la societat en nom de la seva conselleria i com a responsable màxim d’ ella . Si l’ actuació dels mossos no respon a la filosofia de la conselleria ni a la del seu grup parlamentari és perque s’ ha trencat o no hi ha corretja de transmissió entre aquestes parts , i això no pot ser….s’ ha de restablir la conexió…Comentaris com els d’ en Guillot al seu blog a on responsabilitza la conslleria de Universitats del succeit ens allunyen encara més de la gent i ens fan menys comprensibles…La teva resposta Joan és clara , però es necessiten més signes d’ aquest estil des del mateix grup i especialment per part d’ en Saura.\nJoan 2 Abril 2009 a les 20:18 · ·\nBenvolgut joan herrera, voto ICV per tú, confiava plenament amb el teu projecte, però crec que has de marxar d’ aquest partit MAL ANOMENAT D’ ESQUERRES. una abraçadajoan aurés


Marta Ortega serà la nova presidenta de l'imperi multimilionari d'Inditex\nL'imperi d' Amancio Ortega, construït a base de sobreexplotació laboral, seguirà ara en mans de la filla del magnat. Marta Ortega substituirà a Pablo Isla en la presidència d'Inditex, a petició d'aquest últim i del propi fundador de la companyia.\nMarta Ortega serà a partir de l’1 d’abril la nova presidenta d’Inditex, després de la sortida del seu actual dirigent, Pablo Isla. La decisió ha estat presa per aquest últim i per Amancio Ortega, fundador d’Inditex i pare de la nova presidenta. Amb això es culminaria el procés de relleu generacional que l’empresa portaria buscant des del 2011 quan el propi Amancio va fer un pas al costat i va deixar la presidència.\nLa decisió ha estat justificada per l’experiència laboral de la candidata després de “quinze anys de treball” a l’empresa on hauria dirigit múltiples campanyes i ha estat de les peces clau dins de Zara, una de les marques insígnies de l’empori. Com de manera regular, la notícia ha estat acompanyada de mèrits i guardons que acreditarien aquest ascens, en un típic exercici de meritocràcia.\nSeguint aquesta màxima ideològica de vendre que tot empresari ha començat des de baix i que ha estat fruit de l’esforç personal, és previsible que alguns mitjans de comunicació tractin de plantejar la mateixa escenografia per a algú que per ser filla de qui és, es col·locava automàticament com una de les persones més riques de l’Estat Espanyol. Tot un mèrit ascendir en els cercles burgesos des d’aquesta “humil” posició!\nPerò poc ens importa si Marta Ortega compleix el perfil o no per a ser la burgesa que exploti eficientment als seus treballadors en empreses que es deslocalitzen a països de la perifèria capitalista per a aprofitar els majors graus de sobrexplotació que es permeten. Al cap i a la fi, com exposava el filòsof Michael Sandel, la burgesia sol assegurar-se que els seus fills acumulin les credencials necessàries que el seu propi sistema i relat sol·liciten per als llocs que ja els tenen assegurats per endavant.\nEt pot interessar:D’explotar costureres gallegues a nens a Bangladesh, el secret d’Inditex i Amancio Ortega\nL’important és assenyalar el model d’explotació que sens dubte es mantindrà amb la nova presidència en la qual 4 milions d’obrers a Bangladesh sofreixen un greu risc en les seves vides i en el laboral, amb una gran presència de nens de 14 i 15 anys com a mà d’obra barata en benefici d’una minoria privilegiada d’explotadors. O sense anar tan lluny, amb la pròpia plantilla d’Inditex a Saragossa, en guerra contra l’imperi d’ Amancio Ortega… i ara el de la seva filla. Mentre l’empresa obté milers de milions, es nega a un acord de pujada salarial i la reducció de les hores anuals de jornada.\nEt pot interessar:La lluita de les treballadores d’Inditex i la fortuna de Amancio Ortega\nTant li fa si l’hereva igual que el seu pare es decideixi a donar diners (al mateix temps que fa enginyeria fiscal) per a rentar la seva imatge, quan allò rellevant no canvia d’essència, sinó que només canvien les mans dels qui dirigeixen l’explotació.\nInditex / Amancio Ortega / Societat\n5Tornada a les aules entre precarietat i inseguretat davant la pandèmia\nD’explotar costureres gallegues a nens a Bangladesh, el secret d’Inditex i Amancio Ortega


