Quins són els principals tipus de producció d'engranatges? - Coneixement - Jiangyin Deling Gearbox Co., Ltd\nQuins són els principals tipus de producció d'engranatges?\nLa forma de producció d'engranatges es pot dividir en superfície de dents forts i superfície de dents suaus d'acord amb la duresa de la superfície de les dents:\n1) Dures superfícies dentàries: duresa superficial dental HB> 350. Aquest tipus de producció d'engranatges té una elevada capacitat de càrrega, descongelació, descongelació de superfícies o descongelació de carburants després de l'acabat d'engranatges, i la duresa de la superfície de les dents és HRC45-65. No obstant això, en el tractament tèrmic, l'engranatge es deforma inevitablement durant la producció, per la qual cosa és necessari moldre, moldre o acabar després del tractament tèrmic per eliminar l'error causat per la deformació i millorar la precisió de l'engranatge.\nSi l'engranatge temperat no és suficientment precís, la seva capacitat de càrrega sovint no és tan bona com la de la superfície dentada tova. La duresa superficial de nitruració HV ≥ 600, la capacitat antiadhesiva és alta. A causa de la baixa temperatura durant la nitruración, la deformació de l'engranatge és petita i ja no es pot mecanitzar, però la capa de nitruració és prima, adequada per a la fabricació d'engranatges de mida petita, però no pot suportar càrregues d'impacte o desgast abrasiu.\n2) Superfície suau de les dents: duresa de la superfície dental HB ≤ 350, tall de dents fins després del tractament tèrmic o normalització del tractament tèrmic. Aquest tipus d'engranatge té baixa capacitat de producció, però és fàcil de fabricar i té un bon rendiment. S'utilitza en maquinària general on la mida i el pes de la transmissió no són estrictament limitades i la producció és petita. Com que el pes de la roda petita en el marcat engranatge és més pesat, per fer que la vida laboral dels engranatges grans i petits sigui substancialment igual, la duresa de la superfície de la petita dent és de 20 a 50 més alta que la de la roda gran.\nUn parell de: Com reparar el dany inicial de l'eix intermedi de la transmissió?\nSegüent: Com cal ajustar l'angle de muntatge de fogons de l'engranatge de precisió?


Uns 200 corredors i dos guanyadors a la 3a Sitges Rock Trail - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nNotícies - 22/03/2017\nUns 200 corredors i dos guanyadors a la 3a Sitges Rock Trail\nSitges ha viscut aquest dissabte la tercera edició de la Sitges Rock Trail, inclosa per primera vegada en el Circuit Català de Curses per Muntanya de la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC).\nAmb més de 170 participants, la cursa organitzada pel Centre Excursionista de Sitges ha permès, un any més, travessar llocs emblemàtics del Parc del Garraf durant 25 km i 1.000 m positius de desnivell. La cursa ha tingut punt de sortida i d’arribada al Parc del Rocar.\nDos atletes s’han proclamat guanyadors de l’edició d’enguany, creuant junts la línia de meta amb un temps de 2 hores i 11 minuts. Han estat Francesc Ferrer i Javier Puit, els quals han estat acompanyats al podi per Òscar Monclús. En categoria femenina, el triomf ha estat Gisela Carrion, amb un temps de 2 hores i 37 minuts. Catorze minuts després arribava Deor Cian, seguida per Vanessa Garcia.\nLa cursa també ha comptat amb l’Speed Rock, de 12 km i un desnivell de 370 m positius, en la qual han participat 200 corredors. Els primers atletes masculins han completat la cursa amb menys d’una hora i, Josep Morales, membre del Centre de Tecnificació de Curses per Muntanya de la FEEC ha creuat la línia de meta millorant en tres minuts el temps del guanyador del 2016, que havia fet 56 minuts. David Rovira i Gerard Cabestany han completat el podi. En categoria femenina, amb un temps d’1 hora i 9 minuts, l’atleta local Vinyet Noguero ha estat la guanyadora. Neus Guinovar i Montserrat Elias han travessat la meta amb dos minuts de diferència cada una.\nFotos / Ajuntament de Sitges


LA UNIÓ de Llauradors porta davant l’Audiència Nacional l’extensió de norma de la interprofessional del vi OIVE – RiberaTV\nLA UNIÓ de Llauradors porta davant l’Audiència Nacional l’extensió de norma de la interprofessional del vi OIVE\nLA UNIÓ de Llauradors i la resta d’organitzacions de la Unión de Uniones, després del cas omís a les contínues al·legacions que ha elaborat sobre la legalitat de l’extensió de norma acordada per l’Organització Interprofessional del Vi d’Espanya (OIVE), ha presentat un recurs contenciós administratiu contra aquesta decisió de la interprofessional.\nLA UNIÓ i la Unión de Uniones, qui ja presentaren al Ministeri sengles al·legacions, tant al maig durant el procés d’informació pública, com al juny, en el procés de consulta d’ordre ministerial, recorre davant l’Audiència Nacional l’extensió de norma per a les campanyes 2019/2020 a 2023/2024.\nAmb l’extensió de norma es pretén recaptar anualment 400.000 euros en la Comunitat Valenciana i un total de 2 milions d’euros al llarg de la seua duració de cinc anys (5,6 milions d’euros per campanya en tot l’Estat i 28 milions per a tot el període), presumptament en contra de diversos preceptes de la normativa de la Unió Europea en la matèria, així com, de les previsions del Tractat de la Unió Europea i del Tractat de Funcionament de la Unió Europea.\nLA UNIÓ pretén que els productors que no pertanyen ni a la OIVE ni a la resta d’organitzacions interprofessionals agroalimentàries espanyoles tinguen garantits els seus drets i deixen de ser lesionats econòmicament. Així mateix, l’organització assenyala que no ha sigut l’única entitat que ha presentat al·legacions o s’ha expressat en contra de l’extensió de norma. En concret, associacions de La Rioja que agrupen uns 300 cellers d’aquella zona productora han qüestionat igualment que l’Organització Interprofessional tinga la representació requerida per a poder adoptar aquestes decisions.\nEn aquest sentit, esgotada la via d’audiència, l’organització planteja als Tribunals, perquè aquests decidisquen, els seus dubtes sobre la legalitat de l’extensió de norma acordada en la OIVE respecte a les circumscripcions econòmiques en què es divideix Espanya, a la representativitat no justificada ni en el conjunt, ni en les circumscripcions econòmiques del vi, així com d’alguns dels objectius concrets de l’extensió de norma per anar més enllà del que es preveu en l’Organització Comuna de Mercats (OCM) dels productes agraris de la UE.\nL’organització, que no està en contra del principi interprofessional com a sistema de vertebració del sector, sí que considera que moltes de les hui constituïdes manquen de la legitimitat requerida per a funcionar i aprovar extensions de norma al no comptar els membres de la part productora amb l’acreditació documental de la cessió expressa de representació dels llauradors i ramaders.\nIgualment, posa en dubte, la seua utilitat en les actuals circumstàncies. “Sincerament, no sabem per a què serveix la gran quantitat de diners que cada any recapten dels diferents sectors les Interprofessionals… per descomptat, a la vista dels resultats, no perquè els llauradors i ramaders tinguem millors preus per als nostres productes” apunten des de l’organització.\nLA UNIÓ de Llauradors porta davant l’Audiència Nacional l’extensió de norma de la interprofessional del vi OIVE added by Ribera Televisió on 28 Octubre, 2019


Assemblea AMPA 2020 | AMPA de l'Escola Nostra Senyora de Lurdes\n← Inscripcions Esports 2020-2021\nReunió informativa online Colònies de 3er i 4rt →\nPosted on 02/11/2020 by Jordi Puignovembre 15, 2020\n26/11/2020 @ 20:00 – 21:30\nCONNECTA’T A L’AMPA! El pròxim 26 de novembre a les 20 h.\nAquesta vegada, com és lògic d’imaginar, l’assemblea no podrà ser presencial. L’ haurem de fer via telemàtica, per la qual cosa, si voleu, podeu assistir-hi fins i tot en pijama! Tranquils, no tindrem en compte l’estilisme, només volem comptar amb tu!


Mor un treballador en caure amb el seu 'dúmper' per un marge de dos metres a Espinavell - El Gerió Digital\nLa víctima era un home de 49 anys i veí de Camprodon\nRedacció / Ripollès / Espinavell\nUn treballador ha mort aquesta tarda víctima d'un accident laboral.\nEls Mossos d’Esquadra de la comissaria de Ripoll han rebut l’avís a un quart de quatre de la tarda d’avui que un home, que conduïa un vehicle basculant a la localitat d’Espinavell, s’havia precipitat per un marge.\nEls fets han passat quan la víctima, que estava treballant en una finca i utilitzava un vehicle d’obres tipus dúmper, ha caigut accidentalment per un marge d’uns dos metres i ha quedat greument ferit.\nTot i la ràpida actuació dels serveis d’emergències, no s’ha pogut fer res per salvar la vida de l’home. La víctima és un home de 49 anys, nacionalitat marroquina i veí de Camprodon.\nAl lloc dels fets s’hi han traslladat diverses patrulles de la comissaria de Ripoll i unitats del Sistema d’Emergències Mèdiques.


‘Les quatre estacions’ de Vivaldi li van canviar la vida i li van provocar una descàrrega elèctrica tal, que la música ja mai més ha deixat d’acompanyar-lo. És Joan Vives, músic i divulgador musical, un enamorat de la música dels segles passats, d’aquella capaç d’emocionar-nos des de 300 anys, com si hagués estat escrita perquè el temps no passés amb ella.\nLa música va inundar els pensaments i la vida de Vives durant la seva adolescència, moment en què situa l’inici del seu interès per a endinsar-s’hi, per acabar convertint-se en flautista de bec professional. “Crec que és en aquesta etapa de la vida quan se t’obren diversos camins que el que esculls és la música per la força que et dóna”, segons un Vives que està segur que això passa “a molts adolescents”. Però, per què músic? “Perquè et permet expressar-te de manera universal, per les melodies, perquè t’enganxa”.\nAquesta decisió gairebé inconscient el va portar a tocar arreu del món. Unes melodies, unes partitures que molts no saben interpretar o no poden entendre i que ell, a més a més de comprendre i valorar, pot explicar. Des del 1987, Vives ofereix xerrades, conferències i cursos, una tasca que combina amb la de docència universitària. Però l’emissora Catalunya Música és la seva segona llar des del seu inici el 1987, també. “La figura del divulgador musical és preciosa perquè mostra música desconeguda i posa paraules a allò que un creador va escriure un dia i que encara ens agrada i ens fa posar la pell de gallina”, reconeix, mentre afirma que “transmetre això als oients és fantàstic”.\nBach, entre molts altres, i la música antiga, captiven a Vives en les seves hores de lectura, sempre vinculades a la història, i a la seva passió per conèixer més sobre uns genis de la música. “La música antiga, la que en diem clàssica, ha estat capaç de traspassar les fronteres dels temps per tenir tota la vigència del món en els nostres dies, com les obres de Shakespeare”. Un sol adjectiu el defineix: apassionat.\n“La Missa de Les Santes és una obra d’un valor incalculable”.\nLa música, igual que els llibres, és capaç de reflectir la història dels nostres avantpassats. Guardar-la, estudiar-la i divulgar-la pot ser una font d’informació essencial per a conèixer els gustos i comportaments de les societats que ens han precedit. Mataró “podria tenir més obres de les que coneixem, però s’han perdut al llarg del temps o no s’han trobat”, diu Vives. Ara bé, si Mataró té un tresor musical, aquest és la Missa de Les Santes, “una missa operística que en el seu moment es va considerar música popular”, segons Vives, però que “és d’un valor incalculable per l’estil italianitzant que la converteix en una de les peces més interessants de la música catalana de l’època”. L’obra, escrita per Mossèn Blanch i estrenada el 1848 va posar Mataró en el punt de mira el mateix any que arribava el primer tren de la península.\nApassionat i tolerant.\n‘Una música constant’ de Vikram Seth.\n‘Amadeus’ de Milos Forman.\nLa ruta Bach.\nQue tot segueixi com ara.


