L’obra nova a Espanya no vol adaptar-se a l’estàndard Passivhaus\n13 de setembre de 2017 arquitectura 0 comentaris\nEl estàndard Passivhaus en cases\nDes del portal PEP (Plataforma d’Edificació) que engloba a empreses i professionals amb coneixements en el camp de l’eficiència energètica referents a l’edificació per mitjà d’un estàndard internacional que exigeix uns requisits determinats perquè edificacions o cases siguin més eficients, alerten que a Espanya amb prou feines existeixen solament 0,006% d’obra nova – des del 2009 – que disposen de llicències basades en aquest estàndard tan reconegut internacionalment. I si mirem la rehabilitació, en realitat existeix un únic edifici a Espanya situat a la Universitat de Burgos, inclos que Catalunya és lider del mercat immobiliari espanyol tan com comentavem en un article.\nEstem desaprofitant una oportunitat en què els edificis Passivhaus té una finalitat primordial, l’eficiència i l’estalvi energètic en els sistemes de climatització que s’instal·lin en els habitatges aconseguint una temperatura de confort constant i optimitzada que es tradueix en un estalvi econòmic substancial en aquestes factures d’electricitat que haurem de per guanyar al final del mes.\nÉs un moment contradictori quan des de la Unió Europea s’està exigint que els Edificis de Consum Gairebé Nul siguin una realitat palpable en totes les ciutats europees. De fet, ja existeixen molts països europeus que ja inclouen en la seva normativa les exigències establertes en el estandar Passivhaus, mentre que les edificacions espanyoles segueixen malgastant l’oportunitat de construir edificis més eficients, recordant que el major consum d’energia que es produeix a Espanya és per culpa de les edificacions amb la responsabilitat aproximada d’un 45% sobre el total de l’electricitat consumida en tota Espanya.\nEn aquest context, els Estats membres de la Unió Europea deuen aplicar la Directiva Europea 2010/31 què estableix que els edificis públics d’obra nova a partir del 2018 hauran de complir les exigències dels Edificis de Consum Gairebé Nul, sent que Espanya està molt lluny d’aconseguir una reestructuració legislativa per poder complir la directiva europea.\nSi mirem els beneficis dels edificis Passivhausamb referència a l’edificació tradicional ens podem trobar amb; En primer lloc s’utilitza un aïllament tèrmic d’un major espessor què garanteix una envolupant tèrmica de l’edifici més adequada i un major aïllament sense pèrdues energètiques o una utilització d’equips més eficients en les instal·lacions que proporcionarà tant un estalvi energètic, com una ventilació adequada de l’Edificació, entre molts altres aspectes que milloren el propi edifici.\nEn l’àmbit dels apartaments i pisos segons les plataformes immobiliàries d’Idealista o de Moraguespons, la implantació d’aquest estàndard suposaria un estalvi energètic en els habitatges que es traduiria en una reducció en la factura mensual de les llars espanyoles.\nSi l’anteriorment ressenyat afegim què, l’estalvi energètic ascendeix entre un 75 i 90%, encara que els costos puguin ascendir una mica, s’estima entre un 3 i un 8%, l’amortització s’aconsegueix ràpidament, aproximadament entre 5 i 10 anys d’ús de l’edifici. Així que els beneficis són realment palpables tant per al consumidor i propietari de l’habitatge com enfront del canvi climàtic en la reducció del diòxid de carboni (CO2) que s’aporta l’atmosfera. I una altra temàtica que molts desconeixen, és que la taxa de venda d’aquest tipus d’immobles amb certificació Passivhaus, segons les immobiliàries, és molt alta i d’igual manera l’arrendament. Així que tenim un altre a favor per començar a pensar que no és tan mala opció.\n© 2018 Punt Global


Dins de la seua programació de presentacions de les pel·lícules espanyoles més importants de l'any, el Festival Antonio Ferrandis amb la col·laboració dels cinemes Kinépolis València acolliran dijous que ve 6 de setembre la preestrena de "Cuando los ángeles duermen", l'última cinta dirigida pel sevillà Gonzalo Bendala.\nL'acte estarà presentat pel propi realitzador i per l'actriu Ester Expósito, gran revelació de la pel·lícula i vista en sèries com Vis a vis, Estoy vivo o l'última producció de Netflix, Élite.\nLa pel·lícula conta la història de Germán, un home que porta una vida exemplar com a pare de família. No obstant això, un dia tot el seu món s'enfonsa quan atropella accidentalment a dues xiques adolescents. A partir d'aqueix moment, el protagonista haurà de fer tot el possible per a evitar que el succés acabe destrossant la seua vida i la dels quals estan a la seua al voltant. Al costat d'Ester Expósito, protagonitzen la cinta els guanyadors del Goya Marián Álvarez ((La herida, Lo mejor de mí)) i Julián Villagrán (Grupo 7, El Ministerio del Tiempo).\n"Cuando los ángeles duermen", que arribarà a les pantalles el divendres 7 de setembre, és una producció de Áralan Films i Quan els Àngels Dormen AIE distribuïda per Filmax.\nMitjançant aquest cicle, Kinépolis i l'Ajuntament de Paterna, amb el suport de Consultia Travel, pretenen consolidar la connexió entre València i els principals noms que integren el cinema espanyol a través de diferents preestrenos i presentacions especials.


Dimecres 5: Xerrada-debat sobre la lluita contra la mutilació femenina a Kenya i a Catalunya - Servei Civil Internacional de Catalunya\nDimecres 5: Xerrada-debat sobre la lluita contra la mutilació femenina a Kenya i a Catalunya\nL'acte comptarà amb la presència de Bombo Ndir, membre de l'Associació de Dones Immigrants Subsaharianes (ADIS), i Mikeo Deo Ngarasi, coordinador d'un dels camps de l'SCI a Kènia que treballa per prevenir la mutilació femenina.\nLa mutilació femenina és una violació a dret de la salut i segueix sent un fet de rabiosa actualitat. Més de dos milions de dones a l’any pateixen aquesta pràctica que segueix realitzant-se en 27 països de l’Àfrica Subsahariana (entre ells Etiòpia, Kenya, Nigèria, Somàlia i Sudan) i en alguns països d’Àsia.\nEl proper dimecres 5 de març a les 7 de la tarda, realitzarem una xerrada – debat a l’SCI Catalunya. En aquest espai volem donar veu als moviments autoorganitzats de la societat civil que lluiten contra la mutilació femenina, per això, comptarem amb la presència de:\nBombo Ndir, amb orígens senegalesos i resident a Catalunya. És membre de l'Associació de Dones Immigrants Subsaharianes (ADIS). ADIS va començar a treballar a Granollers el 2004 amb un doble objectiu: en primer lloc, desenvolupar un paper clau en l'àmbit social, creant un punt de trobada i referència per a totes les dones africanes que s'hi volguessin acostar; i, en segon lloc, fomentar i treballar en l'àmbit dels drets humans, així com lluitar en contra les pràctiques tradicionals perjudicials contra la salut de les dones com, per exemple, la mutilació genital femenina (MGF), per tal d'afavorir la seva salut i integritat. Des dels seus inicis, ADIS sempre ha estat al costat de les dones africanes i ha desenvolupat les seves funcions dins un entorn de confiança i interrelació, per tal de fer visibles les dones, tan en el context de la seva comunitat, com en el de tota la societat catalana.\nMike Deo Ngarasi, és un dels coordinadors del camp de treball que es fa des de fa tres anys al projecte de Kiburanga Women Self Help Group. Kiburanga és un projecte que neix el 2007 a la tribu dels Kuria, al sud-oest de Kenya, on es practica la mutilació genital femenina a un 82% de les dones. En el context d'una cultura molt discriminatòria envers la dona i on l'ablació constitueix un dels eixos vertebradors de la mateixa, neix el projecte de KWSHG el 2007 de la mà d'un grup de dones de la comunitat. KWSHG és un projecte comunitari que sorgeix amb l'objectiu d'empoderar les dones per tal de millorar les condicions de vida de tota la comunitat. Des de l'autoorganització assembleària de les mares i àvies i alguns homes, lluiten en contra l'ablació, treballen per l'educació entorn els riscos de la SIDA, combaten la discriminació de gènere i treballen per cobrir les seves necessitats bàsiques i millorar les condicions de vida (escolarització, accés a l'aigua, alimentació, ..).\nQuè és Kiburanga? En Mike (Mike Deo Ngarasi) és un dels coordinadors del camp de treball que es fa des de fa tres anys al projecte de Kiburanga Women Self Help Group. Kiburanga és un projecte que neix el 2007 a la tribu dels Kuria, al sud-oest de Kenya, on es practica la mutilació genital femenina a un 82% de les dones. En el context d'una cultura molt discriminatòria envers la dona i on l'ablació constitueix un dels eixos vertebradors de la mateixa, neix el projecte de KWSHG el 2007 de la mà d'un grup de dones de la comunitat. KWSHG és un projecte comunitari que sorgeix amb l'objectiu d'empoderar les dones per tal de millorar les condicions de vida de tota la comunitat. Des de l'autoorganització assembleària de les mares i àvies i alguns homes, lluiten en contra l'ablació, treballen per l'educació entorn els riscos de la SIDA, combaten la discriminació de gènere i treballen per cobrir les seves necessitats bàsiques i millorar les condicions de vida (escolarització, accés a l'aigua, alimentació, ..).\nNoves dates d’intercanvi lingüístic! La primera el 7 de Març!“Liom Éirean”, EVS a Irlanda


La legislació mediambiental fa trontollar el sector de les dues rodes\nLa nova normativa i l’eliminació d’estocs el 2016 penalitza les vendes\n4 min. Barcelona 10/02/2018 20:03\n651x366 El mercat de la venda de motos va caure l’any passat, però malgrat tot Catalunya continua sent la comunitat on es matriculen més vehicles de dues rodes. / FRANCESC MELCION El mercat de la venda de motos va caure l’any passat, però malgrat tot Catalunya continua sent la comunitat on es matriculen més vehicles de dues rodes. / FRANCESC MELCION\nEl sector de l’automoció viu un moment desigual. La indústria del cotxe va tenir un altre any dolç, després d’anys de crisi, i el 2017 va créixer un 7% més a Catalunya, fins a superar les 190.400 unitats l’any passat. En canvi, durant el mateix període, el mercat de les motos va caure un 13,2%, el doble que al conjunt d’Espanya, on la baixada es va aturar en el 7%.\nTot i això, Catalunya, amb 41.377 matriculacions l’any passat (menys de la meitat que les vendes de cotxes), es manté, de llarg, com la comunitat on més vehicles de dues rodes es van vendre. Passa per davant de la resta i la segueixen Andalusia (amb 34.300 matriculacions) i Madrid (amb poc més de 18.000).\nAquest rànquing ajuda el sector a mantenir la calma. “No són dades maques, és cert, però no ens alarmem”, avança el president de la patronal del sector de les dues rodes Anesdor, César Rojo. Catalunya ha perdut en un any un 2% del seu pes en el total de vendes a Espanya, però manté la barrera del 25% de la quota del mercat, que ara mateix se situa en les 160.000 matriculacions. Per categories, en el mercat de motocicletes (vehicles de dues rodes amb més de 125 centímetres cúbics) la quota arriba al 27% del total.\nEl sector assegura que ja ha identificat quin és el motiu que fa que les motos i els cotxes evolucionin en direcció contrària: la legislació sobre les emissions contaminants. “El que està passant és un ajustament del mercat davant els canvis constants que hi ha en les normes d’homologació de gasos contaminants”, explica Rojo.\nLa patronal té clar que el canvi de la normativa Euro3 a Euro4 (que va entrar en vigor el 2017 per a les motocicletes) ha alterat l’evolució habitual de les vendes. “El principal factor que explica el descens tant a Catalunya com al conjunt estatal és l’entrada en vigor d’aquesta normativa, que va produir un avançament en les vendes de motocicletes i un fort creixement del mercat l’any anterior, el 2016”, coincideix el secretari general d’Anesdor, José Maria Riaño. Segons les dades de la patronal, els clients van optar per “comprar l’estoc rebaixat del 2016” en lloc de les motos noves i més modernes del 2017. “La veritat és que es van fer descomptes grans perquè l’ajust de l’Euro3 ens va enganxar a molts fabricants amb massa estoc”, admet Rojo.\nEl motiu de la davallada, a més, es constata per l’evolució dels ciclomotors, que no quedaven afectats per la normativa. En aquesta categoria, les vendes es van disparar un 32% el 2017. L’impacte en les motocicletes, en canvi, va fer que les vendes baixessin un 6,2% en aquesta gamma.\nMalgrat el daltabaix en les vendes, el sector dona suport a les noves normatives d’emissions. Això sí, per generar un mínim d’estabilitat reclama més celeritat a l’hora de definir els límits d’emissions i els terminis. El 2020 tocarà canviar de nou, d’Euro4 a Euro5, i ara mateix la patronal encara no sap com haurà de regular els motors ni les inversions que tocarà fer, perquè els límits d’emissions no estan definits. “Això desquadra totalment els plans dels fabricants, perquè no podem planificar inversions que són estratègiques”, diu Rojo.\nEl cost de ser més verds\nEls vehicles de dues rodes actuals són un 90% més ecològics que els que es fabricaven l’any 2000. Però el cost de reduir les emissions ha suposat, per exemple, que KTM deixi de fer un dels seus models enduro o que altres fabricants més petits vegin com els costos de fabricació es disparen exponencialment.\n“L’esforç d’ara per al 2020 ja és brutal; falta temps”, explica Rojo, que afegeix que “els que més ho noten són els fabricants més petits i els models més barats”. “No tenim una vareta màgica per desenvolupar tota aquesta tecnologia de cop, calen investigació i diners”, concreta.\nA banda de planificar millor les regulacions, el sector demana, per estabilitzar-se, facilitats en altres àmbits, com ara més espai per aparcar i avantatges fiscals duradors, com una taxa reduïda de l’IVA.