Secció Sindical de la UGT a la UAB : Informacions PAS-F octubre\nInformacions PAS-F octubre\nEn aquest comunicat us informem de les situacions següents:\nIniciatives de millora\nFormació: idiomes, hores de formació integral, formació 2017\nPlus campus- on estem\nNegociació calendari laboral 2017\nNegociació de la Relació de Llocs de Treball (estructura de la UAB)\nSeguiment opos de gestió\nCobertura temporal de vacants (un procediment just i negociat)\nExcedències amb reserva de plaça\nAplicació igual a tots els centres de la Gestió Horària i no en funció de l’Administrador/a i de la seva amistat amb el treballador/a\nSelecció (vacants pendents de sortir, concurs a resultes, comissions de serveis, BB22, nous administratius)\n· Eliminació unilateral d’Iniciatives de millora: De manera totalment unilateral l’equip de govern ha decidit canviar el procediment. En un principi les volien treure directament i que fos via formació, situació econòmicament inviable que segurament no van tenir en compte i ara estem a l’espera de veure quina ocurrència tenen. Des d’UGT hem manifestat el nostre desacord a aquests tipus d’actuacions unilaterals i oposades als drets dels treballadors i de la negociació col·lectiva.\n· Hores exàmens oficials d’idiomes pendents de carregar: se suposa que ja estan carregades, comproveu els dies que vau fer els exàmens, que es on es posen les quatre hores si no veu agafar permís.\n· Càrrega d’hores de formació integral: en principi està previst fer la càrrega a finals d’octubre. Ens han informat que les poques denegacions estan justificades, si no és el cas ens ho feu saber i ens posarem en contacte amb formació per a consultar específicament el cas.\n· Execució de sentència plus campus: La UAB va interposar recurs de cassació contra la sentència que ens donava la raó, i no sap en quin estat es troba. No sabem si la secció sindical que va interposar el conflicte col·lectiu va instar l’execució de sentència. Tot sembla indicar que no. Desconeixem el motiu.\nEns han donat un esborrany de proposta força raonable però al que hem de fer esmenes sobre certs punts que no ens semblen suficients i que els farem arribar en els propers dies als altres membres de Comitè i Junta per tal d’enviar una proposta consensuada.\nEl que si sembla que perilla són les iniciatives de millora, programa que no semblen tenir intenció de renovar, com ja va començar-se a veure a la darrera comissió, i que volen canviar-nos per una proposta de formació que hem demanar ens passin per escrit.\nTots estem d’acord en que cal formar-se i des de la UGT fa molts anys que venim reivindicant canvis i millores en matèria formativa, ja que cal tenir un accés igualitari a una formació de qualitat i fonamentalment útil per al treballador i per a la seva carrera professional.\nEl que no cal oblidar, és que els treballadors públics, “gaudíem” de certs avantatges, com les 35 hores setmanals, a tall d’exemple, per compensar el fet que ni en temps de bonança econòmica teníem els augments salarials que la resta de treballadors, i que amb les retallades som els que més poder adquisitiu hem perdut. D’altra banda som un campus no urbà, al que tothom si ha de desplaçar expressament i amb majors dificultats de fer-ho amb transport públic i de poder anar a dinar a casa, fet que va motivar l’existència del plus campus i el plus menjador, que fa anys que no cobrem tampoc. Una de les mesures per tal de pal·liar aquests greuges va ser la creació del programa d’iniciatives de millora, i el fet de que ara ens el vulguin arrabassar és un menyspreu a l’esforç que portem anys fent els treballadors públics.\nCOMISSIÓ RLT (Relació Llocs de Treball)\nLa funció d’aquesta comissió seria donar coherència a l’estructura organitzativa de tota la UAB, hauria de ser una foto de la realitat de la plantilla de la UAB, perfils, categories, etc.En la realitat esdevé un retard en la informació per part de Recursos Humans emprant la màxima “la informació és poder”\nA tall d’exemple, en la propera reunió donarem el nostre parer respecte la RLT 2014 i 2015. Ja us avancem que nosaltres no podem estar d’acord dels trapis que han esdevingut els darrers anys, sense tenir en compte el parer de la Junta, entre d’altres, de la pujada de categoria /sou de forma purament geogràfica, és a dir, en funció si era o no l’edifici A i la categoria era A2 o superior; o si l’administrador/a tenia més o menys pes.\nEn el que si que hem avançat és en el compromís de fer una anàlisi més ràpida de la RLT 2016 i de que ens farien arribar una proposta d’estructures o composició mínima de cada servei. Val a dir que sobtadament, començaran l’estudi pels instituts de Recerca i per la Facultat de Medicina (cal recordar que l’actual Vicerrector era, fins el moment de ser nomenat, Director de l’Institut de Neurociències) i anirem avançant per centres.