«A Vila-seca no hi ha una dinamització de la cultura» | Diari de Tarragona\n«A Vila-seca no hi ha una dinamització de la cultura»\nEl Centre d’Estudis Vila-secans Maria Elena Maseras treballa per reivindicar la història de Vila-seca i augmentar la difusió de la cultura del municipi\n03/10/2021 16:49 | Actualizado a 03/10/2021 16:49\nL’exposició Ruixats de Foc, coorganitzada pel Centre d’Estudis. FOTO: Cedida\nLa història i la cultura locals són un element fundamental en la identitat d’una ciutat o un poble. No obstant, sovint són els propis habitants de la localitats els qui desconeixen les seves pròpies arrels.\nPer que això no succeeixi, entitats locals treballen per divulgar la seva història i difondre i dinamitzar la cultura. És el cas del Centre d’Estudis Vila-secans Maria Elena Maseras, una associació dins l’Agrupació Cultural on prop d’una desena de voluntaris apassionats per la història i la cultura del seu municipi treballen perquè aquesta es difongui.\nEl Centre d’Estudis neix l’any 2016 i va voler ampliar l’abast de la Secció de Lletres: «Fan publicacions centrades, principalment, en la història medieval i moderna del poble», explica Pineda Vaquer, membre de l’entitat. El Centre, per tant, va crear la seva pròpia publicació, la Revista Emprius, publicada de manera biennal. Actualment s’han publicat dos números. El primer va tractar sobre dones il·lustres de Vila-seca, mentre que el segon es centra en la memòria històrica.\nDe fet, les qüestions de gènere i dones han estat una part important de l’activitat del Centre des de la seva creació. L’entitat rep el nom de Maria Elena Maseras, vila-secana que, l’any 1872, va esdevenir la primera dona estudiant de medicina a Espanya. «Vam voler reivindicar el seu nom», comenta un altre membre del Centre, Ginés Puente. Des de la seva creació, el Centre atorga el Premi Centre d’Estudis Vila-secans Maria Elena Maseras. Dones i gènere al millor TDR. El guardó, organitzat amb l’Ajuntament de Vila-seca i l’Agrupació Cultural, el rep el millor Treball de Recerca de Batxillerat relacionat amb qüestions de gènere o d’història de les dones.\nMés enllá de l’elaboració i publicació de la Revista Emprius, el Centre organitza diferents activitats culturals a Vila-seca. Freqüentment es fan xerrades a les quals hi acudeixen acadèmics o professors d’universitat. «Són activitats obertes a qualsevol públic, ja que no ens centrem només en Vila-seca sinó que intentem portar gent de diversos llocs i àmbits», explicava Puente. Dins de la seva tasca de reivindicació de la memòria històrica han organitzat, amb la Universitat Rovira i Virgili, l’exposició Ruixats de Foc, dedicada als bombardejos al Camp de Tarragona durant la Guerra Civil. L’exposició ha estat a Vila-Seca, però també s’ha traslladat a altres municipis de la demarcació.\nTal com expliquen els dos membres, no és fàcil realitzar aquesta dinamització cultural i difusió de la memòria històrica. D’una banda, «Vila-seca es un poble complex», lamenta Vaquer, «en el sentit que no hi ha una dinamització de la cultura i de les activitats populars». No obstant, asseguren estar treballant per, en paraules de Vaquer, «difondre la cultura i donar a conèixer alguns silencis històrics que encara hi són al poble».\nUn altre repte que afronten és el de subsistir i tirar endavant la feina com a entitat petita que són. Els membres dediquen el seu temps personal a l’activitat del Centre, ja que és una entitat sense ànim de lucre, i sovint és difícil mantenir un ritme de treball constant. Per això, Pineda reclama que «qualsevol persona interessada en saber més sobre la història de Vila-Seca i en la difusió de la cultura al municipi és benvinguda a entrar al Centre d’Estudis i col·laborar amb nosaltes». Tots dos membres coincidien en el fet que l’arribada de nous membres seria de gran ajuda a l’hora d’impulsar l’activitat de l’entitat.\nD’altra banda, el Centre d’Estudis ha de realitzar la seva activitat amb un pressupost limitat. «L’entitat és petita i no podíem demanar la subvenció, així que estem integrats dins l’Agrupació Cultural, que és una entitat que agrupa d’altres de més petites», explica Puente. Pineda va destacar que, «tot i tenir un pressupost petit, l’administrem molt bé per poder tirar endavant tot el que fem».


Consultori de Pep Johnsolo’s: Intocable\ngener 27, 2016 gener 5, 2016 inscastellbisbal\nBenvolgut Pep Johnsolo’s,\nEstic preocupada perquè surto amb un noi fa dues setmanes i encara no ens hem fet una sola selfie. Quan intento agafar-li el mòbil per fer-nos-en una, me’l pren de les mans ràpidament. MAI l’he pogut tocar.\nUna noia amb el cor dividit\nHola estimada seguidora; et volem dir que això que ens expliques és completament normal. Abans, quan tenies confiança amb la teva nova parella parlàveu de tot, us fèieu petons… Ara quan estas bé amb la teva parella us feu una autofoto perquè quedi constància que esteu junts. Fotos i més fotos.\nDe totes maneres, si no et deixa el mòbil és que no vol que sàpigues què hi ha. “No te digo na’ y te lo digo to'”. Potser de fons de pantalla té un paisatge de wallpaper cutre i quan desbloqueges, té una actriu…, en fi.\nSi ho fas per saber el grau de confiança que teniu, vol dir que encara heu de quedar unes quantes vegades més perquè esborri tota la brutícia que té ficada al mòbil i s’adoni que esteu junts. Finalment te’l deixarà.\nNo t’has de desesperar. La pròxima vegada fas la foto amb el teu mòbil i, si no té bateria, deixeu l’aparell i, si no penjeu foto a l’Snapchat, no passa res: mireu-vos als ulls, estimeu-vos. Deixeu-ho tot de banda.\nPrevious Visita a TV3 i al programa Divendres\nNext USEE chefs: Galletes de mantega i ametlles


El Museu d'Història de Catalunya amb el manifest del Dia internacional per a l'eliminació de la violència envers les dones - Museu d'Història de Catalunya\nEl Museu d'Història de Catalunya amb el manifest del Dia internacional per a l'eliminació de la violència envers les dones\nAmb motiu de la commemoració, el pròxim 25 de novembre, del Dia internacional per a l’eliminació de la violència envers les dones, el Museu d’Història de Catalunya s’adhereix al manifest promogut per l’Institut Català de les Dones per visibilitat i reflexionar sobre la violència masclista i el seu abordatge.\nEnguany, el manifest posa de relleu les violències sexuals i adverteix que “una agressió sexual a una dona no és un fet puntual, sinó una expressió més de l'estructura patriarcal, una agressió contra totes nosaltres, contra totes les dones. Aquesta violència funciona de forma alliçonadora, ens socialitza en la por i ens llença un missatge ben clar, sobretot dirigit a les dones més joves: volen controlar i sotmetre la vida de les dones”. Per la qual cosa el document fa una crida a seguir treballant conjunta i coordinadament amb la implicació de totes les administracions i agents socials per a l'erradicació de totes les violències masclistes i la reparació de les supervivents; posa en valor la lluita constant i incansable dels moviments feministes, i reconeix la força, el coratge i la valentia de les dones que es troben en una situació de violència masclista, les que l’han superada o les que han estat assassinades.\nEl manifest ha estat consensuat per la Generalitat de Catalunya, juntament amb les Diputacions de Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona, l’Ajuntament de Barcelona, la Federació de Municipis de Catalunya i l’Associació Catalana de Municipis.\nTrobareu tota la informació sobre el Dia internacional per a l’eliminació de la violència envers les dones a la web del l’Institut Català de les dones.


Menjador primària - Col·legi La Salle Manacor\nHola! Som na Claudia i na Marina, monitores del menjador de La Salle de Manacor. A més d’acompanyar als alumnes i estar pendents de la seva alimentació, al menjador realitzam activitats perquè els nins i nines s’entretenguin i puguin interactuar entre ells.\nA les festes típiques de l’escola decoram entre tots el menjador amb dibuixos, manualitats, cartes…\nTambé tenim jocs de taula: el parxís, la oca, escacs, l’UNO… Els infants poden fer servir el pati i jugar amb els jocs que hi ha allà, com per exemple: la taula de ping-pong, bàsquet, futbol, comba…\nEls dies de pluja anam al poliesportiu de La Salle o a la sala de música per mirar una pel·lícula.\nTreballam els hàbits d’higiene amb els infants de menjador. Tots duen el seu necesser amb un raspall de dents i cada tres mesos ho canvien per un de nou.\nPer nosaltres i el personadel de cuina el tema al·lèrgies i intoleràncies alimentàries és el més important, per aquest motiu es prenen les mesures oportunes de control i identificació dels nins i nines que ho necessiten.\n⭐Gràcies @xiscotruyols i @paucom9 per expli\n⭐ NCA ⭐ Com escriurem el plural de taron\n👹 Ja s’acosta el dia, i els alumnes de 1r de\n⭐Intercanviam un vers? Benet Nadal, professor\n⭐Així hem començat el dia els alumnes de La\n🤴🏿Estimats Reis Mags, els nostre desig engua\n⭐Jornada de tutoria, treballam l’autoestima\n⭐A secundària preparam Nadal. Postals i estr\n⭐ Vos presentam els Finalistes de la 39a Edic\n⭐Com cada any vos animam a participar a la Ca\n⭐Dinàmica d’ADVENT⭐ #reflexionsdelmat\n“L’únic temps que és important\nés viure el moment d’ara.”\nCatalina Forteza, Blava


Regata d’Optimist Nivell 2 al CN El Balís - CN El Balís\nRegata d’Optimist Nivell 2 al CN El Balís\nAquest cap de setmana, 27 i 28 d’octubre, s’ha organitzat al CN El Balís la regata N2 d’Optimist. Hi han participat 18 clubs de tot Catalunya i un total de 140 regatistes dels grups 1 i 2 d’Optimist.\nMalauradament, el temps no va acompanyar i només es va realitzar una de les sis programades. La pluja va acompanyar durant tota la jornada de dissabte, però va ser a primera hora quan el G1 i G2 van poder disputar la primera i única prova. A partir del migdia el vent va rolar amb una intensitat amb puntes de 20.\nEl Club va disposar de diferents àrees on els regatistes i acompanyants van poder preparar tot el material necessari per preparar les proves. Al finalitzar l’hora límit del diumenge, es va oferir a tots els regatistes una macarronada i caldo calent. Seguidament es va procedir amb el lliurament de premis el va realitzar Alfredo Llobet, Vicecomodor del Club, Meritxell Cornudella, en nom de la Federació Catalana de Vela i Joan García, President de l’ACCIO.\nLa guanyadora absoluta va ser Cristina Grau (CN Vilassar de Mar). En segona posició va finalitzar Santi Alberto (CN Cambrils) i el bronze se’l va emportar Daniel García (CN El Masnou).\nAle Riquelme, del CN El Balís, va pujar al tercer esglaó del podi en G1 Sub 16.\nA més a més, i a banda de la N2, es va celebrar una regata pel G3, on hi van participar 8 regatistes, per a molts d’ells era la primera regata on van demostrar una valentia excepcional, doncs les condicions no van acompanyar i van finalitzar tres proves, dues dissabte i una el diumenge.\nOscar Chavez, vencedor de la Regata Marítim / Sóller\nConferència: Inicia’t en el món de la pesca


Apropament i intercanvi de visions amb la Unió Europea - El Periòdic d'Andorra\nApropament i intercanvi de visions amb la Unió Europea\nAndorra ja no forma part dels països que estan entre 10 o més llistes de la UE\nEl portaveu del Govern Jordi Cinca, ahir. | TONY LARA\n33 El Govern d’Andorra va rebre ahir la visita d’una delegació de la Unió Europea (UE) encapçalada pel nou cap d’Unitat d’Europa Occidental del Servei Europeu d’Acció Exterior i cap negociador adjunt, Claude Maerteen. Aquest trobament ha servit perquè els interlocutors amb Andorra en les negociacions per un acord d’associació amb la UE «ens coneguin i copsin la realitat del país des de diferents àmbits», segons va afirmar ahir el portaveu de Govern, Jordi Cinca. El programa de la visita s’allargarà durant el dia d’avui, ja que la delegació es trobarà amb representants de la vida política, de l’àmbit institucional i del sector empresarial per «facilitar un diàleg a tots els nivells i en totes les direccions al voltant dels processos en la negociació amb Europa, els calendaris previstos i les especificitats i particularitats que tant Andorra com la UE han d’acordar en el text final», segons va reafirmar Cinca.\n33 En aquest marc d’apropament, i fent referència a les 30 llistes que la UE va publicar en concepte de paradisos fiscal o països no cooperants en el terreny tributari, el portaveu també va destacar que actualment Andorra està només en nou d’aquestes llistes de les 11 que estava abans que la UE les actualitzes, per tant, el Principat «ja no forma part dels països que estan entre 10 o més llistes», va remarcar Cinca. A més, a mesura que es vagin actualitzant els llistats, «creiem que Andorra anirà desapareixent d’aquests».