El jutge arxiva la causa contra les càrregues de l'any passat a Plaça Catalunya\nFets del 27 de maig\nLa causa ha portat quatre alts càrrecs a declarar pels fets del 27 de maig\n01/03/2012 Drets i Llibertats\nDesallotjament dels acampats a la Plaça de Catalunya el 27 de maig | Autor: Jordi Borràs\nFerit | Autor: Jordi Borràs\nEl jutge Josep Maria Miquel Porres ha arxivat la causa contra els Mossos d'Esquadra i la Guàrdia Urbana per les brutals càrregues del 27 de maig de l'any passat a Plaça Catalunya de Barcelona.\nEl col·lectiu de persones afectades per l'actuació policial d'aquell dia a la Plaça Catalunya de Barcelona va presentar una querella col·lectiva que portar quatre alts càrrecs a declarar. El director general dels Mossos d'Esquadra, Manel Prat; l'extinent d'alcalde de Seguretat de l'Ajuntament de Barcelona, Assumpta Escarp; David Bordas, responsable aquell dia de la Brigada Mòbil dels Mossos d'Esquadra, i l'intendent Antoni Antolin, responsable del dispositiu d’ordre públic.\nEl jutjat d'instrucció número 4 de Barcelona va obrir una investigació a començaments de desembre gràcies al mig centenar de querelles i denúncies que va presentar el col·lectiu. El jutge va admetre a tràmit les querelles en considerar que els Mossos podrien haver vulnerat el dret de reunió en les càrregues. Les querelles també anaven contra el conseller d'Interior, Felip Puig, però el jutge va concloure que en aquest cas ho hauria d'investigar el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), ja que Puig és aforat.\nUna actuació "raonablement proporcionada", segons el jutge\nAra però, la interlocutòria del jutge estableix que l'actuació policial va ser "raonablement proporcionada" i no hi va haver "mostres d'extralimitació".\nEn una interlocutòria de 12 pàgines dictada aquest dijous, el magistrat analitza desenes de vídeos sobre les càrregues policials. En molts d'ells admet que els agents "no són identificables" o que hi ha una "possible identificació sense resultat; no es veu a qui colpegen". Igualment, també repassa 49 informes mèdics forenses dels querellants, tot i que conclou que "llevat d'algun cas aïllat, les zones del cos afectades es van concentrar en mans, braços, glutis i cames" i no van suposar més d'una assistència mèdica.\nSegons ell, l'actuació policial tenia per objectiu netejar la plaça d'objectes perillosos per la possible celebració blaugrana de l'endemà i no pas desallotjar l'espai ja que els concentrats hi van poder tornar després. Així, considera que no es pot considerar que els Mossos vulneressin el dret constitucional de reunió. Segons Porres, l'ús "monopolitzat i indefinit d'un espai públic reduïa o dificultava les possibilitats d'ús de terceres persones, però no era susceptible de ser criminalitzat, sinó, en tot cas, de sotmetre'l a regulació administrativa".\nEl magistrat conclou que l'actuació va ser raonablement proporcionada per dos motius: la retirada d'objectes evitava riscos per l'endemà i l'actuació policial no va mostrar extralimitació. També conclou que l'actuació de la Guàrdia Urbana va ser irrellevant a efectes penals, ja que no van fer ús actiu de la força. A més, els objectes recollits van ser ressenyats i dipositats en magatzems municipals. Si hi ha hagut desperfectes en els objectes, el jutge insta els afectats a acudir a la via civil. Tampoc li consta que s'hagi accedit a dades personals gravades en ordinadors o documents.\nAquesta interlocutòries es pot recórrer davant de l'Audiència en cinc dies.\nDenuncien les declaracions del cap del Mossos on manté que continuaria actuant de la mateixa manera\nEl director general dels Mossos declararà dimecres\nManel Prat i Assumpta Escarp, imputats\nCop judicial a la impunitat repressiva de Felip Puig\nDesallotjament encobert amb violència de l'#acampadabcn sota l'excusa que han de netejar\nClam majoritari arreu del país contra la monarquia


Es remodelaran les Torres Venecianes de plaça d’Espanya | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nEs remodelaran les Torres Venecianes de plaça d’Espanya\nLes Torres Venecianes que hi ha a la plaça Espanya i que marquen l’inici del passeig Maria Cristina es remodelaran per tornar-les al seu format original. Les torres es van començar a aixecar a partir de 1928 a partir d’un projecte de l’arquitecte Ramon Reventós i Farrarons, que també va participar en els projectes del Teatre Grec i del Poble Espanyol, ambdós inclosos en el projecte de l’Exposició. Es coneixen popularment com a venecianes perquè són unes torres que prenen el model de les del campanar de la catedral de San Marcos de Venècia. Josep Sans, gerent del Districte de Sants-Montjuïc, explica: “Es farà una reconstrucció per deixar-les amb l’estat que tenien quan es van construir però per fer-ho s’ha de fer una feina exhaustiva perquè hi ha materials que realment són complicats de treballar”, i afegeix: “Actualment estan embolicades amb unes teles verdes per evitar que hi pugui haver algun petit despreniments”.\nNo hi ha però una data d’inici de les obres, ja que Sans comenta: “En aquests moments s’està redactant el projecte, després s’haurà de licitar i llavors ja poden començar les obres, per tant, crec que d’aquí dos o tres mesos podria començar la rehabilitació”.


Salut Alta engega #Motxilla2018 amb l’objectiu de multiplicar inscripcions | Catalunya Religió\nSalut Alta engega #Motxilla2018 amb l’objectiu de multiplicar inscripcions\n(Fundació Salut Alta) Del 6 al 25 de juny la Fundació Salut Alta de Badalona té el repte d’aconseguir 5.000€ per finançar part de les quatre activitats d’estiu que l’entitat proposa per a 100 infants i adolescents del barri. L’estiu és una de les èpoques de l’any en què es fa més visible la bretxa d’oportunitats entre infants, ja que no tots els nens i nenes tenen assegurat el dret a l’educació en el lleure com a espai d’aprenentatge, socialització i creixement personal. És per això que la Fundació Salut Alta engega la #Motxilla2018, amb l’objectiu de multiplicar inscripcions tot deixant petjada a la Salut Alta.\nEl poder de les microdonacions\nPer una banda, s’ha iniciat la col·laboració amb entitats de lleure de la ciutat (l’Aspirantat de Sant Josep i l’ E splai Crac-Crac ) i del cercle Jesuïtes Educació en el Lleure (el Centre d’Esplai Joan Suñol i el Centre d’Esplai Loiola) per tal que, en les seves inscripcions a les activitats d’estiu, s’ofereixi a les famílies la possibilitat d’aportar-ne un petit percentatge a la Salut Alta. Per l’altra, la campanya també està disponible online per si hi ha persones interessades en col·laborar a títol particular. Així doncs, els donants poden aportar la quantitat desitjada l’activitat d’estiu de la Salut Alta que prefereixin.


Per una major transparència en les relacions amb la indústria farmacèutica | FoCAP\nPer una major transparència en les relacions amb la indústria farmacèutica\nètica, conflicte d'interès, indústria farmaceútica, prescripció, professionals, transparència\nL’institut Municipal de Serveis Personals (IMSP) de Badalona, que gestiona dos centres de salut mental d’adults, dos centres de salut mental infantil i juvenil i un centre d’atenció i seguiment (CAS), ha elaborat una Normativa_ Interna_ sobre la relació dels metges amb la indústria farmacèutica. Aquesta normativa neix de l’interès per defensar una pràctica més independent i transparent.\nAvui dia és possible accedir fàcilment a través de la xarxa a articles científics i d’opinió. És coneguda la influència que exerceix sobre els metges la relació personal amb els “visitadors mèdics” (en realitat agents comercials) i l’efecte recordatori que tenen els petits objectes amb el nom d’un producte farmacèutic. Recordem el document que el Grup d’Ètica de la CAMFIC va fer el 2005 sobre Les relacions dels metges de família amb la indústria farmacèutica.\nCelebrem la iniciativa de l’IMSP de Badalona i demanem que totes les institucions posin en marxa les pròpies normatives. Per quan una regulació a l’ICS?\nA l’hora cal que tots els professionals defensem activament la nostra independència i honestedat.