\n1. Seguiment d’oposicions de gestió: hem demanat un seguiment per part de RRHH dels candidats en pràctiques que puguin tenir incidències amb l’acollida al lloc de pràctiques.\n2. Proposta de cobertures temporals: la Junta ha presentat una proposta per tenir lligat aquest tema, però la reunió es farà al desembre, i mentrestant es continua incrementant el número de comissions de serveis.\n3. Oferta pública d’ocupació del PAS: al 2017 la taxa de reposició acceptada per la Generalitat serà del 100% del personal que va deixar de prestar serveis al 2015. La UAB te fins al 31 de desembre per fer-ho públic al DOG i demanar l’autorització a la Direcció General d’Universitats.\n4. Campus Sabadell: el nou equip te intenció d’implementar el Campus Sabadell. Farà una proposta a la RLT per veure si es justifica o no el que estem demanat.\n5. Excedències amb reserva de plaça: La Junta ha demanat que hi hagi un criteri únic i no aleatori per reservar o no les places amb excedència. La llei diu que no es poden reservar.\n6. Manual de GH: demanem que els criteris d’aplicació siguin els mateixos per tot el personal, independentment del centre on treballi.\nNEGOCIADORA MÉS GRANS DE 60 ANYS\nEl nou equip a banda de voler treure les iniciatives de millora que es van crear per tal de minimitzar l’impacte de les 37,5 hores setmanals, no està per signar un acord que consisteix en la reducció d’una hora diària i la compactació de l’horari de treball. Aquest acord s’està aplicant a la Univ. Girona i UPC des de 2008 i a la UB i la UPF des de 2015. L’argument és que les hores que es fan a la UAB ja no es poden reduir més, que no hi ha pressupost per cobrir aquesta despesa; i donen solucions com incrementar el teletreball en aquest supòsits.\nEns van informar de les places vacants pendents de sortir i, tot i que poden variar les places que sortiran en funció de les places que alliberin les persones que guanyin els concursos, la idea és que estiguin dins del novembre i el desembre, i altres pressupostades per 2017.\nEs va tractar, per sobre, la possibilitat que els concursos tinguin també la variant “a resultes” (que les places que alliberin els que guanyin la plaça sortin per a les persones que han fet la sol·licitud per aquest concurs). Tot i que encara no hi ha una solució tancada, sembla que potser es podria donar en el cas de places que estiguin catalogades com a equivalents i no per a places que siguin diferents a les ofertades. Esperem a veure com evoluciona la proposta i us informarem.\nConcurs per als nous administratius. La Junta ha demanat que el requisit d’un any d’antiguitat a l’escala per a optar a concurrència es relaxi en la seva aplicació. Encara no tenim una resposta al respecte, des de RRHH estan fent l’estudi de la resposta, però ja ens han avançat que no és fàcil per qüestions legals, tot i que restem a l’espera de la resposta ferma.\nSi no es canvia aquesta situació, tots els administratius “nous” no podrien concursar en places del nivell actual o més baix, és a dir,, tots els C1.16 només podrien concursar a partir del 18, els 18 només a partir del 21 i successivament. Això mentre no faci un any de les opos, llavors aquesta limitació s’acabaria.\nComissions de serveis: per enèsima vegada vàrem demanar que totes les places que portin 2 anys en Comissió de Serveis que sortin a concurs (requisit legal) i ens van tornar a donar la mateixa resposta, que des del seu parer, no hi ha aquesta limitació (art. 85.3, Dl 1/1997 “la comissió de servei, que tindrà caràcter temporal i no podrà durar més de dos anys, ...)\nDes de la UGT ja fa temps que insistim en que les places temporals surtin a concurs intern per tal de poder-nos promocionar temporalment i/o conciliar millor la nostra vida laboral i familiar. Ja tenim una proposta consensuada per la Junta de PAS per a la cobertura temporal, per garantir uns requisits de legalitat i igualtat, malauradament, aquest tema queda pendent en la negociadora de setembre, mentre, com podeu veure a la intranet, continuen sortint places en comissió de serveis amb un procediment diferent a l’ordinari i amb un tribunal restringit de manera voluntària per part de RRHH.\nBibliotecaris BB22: ens van comunicar que les persones que tenen aquesta categoria no podran concursar a les vacants BB20 perquè l’acord de Biblioteques no contemplava aquesta situació i ens han fet xantatge moral demanant que signem un acord per a que els BB22 puguin concursar a places de BB20. Des d’UGT considerem que el que haurien de fer és canviar la catalogació de les places a BB22 i això beneficia als actuals BB22 i també als actuals BB20 que podrien concursar per promoció.