La Cabana - Gastroteca.cat\nInici>On tastar >La Cabana\nAdreça: Ctra. de Ribes, km. 44\nTelèfon: 938 210 470\nCorreu electrònic: info@lacabanaberga.com\nDe dimarts a diumenge de 8.00 h a 20.00 h i els divendres i dissabtes fins a les 23.00 h.\nTorró IGP d'Agramunt\nLa Cabana es un vell edifici de finals dels anys 50, que va néixer per donar beure i menjar a la gent que circulava per la comarca. Està situada en una magnifica miranda molt a prop d'un encreuament de carreteres destí a les zones mineres del nord de la comarca (Cercs, Guardiola de Berguedà, la Pobla de Lillet). També cap a les zones turístiques del Santuari de Queralt, Rasos de Peguera i Sant Llorenç de Morunys, conegudes per la gent de Barcelona i rodalies a finals dels anys 60 amb la popularització del cotxe privat i l'oci dels caps de setmana.\nAmb la construcció de la central tèrmica de Cercs i la presa de La Baells La Cabana va funcionar com a hostal per als treballadors. Després dels anys, amb més o menys sort, i a partir de l'any 2003 passa la gestió a mans de l'empresa, La Cabana Berga SL que sota la direcció dels germans Jordi i Josep Badia emprenen l'aventura de reformar, actualitzar i fer la seva feina (cuiner i cambrer) en aquest edifici que està situat al balcó de la ciutat.\nAlgunes de les nostres especialitats són l'escudella de blat de moro escairat amb carn d'olla, la cuixa d'ànec rostida amb llenegues i pera, els pèsols negres amb tripa de bacallà i cansalada i la nostra crema catalana. Oferim plats per a persones celíaques i vegetarianes.\nFormem part del col·lectiu Cuina Mediterranea (AMED) i participem a les jornades gastronòmiques de la Cuina del Bolet.\nEstem distingits amb el diploma turístic de la Generalitat de Catalunya i estem acreditats amb els distintiu SICTED fins a finals d'aquest 2011. Estem inclosos a la guia de restaurants de descobrir Catalunya i a la guia de restaurants i cases de menjar de Catalunya/ Julià Peiró.


Ton Dalmau 03-04-2020 10:40 Lectures 1104\nHabitació bruta. Eix\nBon dia companyes i companys de confinament. Em ve de gust compartir les reflexions que aquests dies m’estic fent sobre el què fer?, què pensar?, com actuar?\nHe passat dies rebent i llegint o escoltant o visualitzant molta informació i desinformació entorn a l’origen d’aquest “personatge” anomenat coronavirus, que ha vingut a amenaçar-nos de mort... que si és provocat o no, que si els “xinus”, que si els americans, que si Bill Gates, que si un ratpenat... ???\nDecideixo no preocupar-me’n d’això, no perdre més temps en saber el seu origen, doncs ara veig que és una pèrdua de temps, ja que el passat no el podem modificar; i, a més, un passat que de cap manera n’he estat responsable, al menys directament, que jo sàpiga.\nTambé cada dia llegeixo, escolto o veig vídeos de crítiques als governs del meu país, o d’altres països... que si han actuat malament, que si estan pressionats, que si no van ser capaços de preveure amb temps, que si havien retallat en sanitat pública, que si havien d’haver fet, que si tal o qual... Com que vull creure que qui s’ha posat en la política, s’hi ha posat amb un sentit de servei a la comunitat (“supuestamente”), sincerament, no voldria estar en la pell de cap dels polítics, avui, prenent decisions de com actuar davant de la situació actual, els desitjo molta clarividència i encert. També decideixo no fer-me més maldecaps sobre les seves decisions. Diuen que tenim els polítics que ens mereixem. Bé, si em demanen opinió, per descomptat que la donaré i també participaré en campanyes on la meva percepció del “sentit comú” (el menys comú dels sentits), les trobi oportunes, justes i coherents.\nSí que m’agrada llegir, escoltar i veure informacions útils pel present i pel futur, per això inverteixo temps en el bloc “Somnis i solucions de present i de futur”.\nTambé m’agrada reflexionar sobre l’evolució del conjunt de la Humanitat per saber cap on anem. M’agrada observar com està canviant la consciència de tothom. La consciència es va modificant en funció de les percepcions que anem rebent. Sempre s’ha dit que “una imatge val més que mil paraules”. Ara, les imatges que podem veure per la televisió o per Internet, des de qualsevol punt del Planeta, sens dubte incideixen molt en la consciència individual i col·lectiva.