Lovina, al nord de Bali – Xanet Xanet .Com\nEl turisme de Lovina està molt encarat a parelles d’edat avançada o famílies amb nens petits, poca gent jove o grups hem pogut veure per aquí. A finals de maig, que és quan hi vam estar nosaltres, era temporada baixa i la zona estava molt i molt calmada, cosa que fa que tothom de la zona sàpiga qui ets i reclami la teva atenció (where do you from? Come come visit dolphins…). Per nosaltres és una zona amb poc encant, on hi hem estat a gust esperant l’extensió de visat, però on necessites llogar una moto per fer les activitats i sortides a paratges naturals i temples i perquè no, així poder sortir d’aquest poblet.\nIncreïble posta de sol a Pantai Lovina\nVam aprofitar de marxar d’aquí tres dies a l’espera de l’extensió de visat i fer una ruta amb moto pel centre de Bali, baixant cap a Ubud i anant després al volcà Batur, per després tornar. És una bona idea si et cau el cap de setmana al mig i t’has d’esperar quatre dies entre la primera i la segona visita a immigració.\nPlaça “major” de Pantai Lovina amb els dofins com a emblema\nQue fer a Lovina\nTot i que el poble de Lovina és pot visitar en una tarda, no és un mal lloc on fer camp base per descobrir el nord de l’illa de Bali, això sí, has de llogar moto per poder sortir del poble o gastar-te pampimets per agafar taxis o tours organitzats.\nOjuuu que plou\nFer l’extensió de visat\nEl principal (únic) motiu pel qual ens hem quedat tants dies a Lovina no és altre que per fer la extensió de visat. Lovina està al costat de Singaraja, ciutat gran del nord de Bali, i compte amb una oficina d’immigració la qual pot fer els tràmits de l’extensió de visat en uns 8 dies de res (no se’ls veu gaire estressats la veritat). L’extensió de visat també el fan a Kuta Bali linccccccccccc però vist el que hi ha per aquella zona vam preferir fer-lo en un altre lloc. Si vols informació sobre com fer l’extensió de visat a Indonèsia fes clic al post i si vols saber que es pot fer mentre esperes a que te’l donin o si simplement passes per aquí, et deixem diferents activitats interessants.\nVeure els dofins\nL’activitat estrella de Lovina no és altre que veure dofins de bon matí. No et preocupis que només posar els peus al poble ja t’estan esperant multitud de pescadors oferint-se a portar-te amb la barca. Per veure dofins s’hi ha d’anar ben d’hora pel matí, entre 6 i 8 am és quan es solen veure més, tot i que ningú pot assegurar 100% veure’n algun, és el que té que siguin animals en llibertat, però les probabilitats són molt altes. Nosaltres no ho vam fer perquè ja vam veure de dofins a Komodo Trip però uns polonesos que vam conèixer ens van dir que els hi va agradar molt veure la sortida de sol amb dofins juganers al seu voltant; això sí, estaven ells i 20 embarcacions més perseguint els dofins. Els preus que ens van oferir a nosaltres era de 100.000idr persona amb esmorzar inclòs, sense regatejar, el millor preu ens el van dir els pescadors que estan a prop de la platja: sense intermediaris els preus són molt millors que els que ofereixen les agencies o hotels de la zona.\nFoto presa a Komodo Trip\nCascades del nord de Bali\nRelativament a prop de Lovina (o per la zona nord de Bali) hi han diverses cascades on anar-t’hi a banyar i gaudir d’un dia de riu, amb ambient fresquet, soroll relaxant de l’aigua caient i de la natura que envola les lleres del riu. Nosaltres vam anar a les cascades de Aling Aling Waterfall, ens van encantar i estan a uns 30 minuts de Lovina amb moto. La primera cascada és la més impressionant de totes ja que un gran raig d’aigua cau amb ganes a un petit recipient, formant onades i vent en tota la zona del mirador. Més avall hi han diferents ressalts més, on pots fer salts de 5, 10 i fins a 15 metres d’altura, gaudir de les vistes o fer un simple xapu d’aigua congelada. El preu per entrar és de 10.000idr persona, si vols a l’entrada t’ofereixen serveis de guies que et porten a fer el mateix recorregut que faries tu però per un mòdic preu de 125.000idr persona més l’entrada. El pàrquing de moto val 2.000idr. Si vols més informació sobre les cascades que hi ha a Bali pots entrar aquí on hi ha molta informació especifica sobre aquest tema.\nCascada d’Aling Aling\nTwin Waterfall amb salt de 10 metres\nMés ressalts d’aigua\nVisitar temples no és una activitat característica de Lovina, ni molt menys, però si de tota l’illa de Bali. Per cada racó pots trobar temples de tota mena i per tot arreu, dins de casa d’algú, dins d’una guest house, vora del mar, de la muntanya, en mig de res, dins d’una ciutat, etc. Al costat de Lovina hi ha el Brahma Vihara Arama, un temple força bonic i proper, on val la pena passar-hi a fer al vol, a més a més és gratixxx ;).\nTemple Brahma Vihara Arama\nCasa de tres pisos a Brahma Vihara Arama\nUna mica més lluny hi ha el temple Pura Ulun Danu Beratan, situat a la vora del llac Danu Beratan, creant una imatge idíl·lica tot i el dia de boira i pluja que ens va enganxar. Per arribar-hi cal pujar per una carretera amb força pendent i moltes corbes, una horeta i mitja, però val molt la pena fer el desplaçament. L’entrada val 50.000idr per persona però plorant una mica pots aconseguir que et rebaixin fins a 30.000idr.\nVisitar el Taman Nasional Bali Barat\nJust el nord-oest de Bali hi ha el El parc nacional de Barat, que ocupa uns 190 metres quadrats, entre terra i mar. És una zona verge salvatge, on hi ha una gran biodiversitat de flora i fauna, amb un corall espectacular i una gran varietat d’ocells, alguns de molt concrets en perill d’extinció. Per aquest motiu hi ha trekkings que es poden fer i el snorkel i el submarinisme són dues activitats estrella. Es troba al costat de la porta de sortida de Bali cap a l’illa de Java, la ciutat de Gilimanuk, on creua un ferry tot el dia cada poca estona.\nEl transport de Bali és de lo pitjoret que hem vist fins ara per Àsia, i això que ja portem més de set mesos rondant amunt i avall. Sembla que hi hagi una màfia muntada per tota Bali on els taxistes s’han apoderat de tot el transport de l’illa i no deixen que els transport public és deixi veure massa. Nosaltres veníem de les Illes Gili i vam arribar a Bali pel poble d’Amed, al est de l’illa i d’allí vam agafar un taxi que ens va deixar directes a Lovina per un mòdic preu de 300.000idr. El vam agafar perquè teníem una mica de presa ja que volíem arribar a Lovina ràpid per començar a tramitar la extensió de visat, i a més a més tothom et diu que no hi ha cap altra forma per desplaçar-te. Després d’estar uns dies per Lovina veus que passen busos públics o privats, i que la gent hi puja… la pròxima vegada segur que anirem a la carretera principal i pararem algun bus fins que ens porti a destí.\nEns vam quedar a la zona de Lovina Beach, que és on hi ha la majoria d’oferta hotelera, restaurants econòmics i està al costat de la platja. Vam arribar sense cap reserva feta i vam trobar el Taman Lili’s Hotel, per 150.000idr habitació amb lavabo privat amb ventilador, esmorzar inclòs (te o cafè, pancake i amanida de fruites), wifi de qualitat depenent de l’hora del dia i piscina.\npetits luxes de la vida\nLa zona en general té uns preus força econòmics amb una molt bona relació qualitat-preu. Els dos establiments que ens van conquistar són dos warungs molt correctes amb preus quasi de warung més tirat i de quantitats generoses, on per picar sempre et portaran un platet de pa de gamba. Al mateix carrer i molt a prop (molt) del nostre allotjament.\nEl warung Apple té molts plats a molt bon preu i amb racions copioses. El millor, la happy hour de 5 a 8 de la tarda on els batuts de fruita són a 5000idr.\nEl warung JB’S té preus encara més baixos que l’anterior amb quantitat correcte. El punt fort, pizzes que no són res de l’altre món rondant els 35000idr.\nTransport: Arribar a Lovina des de Amed amb taxi 300.000idr. Lloguer de moto 40000idr al dia.\nMenjar: Vegetable noodle 15000idr. Vegetable curry amb arros 20000idr. Pizza vegetariana 30000idr. Batut de papaia 7000idr (5000idr en happy hour).\nAllotjament: 150.000idr habitació doble amb wc privat i terrassa, esmorzar inclòs decent i piscina.\nTurisme: Cascada Aling Aling 10000idr persona i 2000idr pàrquing moto. Entrada temple Pura Ulun Danu Beratan 50000idr (si supliques una mica et pot sortir a 30000idr).\nEtiquetat Bali, Cascades, Dofins, Extensió de visat, Indonesia, Lovina, Nord de Bali, Que fer a Lovina, Singaraja, Temples\nNext postUbud entre art, temples i terrasses d’arròs\n3 thoughts on “Lovina, al nord de Bali”\nRetroenllaç: Bali – Viatjant Xanet Xanet\n07/06/2017 a les 20:09\nles postes de sol……sense paraules!!!!!!\ni els gorgs i les cascades……ummmmm\napa….. que la piscina…..no us esteu de res, ara….ehhh!!!!!\nXanet Xanet ha dit:\n08/06/2017 a les 01:51\nEns hem tornat uns pijos 😉


Lausengier és el teu millor partner d'innovació tecnològica.\nLausengier va néixer l’any 2000 per donar serveis a grans portals d’Internet arribant a ser pioner en la implantació de solucions d’Internet sense fils (WiFi) i xarxes privades virtuals (VPN) a Europa.\nActualment som un grup de persones que gaudeix innovant a través de la tecnologia; construït sobre un ambient de treball en el qual es fomenta el sentiment d'equip i el desenvolupament dels talents individuals. Treballem per fer fàcil la manera de crear i implementar projectes d'innovació tecnològica. Acompanyant a les organitzacions en les seves iniciatives, i sent líders en les últimes tendències.\nVolem avançar cap a un món més connectat i global que faciliti la vida de les persones amb les darreres disrupcions: blockchain, big data, Intel·ligència Artificial, mobilitat, IoT, 5G i el que vindrà.\nEt podem oferir els serveis d’alguns dels millors professionals dels cinc continents en el seu àmbit. Sota una coordinació propera i involucrada en el teu projecte. La nostra factoria d'innovació és capaç d'acompanyar i donar cobertura a qualsevol iniciativa o necessitat de la teva companyia.\nEns posarem en contacte amb tu per a conèixer el teu projecte


dissabte 18 de setembre de 2021, 23:00:14\nApuntar-se al Punt d'Assessorament Energètic (PAE)\nServeis Socials (C. Sant Joan, 34 - 43201 Reus)\nL’Ajuntament de Reus posa a l’abast de la ciutadania, i de manera especial de les persones que sol·liciten la subvenció de pobresa energètica, un servei gratuït i personalitzat d’assessorament d’estalvi energètic, el PAE.\nEs tracta d’un assessorament gratuït amb l’objectiu de reduir la despesa en aquests subministraments a través d’algun tipus de bonificació, de millora dels hàbits de consum, de reducció de potència, etc. Ara també s’explica com funciona la nova factura de la llum.\nPer ser atès pel PAE, cal demanar cita (al buscador de cita prèvia cal posar les paraules assessorament o PAE) i portar les factures d’electricitat, gas i agua.\nAquest servei està ubicat en dos centres cívics: dimecres, al Centre Cívic del Carme i dijous, al Centre Cívic Llevant, de les 15.30 a les 19 h.\nPer a més informació, es pot consultar la web de la Taula de la Pobresa Energètica de Tarragona i Reus:\nFactures de llum, el gas i l'aigua.


La Agència Estatal d'Avaluació de les Polítiques Públiques i la Qualitat dels Serveis (AEVAL) va quedar constituïda en 1 de gener de 2007 amb l'objectiu de promoure la cultura d'avaluació i de qualitat dels serveis.\nNOTA: L'AEVAL queda dissolta ( Reial decret 769/2017,de 28 de juliol, Disposició addicional novena, publicat en BOE: 29/07/2017 ) passant les seves funcions a ser assumides per la Secretaria d'Estat de Funció Pública, a través de l'Institut per a l'Avaluació de Polítiques Públiques i de la Direcció general de Governança Pública\nInformes de Percepció de la Qualitat dels Serveis Públics\nSón informes –de periodicitat sovint anual–, referits a la qualitat dels serveis públics. S'analitzen detalladament les opinions i hàbits dels ciutadans en relació amb els serveis públics de caràcter administratiu i amb l'administració electrònica.\nEnllaç a: Informes de Percepció de la Qualitat dels Serveis Públics de l'AEVAL\nEstabilitat i millorança en els serveis públics (2016)\nRealitza: Agència Estatal d'Avaluació de les Polítiques Públiques i la Qualitat dels Serveis (AEVAL).- Edita: Ministeri d'Hisenda i Administracions Públiques, AEVAL. Col·lecció "Informis" ; gener de 2016. NIPO: 632-16-003-0\nNOTA: Com altres anys, també s'analitzen detalladament les opinions i hàbits dels ciutadans en relació amb els serveis públics de caràcter administratiu i amb l'administració electrònica. Finalment, s'estudia en aquesta ocasió la percepció ciutadana sobre la implementació de la Llei 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern.\nDescarregar enllaç a la publicació: Estabilitat i millorança en els serveis públics (PDF)\nQualitat i sostenibilitat dels serveis públics (2015)\nNOTA: Un altre dels aspectes destacats en l'Informe és que els serveis administratius, tant presencials com a electrònics, segueixen sent ben valorats pels ciutadans. El canal presencial és encara el preferit, encara que continua l'augment en la utilització de l'administració electrònica. A més, en 2014 es trenca la tendència a l'estabilització en l'ús de la i-administració.\nEnllaç a la publicació: Qualitat i sostenibilitat dels serveis públics (2015) (PDF)\nQualitat dels Serveis Públics en temps d'austeritat (2014)\nEnllaç a la publicació: Qualitat dels Serveis Públics en temps d'austeritat (PDF)\nQualitat dels Serveis Públics i les actituds dels ciutadans cap a les mesures modernizadoras de l'Administració Pública (2013)\nNOTA: En aquest document s'analitza l'evolució fins a l'any 2012 de la satisfacció dels espanyols respecte a diferents polítiques i serveis públics i la seva opinió sobre la despesa pública en els mateixos. A més, en la segona part d'aquest treball, s'estudien amb especial atenció les opinions i hàbits dels ciutadans en relació amb els serveis públics de caràcter administratiu i, en particular, amb l'administració electrònica.\nEnllaç a la publicació: Qualitat dels Serveis Públics i les actituds dels ciutadans cap a les mesures modernizadoras de l'Administració Pública (PDF)\nLa importància dels serveis públics en el benestar dels ciutadans (2012)\nNOTA: El present informe es realitza sobre la base de la informació obtinguda a partir de l'estudio Qualitat dels Serveis Públics, realitzat per AEVAL en col·laboració amb el CIS i el treball del qual de camp es va realitzar l'any 2011. Aquest informe continua la sèrie iniciada en 2009 per l'Observatori de la Qualitat dels Serveis Públics d'AEVAL.\nEnllaç a la publicació: La importància dels serveis públics en el benestar dels ciutadans (PDF)\nNOTA: subtítulado així: Satisfacció amb els serveis, valoració de la despesa, confiança en els empleats públics i actituds cap a la i-administració.\nAgenda Pública i Satisfacció amb els Serveis Públics en l'Estat Autonòmic (2010)\nNOTA: En aquest informe s'estudia el grau de satisfacció dels ciutadans amb al voltant de cinquanta polítiques i serveis públics que són responsabilitat dels diferents nivells de govern i administració a Espanya.\nEnllaç a la publicació: Agenda Pública i Satisfacció amb els Serveis Públics en l'Estat Autonòmic (PDF)\nInforme sobre la percepció social dels Serveis Públics a Espanya (1985-2008)\nNOTA: En un Estat democràtic els serveis són d'i per a la ciutadania. A l'exigència d'eficàcia, eficiència i equitat en la prestació de serveis públics ha d'afegir-se la legitimitat d'exercici. Per aquesta raó ja fa anys que s'utilitzen estudis d'opinió per avaluar l'impacte de les polítiques públiques, sent una activitat no només desitjable sinó que cal impulsar des de les organitzacions públiques.\nEnllaç a la publicació: Informe sobre la percepció social dels Serveis Públics a Espanya (1985-2008) (PDF)\nPercepció ciutadana del funcionament dels serveis públics (2006)\nNOTA: es tracta del primer dels informes d'aquesta sèrie d'Informes de Percepció de la Qualitat dels Serveis Públics.\nDescarregar publicació: Percepció ciutadana del funcionament dels serveis públics (PDF)\nSelecció de publicacions d'aquesta sèrie: Papers d'avaluació