\nDes de l’Àrea de Formació ens van fer arribar les dades respecte els resultats dels cursos d’idiomes i respecte la compensació de la formació integral.\nRespecte els idiomes hi ha un augment significatiu de superació dels cursos i petits canvis respecte la plataforma virtual, un canvi en l’aplicatiu que sembla positiu amb un millor suport i de més qualitat.\nRespecte la compensació de les hores de formació integral només ens han informat de molt poques denegacions i totes justificades, si no teniu la mateixa opinió us agrairíem que ens informeu per posar-nos en contacte amb l’Àrea de Formació i fer un estudi del vostre cas particular.\nTot i que ens van fer arribar les dades estadístiques dels resultats, no us torturarem amb les dades.\nPla de formació 2017: des d’ara fins a finals d’anys es començarà l’estudi de les línies estratègiques de formació (encara estem pendent que l’equip de govern ens digui quines seran les línies principals que vertebraran tot el procés de formació). És per aquest motiu que començaran amb les peticions a tots els serveis de les necessitats formatives. Si no us demanen el vostre parer i teniu alguna proposta de formació, li podeu comunicar al vostre cap per a que la tingui en compte o, si ho estimeu convenient, ens feu arribar a la UGT la vostra proposta i nosaltres adreçarem la vostra petició a l’Àrea de Formació.\nEtiquetes de comentaris: formació, Gestió Horària, PAS-F, RLT i plantilla, Selecció


Centre cultural obert 26 de juny de 2018\nCentre cultural Polikastro\nPolykastro és una ciutat de la zona nord de Grècia on hem obert un centre. Aquest és el primer Centre Cultural Obert que s'obrirà fora dels camps. Per què és això?\nLes pressions de les difícils condicions d’hivern a Grècia han obligat el govern grec a traslladar els refugiats més vulnerables a apartaments i hotels. Això passa principalment per les queixes de les organitzacions més petites. Exemples de vulnerabilitat: famílies amb fills, mares solteres, dones alliberades de situacions difícils dins de les seves famílies i persones amb discapacitat.\nEstar fora dels camps és un canvi molt positiu. No obstant això, és als camps on tenen serveis mèdics, escoles i normalment algun tipus d’espai comunitari / artístic que ha estat construït i recolzat per organitzacions com Open Centre cultural. Fora dels camps no existeixen aquests serveis.\nDesprés del tancament dels camps on treballàvem, els voluntaris van continuar impartint classes als nous espais habitables de les famílies. Però aquests espais no eren gaire d’oferir un espai de treball i aprenentatge idoni, ni per a les famílies que intentaven gestionar una casa ni els voluntaris.\nPer totes aquestes raons i en virtut de les exhaustives entrevistes a la comunitat que va indicar la seva voluntat d’ajudar amb el nou projecte, Open Centre Cultural va obrir un lloc a la ciutat de Polykastro amb el suport de 80 estudiants i diversos altres que esperem que estar interessat en el projecte gràcies al treball dels voluntaris.\nCentre Cultural Idomeni\nAnteriorment, Idomeni era un campament lliure que protegia a més de 10.000 refugiats en què no hi havia activitats escolars ni culturals ni per a nens ni per a adults.\nEls refugiats i els voluntaris internacionals van treballar junts per dur a terme classes i crear un espai segur, tant per a nens com per a adults on aquests podrien continuar aprenent al campament.\nA més, hem adoptat diversos esdeveniments i activitats com ara classes de música i art, nits de micròfon obert, actuacions i nits de cinema. A Idomeni, el Centre Cultural es va convertir ràpidament en un important recurs al campament, amb més de 150 nens i més de 80 adults assistint a les classes i esdeveniments.\nCom a resultat de la participació directa dels refugiats en el projecte, juntament amb el suport dels voluntaris internacionals en àrees com la coordinació, l’ensenyament de llengües estrangeres i la provisió de recursos i logística, es va desenvolupar un model eficient i sostenible.\nEl projecte tenia 5 components principals:\n- La construcció d’un espai físic d’aprenentatge i activitats culturals.\n- Programes culturals per a nens i adults.\n- El subministrament d'aliments als estudiants / participants.\nAquest projecte va ser possible gràcies a la col·laboració de molts voluntaris independents, així com de les següents organitzacions i grups.