Intercanvi del Col·legi Notre Dame de Brive amb el M. Immaculada de Tremp – Comarques de Ponent\nIntercanvi del Col·legi Notre Dame de Brive amb el M. Immaculada de Tremp\nEl Col·legi Notre Dame de Brive (França), va visitar per quart any la ciutat de Tremp, amb motiu de l’intercanvi franco-català amb el Col·legi M. Immaculada. Hi van participar 31 alumnes de cinquè i sisè de primària. Als estudiants francesos els va rebre l’alcalde de Tremp a l’Ajuntament i tots junts es van fer una fotografia davant dels gegants, el Faciet i la Bepeta, tots ells símbols representatius de Tremp. A continuació, van realitzar un itinerari urbà i van participar ens uns jocs en la pista poliesportiva del col·legi i en un taller sobre medi ambient al Museu de Ciències Naturals. Els joves també van visitar Lleida, on van poder veure la Diputació i la Seu Vella, entre altres indrets. El Col·legi Notre Dame de Brive (França), va visitar per quart any la ciutat de Tremp, amb motiu de l’intercanvi franco-català amb el Col·legi M. Immaculada. Hi van participar 31 alumnes de cinquè i sisè de primària. Als estudiants francesos els va rebre l’alcalde de Tremp a l’Ajuntament i tots junts es van fer una fotografia davant dels gegants, el Faciet i la Bepeta, tots ells símbols representatius de Tremp. A continuació, van realitzar un itinerari urbà i van participar ens uns jocs en la pista poliesportiva del col·legi i en un taller sobre medi ambient al Museu de Ciències Naturals. Els joves també van visitar Lleida, on van poder veure la Diputació i la Seu Vella, entre altres indrets.


Telecinco fulmina de forma imminent Carlos Sobera: El seu programa té data final\n'El precio justo' no ha aconseguit augmentar les xifres d'audiència de Telecinco i Carlos Sobera podria perdre el seu lloc de treball\nper Manel Ferrer 02/06/2021 09:45h\nAmb la desaparició de 'Pasapalabra' a Telecinco, la cadena es va veure totalment desbordada i sense cap aposta per fer front a la pèrdua d'un dels seus programes més potents. Per aquest motiu, van intentar que Christian Gálvez frenés la cascada d'espectadors a Antena 3, però cap dels programes que va presentar van aconseguir estabilitzar la franja prèvia als informatius de la nit. Així doncs, Mediaset va decidir ampliar una hora més 'Sálvame', fins que finalment des de la directiva es va creure convenient apostar per un concurs.\nAmb tot això, van decidir confiar en Carlos Sobera per presentar 'El precio justo'. Malgrat que es va fer una promoció molt potent, 'El precio justo' no ha aconseguit augmentar les xifres d'audiència. Ja fa temps que circula el rumor que Mediaset estaria estudiant cancel·lar el programa, i finalment un expert en televisió ha volgut aclarir els dubtes.\nSegons l'expert en televisió Marc Casasola, Mediaset ja hauria notificat a l'equip tècnic de 'El precio justo' que no es continuarà amb el programa i que per aquest motiu, en els pròxims dies hauran d'abandonar el seu lloc de treball.\nÉs important destacar que el programa de Sobera no es deixarà d'emetre 'ipso facto', tot i que desapareixerà quan s'hagin emès tots els capítols ja gravats. És cert que, aprofitant l'inici de l'Eurocopa, Telecinco podria suprimir el programa i apostar pels partits de futbol.l.\nDe moment, Carlos Sobera no s'ha pronunciat al respecte, però cal recordar que el presentador es troba en el seu millor moment, ja que també presenta 'First dates' i les gales dels dimarts de 'Supervivientes'.\nEncara hi ha esperances\nTot i que Telecinco no seguirà emetent el programa, sembla que Mediaset ha entès que no ha estat una bona decisió programar un concurs en una franja tan competitiva. Per aquest motiu, haurien demanat a la productora responsable de 'El precio justo' que preparin una nova adaptació del programa, però amb un pressupost més ajustat i que s'adapti a la filosofia de Cuatro, el canal original dels concursos de Mediaset.\nHaurem d'esperar per veure quin és el futur de 'El precio justo' i si Sobera seguirà sent el presentador o es decidirà contractar una cara nova. Ara bé, pel que fa a Telecinco, encara no se sap quin programa s'incorporarà de vuit a nou del vespre, tot i que es rumoreja que 'Sálvame' podria recuperar la cinquena hora d'emissió.


'L’element clau que aconsegueix la PAH és la politització de les persones afectades' - El Temps\n'L’element clau que aconsegueix la PAH és la politització de les persones afectades'\nLa Plataforma d’Afectat per la Hipoteca és un dels actors, des dels carrers, que més ha incidit en la història recent de la ciutat de Barcelona. Un èxit, però, que no s’entendria sense la llarga tradició de lluita pel dret a l’habitatge dels moviments populars de la ciutat. En ‘Habitar la trinxera’, el periodista Joao França ressegueix el fil d’aquestes lluites.\nPublicat el 7 de maig de 2018\nAda Colau en un acte de la PAH | Efe\nEls anys previs als Jocs Olímpics de 1992 Barcelona va començar una transformació que la convertiria en una ciutat global. Un aparador que atrauria curiosos d’arreu del món i que encara no ha parat de reconvertir-se i transformar la seva morfologia. Qualsevol dia de l’any, munions de turistes omplen els carrers de la capital catalana, que cada any registra superàvit econòmic. Tanmateix, les galeries de les grans marques, les botigues cool, els restaurants de moda o els grans hotels també tenen una cara B. Viure en una ciutat de moda és cada cop més car i cada cop a l’abast de menys persones. Aquest ingredient, afegit a la coctelera de la crisi econòmica, ha obligat centenars de persones a organitzar-se i lluitar pel seu dret a un habitatge digne. La Plataforma d’Afectats per la Hipoteca n’ha estat el principal actor, però no l’únic.\n“Quan parlem de dret a la ciutat és important parlar de la Marca Barcelona perquè la marca de la ciutat s’ha convertit en un valor econòmic i s’ha posat la ciutat al servei de generar diners. L’altra cara de la moneda és que les persones van sent expulsades de la ciutat”.\nQui parla és el periodista Joao França. França es capbussa en les històries de la PAH barcelonina per descriure-les enllaçant-les amb un fil de lluita que remunta als primers ocupes de finals dels anys 80. El resultat de tot plegat és el llibre Habitar la trinxera. Històries del moviment pel dret a l’habitatge a Barcelona, editat enguany per l’editorial Octaedro i la fundació Periodisme Plural.\nQuedem amb ell a l’Atlanta, un resistent bar de barri a la Rambla del Raval de cafè amb llet en got de vidre i taules agrupades amb gent gran jugant al dòmino. A l’entrada encara conserva l’adreça anterior als enderrocaments que van permetre la construcció de la rambla: Cadena 13. Es tracta d’un d’aquells espais on es visualitza la batalla entre la massa turística i la Barcelona dels barcelonins. L’escenari d’una de les trinxeres que relata França.\nAsseguts a taula i acompanyats de la música de Miguel Bosé comenta que, en un principi, havia de ser un llibre que parlés només de la PAH. A mesura que va nar treballant-lo, però, va veure que hi havia un fil que anava més enrere i que calia recuperar. “A la presentació del llibre, la Lucia Delgado, portaveu actual de la PAH, va dir una cosa que em va agradar molt. Amb ell llibre, explicava, havia entès com és que ella havia après tantes coses a la Plataforma. Havia vist que era perquè moltes persones havien après abans que ella”.\nAlgunes d’aquestes persones, com el periodista de la Directa Jesús Rodríguez, la cooperativista Elba Mansilla o el promotor musical Jonny D., són les encarregades de protagonitzar la primera part del llibre. Els tres han estat vinculats estretament al moviment ocupa barceloní des dels primers anys, un fenomen que al llibre s’exposa com a determinant. “Que ara pugui ocupar un habitatge gent que no té alternativa habitacional i sigui acceptat socialment, només és possible perquè hi ha gent que durant molts anys s’ha estat trencant la cara amb això”, argumenta França.\nEl llegat més directe de la PAH, però, serien moviments com Miles de Viviendas o V de Vivienda, encarats a reivindicar el dret a l’habitatge per a sectors amplis de la població, més enllà del moviment ocupa. El que en entorns activistes es coneix com sortir de gueto. És en aquestes iniciatives on comencen a guanyar visibiliat figures com Ada Colau, Adrià Alemany o Gala Pin que, tot i que ara aposten per la via institucional, serien claus en la fundació de la PAH. Es tracta de moviments “bastant joves i que tenen molt a veure amb el fet de no poder-se emancipar. Són molt potents a nivell de discurs, de generar relat, de tenir una estètica trencadora”, explica França. Tanmateix, el fet que contemplessin la negociació amb les institucions els va generar certes tensions amb el moviment ocupa que tenia por que s’assenyalessin “ocupes bons i ocupes dolents”. Una tensió estratègica que es manté fins i tot al si de la PAH i els actuals moviments per l’habitatge, tot i que, segons França, “ambdues vies es retroalimenten”.\nV de Vivienda, però, va topar amb una limitació que, segons l’autor del llibre, més endavant, la PAH sabria superar: “La gent que estava en aquest moviments només tenia uns objectius de màxims. Si només tens un objectiu a llarg termini, la gent s’acaba desinflant i quan el derroten, derroten el moviment. El moviment anti-Bolonya va patir d’això. Quan no s’aconsegueix parar el pla, i amb tota la repressió, el moviment universitari es va desarticular de cop”. Segons França, una de les principals fites que aconsegueix la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca és “articular el moviment a través de petites victòries. No canvies res rellevant, però per a la persona afectada és molt important. Et permet celebrar, veure que has guanyat i alimenta el moviment per poder continuar. Apodera molt”.\nAixò té, però, una cara B que el mateix autor del llibre reconeix com una de les limitacions del moviment. “Sembla redundant, però la PAH només arriba a qui arriba. Només dona resposta a la gent que hi acudeix. Al final, però, per donar una resposta per a tothom necessita canviar la llei. Per a una resposta definitiva necessites un canvi institucional o —que no és part de l’estratègia de la PAH— generar alternatives habitacionals”, resol França. Alternatives com ara la creació de cooperatives d’habitatge que funcionin fora de la lògica del mercat, com podria ser el projecte de la Borda, al barri de Sants de Barcelona.\nEl llibre, però, posa l’accent en el que es considera el més gran èxit de la PAH. “L’element clau que aconsegueix la Plataforma és la politització de les persones afectades. Abans, al moviment també hi havia afectats, sí, però no és el mateix estar afectat per no poder emancipar-se que perquè et fan fora de casa. Arribar a tot aquest perfil de gent és una de les parts importants del moviment”, argumenta el periodista que reivindica com, encara avui dia, persones noves s’acosten a cada assemblea de la PAH barcelonina.\nPotser, el moment en què la PAH va aconseguir arribar al màxim de persones possibles va ser durant la campanya per l’impuls de la Iniciativa Legislativa Popular (ILP) pel dret a l’habitatge, que finalment acabaria essent tombada al Congrés dels Diputats. Més enllà del seu curt recorregut legislatiu, França creu que es tracta d’una “iniciativa que va permetre articular molt bé el moviment de la PAH. Veníem del 15M i la recollida de firmes és una cosa que permet que la gent que hi estava implicada col·labori amb la PAH de manera fàcil”. A més, explica, “permet que la gent de la PAH faci més pinya i s’articuli el moviment a nivell territorial. Pel fet de ser una iniciativa estatal, genera mecanismes de coordinació important”. Segons recull el llibre, la llei, quan arriba al Congrés, tenia un 90% de la població al seu favor.\nPassat el clímax de la ILP, des del 2015, el focus mediàtic ha anat marxant de sobre de la PAH. No obstant això, segons França, “la lluita segueix amb altres incidències que són d’autotuteles de drets, ocupant edificis o en negociacions bancàries. També amb iniciatives per trencar per baix, a nivell local o autonòmic”. Val la pena, però, posar atenció a un dels motius que fa que la PAH es retiri del centre mediàtic, el salt de part dels seus dirigents a la política institucional. La candidatura d’Ada Colau, que havia liderat la PAH, a alcaldessa de Barcelona, obre tot un nou escenari dins la lluita per l’habitatge.\nFrança reconeix que, d’entrada, l’arribada a l’alcaldia de Barcelona en Comú representa tenir un ajuntament més proper a les reivindicacions pel dret a l’habitatge. “Crec que l’articulació entre moviment i institució no és especialment fluida, però els objectius són coincidents i això es nota”, relata França que destaca positivament situacions com que la regidora de Ciutat Vella, Gala Pin, anuncia per Twitter els desallotjaments que l’Ajuntament no ha pogut aturar. Tanmateix, segons el periodista, això reflecteix també “els límits de la institució, perquè, al final, qui ha d’anar a posar el cos per parar el desnonament és la gent del carrer. Segurament, es van generar unes expectatives de resposta a aquesta problemàtica que no han estat a l’abast del govern municipal”.\nMalgrat les limitacions palpables de l’aposta institucional, França ha volgut que sigui Ada Colau qui prologui el llibre: “És una persona que està present al llarg de tot el recorregut del llibre, em sembla interessant la seva perspectiva des del moment en què es troba ara. El llibre es talla abans de l’aposta institucional, però em semblava estrany que no es toqués res d’això. El pròleg fa aquesta funció”. La fa també l’epíleg, on l’autor reflexiona sobre la necessitat de remarcar que el relat que es tanca amb l’accés a les institucions de membres impulsors de la PAH no és una història lineal, sinó “lluites que s’entrecreuen de les persones que aspiren a una ciutat que sigui habitable i habitada”.