Actualització del Cercaterm (06/02/2019)\nLa darrera actualització del Cercaterm, primera del 2019, inclou les novetats següents:\n—2 fitxes noves que resumeixen i adapten al format de fitxa del Cercaterm criteris terminològics publicats prèviament pel TERMCAT. (Són les fitxes CRITERI Discapacitat o diversitat funcional? i CRITERI Facebooker, instagramer, youtuber: Pronúncia i grafia.) Aquestes fitxes de criteris també es poden consultar a l’apartat Noves incorporacions del Diccionari de criteris terminològics.\n—48 termes de diferents àmbits i procedències, repartits de la manera següent:\n• 37 de nous elaborats pel Servei de Consultes arran de qüestions i suggeriments fets pels usuaris. (Per exemple, cambra de residus [amb els sinònims complementaris cambra d’escombraries i cambra de fem], en Construcció, i it-girl [amb el sinònim noia de moda], en Sociologia.)\n• 6 de nous elaborats per altres àrees terminològiques del TERMCAT amb motiu de treballs en àmbits concrets. (Per exemple, empresa gasela [amb els sinònims complementaris empresa de creixement ràpid i gasela], en Economia).\n• 4 d’actualitzats a partir de termes ja publicats que alertaven sobre la necessitat d’actualització. (Per exemple, vestit pantaló, en Indumentària.)\n—Correcció i compleció de dades puntuals de diverses fitxes, sovint arran de suggeriments dels nostres usuaris. (Per exemple, s’ha substituït *agenesi dental per agènesi dental i també el nom masculí *tuple pel femení tupla, i s’ha distingit entre espaciotemporal, com a adjectiu derivat de espai i temps, i espaitemporal, com a adjectiu derivat de espaitemps, en tots els diccionaris del TERMCAT [vegeu geomagnetisme i quadrivelocitat].)


L'electrònica entra al Festival de Jazz de Lleida\nActualitzada 02/10/2018 a les 09:53\nEl projecte retrofuturista de Gilad Hekselman, ZuperOctave, al Cafè || També hi haurà Michele Hendricks i The Uppertones\n© La cantant Michele Hendricks, una de les estrelles del JazzTardor.\nLa 25 edició del JazzTardor, el Festival de Jazz de Lleida, que se celebrarà del 25 d’octubre a l’1 de desembre, demostrarà que aquesta disciplina no està disputada amb l’electrònica. I és que entre els seus caps de cartell comptarà amb ZuperOctave, el nou projecte retrofuturista de Gilad Hekselman. Serà el 17 de novembre al Cafè del Teatre, on posarà els sons electrònics al servei dels arranjaments improvisats. Un dia abans, el 16 de novembre, el mateix escenari acollirà el so explosiu del trio The Uppertones. Té els seus orígens en la música jamaicana dels 50, quan va començar a fusionar-se amb el swing, el boggie i el calypso, una barreja que es va denominar bluebeat o jamaican boggie. Es van donar a conèixer amb el seu primer àlbum, Closer to the bone, l’èxit del qual els va portar a oferir més de 200 concerts en nombrosos països d’Europa durant dos anys. Tanmateix, ha estat Up, up, up!, el seu disc més recent, el que els ha catapultat a la fama al món del swing i les músiques afroamericanes. Una altra de les actuacions serà la de Michele Hendricks, que serà al Cafè el 9 de novembre. La cantant, que va pujar per primera vegada a un escenari als vuit anys al costat del seu pare, Jon Hendricks, ha merescut els elogis de la crítica internacional i s’ha convertit per mèrits propis en una llegenda del jazz vocal. El festival començarà el dia 25 d’octubre a l’Auditori Enric Granados amb el recital de la pianista japonesa Eri Yamamoto. El següent concert serà el 9 de novembre.\nMor en un incendi el trompetista Jerry González\nEl trompetista i percussionista de jazz llatí de Nova York Jerry González va morir ahir a Madrid als 69 anys en un incendi a casa seua, al barri de Lavapiés. El foc es va declarar la mitjanit de diumenge al seu habitatge, a la planta baixa d’un immoble de quatre altures. Diversos agents de la policia, que van ser els primers a arribar al lloc, van rescatar el músic, que presentava una aturada cardíaca. Els sanitaris del Samur-Protecció Civil van continuar amb les tasques de reanimació i el van traslladar poc després en estat molt greu a l’Hospital Clínico San Carlos, on va morir al cap de poques hores. Nascut a Manhattan, però amb arrels porto-riquenyes, González es va traslladar a Espanya després de l’èxit del documental Calle 54 de Fernando Trueba, en què va participar.\nAquesta nova etapa li va valer una segona joventut i va col·laborar amb músics com Paco de Lucía o Diego El Cigala. Era considerat un dels pioners i exponents mundials del latin jazz. El públic de Lleida va poder escoltar-lo l’octubre del 2014 quan va inaugurar la 21 edició del JazzTardor al Cafè del Teatre en un concert al costat de Javier Colina i Marc Miralta.


Procediments i tècniques pictòriques Codi: 20.218 : 6\nAnalitzar i contextualitzar històricament les tècniques i procediments pictòrics.\nConèixer diverses tècniques pictòriques i les seves possibles aplicacions pràctiques\nSaber aplicar diferents tècniques i procediments pictòrics al desenvolupament de projectes artístics específics.\nSaber adequar l'ús dels procediments pictòrics les necessitats expressives.\nConèixer protocols del bon ús de les tècniques i materials pictòrics.\nEvolució de les tècniques i procediments pictòrics en la Història de l'Art. Contextualització dels avanços pictòrics. Influències en l'evolució conceptual i expressiva.\nProcediments pictòrics i la seva adequació expressiva.\nTècniques grasses i magres.\nTècniques de imprimacions pictòriques per a diversos suports.\nUsos i aplicacions de pigments i aglutinants: oli, polímers, vernissos.\nTècniques a l'oli: empastaments, veladures, “mordientes”.\nProcediments pictòrics expressius: usos de la pinzellada, taca, arrossegats, degradats, tintes planes).\nSeguretat i prevenció en l'ús de tècniques pictòriques (tòxiques).


Augmenta la demanda d'autocaravanes per a les vacances\nLa por al contagi per coronavirus és la principal raó d'este augment\ndimecres, 30 de juny 2021 - 22:44h\nLes caravanes són una de les tendències vacacionals més demandades des de l'any passat 2020. La por als contagis de coronavirus ha provocat que moltes persones preferisquen realitzar les seues vacances en autocaravana.\nCada vegada són més els que busquen estar en contacte amb la naturalesa sense trencar la bambolla de convivència. A Espanya hi ha una flota total de 5.500 autocaravanes de lloguer.\nAquells que opten per l'opció de viatjar en autocaravana destaquen la seua versatilitat, el fet de poder estar a l'aire lliure, però sobretot que el veuen més segur enfront del coronavirus. Este és un dels motius de l'auge.\nEls preus en estos casos varien, però es troben entre els 100 euros i els 150 euros al dia. Les reserves es troben al 70% de cara a l'estiu. Ramón Terradellas, de l'Associació Espanyola del Caravaning, indica que aposten que, per a este estiu, les reserves arriben al 100%.\nEl perfil d'aquells que es decideixen per llogar una autocaravana és una persona client nacional i que prova per primera vegada este tipus de turisme.\nMalgrat existir esta opció, són molts els que es plantegen comprar una autocaravana. En plena pandèmia del coronavirus, va haver-hi més de 8.600 matriculacions noves.\nL'objectiu és evitar haver d'agafar un autobús, un tren o un avió per a anar a la destinació vacacional.\nTampoc compartir zones comunes als hotels després del coronavirus. A més, si hi ha algun problema amb la ruta a causa de les restriccions pel coronavirus, es pot canviar sense cap problema.\nCom triar l'autocaravana més indicada\nAra que coneixem les diferències ens centrarem en les autocaravanes al ser les més completes i confortables de totes. A l'hora de triar una de lloguer no sols hem de fixar-nos en el seu preu, sinó també en la seua antiguitat, el seu equipament, la seua grandària i fins i tot en l'assegurança que contractem.\nLes millors empreses de lloguer solen comptar amb vehicles de no més de dos anys d'antiguitat, però el més comú és trobar autocaravanes amb entre dos i quatre anys de vida. Pot haver-les més antigues i més barates, però també més susceptibles a patir problemes.\nEl tipus de viatge que vages a realitzar marcarà l'equipament que pugues esperar. Hi ha alguns bàsics, com a roba de capa i parament, però es poden afegir extres com a taules i cadires de jardí, calefacció, televisió, caixa forta, GPS i un llarg etcètera.\nL'aigua, el gas i l'electricitat són altres tres bàsics. L'aigua dependrà d'un depòsit d'aigua neta que pot ser emplenat i es generaran dos tipus d'aigües d'un sol ús: les grises (provinents de l'aigüera, el lavabo o la dutxa) i les negres (originades en el WC).\nAmbdues han de ser rebutjades únicament en punts habilitats per a això. El gas per a cuinar dependrà d'una bombona, siga gas butà, propà o GLP (gas liquat de petroli) que pot ser reemplaçada, i l'electricitat en general d'una bateria independent a la del vehicle dedicada a alimentar elements com el frigorífic, encara que depenent del model a vegades es requerisca una connexió externa per a utilitzar els endolls o la calefacció.\nUn altre dels factors determinants a l'hora de triar l'autocaravana que més et convé és la seua grandària. En definitiva, el nombre de persones serà el que marque la grandària del vehicle, tant per seients de viatge com per llits per a dormir, però si sou dos, és probable que el preu una autocaravana de quatre places no s'allunye molt del preu d'una de dos, i sens dubte el confort serà major.\nTingues en compte que com més gran siga més difícil serà de manejar i més combustible consumirà. A més, no oblides que amb el carnet B de cotxe estàs autoritzat a conduir vehicles de com a màxim 3.500 quilos.\nQuan vages a formalitzar el contracte de lloguer de la teua autocaravana fixa't bé en les condicions del segur, tingues en compte que el preu de qualsevol mal ocasionat ací és molt més elevat que en el lloguer d'un cotxe.\nLa franquícia serà la quantia que hauràs de pagar com a màxim en cas de tindre algun contratemps, encara que per a curar-te en salut l'opció més recomanada és sempre optar per un tot risc sense franquícia.\nNo perdes d'ull la lletra xicoteta on es poden especificar limitacions en les quals l'assegurança perdria validesa, com per exemple al circular per determinada mena de carreteres.\n"Tens pensat viatjar a Mallorca a l'estiu, què has de saber?" "Naix un portal d'ús de l'Organització Mundial de Turisme per a ofertes d'ocupació"


Parejo i Juan, de capità a capità - Pàgina web oficial Valencia CF\nEquip - Club - Fundació\nJuan, de 8 anys i amb una greu malaltia, complix el seu desig: conéixer al "10" blanquinegre\nJuan és un xiquet de 8 anys, amb una greu malaltia, que tenia un somni: conéixer en persona a Dani Parejo, capità del Valencia CF. Eixe somni s'ha acomplit gràcies a la col·laboració del Valencia CF i la Fundació valencianista amb la Fundación Pequeño Deseo. Una trobada de Juan amb el seu ídol que mai oblidarà.\n"Juan és un apassionat del futbol, sempre ha volgut jugar, però per la seua malaltia no hi ha pogut", explica Susana, sa mare. A més, és un gran seguidor del Valencia CF, igual que David, son pare, que és qui li ha inculcat esta passió. Ell sempre li diu: "Fill, jo tampoc jugue al futbol i no passa res. Ens agrada, som valencianistes i sempre recolzem al nostre equip. Això és l'important".\nA més, Susana ens detalla el següent: "En el cole, Juan se sentia un poquet aïllat perquè no podia fer les mateixes coses que altres xiquets". La trobada amb Parejo ha aconseguit canviar també esta circumstància, explica Susana: "De prompte, s'ha convertit en el protagonista, tots els xiquets li pregunten i volen veure les seues fotos amb el capità i això li fa sentir-se genial".\nEl mateix Juan ens ha comptat que el millor ha sigut que és molt simpàtic "perque ha jugat amb mi i m'ha regalat la camiseta firmada i el braçalet del capità!". Parejo i Juan, de capità a capità.\nLa Fundación Pequeño Deseo, que celebra en este mes de febrer el seu 18é aniversari, treballa des de l'any 2000 per a fer realitat els desitjos de xiquets i xiquetes amb malalties cròniques o de mal pronòstic a fi de recolzar-los anímicament i fer més suportable la seua malaltia. Està demostrat científicament que el compliment d'un desig genera en el xiquet emocions positives que tenen un efecte enorme en el seu benestar i millora física. Com afirma el lema de la Fundación Pequeño Deseo: "A vegades complir el desig d'un xiquet és la seua millor medicina".