\nFa anys que tinc al cap una imatge metafòrica i que, imagina’t que entres en una habitació que està tota plena de porqueria per terra, i tens un paper a la mà, què faràs? Aniràs a buscar la paperera per tirar el paper? El més provable és que el llencis a terra, augmentant la porqueria de l’habitació. D’aquí una veritat com un temple: “la porqueria genera més porqueria”. També fa anys que penso que si per un moment, podéssim aturar-nos i pensar en el que estem fent i posar-nos tothom d’acord en que hem d’anar a tirar tots els papers a la paperera, potser podríem tenir l’habitació neta i tothom en podria gaudir. Del mateix podem dir del Planeta. Com que “la porqueria genera més porqueria”, com que està tot tant podrit i fastigós, ja no ve d’aquí... i havíem arribat a aquest punt de caos total... i ens ve a visitar el “sr. coronavirus” i ens diu TOTHOM A CASA!!!, i jo penso que potser ens està dient QUE NINGÚ EMBRUTI MÉS L’HABITACIÓ!!!.\nQuè puc/podem fer?\nIntento veure quina ha estat la causa o la dinàmica que en qüestió de pocs anys ha anat generant aquesta mena d’evolució global -positiva en algunes coses però molt desastrosa en unes altres- i que es pot resumir en: “com que tot està tant podrit i fastigós, jo no serè tant tonto de no tirar el paper a terra... i a viure que són dos dies”.\nCom que els problemes també són oportunitats, crec que el “sr. coronavirus”, amb la seva amenaça, ens obliga a tancar-nos a casa i ens convida a reflexionar en les actituds que prenem com individus i com a societat... i com hem de reconstruir el demà, perquè sens dubte aquest “parón mundial” marcarà un abans i un després de la història de la Humanitat. Tot ho havíem posat en un sol Mercat Global amb un cost energètic i de contaminació altíssim i estàvem malmetent els entorns locals, entorns que ara més que mai els necessitem, perquè sense ells no podríem menjar ni viure.\nA part de les reflexions més o menys positives que puguem fer, lamentem molt i molt la pèrdua de vides humanes que estem vivint, especialment persones majors i alguns més joves. També hem de destacar molt i molt la gran tasca dels serveis mínims, neteja, transport, producció i distribució d’aliments, serveis d’ajut i d’ordre públic i molt especialment la tasca abnegada de tots els serveis sanitaris que fan molt més del que podrien fer en condicions normals, i molt mancats dels materials mínims per poder autoprotegir-se i ajudar als malalts.\nQue aquest recés sigui una oportunitat per entendre que no som eterns, que estem de pas i que el dia que marxem, no ens endurem res... i també, des d’aquesta perspectiva, aprofitem per retrobar el propi sentit de l’existència i quins canvis socials, col·lectivament, hem d’anar fent per dibuixar el nou futur.\nMolta salut, clarividència i paciència per tothom !!!


Miquel Gotanegra, elegit nou president de l’Associació d’Hostaleria de l’Alt Empordà ·\nEl nou president de l’ AHAE, Miquel Gotanegra, amb la seva Junta i assistents a l'Assemblea\nL’Associació d’Hostaleria de l’Alt Empordà va constituir una nova junta transversal i representativa de tots els sectors de la comarca i de tot el territori\nL’empresari Miquel Gotanegra va ser elegit, per unanimitat, nou president de l’Associació d’Hostaleria de l’Alt Empordà (AHAE) durant l’Assemblea que es va dur a terme ahir dilluns a l’Hotel Restaurat Bon Retorn de Figueres. Gotanegra, que encapçalava l’única candidatura presentada, agafa el relleu de Lluís Fernández que va morir el passat mes de juliol i que havia encapçalat la presidència de l’entitat des del 1985. Gotanegra ha ocupat la vicepresidència durant els darrers 25 anys.\nDurant l’Assemblea, que va aplegar una quarantena de persones, es va constituir un nova junta, transversal i representativa de tots els sectors de la comarca i de tot el territori.\nA l’acte va assistir el president de la Federació d’Hostaleria de les comarques de Girona, Antoni Escudero, el nou president de l’Associació Empordà Turisme, Esteve Guerra, i el director de l’Institut l’Olivar Gran de Figueres, Rafa González que ha assumit l’Escola d’Hostaleria de l’Alt Empordà.\nEl vicepresident i tresorer serà Salvador Jordà ( Hotel Empòrium de Castelló d’Empúries), i Marta Gardell ( Hotel Restaurant Bon Retorn de Figueres) serà la Secretària. Els vocals seran Joan Solà ( Hotel Restaurant La Quadra de Maçanet de Cabrenys) , Carmel Isern ( Restaurant Kroaks de Roses i 1869 de l’Escala), Maria Àngels Fernández ( Hotel la Goleta i Restaurant Els Pescadors de Llançà), Max Huguet ( Hotel Mas Falgarona d’Avinyonet de puigveentós), Guillem Casamitjana ( Retaurant Santa Llúcia de Roses), Fermín Lee ( Restaurant Shang-Hai de Figueres), Ramon Duran ( Hotel Restaurant Duran de Figueres), Roser Bronsoms ( Restaurant Can Jeroni de Figueres), i Frederic Carbó ( Restaurant Lizarran, Dynaimc i Txot’s de Figueres).