Manifestació: 20J Aturem les retallades – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Manifestació: 20J Aturem les retallades\nEl 20 de Juliol continuarà el debat i tràmit de les retallades al Parlament, desde la Trobada de Barris i Pobles, i en coordinació amb diferents sectors en lluita (sanitat, educació,..) s’ha decidit sortir a lluitar al carrer.\nDe moment sabem què farem el dia 20:\nMobilitzacions dia 20 pel matí i tarda (fins l’hora de la mani):\n- Nou Barris: El dia 19 fan una assemblea general i aturen un desnonament a Ciutat Meridiana. El dia 20 fan una cassolada i s’afegeixen a la manifestació unitària.\n- Gràcia: El dia 19 a les 18 hores es concentren a la Plaça de la Vila i fan acció davant JCIU. El dia 20 sobre les 18hores van des de l’Hospital de l’Esperança fins la manifestació unitària.\n- Sant Andreu: No tenen convocatòria pròpia de mobilització pel dia 20. S’ajuntaran amb algun altre barri.\n- Gòtic: El dia 20 a les 11 del matí faran accions a l’Hospital del Mar. Se’ls uniran Barcelona i Guinardó.\n- Les Corts: No han definit res. El dia 20 al matí s’ajuntaran amb alguna altra convocatòria.\n- Guinardó: Diumenge parlaran alguna cosa relacionada amb la Sanitat. Estan fent difusió.\n- Viladecans: El dia 19 aniran a Cornellà. El dia 20 aniran a l’Hospitalet.\n- Eixample Dreta: El dia 20 faran un acte/performance per la Sagrada Família. Tall de carrers.\n- Poble Nou: El dia 18 a les 20 hores faran un Cercavila i a les 20:30 faran assemblea i encartellada. El dia 20 faran accions als Bancs de Poble Nou i als CAPS del barri. També es volen unir amb altres barris per fer alguna cosa relacionada amb sanitat.\n- Raval: Volen fer alguna cosa relacionada amb el districte i juntar-se amb altres barris. També volen fer alguna cosa al CAP de Drassanes, que solen fer les seves cassolades els dimecres a les 14 hores.\n- Casc Antic: El dilluns acabaran d’organitzar coses i faran encartellada al barri. El dia 20 estaran al CAP de Rec Comtal entre 13hores i 15 hores fent un taller de pancartes, fent un picnic al carrer i reivindicant contra les retallades. De 15hores a 17 hores faran un cercavila, passant a les 16 hores per l’escola Cervantes. A les 17 hores volen tallar la Via Laietana davant de CCOO i exigir la Vaga General. Demanen a la gent del Gòtic, Raval i Barceloneta que se’ls uneixin per tallar la Via Laietana i després anar tots plegats a la manifestació unitària.\n- Hospitalet: El dia 19 van a Cornellà. El dia 20 es troben a Pubilla Cases i comencen un cercavila que passarà per llocs simbòlics d’educació, sanitat i l’ajuntament. A les 13 hores faran una donació de sang simbòlica davant l’Hospital de Bellvitge. Faran un dinar popular del Baix Llobregat davant l’hospital. Després aniran cap a la manifestació unitària a pl. Catalunya.\n- Sants: Dimecres dia 20 a les 13h ens afegim a l’acció que organitzen les treballadores de l’ Hospital Bellvitge conjuntament a l’assemblea de l’Hospitalet i la Coordinadora del Baix Llobregat. Desprès tronem a casa descansem i anem cap a la manifestació (17:30 al CAP de Numància , C/Numància 23).\n- Barceloneta: El dia 20 faran alguna cosa a les 12 hores a l’Hospital del Mar. S’ha de decidir encara com i amb quins barris.\n- Floresta: El dia 20 des del matí penjaran cartells als ferrocarrils convocant a la manifestació unitària. Potser es coordinen amb els pobles del Vallès.\n- Esquerra de l’Eixample: Es reuneixen dilluns i volen parlar amb altres barris per fer coses conjuntes.\n- Poble Sec: Han quedat el dia 20 a les 12:30 a la plaça del Sortidor i faran un cercavila passant pels CAPs i assenyalant els bancs fins al Paral·lel. Proposen a Sant Antoni i Esquerra de l’Eixample trobar-se al CAP de Manso a les 14 hores i tallar el Paral·lel.\n- Cornellá: Han quedat el dia 19 a les 18.30 per fer una mani a la plaza Catalunya de Cornellà.\na la tarda: 19h Plaça Catalunya.\nLa marxa començarà a Plaça Catalunya a les 19h passant per la Borsa de Barcelona, l’edifici de Foment i acabarà al Parlament de Catalunya\n- Assemblea multitudinària: en acabar la manifestació davant el Parlament es realitzarà una assemblea general contra les retallades i per debatre futures mobilitzacions per a l’endemà, 21 de juliol, dia en que s’aprovaran les retallades.\nAturem les Retallades! signa aqui!\nCartell mani 20 juliol


Petits i grans: Ja s'ha acabat?\nJa s'ha acabat?\nLa música és necessària per a la nostra existència, però la tenim tan present i tan incorporada en la nostra vida, que perdem la consciència del que ens aporta.\nPer Assumpció Malagarriga. Directora de L’Auditori:Educa\nFa uns quants anys els científics ens explicaven que havien descobert que si de cop desapareguessin tots els insectes de la Terra es trencaria el cicle de la vida.\nI si de cop desaparegués la música de la nostra vida, passaria alguna cosa?\nDe segur que sí. La música és necessària per a la nostra existència, però la tenim tan present i tan incorporada en la nostra vida, que perdem la consciència del que ens aporta.\nLa música són vibracions. Si no hi ha cap cos en vibració, no hi pot haver so i, per tant, no hi pot haver música. Per poder captar auditivament la música, cal que aquestes vibracions ens toquin per tot el cos i entrin al nostre interior a través de l’aparell auditiu. I com que tot el que ens toca ens afecta, la música també ho fa.\nSovint només la relacionem amb el gaudi; sempre posem música a les festes, per ballar, per fer-nos companyia i per entretenir. Però, si ens hi fixem, veurem que va molt més enllà d’això: hi ha música a molts centres comercials i als transports públics, les religions tenen i han tingut repertoris molt concrets per a les seves litúrgies i rituals, i cadascú de nosaltres hi té una relació molt determinada i particular.\nPer exemple, tots sabem si per llegir o per adormir-nos necessitem tenir música o si, ben al contrari, som incapaços de fer-ho si hi ha música al nostre voltant. Quan busquem una emissora de ràdio, en només aproximadament 2 segons sabem si la que ens acaba de sortir ens interessa o si hem de continuar buscant. Però també ens podríem preguntar per què als nadons, a tot arreu del món, els cantem o els marquem algun ritme quan els notem inquiets. O per què, també als nadons i a tot el món, els parlem amb una veu més aguda i rítmica de la que solem fer servir per parlar normalment. O per què tots els adolescents d’arreu escolten música amb el volum molt alt, amb molts greus i amb molt ritme. Totes aquestes preguntes tenen respostes científiques, i resulta que sempre ho fem perquè cada tipus de so aporta uns beneficis dels quals no som conscients però que són realment importants per al nostre desenvolupament en cada moment de la nostra vida.\nI si la música en si té totes aquestes capacitats, quan la fem servir com a eina per curar, socialitzar o educar, el seu poder es multiplica.\nA L’Auditori tot això ho sabem i ho tenim en compte quan dissenyem cadascun dels concerts que programem per a vosaltres, perquè volem educar des de la música.\nEn els nostres concerts busquem que es pugui aprendre sense ser ensenyat, que sigui difícil deixar d’escoltar, volem impactar per interessar i per educar, i volem que després dels 50 minuts de música diguin: “Ja s’ha acabat?” Gràcies a l’experiència de tots aquests anys de servei, hem anat trobant les maneres d’aconseguir-ho: treballem amb músics molt bons, amb repertori i arranjaments excel·lents, els intèrprets treballen de memòria per contactar amb el públic, es mouen mentre toquen per captivar i facilitar l’escolta, etcètera.\nSabem que cada un dels 50 minuts de cada concert és important, però també sabem que si aconseguim arribar més enllà d’aquest moment, la profunditat educativa d’aquesta música serà més llarga i profunda.\nÉs important viure el concert a casa abans d’anar-hi, per això us oferim tallers i xerrades prèvies a cada concert. I és important després de gaudir-ne junts poder-ne parlar, reviure, tornar a escoltar, compartir, memoritzar, gaudir..., i és per això que teniu al vostre servei materials diversos per poder-ho fer, plegats, a casa.\nPublicat per PETITS I GRANS a 12:31