No, no he eixit, tan sols a comprar menjar per als tròpis. M'he pres un vermut mentres em preparava el dinar. Veig una comèdia molt divertida en tv, quina manera de riure!\nLa censura m''impedeix disposar dels meus arxius fotografics\nLa Pilar ja haurà tornat. Mai més, mai més amb ella i l'Andreu Rovira, mai més.\nM'avergoneix profundamnent. Com he pogut fer-los el joc?. Ara tot ha canviat i passat un poc de temps, he d'escriure "Mitologia del desig"...Per associació me'n recorde del Joan Pons (Ramiro)per associació. Es va autoqüalificar d'impresentable. Devia de tindre l'autoestima per terra, el pobre. Pobre tio, ara em dona pena, amb tant que em va putejar, i jo a ell...Quina història. Però quan algú es penja la medalla d'impresentable sempre deixa una incognita oberta. Aquesta apreciació potser molt personal, "...darrere de cada persona hi ha ésser humà que pateix". Sí també és cert. Jo també pateix malgrat que volguera estalviar-me'n. Encara que a mi em passa per no ser capaç de comunicar-me. Amb Joan Pons apenes vaig parlar després de la primera nit. Una historia curiosa, algún dia revisaré el relat i veuré d'acabar-lo. No sé per que he recordat aquelles nits d'agost a Santander, el Palau de la Magdalena, era com un somni, ara que ho recorde després d'uns quants anys encara ho sembla més. Una profunda soledat i també una gran inseguratat que jo tractava de compensar amb no poca gosaria i temeritat. El tendre record d'en Manel Menbrives quina història, tots gent de la farándula.\nPotser tinga una semblança amb l'Andreu amb qui reapareix el tema de la incomunicació després de l'intent fallit de fer el sexe. L'inconscient és savi, i em fa associar aquestes dues històries.\nAquest dies que falten per finalitzar les vacances... són tan pocs. No sé per què tem el després, res no tornarà a ser igual per a bé o per a mal, res. Jo ja no sóc la mateixa. Sabia que seria així, li ho vaig comentat a l'Andreu Rovira un dia mentre dinàvem a un baret a la platja. "dintre d'un més ja no seré la mateixa" li vaig amollar, després em vaig penedir, però era cert. Ja no sóc la mateixa i això no té pas enrrere.\nEl més que vé acompliré anys, es xocant ara em sent tan jove, tan bé, fins i tot tan bonica. Des que no use les ulleres els ulls m'han millorat. Ara són molt més expressius. No te massa importància el fet de sentir-me així ho comente perquè no és d'estranyar que vaja eixint alguna tecla. El xiulit de l'oïda encara hi és. El metge diu que són coses de l'edat. Potser que quan reprenga el treball algunes d'aquestes alteracions desapareguen. Clar, no tindré temps d'escoltar-me-les.\nSembla mentida que m'haya passat la vida sensera sense amor i sense sexe. Dec de ser la reencarnació d'algun anacoreta persistent vinguda d'altres existències amb aquesta condició. No es fàcil d'entendre-ho almenys per a mi. Quasi tothom s'emparella i fins i tot amb certa freqüència. Deu ser la forma més normal de viure, o, si més no, de viure moltes persones...o almenys... No sé que anava a dir...que sempre es devia tenir algun mig amic per a una emargència... o potser no?.Buf! quin tema més complicat i quina disertació més innutíl\nJo en canvi he passat d'una relació a un altra sense aturar-me i sempre lamentant haver-les iniciat totes i cadascuna d'elles. Sembla que m'hagen fet el mal d'ull. Això ja no s'estila, diria ma mare. A vegades pense que potser hagués estat més bé sense ningú, conservant la puresa que tant ens recomanaven les monges al col·legi, a l'època de Franco, el petit gran dictador. I tot això a qué ve? ah sí! ho comente per la inminencia del meu aniversari. Ja va fent anys que vaig iniciar aquest príode que per la durada sembla el neolític. Aleshores pensava que seria molt més fàcil establir una relació més que fora per cobrir les necessitats més peremptòries...Estava tan segura de que podria ser, com ara estic de decebuda de que serà...D'aleshores ençà quantes decepcions i ingratituts... El llistat de desaprensius que vaig capturar és interminable i en aquest diaris molts d'ells ni els anomene. Dreprés de trencar amb eixè calamanduri de Bunyol – fins el nom li anava bé– ja no vaig ser capaç de seguir buscant parella. Em vaig convencer a mi mateix de que no es podia trobar un home mínimament decent amb qui poder compartir una mínima part de la meua humanitat.\nCrec que va ser una decisió encertada, si més no vaig cercar aixopuc per evitar les set plagues d'Egipte. I em vaig recloure a fer punt de calça convençuda que l'únic camí era el de la renuncia, com fan les monges, expressat tan plàsticament en prendre els hàbits com diuen. "Jo renuncio a Satanás a sus pompas i a sus obras..." Què melodramàtiques!. I em vaig recloure entre aquestes quatre parets, fermament convençuda, de que l'únic camí per mi, era el de la renúncia.\nEl que tant desitjava, una altra oportunitat, l'última, i mai no hi havia aconseguit, el camí de la renuncia– no llavors ja ni per salvar ànimes del prurgatori– Alló que tant desitjava i mai no havia aconseguit, ja no arribaria mai, ni sant Antoni, amb tota la seua influència, li valdrien coples per buscar-me un nuvi a mi, i és que jo vaig he entrat en la categoria de per a fadrina-vella. Renunciar era dolorós, sens dubte, amb tot però, més pràctic i realista que anar col·leccionant calamandurris per tot arreu. Arribat a aquest punt no quedava més que assumir la meua condició de persona, de dona sola i solitària. Deixe constància en aquestes págines que són un autèntic testimoni de molts moment d'obscura premonició, davant la certesa de que una vegada més i possiblement d'una manera definitiva, havia de castrar-me literalment: sentiments i sexe, havien de ser eliminats de la meua persona. I així va ser, es va complir l'horacle.\nHan passat anys, cinc anys o més, no ho sé. Al llarg d'aquest temps he procurat anar dreteta i fer bona lletra, que era tan com viure castrada i no desesperar-me, sinó acceptar la inqüestioble realitat. La vida per un dels seus secrets motius em condemnava, una vegada més, a la soledat més absoluta. No negue que en algun racó del meu cor encar pensaría – sentiría – que algún día podria produïr-se el miracle. Pero el miracle no s'ha produït, fins ara.\nQuan vaig conéixer a l'Andreu Rovira, per dins botava com les pilotes, el meu cor estava com havia estat sempre, desitjós d'estimar, d'estimar desesperadament. Prompte em vaig adonar però, que m'havia tornat a equivocar, ell tampoc era la persona idònia i jo havia de romandre en la meua soledat. No va ser fàcil tornar a renunciar, el cor s'havia caldejat i havien rebrotat els vell desitjos d'estimar. Ara sé que aquests mai no s'estingirien sinó que perviurien en mi mateix fin a la fi.\nHo hagués donat tot, anys de vida, per un amor correspost i com deumana o, si més no, per una bona amistat–encara no sé què més podria donar–Tracte d' explicar, de justificar-me o de justificar el risc que suposava iniciar una nova relació amb tan poques garanties de supervivència tant la mateixa relació con la meua persona doncs llavors la sida causava estrall. Amb tot, temeràriament havia d'intentar-ho. Això o deixar-me fossilitzar, endurir-me més i més cada dia tancada a calç i canto en una renuncia persistent. Déu sap que ho vaig intentar, potser amb massa tenacitat.\nAra retorne a punt zero. Res he tingut i res tinc, he d'assumir aquesta circumstància, com una més de la meua vida. Prompte compliré anys. La lógica em diu que dec de desistir i conformar-me, que aquesta és la que m'ha tocat i punt. Sense pensar-ho més, sense queixes ni lamentacions.\nAra apagaré la llàntia i oblidaré aquesta cabòria perquè no es pot viure eternament lamentant-se del que no es té i, potser mai no es tindrà. Hui ja és diumenge, en trobe bé en aquest món confortable que m'he el·laborat, música, lectures, cinema, teatre, concerts, exposicions, recitals...Treball garantit fins a darrer dia de vida laboral. Encara em puc considerar un ésser afortunat en diversos aspectes.El que no es consola és perquè no vol!.\nTal vegada hauria de tornar a la literatura i a la poesia. És grtificant, no tant com el sexe... Potser hauria de mobilitzar el meu sentit de l'humor. Sense un somriure...\n▼ 09/02/14 - 16/02/14 (25)