\nDurant el seu parlament, Miquel Gotanegra va tenir unes paraules de record per al seu antecessor, Lluís Fernández, i va agraïr a totes les persones que han format part de les juntes anteriors el gran esforç dedicat. “S’obre una nova etapa, engrescadora i partim d’una bona posició”, va assegurar el nou president de l’AHAE.\nGotanegra va explicar que agafa el relleu al capdavant de l’entitat amb un projecte propi. Entre els objectius del nou president hi ha “el de fer de lobby i el d’oferir la màxima col·laboració amb l’administració per potenciar l’Empordà com a destinació turística referent”. En aquest sentit, va anunciar un ambiciós projecte de treball per crear una entitat de promoció única a l’Alt Empordà en col·laboració amb l’Associació Empordà Turisme (un ens mixt format pel consell comarcal, els municipis i empreses de la comarca).\nTambé es potenciarà la marca Cuina del Vent, el col·lectiu gastronòmic de l’Associació per tal que continuï sent referent; i s’impulsaran programes de formació específica per al sector de la mà de l’Escola d’Hostaleria de l’Alt Empordà. L’objectiu del projecte de la nova junta i de les aliances que es volen impulsar és crear una gran distribuïdora de serveis per als associats en consonància amb les normatives existents.\nDe cares a l’any 2.020 es treballa en un projecte ambiciós que vol reconèixer el paper destacat de la dona en el sector a l’Alt Empordà i que vol ser un homenatge a totes les dones que han dedicat la seva vida al sector. En aquest sentit es preparen un seguit d’accions que es duran a terme durant l’any que ve i que s’anunciaran en les properes setmanes.\nMiquel Gotanegra també és president de l’Associació de Càmpings de Girona, de la Federació Catalana de Càmpings, i de l’Estació Nàutica Roses-Cap de Creus i Shopping Roses.També és vicepresident de la patronal FOEG.\nTags: A Roses, Alt Empordà, Assemblea, Associació d’Hostaleria de l’Alt Empordà, Badia de Roses, Cap de Creus, Catalunya, Costa Brava, Empordà, Girona, Miquel Gotanegra, Nou president de l'Associació d’Hostaleria de l’Alt Empordà, President, Roses, Vila de Roses\nPrevious El director del càmping Bassegoda Park d’Albanyà, Esteve Guerra, nou president de l’Associació Empordà Turisme\nNext S’ajorna al dijous, 5 desembre, l’encesa de llums de Nadal de Roses


29 d'octubre de 2021 Música Dispersa Entrevistes, Grans Èxits\nEl cantautor Roger Mas, solsonenc de soca-rel, celebra els seus vint-i-cinc anys de carrera amb un nou disc: Totes les flors (Satélite K, 2021), amb lletres que expliquen les experiències de la vida que feia una dècada que volia expressar i fent un tast musical del qual pot ser el seu proper disc.\nTot va començar gràcies a l’avi Joan?\nSí, de ben petit. Tenia cinc anys. Va ser començar a jugar amb ell. Els inicis d’estudiar solfeig em costaven, però amb l’avi, que havia estat músic, era diferent.\nNo volia ni que fos un gran músic ni res semblant, el que volia era passar-s’ho bé amb el seu net, fent que fos un joc, ficant-me el cuquet i la il·lusió.\nI així et va entrar el solfeig?\nNo, això ja em va costar més, quan t’has de posar seriós, és una mica complicat, i més quan faig honor a aquest mitjà en ser dispers, tenia una tendència a la dispersió important a l’hora d’estudiar.\nI quina música et va influenciar en el teu inici?\nJo crec que el primer cop que em sento influenciat va ser per Pau Riba i Jaume Sisa, perquè de petit sentia la música dels meus pares i la que s’escoltava a l’època, la dels de la meva edat, no m’agradava.\nI la part moderna, d’on et ve?\nVaig anar a veure la pel·lícula The Doors, d’Oliver Stone, vaig descobrir Jim Morrison, i a través d’això, Lou Reed. Però no va ser fins en Riba i en Sisa, que vaig dir: Si aquests ho tenen tot!\nEm connecten amb la meva infància, amb el meu món immediat, amb el tarannà de la gent que conec, i a la vegada la profunditat que també trobava a Morrison i Reed, però menys dramàtics, amb aquesta cosa catalana d’en fotre’s una mica de tot.\nSuposo que de les dificultats, les insatisfaccions i les incomprensions de la vida real. Quan els nens juguen reprodueixen el que veuen els adults i jo crec que l’art és aquest instrument per recrear el que un veu de la realitat, una ficció simplificada, per molt profund que siguis, sempre serà només un trosset.