Fins fa unes dècades el bonsai era una â€œplantaâ€ per a nosaltres desconeguda, només en coneixÃem el seu origen -Xina-, i que requeria moltes atencions.\nEl seu art milÂ·lenari va començar a extendres al món occidental i en l'actualitat es possible conèixer totes les seves tècniques, estils, caracterÃstiques...\nEls orÃgens del bonsai es perden en el temps, però amb tota probabilitat el seu cultiu es creu que va començar ha més de mil milions d'anys com a conseqüència del taoisme. Els seguidors d'aquesta religió creien que els fenòmens de la naturalesa, es trobaven carregats de poder i que els exemplars diminuts posseien aquest poder de forma concentrada.\nTambé es pensava que representaven els cossos madurs de les Ã nimes que vagaven pel món dels esperits.\nA partir d'aquestes creences va surgÃ l'art del cultiu del bonsai.\nEl bonsai doncs, neix a Xina i després es difon per tot Japó.\nEl seu significat és el d'arbre petit, tot i que en realitat existeixen exemplars que poden arribar a 15 metres d'alçada.\nEl significat de la paraula Bonsai és â€œplanta o arbre en una torretaâ€:\nBON (torreta, safata, vol)\nSAI (planta o arbre)\nPer ells era el sÃmbol de l'eternitat, l'arbre representava un pont entre allò divÃ i allò humÃ , el cel i la terra.\nDurant segles la possessió de bonsais i la seva cura, van estar lligats als nobles i a les persones d'alta societat. Anys més tard es van començar a incorporar tècniques més complexes.\nDurant el segle XX el bonsai va arribar a les mans de tots els humans que desitjaven adentrar-se en el seu art i ja cóm una disciplina ben estipulada.\nEl primer que hem de tenir en compte d'un bonsai és que no és petit de per si mateix, sinó que aquesta mida reduïda és el resultat de les diferents tècniques que se li han aplicat. Si plantéssim un bonsai a terra, creixeria com un arbre normal.\nEls bonsais es classifiquen per estils, segons la forma del tronc , l'angle de plantament, la disposició de les branques, etc...\nPer definir l'estil d'un arbre, en primer lloc el creador l'ha d'observar molt, tenint en compte tots els estils possibles, i després, li ha de donar la forma que s'hi avingui més bé, segons la personalitat de l'arbre.\nPeriòdicament, segons el tipus d'arbre, se li haurÃ de fer un trasplantament, canviar-li la terra, podar-li les arrels...\nEl manteniment d'un bonsai és força senzill. Hi ha un certa tendència a pensar que els bonsais són arbres difÃcils de fer viure, però no és aixÃ. Un bonsai ben cuidat pot arribar a viure més temps que un parent seu de la naturalesa.\nAutor(es): Marta Escoda


Dolors Glòria Oliva Fonollosa\nAnem a descriure una història d'horitzons, de veure més enllà de les nostres fronteres sense moure'ns de casa. Com si tots, per un moment, fóssim convidats per la següent terrassenca de l'Any 2011, la Glòria Oliva, a acompanyar-la al balcó de casa seva. Una terrasseta petita a la planta dotze d'un edifici al centre de Terrassa.\nDins una casa atapeïda de records i quadres magnífics, la Glòria Oliva ens convida a acompanyar-la al balcó a on podrem gaudir d'una vista magnífica de la nostra ciutat. Recorrem amb la Glòria les siluetes destacades dels edificis emblemàtics Terrassa. i ella ens apunta més enllà i afirma: “En dies clars, podem veure un mar magnífic des d'aquí”.\nAmb aquesta mirada envers horitzons que altres no intuïm, trobem la imatge perfecta per descriure la terrassenca de l'any. Una dona implicada en la seva ciutat que des de fa més de 50 anys ha sabut veure per sobre les siluetes de Terrassa per sumar la ciutat al projecte d'ajuda al tercer Món de Mans Unides.\nNascuda a Terrassa fa 84 anys, de pare manresà i mare terrassenca, va adquirir de la seva família i, més concretament de l'àvia, una devoció religiosa que ha marcat el seu camí a la vida. Potser afavorit el mateix perquè durant la guerra ella i la seva mare van salvar-se per poc d'una de les dues úniques bombes que van caure a la capital del Bages.\nA la seva història sempre hi ha una implicació paral·lela entre la seva vida personal i la implicació religiosa. Així, ja des de petita va compaginar els estudis a les Carmelites i posteriorment la carrera de magisteri, amb un paper destacat dins la parròquia i dins les dones d'Acció Catòlica. Des de benjamina, secretària o aspirant, sempre va exercir responsabilitats dins l'organització. Així que no és d'estranyar que faci més de 54 anys que formi part del consell pastoral i encapçalés l'any 1960, com a presidenta d'Acció Catòlica, l'arribada de Mans Unides a la nostra ciutat.\nAquell any des d'Acció Catòlica es llençà una campanya contra la fam al món amb una col·lecta a parròquies i escoles destinada als més desafavorits. Una iniciativa que ara, més de mig segle després, està institucionalitzada arreu cada segona setmana de febrer.\nPer desenvolupar el projecte, Glòria Oliva, va unir un seguit de dones d'Acció Catòlica. Un grup cohesionat que encara avui es manté treballant per dur a terme el projecte de Mans Unides a Terrassa.\nPer donar compte de com van ser aquells inicis, la Glòria recorda que en la primera col·lecta es va plantejar destinar els diners a comprar màquines de cosir per un poble de Càceres. Un objectiu que no va agradar gens al règim franquista que ho va parar de soca-rel. D'aquella primera col·lecta també en queda en la memòria el donatiu de 500 pessetes de l'Ajuntament de Terrassa. Bona mostra de com tiraven endavant aquestes primeres ONG del nostre país.\nLa Glòria Oliva afirma que, si no arriba a ser per la complicitat del seu marit, el Josep Boix, mai hauria pogut dur a terme la tasca dins de Mans Unides. Una afirmació que fa extensiva als marits de totes les seves companyes dins l'organització.\nI no és per menys. Doncs recordem que la Glòria des que va concloure la carrera va dedicar tota la seva vida professional a l'ensenyament. Des de l'escola infantil fins a l'escola per adults, es va prendre la tasca d'educar com una vocació que, afirma, no sap si podria dur a terme amb els nens d'avui en dia.\nTampoc no està molt clar que molts dels d'aquí si ella continués exercint professionalment li poguéssim seguir el ritme. Doncs a la seva feina com a professora se li ha de sumar la tasca com a capdavantera de Mans Unides i també, com no, el paper com a mare de dos fills, un d'ells malauradament desaparegut als 28 anys.\nI no ens creiem que això de la implicació en Mans Unides ha estat cosa d'una reunió a la setmana. La nostra terrassenca de l'any explica amb cara de preocupació com els hi costa a aquest nucli dur de l'organització a Terrassa trobar substituts i substitutes que continuïn amb el seu paper. Com diu ella, de voluntaris d'una tarda els que vulguis, però que hi dediquin les hores necessàries pocs.\nI és que la Glòria s'ha passat anys i anys anant gairebé totes les tardes al despatx de Mans Unides, al carrer de l'Església, número 5. Al concloure la seva tasca com a mestra tocava posar-se a organitzar col·lectes, actes benèfics o sopars solidaris.\nDes de Mans Unides es va iniciar la tradició del Festivals de música de cap d'any al Centre Cultural, on van arribar a portar actuacions molt destacades. La nostra terrassenca encara recorda com van aprofitar una actuació on van descobrir a Lluis Llach entre el públic per enredar-lo per venir a tocar a Terrassa. Segons explica eren uns altres temps on els esdeveniments solidaris no eren tan sovintejats i convèncer els músics perquè col·laboressin en la teva tasca no era tan difícil com en l'actualitat.\nAltres actes que han esdevingut tradició són el sopar de la fam, celebrat en diverses parròquies de Terrassa cada any amb aliments humils o les Conferències a l'Aula Gran. Unes trobades que han servit per conèixer de primera mà els projectes de Mans Unides per part dels seus mateixos protagonistes. Així han pogut trobar-se amb missioners i membres dels equips i els projectes pels quals recaptaven diners. A voltes, sense entendre's massa, doncs alguns han vingut a Terrassa només parlant anglès. En altres ocasions, però, trobant-se amb casualitats sorprenents. Doncs un cop se'ls va presentar un seminarista africà que parlava català i els hi va explicar que ell justament era del petit poble que estaven intentant ajudar aquell any.\nPerò aquesta no ha estat la única sorpresa per dedicar-se a Mans Unides. I així, s'han trobat més d'una vegada amb donacions increïbles. Durant alguns anys un donant anònim els avisava per telèfon que havia deixat un sobre amb 200.000 pessetes dins el local o, molt més recentment, una persona els hi ha deixat en herència 8.000 euros.\nDonacions recollides des d'aquí, amb senzillesa i constància, que gràcies a la tasca de la Glòria Oliva i la resta de l'equip de Mans Unides han fet possibles centenars de projectes als països més necessitats. Horitzons llunyans on, la Glòria, en els viatges fets al llarg de la seva vida amb el seu marit, el Josep, han pogut comprovar sobre el terreny.\nLa Glòria afirma que actualment és més difícil treballar, en un moment on les iniciatives solidàries són moltes i sembla que Mans Unides, pel seu recorregut i història, ja tingui la feina feta i no necessiti un cop de mà. Però ella sembla disposada a seguir treballant i esforçant-se perquè des d'aquí, des de la nostra petita gran Terrassa, aixequem la vista i observem aquells altres horitzons on se'ns requereix la solidaritat.\nPer aquesta fe i aquesta vocació d'ajuda, avui et diem Glòria Oliva, enhorabona Terrassenca de l'any 2011.


Col·laboradors | FIRST LEGO League\nFIRST LEGO League compta amb el suport d’empreses, institucions, organitzacions i persones que comparteixen amb nosaltres la nostra missió de fomentar les vocacions científiques i tecnològiques entre els joves a Espanya i el desenvolupament de competències i habilitats necessàries per al seu futur professional.\nTots plegats treballem per oferir les millors oportunitats a les futures generacions d’enginyers i científics del nostre país a través de la creativitat, el treball en equip, l’esperit emprenedor, la resolució de problemes i la comunicació; i així, apostar junts pel futur, el talent, la innovació i l’aprenentatge.\nROBOTIX, Dragados, Vodafone, La Junta de Andalucía, Girbau, CIMWORKS, Fundació Naturgy, ACER, Vertix, la Fundación Rafael del Pino i Barcelona Tech City són algunes de les entitats i empreses que s’han unit a la xarxa de col·laboradors FIRST aquesta temporada.\nSi estàs interessat en col·laborar, contacta’ns a info@firstlegoleague.es i t’explicarem els diferents programes i formats de col·laboració possibles.\nROBOTIX® és distribuidor oficial especialista en serveis, metodologies i productes de LEGO® Education. Pels que creuen en l’aprenentatge pràctic, ofereix solucions que desperten l'interès per les STEAM (Ciències, Tecnologia, Enginyeria, Arts i Matemàtiques) des d'infantil fins a secundària i el foment de les habilitats del segle XXI.\nÉs l’únic distribuïdor autoritzat a Espanya d’inscripcions i materials FIRST LEGO League i col·labora destinant part dels seus beneficis a sostenir els seus programes.\nDragados és una de les principals empreses de construcció dins del Grup ACS, una referència mundial en la indústria de la construcció i el desenvolupament d'infraestructures tant civils com industrials, amb més de 70 anys d'activitat. Està especialitzada en estudiar, projectar i executar qualsevol infraestructura de l'àmbit civil i l'edificació, amb especial atenció en aquelles més singulars per la seva complexitat tècnica, procediment constructiu, envergadura o elevat grau d'especialització. Les nombroses fites assolides al llarg de tot aquest temps avalen la trajectòria professional de l'empresa en la qual destaquen les realitzacions dutes a terme en l'àrea de les infraestructures del transport, de les obres hidràuliques i de les obres subterrànies pel que fa a l'àmbit de l'obra civil. Al sector de l'edificació, l'especialització queda patent en la realització de grans projectes d'edificació no residencial.