\nMenjar: menjar calent Idomeni, equip de plàtan, tenda de te Chai, EREC, Save the Children\nSuport psicològic: Organització IsraAid\nAssistència mèdica: missió mèdica SCM, equip mèdic mestre suprem de Chian Hai, metges sense fronteres (MSF)\nPlanificació i construcció: Botiga Aslanidis Theodoros, Metges Sense Fronteres (MSF), Associació InterEuropea d'Ajuda Humana Alemanya (IHA), Metges Sense Fronteres (MSF)\nAssessorament jurídic per a refugiats: InfoTent\nGestió voluntària: Refugis Girona\nAquest projecte no hauria estat possible sense l'ajuda dels següents grups i organitzacions:\nOrganització Interuropea d'Ajuda Humana (IHA)\nConsell de refugiats noruec (NRC)\nComitè Internacional de Rescat (IRC)\nCentre cultural Sounio\nEl campament de Sounio es troba a 60 km al sud de la capital de Grècia, a la regió d'Atica.\nEl campament es va inaugurar el març de 2016 i té capacitat per a 400 persones, la majoria dels quals són nens. És un camp mixt on viuen junts sirians, palestins, iraquians, kurds i afganesos. L'OCC inicia la seva activitat al campament a principis de juny amb l'obertura del Centre Cultural Sounio.\nUn programa educatiu de llengües estrangeres per a nens i adults.\nAjuda per millorar el campament\nAquestes àrees de treball es fan respectant els objectius del projecte.\nEmpoderar els refugiats a través de la realització de responsabilitats com l’ensenyament, la direcció de tallers i l’administració de projectes. Han de tenir una ocupació i mantenir les seves habilitats professionals.\nCreeu un entorn segur i estructurat als campaments de refugiats per als nens, on puguin jugar, aprendre i mantenir un estil de vida saludable.\nAquest projecte no seria possible sense l'ajut dels següents grups i organitzacions:\nCos de la Mercè\nL’equip de l’OCC no treballa actualment al campament a causa de la manca d’un permís d’autorització i, per tant, està inactiu temporalment.


Suport a les accions per lluitar contra el canvi climàti - Life Methamorphosis\nSuport a les accions per lluitar contra el canvi climàti\nEl Govern Català aprova un acord per donar suport a les accions adreçades a fer front de manera urgent a l'emergència climàtica\nEl Govern Català ha aprovat un acord on expressa el seu suport a les iniciatives ciutadanes que estan sorgint per fer front a l'emergència climàtica i en reitera el seu compromís. D'altra banda, el Govern reconeix que l'emergència climàtica és un repte principal de país i convida tota la societat catalana a implicar-s'hi. Finalment, l'Executiu ha acordat participar en les iniciatives de caràcter nacional i internacional en què sigui possible la seva implicació.\nA Catalunya, més d'un centenar d'organitzacions s'han adherit al "Manifest per una nova governança de la transició energètica". En aquest sentit, el Govern és plenament conscient del repte que suposa el canvi climàtic i, per aquest motiu, el Pacte Nacional per a la Transició Energètica i la Llei 16/2017, d'1 d'agost, del canvi climàtic, estableixen la necessitat de superar progressivament l'etapa d'una economia basada en els combustibles fòssils.\nAixí mateix, davant les constants alertes de la comunitat científica, el Govern va decidir mitjançant el seu Acord de 14 de maig de 2019, declarar formalment l'emergència climàtica i ambiental, unint-se així a les declaracions d'institucions polítiques d'arreu del món, assumint una sèrie de compromisos per tal d'assolir els objectius establerts en matèria de mitigació del canvi climàtic establerts per la Llei 16/2017, d'1 d'agost, esmentada.


Oasis Resort & SPA Lozenets Bulgària - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLozenets, Lozenets, Lozenets, Bulgària, 8277 - Veure al mapa\n"heated outside pool,excelent gardens very well maintained ...."\nFour-Bedroom Duplex Apartment with Sea View\nConvenientment situat a Lozenets, Oasis Resort & SPA és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Oasis Resort & SPA és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , centre de negocis per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, mini bar, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent bany, platja privada, centre esportiu, sauna, piscina exterior. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Lozenets, faci de Oasis Resort & SPA la vostra llar.\nKindly note that only small pets up to 5 kg are allowed in the property.\nTots els tipus de viatgers (251) Parelles (87) Viatgers en solitari (11) Famílies amb infants petits (100) Famílies amb infants grans (25) Grups (28)