\nAmb la seguretat que no pots prendre tant de mal com a la vida i que a la vegada t’entrena. Per exemple, quan surts plorant d’una pel·lícula, és un plor sincer, però no se t’ha mort ningú, però quan et passi de veritat, per desgràcia, potser estàs més preparat, crec jo. A mi em serveix.\nI a l’hora de crear, també ets dispers?\nMolt! El meu primer impuls creatiu és molt anàrquic i dispers, caçant mosques com un ximple. Després quan tinc l’esquelet de la cançó, serà així i anirà per allà, llavors sóc molt més metòdic.\nI que ha canviat després de 25 anys de carrera?\nPrimer mires que has canviat amb moltes coses, però t’adones que hi ha una cosa que ets tu sempre, que si veiessis un vídeo amb sis mesos, ja t’hi reconeixeries trets. La ‘bèstia’ hi és i aquesta li passen coses i aprèn coses.\nRetrat del músic, compositor i productor Roger Mas.\nEn el fons som la mateixa essència?\nEns pensem que canviem, però el que canvia és que potser ens estem apedaçant de quelcom dolent o estem exultants de quelcom molt bo, pensant que la vida és tan bonica. I en ambdós casos et sents diferent.\nJo crec que també. Tot és un anar corrent, es va suplint amb ofici i experiència el que es perd en frescor.\nEscoltes els primers discs i veus que no tens gens de vergonya i que no et fixes si la cosa està acabada o no. I de gran, tot i tenir sempre frescor, costa més de trobar, però tens millors eines en polir.\nEs millora en tècnica, però la ‘bèstia’ és la mateixa.\nTenia un amic escriptor, Josep Maria Ullà, que va morir amb cinquanta i llargs, que deia que quan tens vint anys ja has dit tot el que havies de dir, però que no és fins als quaranta que aprens a començar-ho a dir bé.\nTotes les flors, s’anava dir Set flors. El primer disc, Flors del somni; el grup Roger i les flors, has escrit un llibre sobre flors. Que tens amb elles?\nDoncs amb el temps veus que representen la bellesa i la fragilitat, sobretot, de les experiències humanes. Són els moments de felicitat, però que tenen aquesta fragilitat de què poden ser trencades o trepitjades.\nI això ho diu la cançó del mateix nom del disc?\nSi, parla de la dualitat. Que hi ha temps per riure, un temps per plorar. Per estimar, per odiar. I la lletra sembla que parli de dues nenes, però és la mateixa, explicant que una mateixa persona pot fer tant una bona acció heroica com una vilesa. I la vida és aquesta lluita.\nI el canvi de nom del disc, de Set flors a Totes les flores, va ser per tenir més material?\nEs va ampliar una mica la cosa. Fer la música m’és fàcil i divertit, faig petites variacions, i ja ho tinc, perquè em genera interès, però amb les lletres vaig tenir algunes dificultats, ja que en el cas de la lletra, si s’assembla molt a altres, no m’acaba d’agradar.\nEt va costar doncs?\nFeia deu anys que estava esperant dir això que he dit ara.\nAl disc, l’inici i el final, amb ‘Taumatúrgia’ i ‘Le chansonnier miraculeux’, es veu molt instrumental.\nBen vist. És que aquestes dues són del proper disc, que ja fa més de mig any que estic amb ell i que no sé si me’n sortiré. Es dirà Tatitoté, l’onomatopeia del so d’aquestes notes que sonen amb aquest primer tema, entroncant primer amb Parnàs (Satélite, 2018), però també amb el següent disc que jugarem amb aquestes mateixes notes a totes les cançons.\nSerà molt diferent doncs.\nSerà més conceptual. El d’ara més pop i el següent serà instrumental amb recitatiu, més atmosfèric, experimental i impressionista. Em fa molta il·lusió, però serà més difícil d’entendre (riures).\nQue vols expressar amb Tu vols àngels xisclant ?\nÒndia, les dues lletres que més m’agraden del disc són Sota el pau ferro i aquesta, perquè són les de més a dins. Parla dels moments difícils de l’experiència humana i que a vegades quan estàs trencat, la solitud és una cosa bona. Allà d’on vinc, el Solsonès, hi ha l’esperit de la mística de l’hortet i el rifle, i en aquesta línia dic: no us acosteu, que m’estic apedaçant.\n“Mort, qui t’ha mort és qui no parla”.\nAixò ho coneixia a través de l’Albert Villaró, un escriptor andorrà, que allà, abans, quan hi havia un mort, es portava davant el jutge de pau, i aixecant el cos, aquest el picava amb un bastó dient aquesta frase, fins a tres cops. Feia anys que batallava per usar-la.\nI tornes a usar la frase a Primavera traïdora.