L'escoltisme de la Catalunya Central omple Calaf en la Trobada de la Cançó - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'escoltisme de la Catalunya Central omple Calaf en la Trobada de la Cançó\nMés d'un miler de nois i noies van celebrar un gran aplec amb divuit agrupaments del territori\nmaria moreno | calaf 07.05.2018 | 08:26\nLa Trobada de la Cançó reuneix periòdicament les entitats escoltes de la Catalunya Central maria moreno\nLa macrotrobada que els agrupaments escoltes de la demarcació central celebren cada tres anys va reunir ahir 18 agrupaments. Calaf, la seu escollida de l'edició d'aquest any, va acollir fulards i camises de tots colors, des dels més petits de les agrupacions fins als més grans, amb un total de 1.203 infants i 279 caps i queles, segons fonts de l'organització. Tots els participants es van sumar a l'eix de la celebració d'enguany que girava al voltant de la cançó popular Pol Petit.\nL'organització va estar encapçalada per l'entitat juvenil Minyons Escoltes i Guies, que actua en tot el territori català. Tot així, va ser un equip motor l'encarregat de dinamitzar l'esdeveniment a nivell intern. L'equip motor, que en cada edició és diferent, està constituït per comissions diverses com la de natura, jocs i muntanya, entre d'altres.\nGemma Badal, membre de l'equip motor, va explicar que el motiu de la trobada és «promoure la cançó com a mesura pedagògica del moviment escolta» i així permetre l'intercanvi entre agrupaments de la regió central.\nLa jornada va constar de diverses activitats de lleure que van finalitzar ahir al matí. Els agrupaments, convocats dissabte, van encetar el cap de setmana reunits per branques, tal com s'anomena en argot escolta. Així doncs, els infants i joves, d'entre sis i divuit anys i distingits per grups d'edats, es van desplaçar a punts diversos de la vila, on van dur a terme les activitats ja preparades.\nEls infants més menuts van fer nit a l'escola i al poliesportiu de Calaf, mentre que els més grans van acampar en alguns terrenys propers al poble. D'aquesta manera, Lara Garcia, administradora de la demarcació, va assegurar que barrejar els agrupaments dels diferents indrets del territori és una forma d'aprenentatge i cohesió d'allò més «enriquidora». L'esdeveniment va culminar amb l'actuació d'una cançó versionada per cada agrupament, en algunes ocasions més d'un, que pretenia fer palesa la finalitat de la trobada. A banda de les actuacions de les diferents agrupacions escoltes, els assistents també van gaudir de l'animació a càrrec de Jaume Barri i un dinar posterior.\nL'equip motor va rebre suport i ajuda dels voluntaris externs presents tots els anys, que enguany van rebre el nom de joglars. El voluntariat està format per una majoria de persones vinculades al moviment escolta, des de pares i mares fins a excaps.\nSegons Pilar Mases, mare d'un infant de l'agrupament calafí i ella mateixa excap, es tracta d'una tasca «agradable», ja que «et fa sentir connectada al món escolta malgrat que passin els anys».


Dia 7: Remullant els peus a Shark Bay | Viatge a Ítaca\n31 Agost 2016 by Viatge a Ítaca\t2 comentaris\nA tocar del càmping, que era una antiga estació de telègraf, tenim un petit espai on hi subsisteixen uns organismes primitius que pel que diuen són i han sigut molt importants per la vida humana. Es tracta dels estromatòlits que es troben a la Hamelin Pool, una d’aquelles platges que només veure ja t’estaries traient la roba per capbussar-te.\nDoncs no, està prohibit, torna’t a posar la roba. Una passarel·la de fusta et permet contemplar aquests organismes, el mar quiet quasi immòbil, i per amanir-ho uns ocellets molt bufons i juganers que volen d’aquí cap allà.\nUna estoneta per a nosaltres sols a la passarel·la, i un adéu a aquests micobacteris primitius que han format els estromatòlits.\nPerò tot final és sempre un altre principi, així que hola Shell Beach. No estan al costat una de l’altre, però la carretera no ha aportat cap esdeveniment substancial que calgui explicar…\nAquesta platja, és una mena de cementiri de petxines, on les restes d’aquestes, ja siguin senceres o trossejades, donen una visió de platja de postal amb sorra blanca i aigües turquesa.\nUn, dos, tres, i a remullar-se els peus mentre un calfred recorre el cos fins a les puntes dels cabells. Algun valent s’ha endinsat en aquesta aigua tant freda, però nosaltres per prevenir la temptació ja ens hem deixat el banyador a la furgoneta.\nBonica postal, bonic indret per passar-hi una estona. Platja llarga on la gent que va arribant troba el seu raconet on fer els seus vint minuts de paradís particular a la vora del mar.\nCarretera direcció nord per aquesta península que és la Shark Bay, i conduint una bona estona, trobem un espai que recorda a un aquari gegant a vista d’ocell. Es tracta d’Eagle Bluff, on des de la vora habilitada del penya-segat, pots jugar a trobar sota les aigües cristal·lines les siluetes de diferents animals marins que ronden per aquestes aigües.\nTaurons no en podien faltar com be diu el nom de la badia, i alguna tortuga que s’apropa, tampoc falta a la cita. Ens falten alguns espècimens dels que indica que s’hi poden trobar, però aquí si que és venir, i que la sort t’acompanyi…\nEns ha agradat molt el lloc, i segur que si tornem un altre dia, altres animals podrem veure.\nTram final fins a dalt de tot. Passem per Denham un agradable poblet a tocar de mar, i posem benzina. Seguim fins al nostre destí d’avui, Monkey Mia, una mena de punt on es troba un càmping, i allà habita una colònia permanent de dofins.\nEl sol comença a caure, i una aturada brusca a la carretera preludia la presència d’un altre “thorny devil” que corre el risc de ser trepitjat. Qui deia que era difícil veure’ls… 😉\nNo tenim més asfalt que conduir. Punt final on una simpàtica australiana vestida al més pur estil girl-scout ens saluda molt efusivament mentre amb un terminal de pagament amb targeta ens informa que cal pagar 10$ per persona per poder passar. Al preu s’inclou l’experiència de demà amb els dofins, així que paguem, ens informa de les normes i ens emplaça a buscar allotjament si ens volem quedar.\nPensàvem trobar molta menys gent a aquestes contrades australianes, però és bona època per venir i molta gent té festa pel que sembla, amb el resultat que al càmping només tenim un petit lloc al costat de les tendes, i no podrem endollar la furgoneta. No hi ha problema, però és que en aquest viatge estem molt “senyoritos” dormint de càmping endollats gairebé cada dia.\nMolt jovent, i un parell d’autobusos d’on en baixen més, fa preveure una nit complicada mentre sentim els primers compassos d’una cançó de música moderna que prové d’una de les tendes ubicades a la nostre rereguarda.\nCanvi de lloc estratègic, aprofitant un espai buit, i sembla que abandonem zona perillosa. Ara toca anar a passejar per la platja. Aigua freda, meduses, i una platja no massa neta és la primera impressió de la zona del davant del càmping. Una mica més enllà, un embarcador al que ens apropem.\nPrimers “mira, mira”, i uns dofins que naden a pocs metres de la vora.\nCaminant platja enllà seguint una parella de jubilats, trobem una zona on l’aigua arriba fins als genolls, i et pots endinsar per un camí invisible fins a tocar d’una petita illeta de sorra on uns quants ocells descansen al sol.\nPelicans a la dreta, gavines que volen, i dofins a l’esquerra que es tornen a deixar veure. Bona elecció passar al nit en aquest punt, tot i que hi ha més gent del compte al ressort que és Monkey Mia perquè es pugui considerar un paradís idíl·lic.\nNo sé si la marea puja, però toca anar tornant fins a la sorra, i d’allà per la platja tranquil·lament cap a la zona habitada. Unes cerveses al bar mentre el sol va cedint protagonisme, i el taronja comença a agafar aquell tons hipnòtics que conjuntament amb el cercle perfecte al fons, i una palmera de contrapunt, fa que si això es quedés així per sempre, no ens mouríem ni un mil·límetre de la nostre posició privilegiada.\nPoc a poc el dia va caient, i nosaltres amb ell, ara que a més bufa una brisa tirant a vent que refresca cossos i ànimes, fent sorgir la idea de recollir-se a la nostre petita casa rodant. Toca sopar, ara veurem què tenim per avui. Silenci a fora, no ens ho creiem massa, però si hi ha festa, igual ens apuntem…\nUix… primer badall… segon, i al tercer toca encendre el foc… Em sembla que avui no, que si hi ha festa, sortirem i direm allò de….” niños, no hay col·legio???”\n– Ruta: Hamelin Pool – Shell Beach – Eagle Bluff – Denham – Monkey Mia 146km\n– L’entrada a Monkey Mia es un parc natural que no s’inclou al holiday pass i val 10$ per persona\n– A Monkey Mia només hi ha una opció on dormir, que tot i estar bastant ple creiem que val la pena fer-hi nit, un no powered site ens ha costat 37$ i tenen wifi\n– Tot i que l’aigua està freda a Shell Beach us hi podeu banyar, l’aigua conté molta sal\n– Amb paciència i bona vista (i si podeu uns prismàtics) a Eagle Bluff podeu veure diferents tipus d’animals marins\n2 thoughts on “Dia 7: Remullant els peus a Shark Bay”\n31 Agost 2016 a les 9:31\nMolt macos aquests llocs i les fotos precioses !\nEls estromatòlits, sí senyors, un dia ja us faré un resum del que explico a classe he he … 😉\nPerò vaja, vosaltres els heu vist i jo no, enveja !\n31 Agost 2016 a les 10:19\nUns llocs paradisíacs! Us n’esteu fent un tip d’animalons! I ja veig que us cuideu a base de bé, encara que aneu de càmping!


Parlem de participació ciutadana i governs oberts al Fòrum de Democràcia Local | ACM\nInici › Actualitat › Parlem de participació ciutadana i governs ...\nParlem de participació ciutadana i governs oberts al Fòrum de Democràcia Local\nLa vicepresidenta de l'ACM i alcaldessa d'Anglès, Àstrid Desset, ha participat aquest divendres 22 de novembre al Fòrum de Democràcia Local, organitzat conjuntament per la Federació d'Associacions de Veïns de Sabadell i la Confederació d'Associacions Veïnals de Catalunya per parlar de democràcia local i participació ciutadana. Els objectius de la sessió pivotaven al voltant d'avançar en la concreció de com articular els processos participatius als municipis com a instruments per potenciar l'empoderament ciutadà i la formació de quadres que potencialment poden actuar de catalitzadors en els processos participatius als municipis i les seves organitzacions.\nÀstrid Desset ha destacat que l’administració local és la més propera al ciutadà, i aquella en què les decisions tenen un impacte més directe en el dia a dia dels veïns. "Necessitem el parer de la ciutadania perquè un govern sigui un govern obert", ha destacat. En aquest sentit l’alcaldessa ha recordat que des de l’ACM es paticipa en la Xarxa de Governs Transparents on s’està desenvolupant una estratègia compartida amb la Generalitat, les Diputacions i les entitats municipalistes per donar instruments per fomentar i facilitar la participació ciutadana en tots els ens locals.


L’error viral de la CBS americana: situa el volcà de La Palma a la Regió de Múrcia\nMolts usuaris de Twitter han compartit massivament l’equivocació de la cadena nord-americana\nCBS / EL PERIÓDICO\n27 de d’octubre del 2021. 09:17\nEl volcà de La Palma ha sigut protagonista involuntari del nou vídeo viral que està circulant per les xarxes socials. Nombrosos usuaris de les xarxes socials van compartir en les últimes hores d’aquest dimarts l’últim error de la CBS americana a l’hora d’ubicar Cumbre Vieja, lloc en què emana la lava d’aquesta catàstrofe natural, a la península Ibèrica.\nConcretament, al seu informatiu, la cadena nord-americana no situa el volcà dins de l’arxipèlag canari, sinó a la localitat de la Regió de Múrcia pròxima a Cartagena, que porta el mateix nom de l’illa, una equivocació geogràfica de més de 2.219 quilòmetres de distància.\nDesprés de cometre aquesta ficada de pota, es pot destacar que la CBS va rectificar i va situar correctament l’Isla Bonita dins de la comunitat autònoma canària, tot i que no va poder evitar que el vídeo es fes viral a les xarxes socials, especialment entre els usuaris i els mitjans de comunicació espanyols.\nNo és la primera que algú es confon La Palma amb altres ubicacions geogràfiques espanyoles. Des que va començar l’erupció volcànica a Cumbre Vieja, l’illa ha sigut confosa amb la localitat de Las Palmas o la ciutat de Palma a Mallorca, o amb províncies com Las Palmas de Gran Canària.\nVolcà de La Palma Múrcia


El comú de Sant Julià crida al civisme davant un repunt de bretolades en els rètols dels camins - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl comú de Sant Julià crida al civisme davant un repunt de bretolades en els rètols dels camins\nEstà procedint a renovar els malmesos en tot un tram que va des de la Font de l'Àrtic i Sant Martí de Nagol fins a Juberri\n06/06/2022 (10:36 CET)\nUn cartell fora del seu suport. COMÚ SANT JULIÀ DE LÒRIA\nEl comú de Sant Julià de Lòria ha fet, per mitjà de les xarxes socials, una crida al civisme després d'un repunt de bretolades amb els cartells que indiquen les direccions en els camins de muntanya. Es recorda que "els camins són de tots, utilitzem-los amb seny, si us plau". Els fets comporten una important despesa econòmica i un treball extra per als encarregants de boscos i camins.\nSuperada la indignació per les bretolades, sense que pel moment s'hagi pogut enxampar l'autor o autors, des del comú s'analitzen el fets. Una qüestió que passa, primer de tot, per l'àrea d'acció que va des de la Font de l'Àrtic fins a Juberri, Sant Martí, Sant Cerni, el camí de la Solana, el roc de l'Àliga, Aixirivall, Auvinyà i Juberri. En alguns indrets s'han arrencat també els pals dels rètols com a la Font Roja i al camí vell d'Auvinyà. En alguns casos hi ha hagut cartells que no s'han arrencat però que s'han posat indicant una direcció errònia. Amb aquest 'modus operandi', el que acaba trencant el cartell (i sense voler), és la persona que el vol tornar a posar marcant la bona direcció.\nS'han recuperat cartells en llocs curiosos com ara rius o a la muntanya lluny del pal que en, alguns casos, també té un rètol d'una iniciativa anomenada 'El camí' i que no ha patit cap bretolada. La tasca de vigilància és complicada tenint en compte l'extensió dels camins per això es demana la col·laboració ciutadana. Els camins són utilitzats per senderistes, practicants de trial a la zona de Terra Bogada i de BTT.