Tviberg s’imposa - El Periòdic d'Andorra\nPublicat el Dijous, 19 de març de 2015 | 23:00 h\n33 Siebenhofer va mostrar les seves aptituds per ser la més ràpida en la mànega de descens. | Grandvalira\nL es finals de velocitat de la Copa d’Europa es van posar en marxa a la pista Àliga del Tarter amb les millors esquiadores del circuit continental. La combinada alpina, prova que va tenir accent noruec en la victòria, obria quatre dies de competició. Les representants andorranes van tenir un paper discret, ocupant les dues últimes places de la classificació.\nGrandvalira afronta de nou l’organització de curses d’aquest circuit. La que inaugura l’esdeveniment és la combinada, on es va imposar la noruega Maria Therese Tviberg amb un crono de 2.18,22 minuts. L’escandinava no es va imposar en cap de les mànegues, però va ser la més regular. L’austríaca Ramona Siebenhofer va ser la més ràpida en el descens i l’alemanya Mariene Schmotz en l’eslàlom. La segona plaça del podi de la combinada va ser per Siebenhofer (2.18,55) i la tercera per Schmotz (2.18,62). Sissi Hinterreitner i Sara Raméntol van concloure en la 30a i 31a posició, respectivament. La primera va signar un crono de 2.25,23 i la segona de 2.25,65. Disset esquiadores no van finalitzar la prova.\nLa francesa Marion Pellissier, que va ser quarta amb 2.18,86, va obtenir els punts necessaris per proclamar-se campiona d’Europa de la disciplina. «És genial. Arribar a aquesta posició m’ha estat molt difícil perquè havia guanyat el primer i sabia quehavia de fer una bona mànega, però finalment ho he aconseguit», exposava l’esquiadora gal·la, que destacava el traçat andorrà: «Crec que la pista està perfecta. Ja fa alguns anys que vinc aquí. L’any passat vam venir per les finals i va estar molt bé, és una pista molt ben preparada, té unes condicions immillorables i crec que pot donar lloc a unes finals molt bones. L’organització com sempre perfecta, m’encanta venir aquí".\nEn el descens Siebenhofer va adjudicar-se la victòria amb un temps d’1.36,19. A continuació es van classificar l’alemanya Michaela Wenig (1.36,47) i Pellissier (1.36,61). Hinterreitner va ser 41a (1.40,69) i Raméntol 42a (1.41,70).\nEn categoria masculina va ser dia d’entrenaments de descens. Finalment només es va disputar un dels dos que estaven programats. El més ràpid dels andorrans a l’Àliga va ser Marc Oliveras, que va marcar el 28è millor temps. Va establir un registre d’1,36,11. Robert Solsona va conclour en el 49è lloc (1.37,91), Matías Vargas va ser 56è (1.40,02) i Kevin Courrieu 57è (1.40,03). Primer va ser l’alemany Andreas Sander amb 1.33,96. La segona plaça la va ocupar el francès Valentin Giraud (1.34,05) i la tercera l’italià Emanuele Buzzi (1.34,59).\nDesprés de testar el traçat, Oliveras assenyalava que «la pista és divertida. Hem sortit una mica més tard i estava una mica més lenta de l’habitual i hi havia algun forat, però estava bé». Aquest era un entrenament i n’està satisfet de com s’hi ha desenvolupat: «En algun tram m’he equivocat de línia i en d’altres he estat bé. En general acabo amb molt bones sensacions». Avui els nois entren en competició. Debuten amb un descens a partir de les 11.30 hores. Abans, a les 9.30 h, hauran estat les fèmines les que hauran competit en la mateixa disciplina. L’objectiu que afronta Oliveras és el de ser entre els trenta primers, un repte que «si produeixo un bon esquí i no cometo errades puc aconseguir-lo». També hi competiran Kevin Courrieu, Matías Vargas i Robert Solsona.\nElogis de la FIS\nAquestes finals serveixen com a banc de proves de les curses que acollirà l’any vinent de la Copa del Món femenina. L’australià Herbert Emandl, director d’esquí alpí de la Copa d’Europa, destaca que «tothom està molt satisfet, especialment els corredors. Crec que Grandvalira està molt preparada per a competicions de velocitat i també per a la Copa del Món». Recorda que «les noies ja guardaven un molt bon record del Mundial femení de fa dos anys i crec que la pista de descens està molt ben preparada per a la Copa del Món». El dirigent de la FIS també lloa la tasca realitzada per l’equip de persones que fan possible la competició: «El comitè organitzatiu ha fet una molt bona feina i ha preparat molt bé la pista que està totalment preparada per la Copa del Món de l’any que ve».\nJordi Pujol, director de cursa, subratlla les dues centes persones que hi ha implicades en l’organització, que són les que fan possible el desenvolupament de les curses i tot el que envolta l’esdeveniment: «Hem treballat molt com cada any, o millor per tenir la pista a punt, tot i les condicions que hi ha hagut, que ha nevat i la calor que fa. No és d’un dia per l’altre que la pista està així. Quan hi ha aquestes condicions tan difícils es veu el treball que s’ha fet abans, això és el més important. Hi entren aquí maquinistes, canoners i tothom implicat».


Torelló crea la figura del policia de proximitat - Torelló\nEls voluntaris de Protecció Civil col.laboraran en el servei de proximitat en l'àmbit rural\nDivendres, 16.5.2014 16:07h\nEl 2013 ha estat un any de retrocés pel que fa a l’activitat delictiva a Torelló. Almenys això és el que posen de manifest les dades recopilades per la Policia Local i que es van presentar aquest dijous al matí, a les dependències policials, en presència del regidor de Seguretat Ciutadana i Mobilitat, Jordi Casals, i l’inspector de la Policia Local, Sergi Gràcia.\nA partir d’ara, la Policia Local de Torelló disposarà de la figura de l’agent de proximitat, una nova línia de treball que complementa la feina policial als àmbits del trànsit i la seguretat ciutadana. Aquesta funció de proximitat implicarà un contacte continuat de l’agent amb els comerços, les entitats i la ciutadania. En l’àmbit rural també s’implantarà aquesta funció, gràcies a la col·laboració dels voluntaris de Protecció Civil.\nEl regidor de Seguretat Ciutadana i Mobilitat, Jordi Casals, n’ha fet la presentació i ha explicat que “ja feia temps que estàvem treballant en la figura de l’agent de proximitat i ara l’hem pogut implementar”. En aquest sentit, la intenció de la regidoria és, a més de crear la figura, “consolidar-la”.\nEspecíficament, l’agent de proximitat “es dedicarà en exclusiva a les tasques de proximitat, és a dir, contacte amb els comerços, interlocució amb les associacions de veïns, mediació en conflictes veïnals... L’agent ha de ser una referència per als ciutadans que podran fer-li arribar qualsevol tema. Llavors l’agent gestionarà aquesta informació per poder-hi actuar o derivar-la a d’altres departaments de l’Ajuntament”.\nL’inspector de la Policia Local, Sergi Gràcia, comentava que l’agent “tindrà un horari diferenciat dels torns ordinaris”, ja que treballarà de dilluns a divendres, en horari de matí i tarda. Així, a més de les tasques genèriques de relació amb la gent o les entitats, l’agent també podrà donar suport a les entrades i sortides de les escoles o atendre les visites dels centres escolars a la comissaria.\nPer altra banda, Protecció Civil “ens ajudarà amb tot el tractament de proximitat a l’àmbit rural, a les cases de pagès”. Tot i que la Policia, periòdicament, feia visites a les masies –“no amb la regularitat que volíem”-, ara, gràcies a Protecció Civil, “es podrà fer d’una manera regular”. Serà un treball coordinat que permetrà estendre el servei de proximitat a l’àmbit rural.\nTant el regidor com l’inspector creuen que la nova figura suposarà una millora considerable en el servei: “sense perdre atenció a la feina habitual, hem pogut destinar un agent a fer aquestes tasques”.\n(font www.ajtorello.cat // vídeo www.el9nou.cat )


Canvi de temps i baixada de la temperatura - ELPOLLTV\nBack Estàs aquí:Inici Esports Patinatge Meteorologia Canvi de temps i baixada de la temperatura\nCanvi de temps i baixada de la temperatura Destacats\nEncarem un nou cap de setmana amb un bon canvi de temps. La davallada de temperatures ja es va notar durant la tarda de dijous, passant dels 29 als 18 graus de màxima, i les mínimes també han anat baixant dels 20 als 13 graus. La invasió d’aire fred en alçada ha refrescat notablement l’ambient avançant un setmana la tardor. Dissabte i diumenge continuarem amb la inestabilitat amb celatges amb força núvols i alguna clariana.\nDissabte a partir de migdia i en principi el diumenge no hauria de ploure, tot i que el cel encara estarà ben tapat.\nDissabte tindrem el cel amb clarianes al matí, clarianes que a partir de migdia ja poden desaparèixer i deixar pas als núvols i a la pluja. La temperatura serà molt suau amb màximes d’entre 18 i 20 graus i mínimes de 12-13.\nI el diumenge el cel farà una mica més net de pluja, però no de núvols, continuarem amb cel gris però no esperem ja massa pluges, les màximes pujaran una mica fins als 22 graus, i les mínimes es quedaran als 12.\nI la mar aquest cap de setmana estarà en relativa calma tot i tenir pluges, les onades a la costa no passaran dels 130 cm però pocs quilòmetres mar endins ja seran molt més importants. La temperatura de l’aigua del mar serà d’uns 21 graus.\nLa setmana vinent deixarem enrere aquest canvi de temps i la inestabilitat i ja tindrem molt més domini del Sol, sense pluges i amb les temperatures màximes que es recuperaran fins als 25 graus, les mínimes quedaran més curtes i ja no pujaran dels 16.\nMés en aquesta categoria: « Temps inestable pel cap de setmana\tArriba la tardor amb una recuperació de les temperatures »


100159 - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: 100159\n5 p, 104.9 KB Laboratori d'Òptica  / Pi, F. (Pi i Vila, Francesc) (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Física) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n5 p, 104.5 KB Laboratori d'Òptica  / Pi, F. (Pi i Vila, Francesc) (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Física) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n5 p, 15.0 KB Laboratori d'Òptica  / Pi, F. (Pi i Vila, Francesc) (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Física) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n5 p, 14.2 KB Laboratori d'Òptica  / Pi, F. (Pi i Vila, Francesc) (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Física) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències


"La presó de Lleida", de Josep Vallverdú — Josep Vallverdú\n“La presó de Lleida”, de…\nArticle d’Eduard Ramírez publicat a El Temps (10.02.2004)\nL’autor continua fent créixer una carrera que ultrapassa quatre dècades d’activitat literària, en què ha fet assaig, ha traduït més de setanta llibres de temàtica diversa al català i ha destacat en les narracions adreçades al públic juvenil.La Creude Sant Jordi (1990) i el Premi d’Honor de les Lletres Catalanes (2000) indiquen la magnitud assolida per l’autor.\nA La presó de Lleida ens situa en el temps posterior a la promulgació del Decret de Nova Planta per a Catalunya, un país trasbalsat per la guerra i l’esfondrament institucional. Enmig de les conseqüències d’imposició repressiva del nou poder, ens narra les aventures del Francesc, un jove partidari de Carles d’Àustria que s’uneix a un grup de guerrillers i és fet presoner. Aquest tancament a Lleida serà l’inici del seu doble periple, geogràfic i vital.\nD’una banda recorrerem el Segre, els conreus de cereal, l’activitat de les viles, sabrem dels viatges fets a peu o a cavall, del recer de boscos i muntanyes quan els camins no són segurs, o de la vida d’una hisenda amb senyors, masovers i la presència habitual dels mossens. D’una altra, acompanyarem un personatge impetuós però inexpert. Més coneixedor de lletres que no correspondria a la seva posició, viu amb passió els íntims descobriments que el trajecte li procura. Si afegim un punt de sorna podríem recordar aquella dita: “Ensenya’ls a llegir i ja veurem qui llaura”; però la història n’està exempta, de burla, i ens descriu el turment que arrossega Francesc pel fet de no encaixar en una societat massa restrictiva per als seus ideals vitals.\nCal esmentar la incongruència en la datació de cartes entre les pàgines 42 i 70, que provoca una perplexitat innecessària al decurs de la narració. El bon ofici en l’ús dels diàlegs proporciona fluïdesa i nervi a les escenes, recolzades en la traça de Vallverdú amb els personatges secundaris. Aquests introdueixen diversos àmbits socials que, a tall d’estances d’una casa, conformen la visió global des de dibuixos parcials mentre propicien el trànsit del relat cap al desenllaç.\nEl dinamisme descriptiu i l’habilitat amb què integra els versos produeix una suau fascinació pel context de la història, que subministra profunditat als impulsius moviments del protagonista.


Els entrenadors del bàsquet i del futbol blaugrana van coincidir a Bilbao entre el 2014 i el 2016, dirigint el Bilbao Basket i l’Athletic Club respectivament\nEls primers equips del FC Barcelona de bàsquet i de futbol estrenaran entrenador la propera temporada. I ho faran amb dos tècnics que són vells coneguts i que guarden una bona relació. Es tracta de Sito Alonso i Ernesto Valverde, que van coincidir a Bilbao durant dues temporades, la 2014/15 i la 2015/16. Durant aquella etapa, l’ex del Baskonia entrenava el Bilbao Basket, mentre que Valverde ho feia a l’Athletic Club.\nEn la seva presentació oficial com a nou tècnic del FC Barcelona Lassa, Sito Alonso ha parlat de la relació que manté amb el seu homòleg futbolístic: “Tinc una molt bona relació, perquè compartim feina, humilitat i il·lusió per fer les coses bé i, per tant, m’agrada la idea de compartir club amb una persona com ell”.\nDurant aquell temps, l’Athletic Club de Valverde va guanyar la Supercopa d’Espanya, precisament contra el Barça (2015), mentre que el Bilbao de Sito Alonso va jugar el play-off de la Lliga, la temporada 2014/15, i va quedar semifinalista de la Copa, la temporada 2015/16. I a això s’hi ha referit el mateix Sito Alonso: “Quan compartíem ciutat a Bilbao, les coses van sortir bé. Fins i tot Valverde va guanyar un títol! Veurem si la sort ens acompanya ara que estem junts de nou”.


Il Glicine Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Angelo Poliziano, 76, Colosseum i Foro Romano, Roma, Itàlia, 00184 - Veure al mapa\nMés informació sobre Il Glicine\nAl visitar Roma, vosté es sentirà com a casa a Il Glicine, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Il Glicine, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, ascensor, àrea de TV/saló compartit.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, cuina americana, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Il Glicine és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Roma.