\nAixò passa constantment, les referències i els jocs. Sense anar més lluny, la cançó Totes les flors, quan s’acaba amb l’última volta de cors, el teclat va fent una petita melodia, que és la mateixa que fa el mateix teclat al final de Les cançons tel·lúriques (Satélite K, 2008), el disc que n’estic més satisfet.\nI el d’ara?\nAra, són les millors lletres des de A la casa d’enlloc (Satélite K, 2010), però com a disc, com a conjunt i que em representi personalment, el millor l’altre. Tots m’agraden i n’estic molt content, però per exemple Parnàs (Satélite K, 2018), són lletres d’altres persones que comparteixo, no són les meves, i ara sí. Per celebrar els 25 anys, ho havia de fer. I havia una necessitat vital de reafirmar-me a mi mateix.\nHi ha hagut pressió aquesta fita?\nPersonal, tota. Molta. Absoluta! Una pressió aclaparadora i difícil. Ha costat molt lluitar contra mi mateix.\nTornant a les lletres, veig una costant que és la repetició d’aquestes, quasi com obsessiva.\nA mi les lletanies, les salmodies…, m’han agradat sempre molt, la cosa màntica. Aquest punt boig i obsessiu que va amb el pensament cíclic que tinc, em preocupin o no, li dono moltes voltes a les coses.\nHo reconec això.\n(riures). En canvi, quan ho fas en una cançó, és alliberador. És el mateix que t’està molestant al cap, però fora. El que passa que a les persones que no els passa això per dins, la repetició pot posar-les nervioses, i a les que sí, no els molesta. A mi la repetició, m’asserena.\nPer acabar, les espardenyes de veta, tradició o superstició?\nSón les espardenyes de diumenge a Solsona. Allà tenim la cerimoniositat del barroc, que va ser un moment important al Solsonès i és un país antic allà. Es conserven maneres de fer i ens agraden els petits rituals que fan que el cicle de la vida tingui un sentit.\nPerò que vol dir per tu?\nQuan porto les espardenyes vol dir que sóc seriós. Si no les porto, puc estar amb els amics i tal, però és una cosa que no estic firmant al cent per cent. Puc dir gairebé segur que les he dut a tots els meus concerts, fent el ritual de cordar-les abans de sortir, com dient: som-hi!, fem-ho bé!\nEntrevistaMercat de Música Viva de VicRoger MasTotes les flors


el mèlich: Referent a Sant Josep i\nReferent a Sant Josep i\nLa Història Sagrada\nVaig viure la meva joventut sota el plè domini del “Vigia de Occidente”, religiosament parlant.\nEn vull deixar testimoni perquè, quan ho explico als joves d’avui, posen cara de sorpresa i solen deixar anar un somriure foteta, de desconfiança. Em fa l’efecte que pensen que allò que explico és una batalleta més de l’”Abuelo” dels Zipi i Zape.\nLes tres dècades posteriors a la guerra van ser, pel que fa a l’ensenyament, les més retrògrades i intoxicadores que s’hagin viscut mai en el nostre país. La reacció dels vencedors vers els avenços culturals de la República, va ser extremadament dura.\nAl col·legi, rebíem una pedagogia política i religiosa que ens asfixiava. Fins al punt d’haver d’estudiar tres matèries, només de religió: Religión, Historia Sagrada i Catecismo. Això, amb les postres de la Formación del Espíritu Nacional, era un àpat difícil de pair.\nDintre d’aquest context es van criar les generacions dels quarantes, cinquantes i seixantes.\nVal a dir que aquesta imposició religiosa va tenir resultats contraproduents per al règim, en el futur, com tothom ja coneix. Va ser el principi de la fi de l’hegemonia de l’església Católica, a casa nostra. Una gran majoria dels joves d’aquell temps encara no hem acabat de pair aquella dictadura moral dels capellans i les monges , lligada íntimament amb la dictadura política de militarisme que es va ventilar amb la mort de Franco.\nFet el preàmbul, per contextualitzar el tema en l’espai i el temps, introduiré la reflexió d’avui.\nSempre he pensat que cal treure el suc dels esdeveniments que ens toquen viure, tant si són positius com si són nefastos, com és en el cas que he exposat. A mi m’agrada molt la Història i en aquells anys d’obscurantisme, a l’hora d’estudiar Història Uiversal, era inútil qualsevol esperança de veracitat, una quimera (Només ens feien aprendre els reis gods i tota la podrida descendència d’Isabel I Fernando, "tanto monta"..., i la més propera de José Antonio...)\nVaig optar, doncs, per la Història Sagrada que no era res més que una pila de relats més o menys amanits de la Bíblia. Encara que fos una versió de l’església Romana, no es podien separar gaire del guió . Al menys en els fets.