Kansai i Heathrow\nCategoria: Viatge 2007 al Japó — Autor: El Pitiflí @ 10:56 am\nFinalment, tornem a casa desde l’aeroport internacional de Kansai (al costat d’Osaka), on ens cobren la vida per passar-nos de pes a l’equipatge.\nDetalls de l’aeroport:\nHan construit coses a dins desde l’altra vegada (botigues, seients, … ).\nTenim quatre hostesses per tal de cobrar-nos per l’excés d’equipatge.\nEns toca viatjar altre cop amb JAL.\nExcursio a Nara (奈良)\nCategoria: Viatge 2007 al Japó — Autor: El Pitiflí @ 1:04 am\nCervols a Nara\nDiguem que Nara es una ciutat petiteta, amb un parc gran enmig, amb una reserva natural al costat, amb molts temples que rodejen la ciutat, i envaida per una plaga de cervols.\nSi en una ciutat normal hi ha coloms, i la gent compra escaiola per a donar-los-hi de menjar, aqui la gent compra galetes d’arros per donar de menjar als cervols quan s’apropen.\nDetalls dels Cervols:\nN’hi ha de petits i grans.\nSi sospiten que tens galetes et persegueixen en grup.\nSi descobreixen que realment tens galetes t’acosen en grup.\nA tot arreu espoden comprar cervols de peluix.\nA mes a mes dels cervols hi ha temples, i un buda gegant. El temple de de Todai-ji te a l’edifici principal tot de figures de deitats i budes, amb una figura central d’un buda de 57 metres d’alt. El temple tambe te una columna amb un forat per on passen les persones, tot i que Ziri no hi passa (esta comprovat).\nDe passada hem fet un donatiu de 1000 yens, i hem signat una teula per a que la posin durant la reconstruccio del temple (ve a ser com quan posen el teu nom a la facana del Camp Nou).\nDetalls del temple:\nTrobem molts catalans.\nSignem la teula amb “3 Freaks, Omega 103-B, UPC, Catalunya. Per a que a tothom ens vagin be els estudis : D . >:3 It’s a lion! Get in the car!”\nZiritrion no passa per la columna foradada.\nEls Buddhes de les estatues semblen que demanin peatge, o que facin un “Stop! Hammer time!”\nI dema, tenim una excursio a Takarazuka, a veure el museu d’Osamu Tezuka, el “creador” del comic japones modern, i a la nit el festival Bon Odori i el Daimonji de Kyoto!\nCategoria: Viatge 2007 al Japó — Autor: El Pitiflí @ 6:35 am\n[Will i El Pitifli uneixen esforcos per crera un post express]\nRondem per Kyoto\nAvui es el segon dia de Kyoto, i decidim de coneixer l’entorn i els llocs de la ciutat. L’objectiu es trobar els llocs tradicionals de l’autentic Japo.\nPrimerament provem d’anar al temple daurat, pero no podem ja que la cua de l’autobus arriba fins a Beijing, i per tant optem per agafar el metro fins a la ruta dels temples de l’est.


França confirma que els andorrans no seran sotmesos a quarantena per entrar al país - Altaveu el diari digital d'Andorra\nFrança confirma que els andorrans no seran sotmesos a quarantena per entrar al país\nHan estat assimilats com a ciutadans de la Unió Europea per poder passar la frontera\n04/05/2020 (15:00 CET)\nEl ministeri d’Europa i d’Afers Exteriors de França ha confirmat aquest dilluns que els andorrans han estat assimilats com a ciutadans de la Unió Europea i no estaran sotmesos a quarantena quan entrin en el territori francès. Així ho ha anunciat l'ambaixadora d'Andorra França, Eva Descarrega per mitjà de les xarxes socials.\nLa confirmació arriba després d'una polèmica per unes declaracions del ministre de Salut de França, Olivier Véran que van haver de ser desmentides posteriorment per fons de la presidència. Véran va anunciar que s'aplicaria una quarantena de catorze dies a tota persona que entrés a territori francès fins al 24 de juliol. Posteriorment es va precisar des del palau de l'Elisi que no s'imposarà una quarantena a tots els qui arribin d'un altre país de l'espai Schengen o del Regne Unit. Andorra no forma part de l'espai Schengen, tot i que té un acord amb França i Espanya per la lliure circulació de persones.\nEl ministre d'Interior francès, Christophe Castaner, també ha recordat que les fronteres seguiran tancades tot i l'inici del desconfinament del proper 11 de maig. No hi ha una data fixa per la reobertura i que l'objectiu és que es faci de manera coordinada amb el conjunt de la UE.\nPel que fa als moviments dins del país, els ciutadans es podran desplaçar fins a 100 quilòmetres del domicili, creuant els límits dels departaments si cal, i més lluny si poden justificar-ho laboralment o familiarment. Com s'ha decidit també a Andorra i a Espanya, qui viatgi en transport públic estarà obligat a portar mascareta, i a mantenir la distància per evitar el contagi, però la mascareta no serà obligatòria per anar pel carrer. Totes aquestes mesures, previstes al pla del govern francès, són les que entraran en vigor l'11 de maig si les cambres les aproven.


Prova i error: Sobre la importància de les citacions judicials\nSobre la importància de les citacions judicials\nNo recordo, sincerament, si abans d’estudiar la carrera, el meu pare, eximi advocat, m’alliçonés sobre la importància de complir amb les lleis vigents, o sobre la dimensió cívica o moral de fer-ho, per més que, com tots els adolescents, tingués una idea poc definida i bastant abstracte de la “Llei”. Com a primera aproximació, devia pensar que aquesta era un conjunt de regles pràctiques, raonables, més o menys benintencionades, i acceptades majoritàriament, per tal de que la convivència humana, difícil per se -com va teoritzar Hobbes- pogués esdevenir el més pacífica, justa i segura possible.\nTampoc recordo que m’alliçonés sobre les conseqüències de no complir les lleis, perquè entenc que ja devia saber que jo intuïa que alguna cosa inconvenient devia passar, no agradable, i probablement proporcional a la magnitud de l’incompliment, d’acord amb uns principis d’actuació que se m’escapaven per complet. No contribuïa tampoc gens a exacerbar la meva prudent rebel·lia juvenil en contra de les injustícies de l’ordre social imperant -parlo de finals del 70-, l’admonició que sí em va fer de que la ignorància de les lleis no em serviria d’excusa, si algun dia les arribés a infringir, per evitar la sanció o pena corresponent, atès que ni els jutges ni la policia estaven per escoltar cap mena de romanços. La lectura de “El Procés” de Kafka, que vaig abordar en aquella època, va reblar el clau de la meva natural desconfiança envers el sistema judicial i el seu braç executor per excel·lència, la policia.\nLes coses, sens dubte, han canviat des d’aleshores, i el que a finals dels 70 era opac i encara incert ara, en plena societat de la informació i del coneixement, és transparent i a l’abast de tothom. L’arbitrarietat no ha desaparegut del tot, però avui és molt més senzill preveure allò que et pot passar si fas tal cosa o tal altra, i calcular amb exactitud les repercussions dels propis actes d’acord amb les lleis aplicables.\nJo diria que no trobaríem ningú al país que no sàpiga que tots tenim l’obligació de presentar-nos davant del Jutge quan rebem una citació judicial, llevat que puguem justificar una causa de força major, i que si aquesta desatenció es repeteix injustificadament, al final t’anirà a buscar la policia per forçar-te a fer allò que et resisteixes a fer. Fins i tot els nens i nenes de Primària deuen imaginar-se que això és normal que passi.\nPer aquesta raó, no acabo d’entendre com algunes persones s’hagin pogut indignar amb el que li va passar a l’alcaldessa de Berga, Montse Venturós, que, com es diria en castellà, “a sabiendas” de que tard o d’hora l’anirien a buscar els Mossos d’Esquadra, va provocar la seva conducció forçosa al Jutjat, per després declarar com si res. No em sorprèn tant la seva intencionada jugada política com els escarafalls i “postureig” d’alguns que fingien escandalitzar-se pel suposat “atropellament”. Perquè d’atropellaments n’hi ha, és clar, però aquest en particular, no.\nPublicat per Josep M.Cortina a 11/17/2016


Gener | 2016 | IGUALADA HOQUEI CLUB | Pàgina 2\nELS 21 PUNTS I EL PREMI\nPublicat el 22 Gener 2016 per ihc\nÚltim entrenament d’una setmana molt concentrada. Altre cop, primer amb sessió de vídeo ajustant tots els detalls i analitzant el joc del rival, l’Alcoi. I després ja a pista, una mica més de treball defensiu per seguir amb la dinàmica … Continua llegint →\nATAC I PRECISIÓ\nPublicat el 20 Gener 2016 per ihc\nSessió doble a Les Comes. El segon entrenament de la setmana pels de Ferran López ha tornat a ser intens i extens. Primer, revisió d’aspectes de joc en vídeo i després treball en pista. Els arlequinats segueixen preparant el partit … Continua llegint →\n“QUE TOTHOM HI CREGUI QUE NOSALTRES HI CREIEM”\nLa primera sessió de la setmana que tanca la primera volta de l’Ok LLiga ha estat marcada per la xerrada prèvia habitual al primer entrenament. Tècnics i jugadors s’han conjurat per acabar aquesta primera meitat de la competició amb 21 punts. I … Continua llegint →\nDOS CLUBS. UN OBJECTIU: SUMAR\nPublicat el 18 Gener 2016 per ihc\nDesprés de la derrota “de poc premi” a l’Onze de Setembre Lleida, els jugadors de l’IHC tenen avui jornada de descans. Els arlequinats no tornaran a la feina fins aquest dimarts. Seguiran després dimecres i dijous per preparar el partit … Continua llegint →\nLLEIDA 3 – IHC CALAF GRUP 2. “EL RESULTAT NO SEMPRE ACOMPANYA UN BON TREBALL…\nPublicat el 17 Gener 2016 per ihc\nFoto D. Figueras Són paraules del mateix capità de l’Igualada HC CALAF GRUP, Ton Baliu, després de la derrota a l’Onze de Setembre. I després afegeix:… “només queda aixecar el cap, somriure i a …” … A seguir treballant fort per … Continua llegint →\nFERRAN LÓPEZ: HAUREM DE SER MOLT NOSALTRES\nPublicat el 16 Gener 2016 per ihc\nÚltim dia de preparació d’una setmana llarga i intensa. Els arlequinats l’han tancat amb un darrer entrenament (amb sessió de vídeo inclosa) per acabar d’afinar conceptes. Com ha explicat el mateix Ferran López “no podíem fer una sessió llarga per … Continua llegint →\nELS 4 DELS CENT\nPublicat el 15 Gener 2016 per ihc\nPenúltim entrenament de la setmana dels homes de Ferran López de cara al partit de diumenge contra el Lleida Llista. Els arlequinats han fet una altra “sessió-doble”. Primer vídeo i després per treball a pista. En aquest cas amb exercicis … Continua llegint →\n27 ANYS I UN DIA\nPublicat el 13 Gener 2016 per ihc\nI no és precisament una condemna. I en tot cas, si ho fos, la faríem voluntària i perpètua. Per continuar amb ell sempre a la pista. Aquest dimecres l’Igualada CALAF GRUP ha estat d’aniversari. El seu capità franquícia Ton Baliu ha … Continua llegint →\nPARAR PER AVANÇAR\nEl segon entrenament de la setmana de l’IHC CALAF GRUP ha arrencat amb treball físic amb el PF, Pep Vàzquez. La plantilla del primer equip, amb la participació de Roger Bars i Tety Vives, ha fet exercicis de contraatacs i velocitat … Continua llegint →\n“MUNDIALITOS” A LES COMES\nPublicat el 12 Gener 2016 per ihc\nPrimera sessió d’entrenament de la setmana. Amb les bones sensacions de la victòria épica contra el Reus i amb l’exigència de preparar al detall la visita al sempre exigent 11 de Setembre de Lleida. El primer de la setmana va … Continua llegint →