Harald de Dinamarca - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nHarald de Dinamarca, príncep de Dinamarca (Palau de Charlottenlund 1876 - Copenhaguen 1949). Príncep de Dinamarca amb el tracatament inherent d'altesa reial.\n30 març 1949 (72 anys)\nHélène de Schleswig-Holstein-Sonderbourg-Glucksbourg (1909–)\nOluf von Rosenborg\nAlexandrine-Louise du Danemark\nLluïsa de Dinamarca, Ingeborg de Dinamarca, Thyra de Dinamarca, Dagmar de Dinamarca, Gustau de Dinamarca, Cristià X de Dinamarca i Haakon VII de Noruega\n(1897) Reial orde dels Serafins\n(1894) Orde de l'Elefant\nNascut al Palau de Charlottenlund situat a l'est de la capital danesa, Copenhaguen, el dia 8 d'octubre de 1876. Era fill del rei Frederic VIII de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Suècia. Nét per via paterna del rei Cristià IX de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Hessen-Kassel i per via materna del rei Carles XV de Suècia i de la princesa Lluïsa dels Països Baixos.\nEl 28 d'abril de l'any 1909 es casà al Castell de Glücksburg, al nord d'Alemanya, amb la princesa Helena de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg, filla del duc Frederic Ferran de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg i de la princesa Carolina Matilde de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Augustenburg. La parella s'instal·là a Copenhaguen. Tingueren cinc fills:\nSAR la princesa Feodora de Dinamarca, nada a Jægersborghus el 1910 i morta a Bückeburg el 1975. Es casà amb el príncep Cristià de Schaumburg-Lippe.\nSAR la princesa Carolina Matilde de Dinamarca, nada a Jægersborghus el 1912 i morta a Sorgenfri el 1995. Es casà amb el príncep Knud de Dinamarca.\nSAR la princesa Alexandrina Lluïsa de Dinamarca, nada a Jægersborghus el 1914 i morta a Copenhaguen el 1965. Es casà amb el comte Luitpold zu Castell-Castell.\nSAR el príncep Gorm de Dinamarca, nat a Jægersborghus el 1919 i mort a Copenhaguen el 1991.\nSAR el príncep Oluf de Dinamarca, nat a Copenhaguen el 1923 i mort el 1990. Es casà en primeres núpcies amb Annie Helene Dorrit Puggard-Müller i després amb Lis Wulff-Juergensen.\nEl príncep Harald observà amb consternació la simpatia que dispensava la seva muller al moviment nacionalsocialista durant la Segona Guerra Mundial. Aquest fet provocà importants discrepàncies entre la família del príncep Harald i la resta de la família reial, principalment amb el rei Cristià X de Dinamarca que era qui encapçalava la resistència nacional en contra dels alemanys.\nEl príncep Harald morí el 30 de març de 1949 a Copenhaguen, la seva muller ho faria 13 anys després a Hellerup.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Harald de Dinamarca\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Harald_de_Dinamarca&oldid=24771880»\nDarrera modificació: 3 set 2020 a les 07:54\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 set 2020 a les 07:54.


Goigs i devocions populars: Cobles a la Mare de Déu d'Agost (de l'Assumpció) per a demanar la pluja i Goigs. Segueró, Beuda (Garrotxa, Girona)\nCobles a la Mare de Déu d'Agost (de l'Assumpció) per a demanar la pluja i Goigs. Segueró, Beuda (Garrotxa, Girona)\no Mare de Déu d'Agost\nPuix que al bon pagès oïu,\nvos cantarem a tota hora:\nVerge santa de l'estiu.\nAl bell mig de l'estiuada\nvostra festa haveu posat\ni heu volgut ser l'advocada\ndel pagès atribolat.\nOïu sempre de bon grat\nl'oració que el pagès diu.\nLa terra fretura l'aiga\ncom nosaltres vostra amor.\nVerge santa, feu que en caiga,\ncom més ne caiga, millor.\nVostre amor reviva el cor\ni amb la pluja el camp reviu.\nOïu, Verge i advocada,\nl'oració el bon pagès;\nla terra està assedegada\nnosaltres encara més.\nSi l'agost no ens remullés,\nno quedaria res viu.\nGOIGS A LA MARE DE DÉU ASSUMPTA DE SEGUERÓ\nSou l'estrella matutina\nque guia el poble fidel\nAssumpta Santa Maria\nempareu-nos des del cel.\nSou oh Mare, l'estimada\nrosa pura i fecundada,\nMaria de Segueró:\nel vostre nom, nit i dia\nresplendeix com un estel\nVetlleu en la malaltia\ni quan vingui el nostre dia\nsigueu al capçal del llit.\nLa veu nostra amb alegria\nus vol fer de cobricel.\nSou l'eterna meravella\nobra de l'Omnipotent.\nSou de Segueró l'estrella,\nl'estrella de l'Orient.\nSou Patrona, Mare pia,\nfulla i flor, soca i arrel.\nSenyora d'aquesta terra,\nMare de l'Emanuel,\nAssumpta Santa Maria,\nEsglésia de Santa Maria de Segueró, al municipi de Beuda. Romànica del segle XI i molt modificada i fortificada al segle XV.\nFoto i més informació: Blog El racó del pare\nEtiquetes de comentaris: Assumpció (l'Assumpció), Beuda


El BAXI Manresa 2021-22 segueix agafant ritme | BAXI Manresa\nEl BAXI Manresa 2021-22 segueix agafant ritme\nEls bagencs van lluitar fins el final pel triomf davant un Joventut molt encertat des del triple\nDissabte 28 de Agost de 2021 a les 22:20\n73 BAXI Manresa I Dani Pérez, Thomasson, Valtonen, Maye i Bako; Francisco, Jou, Garcia, Steinbergs, Rafa Martínez, Berzins i Sima\n84 Joventut I Vives, Paul, Parra, Maronka i Birgander; Busquets, Ribas, Brodziansky, Ventura, Bassas, Feliz, Willis i Domènech\nParcials: 13-20, 17-25, 21-18, 22-21\nEl BAXI Manresa 2021-22 segueix posant-se a punt per a l'inici de la competició oficial. En el segon partit de pretemporada, disputat al pavelló Barris Nord de Lleida, l'equip va plantar cara fins el final davant un Joventut que va estar molt fi des de la llarga distància, especialment Brandon Paul, autor de sis triples (73-84). Dimarts hi haurà un nou duel de preparació contra el València Basket de Joan Peñarroya, a les 20:00 hores a Salou.\nEl conjunt dirigit per Pedro Martínez va tenir problemes per anotar en els primers minuts, i això va provocar que uns badalonins més encertats en el llançament agafessin les primeres diferències en l'electrònic i acabessin el primer quart amb set punts de renda, després del triple llunyà de Bassas sobre la botzina (13-20).\nEn el segon els verd-i-negres seguien endollats des del triple i obligaven el tècnic dels vermells a demanar temps mort (20-32). Tot seguit va aparèixer la figura de Brandon Paul, que va liderar el seu equip cap a un marge de quinze punts a la mitja part de l'enfrontament (30-45).\nTornant dels vestidors el joc va ser molt anivellat entre ambdues formacions. Aquesta situació afavoria el Joventut, que mantenia diferències còmodes en el marcador fins el final del tercer quart (51-63).\nEn els deu darrers minuts els bagencs, esperonats per una afició que es va fer notar al Barris Nord de Lleida, van lluitar fins el final i, gràcies a un triple anotat per Thomasson, es van situar a només vuit punts quan faltaven tres minuts pel final (71-79). No obstant, la remuntada no es va poder culminar i els badalonins van segellar el triomf als últims instants.


Gramona – Cuina de l'Empordanet\nMas Oller es troba en un territori que uneix mar i muntanya , molt marcat per la presència del vent del nord, la tramuntana, on es conflueixen una diversitat de sòls: argilosos, sorrencs i pissarrencs. Conceptualment i geogràficament, doncs, el projecte de Mas Oller uneix la Catalunya nord, l’Empordà i el Rosselló amb vins tan expressius com frescos. Actualment, la finca compta amb 17 hectàrees de vinya en producció.\nLes tres varietats negres són Garnatxa, Syrah i Cabernet Sauvignon i les dues varietats blanques són Picapoll i Malvasia de Sitges. Les vinyes es situen al voltant de la casa i el raïm se selecciona a la vinya abans de ser collit i transportat en petites quantitats fins al celler, on es fa una segona tria a la taula de selecció. Tots els mostos fan una maceració en fred per obtenir la màxima expressió d’aroma i de color.\nLa nostra filosofia es basa en la recuperació de la tradició vinícola de l’Empordà amb una interpretació moderna del concepte del vi.\nL’equip humà esta format per Carlos Esteva, propietari elaborador; Martín Cuervo y Marta Arenas, vinya i celler; Elena Moreno, enoturisme; Alexandra Manovel, exportació; Astrid Caritg, sommelier i responsable comercial.


Acord entre la fundació del Barça i d'Éric Abidal per treballar en la sensibilització i la recerca científica sobre el càncer infantil\nL’entesa, que ha estat ratificada pel Patronat de la Fundació FCB, serà presentada públicament durant els pròxims dies\nLa Fundació FC Barcelona ampliarà el seu ventall d’aliances amb una incorporació molt especial, la de la Fundació d’Éric Abidal. El Patronat de l’entitat social blaugrana ha ratificat aquesta entesa en la seva última reunió ordinària i per tant es dóna llum verda a la presentació institucional de l’acord que tindrà lloc en els pròxims dies.\nLa Fundació FC Barcelona i la Fundació Éric Abidal treballaran plegades en la sensibilització i la divulgació sobre el càncer infantil i els valors que s’associen a la lluita contra aquesta malaltia. Paral·lelament, ambdues entitats també es comprometen a promoure activitats relacionades amb la recerca oncològica que contribueixin a millorar la qualitat de vida dels nens.\nDurant la reunió el Patronat també ha analitzat la feina feta durant els últims mesos. Els components d’aquest òrgan han repassat l’acord de col·laboració signat les últimes setmanes amb la Fundació Johan Cruyff, a través del qual s’impulsarà el projecte Cruyff Courts.\nTambé han fet el corresponent seguiment de les reunions dutes a terme per Jordi Cardoner, vicepresident primer del FC Barcelona, durant el seu viatge institucional a l’Argentina, a finals de març, en què el directiu va tenir l’oportunitat de trobar-se amb representants de la Fundación Mundo Sano i de la Fundación River Plate.\nEl màxim òrgan de govern de la Fundació ha ratificat també el nomenament de la nova directora general, Maria Vallès, que s’incorporarà al seu lloc de treball a mitjans del mes de maig.\nEn relació amb el projecte #Invulnerables, impulsat conjuntament amb l’Obra Social ‘la Caixa’, la Generalitat de Catalunya i la Fundació Rosa Oriol; sor Lucía Caram, mentora d’aquest programa i patrona de la Fundació FCB, ha comunicat que ha posat en coneixement del papa Francesc la iniciativa esmentada.\nEl Patronat també ha estat informat de les evolucions del nou espai del Museu dedicat a la Fundació FC Barcelona. Aquest espai tindrà 270 m2 de superfície, i s’ubicarà a la coberta d’un dels edificis del bulevard del Camp Nou, al costat del Museu. Tindrà com a eix vertebrador la difusió dels valors del Barça entre els nens i l’exposició pública dels programes i les activitats que desenvolupa la Fundació.