\nAra, potser els creients se m’ofendran. Al meu parer, tant l’Antic Testament com el Nou, són dues cròniques plenes de contes melodramàtics, escrits per alguna persona humana, inspirada en la seva pròpia experiència, i no en Déu, com ens volen vendre, muntada de forma comprensible per al poble que, per desgràcia, sempre (avui també) ha tingut un percentatge d’incultura notable.\nTot són històrietes (ho dic sense cap mena de burla) per exaltar un Déu Infinitament bo, savi i misericordiós, tant misericordiós que si et descantelles ja te l’ha fotut.\nDes d’un principi, La Història Sagrada em va apassionar. I la segueixo llegint. Com que ho faig amb ulls d’incrèdul, en trec molt de suc dels fets dels seus protagonistes. No hi ha fe, no hi ha ceguera.\nMés tard, quan em vaig poder introduir en el món de la història total, els grecs em van seduir i, poc a poc, també vaig anar entrant en la resta històrica de la Hum anitat, de tots els temps. Ara m’ocupa molt la història medieval.\nTornant a la Bíblia. Quan la comparem amb els escrits dels grecs, especialment Homer (L’ I·líada i l’Odisea), ens trobem que hi ha una diferència notable. L’autor del nou testament, per exemple, quan se li complica l’exposició dels fets, recorre al misteri, i als miracles. En canvi els grecs, amb les seves llegendes, tant les líriques com les èpiques, fabulen de forma tant inspirada i original, que no enganyen mai. Tu saps que totes les aventures d’aquells éssers mitològics són, ni més ni menys que això: llegendes fabuloses. Els Déus i semi-déus grecs es comporten com els humans i tenen les seves virtuts i els seus defectes, lluiten perquè les guerres eren la forma de demostrar la seva grandesa, era l'art de la guerra; estimen i es casen amb tota mena d’animal vivent. Es maten, es suïciden, fan incestos, prediquen l’ exaltació de la mort, de l’heroi, de forma per a nosaltres inconcebible.\nLa Bíblia només porta una obsessió “Déu té un maça que...” L’autor de la Bíblia relata històries, molts cops sense cap relació, d’uns éssers que són joguines del Salvador. Moralines, paràboles per exaltar al Senyor de l'Univers i no fer-lo enfadar gaire.\nEl cas de Caín i Abel és un melodrama d’el més surrealista. S’havia de personificar la primera enveja entre germans i es va inventar allò de la queixalada del ruc (el primer ruc difunt que es coneix). Abel va rebre, com estava escrit.\nCaín és un personatge autèntic: té dubtes, es rebel, i esdevé un assassí perquè Déu ho vol així. Li toca fer de dolent. Abel és un pilota del Senyor i un “monya”. L’autor del melodrama, ens il·lustra amb aquest conte, l’odi entre germans. Caín, per tant, compleix el seu paper i punt. Joan Olivé, en la seva sensacional obra de teatre Allò que tal vegada s’esdevingué, ens ho il·lustra de forma genial.\nD’exemples així n’hi ha un grapat, la borratxera de Noè després del Diluvi (No n’hi havia per a menys), la venda de l’herència d’Esaú, per un plat de llenties, el sacrifici d‘Isac, la venjança de Judith tallant el coll d’Olofernes. I ja, en el nou testament, l’impressionant figura de Judes, per a mi una de les més autèntiques de l’aventura cristiana. Jesús que se sabia bé el guió li diu "El que has de fer, fes-ho prest"... Tota l'escena del petó és palla escenogràfica.\nPerò jo, avui voldria treure a col·lació un Sant, el més “sant” de tots els sants: Sant Josep.\nAquest baró exemplar, peça fonamental en la biografia de Jesús, Emmanuel, el Messies, ha s obresortit pel damunt del santoral, per la seva divina inutilitat. És l’actor per excel·lència en la comèdia cristiana. Encara que només va fer el paper “d’aguantar la llança” (En el seu cas, la vara que va florir) com es diu en l’argot teatral, la seva presència va ser la clau de la moralitat de la història.\nHi havia d’haver una mare però no podia ser soltera, fet que avui dia és intranscendent però que aleshores era imprescindible. Sant Josep va exercir de "tapadora" i ho va fer a la perfecció. Altra cosa és l’invent de l’autor de fer parir una dona verge. Això no s’ho explica ningú. És el misteri de la Concepció de Maria (8 de Desembre).\nPerò Sant Josep d’això no n’entenia res. Ni li anava ni li venia, li relliscava\nEt verbum caro factum est: El verb, la paraula, es va fer carn. Va ser, com si diguéssim, l’únic espermatozou literari, si més no, gramatical. La paraula de Déu, no sabem pas exactament quina, ni com, va esdevenir zigot en els ovaris de Maria que així , d’aquesta forma tant xiripitiflàutica, va engendrar el fill de Déu.