Els partits ultimen la negociació per dotar Catalunya d'una autoritat electoral pròpia\nLa ponència parlamentària es proposa tancar abans de les vacances aquesta part de la llei electoral\nMARC COLOMER Barcelona 24/06/2013 00:00\nLes tasques per superar una de les anomalies de l'autogovern català -Catalunya és l'únic territori d'Espanya sense llei electoral pròpia- han entrat en una fase decisiva, si més no al voltant de l'administració electoral, amb la Sindicatura Electoral -l'equivalent a la Junta Electoral d'obediència estatal- com a columna vertebral. Una altra cosa és el sistema de repartiment d'escons. Tot i els avenços significatius en aquest terreny, els partits s'han conjurat per prioritzar els elements que generen menys desacord. Aquí hi entra l'administració electoral -l'autoritat reguladora dels processos electorals que engloba la Sindicatura, les juntes "de vegueria" i de zona i les meses-, que ha de vetllar pel "desenvolupament correcte, la transparència i l'objectivitat" de les eleccions al Parlament, al Consell General d'Aran i, arribat el cas, també del referèndum o plebiscit d'autodeterminació.\nEls grups parlamentaris ja tenen damunt la taula un primer esborrany d'una part de l'articulat, la referida a l'administració electoral pròpia. Es tracta d'un document elaborat pels lletrats del Parlament que fa una primera aproximació de redactat. Aquest primer esbós d'articulat, al qual ha tingut accés l'ARA, inclou també els enunciats sense contingut del que serà el sistema electoral -el nombre d'escons, les circumscripcions i seccions electorals, el prorrateig d'escons, la fórmula d'assignació dels escons, la barrera mínima per accedir al Parlament, la representació proporcional i territorial i la forma de vot- i d'elements com el sistema de nomenament de candidats, la regulació de les campanyes, els blocs electorals, el vot electrònic i el control de la comptabilitat electoral dels partits.\nEl sistema, aïllat per a la tardor\nSegons diverses fonts de la ponència de la llei electoral consultades per l'ARA, a principis de juliol els grups tenen prevista una trobada per fer la primera posada en comú conjunta -més enllà dels intercanvis bilaterals que ja hi ha ara- i esmenar els primers articles del document. Els lletrats s'han fixat en la llei orgànica de règim electoral general (Loreg), les normatives valenciana, basca i andalusa i la proposta que el grup d'experts catalans van fer el 2007. Els grups l'esmenaran amb el propòsit de tenir enllestida aquesta part abans de les vacances d'estiu i deixar per a la tardor la part més complexa de la llei, el sistema d'elecció. Fonts de tots els grups admeten que el moment polític i la volatilitat d'un mapa electoral que muta a una velocitat imprevisible ha estovat les posicions fins a fer que, per primer cop, es vegi possible l'aprovació. Estan decidits a aprovar tota la llei, si bé també admeten que si s'arribés a una situació de bloqueig pel que fa al sistema hi hauria la possibilitat d'aprovar una llei específica de l'administració electoral.\nL'esborrany proposa dues possibles composicions de la Sindicatura. Una formada pel nombre de magistrats que acordin els partits i que serien designats pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) o "l'òrgan competent del poder judicial" i experts escollits per les tres cinquenes parts del Parlament. Entre ells elegirien el president. La segona alternativa proposa, a més de jutges i experts, que en sigui membre nat i n'assumeixi la presidència el president del TSJC. El document preveu un sol enviament postal conjunt de propaganda electoral i fa una proposta de règim d'incompatibilitats, que d'entrada no exclou imputats a les candidatures.


Política de Privacitat - Disseny web, SEO, marketing i formació online\nInformem que les dades personals que vostè faciliti a través d’aquest lloc web seran tractades per SisèGrau SL, empresa andorrana titular d’aquest lloc web, amb NRT L-709881-Y i domicili social al carrer Consell d’Europa 14, 4t 3a d’Andorra la Vella.\nSisèGrau és l’entitat responsable del tractament de qualsevol dada personal que ens faciliteu mitjançant la recepció dels formularis d’informació i contacte que aquesta empresa posa a la vostra disposició en aquesta pàgina web o qualsevol altre mitjà telemàtic o físic.\nSisèGrau li informa que per a qualsevol qüestió relacionada amb la Protecció de Dades, podeu contactar mitjançant l’adreça electrònica parlem@sisegrau.com.\nEn compliment de la Llei 15/2003, de 18 de desembre, qualificada de protecció de dades personals («LQPD»), i els reglaments que la desenvolupen, SisèGrau us informa que qualsevol dada personal que ens faciliteu passarà a formar part dels fitxers corresponents titularitat de la nostra empresa.\nTractament, procediment i obtenció de dades\nSisèGrau pot tractar les vostres dades personals per a les finalitats següents:\nEnviar informació sobre els cursos de formació i altres activitats formatives i informatives, i gestionar-ne les inscripcions i el funcionament. Aquesta finalitat es troba regulada al fitxer formacioSG.csv.\nEl procediment i fonts d’obtenció de les dades de caràcter personal del fitxer formació, és de les mateixes persones interessades a través de fitxes de sol·licitud d’informació, llistes, formularis i butlletes d’inscripció a cursos i a altres activitats formatives i informatives, i també a través de la pàgina web www.sisegrau.com.\nGestió dels cobraments dels serveis prestats per SisèGrau als seus clients. Aquesta finalitat es troba regulada al fitxer clientsSG.csv.\nEl procediment i fonts d’obtenció de les dades de caràcter personal del fitxer clientsSG.csv, és dels clients, per via directa, via telefònica, fax o per correu electrònic.\nPer tal de donar compliment a les finalitats esmentades a l’apartat anterior d’aquesta política de privacitat, les seves dades personals es poden transmetre als destinataris següents:\nProveïdors de serveis de SisèGrau que hagin de tractar les seves dades en relació amb la finalitat que es tracti, segons les instruccions i de conformitat amb la política de privacitat i altra mesura de confidencialitat i seguretat que acordi la nostra empresa.\nEntitats financeres per fer els cobraments i pagaments corresponents pels serveis prestats.\nSisèGrau no efectua comunicacions internacionals de dades personals.\nSisèGrau li informa que vostè pot exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició. Pot comunicar-nos el dret que desitgi enviant una comunicació escrita i signada, acompanyada d’una còpia del seu document d’identificació, a l’adreça de correu electrònic parlem@sisegrau.com\nMesures de seguretat tècniques i d’organització que s’apliquen\nSisèGrau recull en un document intern i privat la política de seguretat. SisèGrau té una xarxa interna protegida amb diferents mesures de seguretat, disposa d’accessos restringits a tota persona aliena a l’empresa, i en funció del perfil de l’usuari existeixen controls d’accés. Es fan còpies de seguretat diàries.\nSisèGrau es reserva el dret a modificar la present política de privacitat amb l’objectiu d’adaptar-se a les novetats legislatives. Qualsevol modificació serà comunicada a través de la nostra pàgina web, sense perjudici del dret de les persones a reclamar el consentiment quan aquest no es considerés atorgat de conformitat a les condicions de la present política.\nData d’actualització del document: 23/09/2020


Minimalisme digital, per Carmina Crusafon\nLa reducció del temps dedicat a les pantalles és el primer pas per a un millor benestar digital\n15 de d’octubre del 2020. 23:13\nLa pandèmia ens ha portat un major consum digital. Vivim i treballem amb pantalles. El temps en línia és cada vegada més creixent. En aquest escenari, apareixen noves veus reivindicant el que es coneix com el minimalisme digital. No és un terme nou, sinó que ara pren protagonisme amb força. ¿En què consisteix? ¿És fàcil d’aplicar? Analitzarem el seu origen, components i impacte social.\nEl minimalisme té una base filosòfica, que fa referència a un estil de vida senzill, auster i modest. Pren com a referència la disciplina hel·lenística, que basa la seva forma de veure la vida en la moderació i el desinterès amb el que és material. Les seves aplicacions són múltiples en diferents àmbits. Per exemple, s’aplica a l’arquitectura amb un ús artístic que només utilitza elements mínims i bàsics. Per extensió, en el llenguatge quotidià, s’associa el minimalisme a tot allò que ha estat reduït a l'essencial i que no presenta cap element sobrant o accessori.\nEn el cas del minimalisme digital, aquest terme es popularitza amb la publicació d’un llibre d’un professor nord-americà, Cal Newport, que analitza l’impacte que té la tecnologia en la nostra vida quotidiana. De fet, el llibre publicat el 2019 vol oferir una sèrie de recomanacions per aconseguir una vida més enfocada més enllà del soroll digital. Newport ho defineix com una filosofia d’ús de la tecnologia en què el temps en línia s’enfoca en una petita quantitat d’activitats acuradament seleccionades i optimitzades que donen suport fermament les coses que cada persona valora, i com a resultat tota la resta perd protagonisme en el quefer diari.\nEls efectes de l’abundància digital\nLa nostra relació amb la tecnologia no és casualitat. La tecnologia està dissenyada per mantenir-nos enganxats. El digital utilitza una sèrie de tècniques persuasives i motivacionals per evitar que marxem dels nostres dispositius mòbils i fer que hi tornem de forma contínua. Aquesta pràctica és fàcilment identificable per tothom.\nDurant aquests últims mesos, les dades mostren que el nostre comportament a internet ha canviat i, mentre l’ús dels telèfons intel·ligents està disminuint, les plataformes de videoxat i entreteniment s’estan disparant. L’ús de les xarxes socials ha augmentat: s’han duplicat les sessions d’Instagram Live, les videotrucades grupals via Whatsapp o des d'altres plataformes com Zoom. A tot això s’hi suma el temps destinat als jocs i esports electrònics. Ara és molt més fàcil justificar la connexió constant i la verificació compulsiva. A diferència de fa un any, optar per no participar vol dir aïllament.\nAixò resulta en la tendència tecnològica del moment: l’addicció digital s’ha vist amplificada per la Covid-19. Els experts expliquen que es tracta d’un trastorn del control dels impulsos. És l’ús excessiu o la dependència emocional de tecnologies com els telèfons mòbils, internet i els videojocs, fins al punt que té conseqüències negatives o perjudica l’usuari. Alguns usuaris poden fins i tot tenir dificultats per diferenciar entre la realitat i el món virtual.\nAquesta tendència es veu clarament en un dels documentals de Netflix més comentats de les últimes setmanes, ‘El dilema de las redes’, on s’explica exactament com funcionen les xarxes socials i quin és el seu impacte sobre el comportament humà.\nDavant tanta abundància de continguts i activitats ‘online’, una solució que recomanen els experts és la ‘desintoxicació digital’ ocasional: deixar els nostres dispositius durant un període de temps per reduir la nostra dependència i ansietat tecnològica. Es tracta d’iniciar una dieta basada a fer descansos tecnològics (d’un dia, un cap de setmana o un mes). De vegades, desendollar ens ajuda a recarregar energies.\nUn 15% dels joves fa un ús excessiu de les noves tecnologies\nDurant aquest període es podran descobrir nous valors com el de la solitud i el silenci. Després de tant soroll, la rutina diària necessita de trobades cara a cara i d'espais de silenci, que també comunica i compensa molt. En definitiva, una vida digital saludable passa per disposar del control del nostre temps i accions. Una cosa tan fonamental que sense adonar-nos-en l’hem regalat a les empreses i dispositius tecnològics.\nXarxes socials Confinament Coronavirus Addiccions