Convertir Pes uruguaià (UYU) i Franc suís (CHF) - Calculadora de conversió de tipus de canvi de divises\nUYU per CHF\nPes uruguaià per CHF\nUYU per CHF - Pes uruguaià to Franc suís convertidor de divises\nEl nostre Pes uruguaià a Franc suís convertidor està actualitzat amb els tipus de canvi de 09.03.2021. Introduïu qualsevol quantitat que vulgueu convertir a la casella a l'esquerra de Pes uruguaià. Utilitzeu les "Monedes d'intercanvi" -Button per fer Franc suís la moneda predeterminada. Feu clic a Franc suís o Pes uruguaià per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nPes uruguaià to Franc suís calculadora de tipus de canvi\nTipus de canvi actualitzat: 09.03.2021 04:21\nQuin és el tipus de canvi actual de Pes uruguaià per Franc suís?\nPes uruguaià curs per Franc suís = 0,02\nConversió UYU a Franc suís\nHeu seleccionat la moneda font UYU i la moneda objectiu Franc suís amb un import de 1 UYU. Podeu triar els tipus de canvi de les dues llistes per a més de 160 monedes internacionals. Els tipus de canvi s’actualitzen a intervals regulars i es presenten en forma tabular per a quantitats habituals. També podeu veure els tipus de canvi històrics d’altres visitants.\nUYU to CHF calculadora de tipus de canvi\nLa Pes uruguaià és la moneda en Uruguai. La Franc suís és la moneda en Liechtenstein, Suïssa. El símbol per UYU és $U. El símbol per CHF és CHF. El tipus de canvi del Pes uruguaià es va actualitzar per última vegada el März 09, 2021. El tipus de canvi de la Franc suís es va actualitzar per última vegada a März 09, 2021. El factor de conversió UYU té 5 dígits significatius. El factor de conversió CHF té 5 dígits significatius.\ntipus de canvi Pes uruguaià per Franc suís = 0,02.\nUYU per AUDUYU per CADUYU per GBPUYU per HKDUYU per IDRUYU per JPYUYU per MXNUYU per NOKUYU per NZDUYU per UAH


Comprar Santocci Limoncello | Preu i opinions a Uvinum\nGràcies! Ens posarem en contacte tan aviat com Santocci Limoncello estigui a la venda a Uvinum.\nSi et va agradar Santocci Limoncello, també pots gaudir de ...\nNOTA DE TAST: Color: groc brillant. Olor: al nas predominen aromes cítrics dominats per la llimona. Sabor: es caracteritza pel sabor distintiu de la pela de llimona natural utilitzada. PRODUCTOR: Santocci PAÍS: Itàlia DETALLS D'ELABORACIÓ: s'obté a partir de la utilització de pela de llimona natural i d'alta qualitat derivada d'una llimona conreat per la pròpia empresa. Es conserva la recepta original de l'únic limoncello irresistible, pur i tradicionalment produït s'ha conservat i mantingut GRAU ALCOHÒLIC: 28%\nElaboració de Santocci Limoncello\nColor: groc brillant.\nOlor: al nas predominen aromes cítrics dominats per la llimona.\nSabor: es caracteritza pel sabor distintiu de la pela de llimona natural utilitzada.\nDETALLS D'ELABORACIÓ: s'obté a partir de la utilització de pela de llimona natural i d'alta qualitat derivada d'una llimona conreat per la pròpia empresa. Es conserva la recepta original de l'únic limoncello irresistible, pur i tradicionalment produït s'ha conservat i mantingut\nOpinions sobre Santocci Limoncello\nSi vols comprar Santocci Limoncello, a Uvinum trobaràs els millors preus de Limoncello Santocci.


Diari d'un confinament: 67.- Esperança de vida\nDivendres, 5 de juny de 2020 | 14:32\nEl cementeri de Felanitx.\n20/05/2020 | 18:10\nDurant tot aquest temps he pensat més que mai en la mort: la pròpia mort, la mort dels que més estim i també la mort en abstracte, de gent que mai no he conegut i que per això no deixa de ser per a mi un nom en un diari o un simple número en una estadística. També he pensat en la possibilitat de contraure la malaltia i en les seqüeles, i crec fermament que aquest bitxo ens haurà retallat a tots una mica la nostra esperança de vida.\nSón pensaments gens habituals en mi, aparcats en un racó del meu capet, que aquesta temporada esdevenen més presents per l’amenaça invisible i per totes les mesures que prenem i que tant ens afecten per evitar convidar el bitxo a venir.\nFa uns mesos vàrem visitar el cementeri de Felanitx, a la recerca de les tombes dels avantpassats materns dels meus fills, i mentre fèiem comparatives impossibles entre aquell recinte i el de Sóller el meu fill Joan em va demanar a veure què ens passa quan ens morim. Pregunta bomba. Però no ho vaig dubtar i li vaig amollar quin és el meu raonament.\nLi vaig dir que pens que no és possible saber-ho però que, per analogia, després de la mort hi ha d’haver el mateix que abans de la vida, i li vaig demanar a veure si abans de néixer ho havia passat bé o malament, o si recordava alguna cosa. Evidentment la resposta va ser que no. I li vaig dir que pot estar ben tranquil, però també el vaig convidar a establir altres teories perquè, tanmateix, això ningú no ho sap.\nGairebé tota la humanitat té un desig de transcendència sobre la mort perquè costa d’assumir la mortalitat, la finitud. Aquest desig de perdurar es revesteix de moltes teories, històries, fe i paraules: el cel i l’infern, la resurrecció, la reencarnació, la llum al final del túnel, el judici. És un dels pilars de les religions, de fet.\nUna mica de vida eterna sí crec que existeix, tot i que en realitat ni és vida ni tampoc és eterna. La religió sempre ha exagerat amb les paraules. Avui fa set anys que va morir mon pare. Per això avui escric sobre la mort. I pens que ell viu una mica en mi perquè duc el seu ADN, perquè el record moltíssim, perquè som calcat a ell en moltíssimes coses, per tot el que em va ensenyar, per tot el que ens uneix, per tot el que vàrem compartir, perquè ens estimàvem. I és etern perquè mentre algú mantengui el seu record recobrarà una espireta de vida.\nPerò aquest concepte de vida eterna, exageració total, és només consol per als que queden, no per als que se’n van, i per construir històries sobre la immortalitat de l’ànima que a mi no m’han convençut mai. De fet, al cinema sempre s’han fet pel·lícules molt cutres sobre la suposada vida després de la mort, relacionades amb fantasmes o amb dubtosos personatges similars als superherois que es suposa que són divinitats. No n’he trobada encara cap que no sigui ironia pura.\nAquesta setmana hem començat a veure cada nit un capítol de la sèrie “Merlí”, aprofitant que ara IB3 se l’ha feta seva. Amb n’Aina ja la vérem quan TV3 la va produir -ja fa cinc anys- i ara la tornam veure, però en aquesta ocasió amb els nins a prop. El professor de Filosofia que dona nom a la sèrie (hi deu haver en realitat algú que nomi Merlí?) aplica estratègies per fer pensar als alumnes i dona joc a molts debats, a la pantalla i també a la sala de ca nostra.\nEn Joan va aguantar poc i se’n va anar a llegir “Harry Potter” perquè estava a punt d’acabar un volum. En Damià es va enganxar i no es va adormir, com li passa habitualment. I na Sara llegeix un llibre en castellà i mira la tele a la vegada. I de tant en tant es deixa sentir: “Què vol dir “legaña”?” “Què significa “cuyo”?”\nLa nina duu els horaris girats i no hi ha manera de fer-los-hi canviar. Sempre el vespre li ha costat adormir-se i el dematí costava molt arribar d’hora a classe. Ja veig venir que aquest mal costum l’arrossegarem fins al setembre que ve, perquè tots els intents que hem fet per normalitzar la situació no han sortit bé.


Museu de la Targeta Postal\nMuseu de la Targeta\nPostal de Catalunya\nImatges de L'Ametlla del Vallès\nPrimera Postal emesa al món, el primer d’octubre de 1869 pel correu austríac.\nDespatxada des d’Arad el 5 de novembre de 1869 i dirigida a Pesth, tant sols 34 dies després de ser emesa pel Correu de l’Imperi AustroHongarès.\nRevers destinat per a la comunicació i sense imatge de la targeta postal de la figura anterior despatxada al mes d’haver-se implantat el nou sistema.\nLes primeres T.P. de Catalunya són editades al 1893 per Hauser y Menet i mostren el Monument a Colón i Records de Barcelona\nA l’any 1905, la Dirección General de Correos, autoritza a dividir el revers de les T.P. en dues meitats separades per una línia vertical. La part esquerra es destina a CORRESPONDENCIA. La part dreta es destina al nom i l’ADREÇA del destinatari.\nFont: CEITPA. Ediciones Rememorando Tarjetas Postales (Buenos Aires - Argentina).\nCol·lecció Héctor L. Pezzimenti: www.geocities.com/ceitpa/\nLa targeta postal, a partir d’ara T.P., és de fet una targeta de cartró que en una cara (l'anvers) hi figura una imatge (pot ser fotografia, dibuix, il·lustració, etc.), amb una llegenda o sense ella, i a l'altra cara (revers), un comunicat, notícia, esdeveniment o propaganda, amb la corresponent data o època en que va ser feta, i a més el franqueig corresponent.\nNormalment les T.P. estan fetes de cartolina brillant o mate, però existeixen postals de fusta, alumini, plàstic, cuir, cel·luloide, i d’altres materials.\nCom i a on naixen les primeres T.P.?\nEl Director de Correus de Prussia no va acceptar la proposta per “atemptar contra el principi secret de les comunicacions postals”. No obstant, la idea la van recollir els austríacs, concretament el Dr. Emanuel Hermann, i el primer d’octubre de 1869 la van portar a la pràctica, amb l’emissió de les primeres targetes postals del món, de mides 12 x 8,5 cm., amb l’anagrama Correspondenz-Karte i gravat a la part superior dreta un segell de 2 Kreuzers amb l’efígie de l’emperador Francesc Josep\nLa novetat va causar sensació i va tenir gran èxit. Es va popularitzar ràpidament la seva difusió al tenir un cost de l’ordre de la meitat del d’una carta, i durant el primer mes es van vendre un milió i mig d’aquestes entero-postals. Un mes després edita Hongria. Segueixen Anglaterra, Suïssa i Alemanya al 1870; Canadà al 1871 i França i USA al 1873. Itàlia al 1874.\nLes primeres T.P. d’Espanya conegudes, són editades l’1 de novembre de 1892 per Hauser y Menet (dos editors suïssos establerts a Madrid dos anys abans). Les seves primeres T.P. són GRUSS AUSS (Records de... o Salutacions de...). Poden trobar-se postals més antigues però són entero-postals, és a dir, amb el franqueig imprès i que no són objecte d’estudi en aquest llibre.\nÈpoques de la T.P. per a la seva classificació:\nSegons l’època d’edició, des de 1880 fins a finals de segle, s’anomenen inconables.\nDes de 1900 fins a final de la Primera Guerra Europea (1918), es considera l’Edat d’Or de la T.P. D’aquesta data fins 1975, és la T.P. SEMI-MODERNA i des de llavors, són MODERNES. No obstant i de manera generalitzada, es consideren ANTIGUES les de format 14 x 9cm. i SEMI-MODERNES i MODERNES les de mides superiors.\nArriba l’auge a partir de 1900 amb motiu de l’Exposició Internacional de Paris de 1899, que va donar un gran impuls a la difusió i afecció del col•leccionisme de T.P.s . D’aquí van nàixer les Societats Cartòfiles. És a França on arrela més el col•leccionisme, i on hi ha moltes més Societats Cartòfiles respecte a d’altres països. A primers del segle XXI, n’existeixen més de 200.\nA Espanya, la única i actual Societat Cartòfila de l’Estat Espanyol, amb més de 30 anys d’història és el Cercle Cartòfil de Catalunya que fa difusió de les T.P.s a través de la seva REVISTA CARTOFILA.\nSi bé cada col•leccionista s’especialitza en els seus temes preferits, abunden sobre d’altres els que fan referència a la Guerra Civil Espanyola, Il•lustradors (Casas, Riquer, Camps, Utrillo, Apel•les Mestres, etc), publicitat, ciutats, pobles, marina, mercats, globus, transports, festes populars i molts d’altres pels quals la Cartofilia aporta als investigadors, estudiosos i autors de llibres, les imatges precises que necessiten per a les seves obres. D’aquí que les T.P. són una font inexhaurible de cultura i coneixement.També existeixen postals en esperanto, essent Joan Amades un dels seus promotors..\nPreu de les T.P.\nEl parer general és que la T.P. circulada ha tingut el sobre-valor intrínsec d’haver fet la funció per la qual va ser creada. No obstant, el preu de la T.P. sense circular o sense escriptura, sol ser superior a l’usada. Es fa difícil la seva comparació i més en “postals singulars” perquè el preu ve moltes vegades determinat per el valor objectiu que li atribueix el propi col•leccionista (interès i escassetat). No obstant, es pot afirmar que a major nivell intel•lectual amb el consegüent major augment de la cultura de l’oci, es tradueix en un major nombre de col•leccionistes. La pèrdua o inutilització de postals a causa de trasllats, deteriorament per humitats, rosegadors, incendis, i principalment, per fongs i insectes (que s’alimenten de la cel•lulosa de la cartolina), fan de la postal un suport dèbil. D’aquí que el preu te tendència a l’alça, tant per la raresa com pel caràcter “irreemplaçable” del que representen.\nOn adquirir les T.P.\nA tendes especialitzades, on es poden trobar altres col•leccionismes. A llibreries de vell o usat, a mercats, a subhastes organitzades “ad oc”, a convencions especialitzades o bé en trobades d’intercanvi, a Societats Cartòfiles. Actualment existeix un mercat emergent de compra i subhasta a través d’Internet.\nMuseu de la Targeta Postal - Plaça de l'Ajuntament - 08480 L'Ametlla del Vallès - Telf. 93 843 25 01 - Fax. 93 5931828