\nSant Josep mut, circumspecte, obedient, va fer el seu paper a la perfecció i va plegar. Cap a la fusteria... In illo tempore, no hi havia ni Oscar ni premis Goya sinó se’ls hauria endut tots.\nUn sant baró Sant Josep. Estic orgullós del meu patró. Em sembla que tots els Josep hem heretat quelcom d’aquest home bo, entre els bons.\nL’Església Catòlica li ho ha reconegut sempre. Podeu llegir en la façana de cal Bolavà aquesta inscripció que falca, amb força, això que he escrit:\n“Manso San José”\nLlibre d'Història Sagrada del meu temps\nLa Bíblia oberta de V. Van Gogh\nLa Verge de l'Esparansa d'Elda (Castelló)\nEstampa típica de S. Josep.\nEtiquetas: Història Publicado por el Mèlich en divendres, de març 20, 2009\nLa millor entrada que he llegit en molt temps.\nde març 20, 2009 10:58 a. m.\nla biblia era la premsa del cor d'aquells temps. Aquí el marketing, la publicitat i tot està tot molt ben programat. A més és parula de Déu no t'ho perdis. Ja s'ho monten bé aquests també.\nde març 20, 2009 11:51 a. m.\nI el fruit d’aquell ventre verge se’l coneix com el "fill del fusteret"\nde març 20, 2009 2:02 p. m.\nNo acavariem mai de parlar de la Bíblia i dels seus contes impossibles...\nEl que més em va fascinar de Caim i Abel va ser el final. La senyal que Déu li fa a Caïm al front per a que tota la humanitat s'aparti d'ell. Una senyal que fa por i que el fa diferent de tots... la intel.ligència.\nde març 20, 2009 6:26 p. m.\nCain devia ser el bo, ja que la historia la escriuen els guanyadors, es a dir, els descendents de Abel.\nHi ha una cançó de Baron Rojo que es titula Hijos de Cain.\nde març 20, 2009 7:05 p. m.\nM’agrada el tema, perquè es feixut enraonar de qualsevol religió, o de la Bíblia....i es veu Mèlich que parles d’allò que has llegit !\nI tot aquell/a que diu creure amb “quelcom”, però es incapaç de anar més enllà ...?\nImputem a les creences tot allò que ha fet, fa i farà l’església, màxim exponent i eina humana de la religió ...a la vegada “traducció anquilosada” de texts recollits i adaptats al enteniment...del moment.\nAi, que ens falta posar-hi el dogma... !\nPrincipi fonamental, veritat universal i indiscutible o afirmada com a tal.\nSi no ho tenim en conte podem anar cap a un altre Sant...Sant Tomás d’Aquino, per cert filòsof i teòleg medieval...\nde març 23, 2009 1:17 p. m.\nDir-vos que la Bíblia és una obra Maestra. A mi m'agrada.\nAl principi em vaig iniciar a la lectura per creença ( anava a les monges) i una mica més gran perquè vaig creure que aquest llibre de relats és fantàstic.\nAmb els anys deixes de creure o ets més escèptic però al igual que s'agafa un llibre d'aventures, la Biblia desenvolupa molt la imaginació. Jo la recomano. I això no es conya.\nde març 23, 2009 2:00 p. m.


Paraules de llengua i literatura: de setembre 2013\n2n.Paraules al tinter 1\nUna mica de tinta,\nEn aquest món tot té un xic, un poc , un molt de poesia i també una mica de personal. Més endavant us demanaré que deixeu una mostra ben pròpia, però per anar obrint boca i la boca, us deixo una mostra d'altres poetes no tan novells com vosaltres, però no per això menys il·lustres.\nGaudiu, si és el cas de la lletra, de la música, de l'enginy, de l'adaptació o de la visió. Un cop fet això ha d'arribar el moment dolorós i alhora delerós de triar-ne un dels sis poemes aquí manifestats, i fer un comentari explicant detalladament la vostra tria.\nPer a quan ha de ser la tria?, per a no més tard de divendres 4 d'octubre.\nPublicat per Annara a 20:08 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 2n ESO, Poesia\n4t. Un passeig per la literatura catalana\nView more PowerPoint from guestf610e697\nI ara una presentació força complerta\nView more PowerPoint from Carme Torrijos\nPublicat per Annara a 19:00\n4t. La literatura medieval (XII-XV)\nBon dia! Visioneu aquesta presentació, preneu anotacions i a classe respondreu un qüestionari sobre la mateixa el dia 10 d'octubre. Podreu consultar els vostres apunts que haureu d'entregar conjuntament amb el qüestionari realitzat.\nHeu de deixar un comentari individual sobre la presentació. Ànims.\nLiteratura medieval: del segle XII al segle XV. (Autora: Mònica Herruz) from Mònica Herruz\nPublicat per Annara a 9:37 Cap comentari:\n4t. Un tast de joglars i trobadors.\nACTIVITAT VOLUNTÀRIA PER A APRENDRE'N MÉS\nAra et toca a tu, clica l'enllaç de les auques, visiona la dels trobadors, llegeix les activitats proposades i realitza tres activitats, dues a lliure elecció, la 3 és d'obligada complimentació.\nData de lliurement a classe: dilluns 30 de setembre.\nPublicat per Annara a 12:20 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 4t ESO, Literatura, trobadors


Animació del Patrimoni (primera edició): Un recurs diferent per exposar fotografies (i també econòmic!)\nUn recurs diferent per exposar fotografies (i també econòmic!)\nFa uns mesos, visitant el Museu de la Ciència i la Tècnica de Terrassa, vaig veure un sistema per exposar fotos que em va semblar molt interessant per dos motius: la senzillesa i la interacció que es crea amb el visitant. Es tractava d'uns petits visors de diapositives penjant d'una barra de ferro. El visitant s'apropa, agafar el visor i, a través de la lent que aquest conté, veu la diapositiva ampliada. El visor és l'aparell que podeu veure a la fotografia. És molt petit, cap al palmell de la mà.\nPer l'exposició que estem muntant a l'Ecomuseu de Rubí es necessitava exposar material gràfic i vaig proposar aquest recurs. La proposta va ser acceptada i ara estem ficats de ple en trobar els materials necessaris per fer el muntatge. La recerca dels visors ha estat difícil perquè tot allò relacionat amb el món de la fotografia analògica ha quedat obsolet, però finalment... els he trobat!!! Si algú està interessat en un recurs d'aquest tipus us puc facilitar el contacte de la persona que els comercialitza a Barcelona.\nAra ens hem d'inventar el sistema per penjar-los... També em preocupa com rebrà el públic de la tercera edat aquest tipus de recurs, el qual requereix un esforç extra de la vista. Us ho explicaré en pròximes entregues.\nPublicat per Patricia Álvarez a 21:15\nEtiquetes de comentaris: exposicions temporals, recursos museogràfics\nm'ha fet gràcia aquest dispositiu.\nPerò tinc una pregunta: hi caben diverses diapositives o només una per dispositiu?\nÉs un recurs car?\ndimecres, 13 de febrer de 2008 a les 8:54:00 CET\nA mi també m´ha fet gràcia... quan ho tinguis fet ens podries fer arribar fotos per veure-ho més clar? Més que res per saber si ho puc adpatar a les nostres necessitats...\ndimecres, 13 de febrer de 2008 a les 9:14:00 CET\nEn resposta als vostres dubtes:\n-Només cap una diapositiva per dispositiu. Nosaltres ens estem plantejant utilitzar al voltant d'uns 20-24 visors (per crear un efecte de bosc d'imatges).\n-Cada visor costa una miqueta més de dos euros (entre els 2'20 i els 2'50 €).\n-Quan ho montem penjaré les fotos. De totes maneres, si esteu molt interessats, encara ho podeu veure al Mnactec de Terrassa.\ndimecres, 13 de febrer de 2008 a les 11:38:00 CET\nPotser sóc una mica "aguafiestas", però, si ho he entès bé aquest és un sistema que va amb diapositives analògiques i només pots posar una imatge en cada aparell. No és una mica arriscat invertir diners en una tecnologia obsoleta? Quins usos futurs poden tenir aquests aparells més enllà d'un o dos anys?\ndijous, 14 de febrer de 2008 a les 9:06:00 CET\nAixò ho he proposat com un recurs museogràfic, és a dir, una manera de mostrar una cosa en una exposició temporal. No estem parlant d'un mètode de conservació o un mètode per visionar "professionalment" unes diapositives. Per fer l'exposició, el recurs el més fàcil seria fer imprimir les fotos sobre cartró ploma o emmarcar-les i penjar-les. Els visors són una alternativa per fer la visita a una mica més "interactiva" i fugir de l'espectador passiu. A més a més, el cost de fer les còpies en paper de les fotos (l'arxiu de Rubí les conserva pràcticament totes en format digital)i emmarcar-les amb el seu passe-par-tout representaria un cost similar al de la compra dels visors i la realització de les "diapos".\nNo sé si he respost el que volies dir... de totes maneres entenc el teu punt de vista.\ndijous, 14 de febrer de 2008 a les 21:01:00 CET


Setmana Santa primaveral amb poques precipitacions | NacióSabadell\nSetmana Santa primaveral amb poques precipitacions\nEl vent serà destacable dissabte a moltes comarques | Les temperatures baixaran entre divendres i dissabte però en general les màximes seran agradables a gran part del país\nper Xavi Segura , 29 de març de 2018 a les 23:00 |\nLliris blancs al Delta de l'Ebre | Sofia Cabanes\nAquesta Setmana Santa no es salvarà del temps primaveral. Seguirem amb la tendència d’arribada de pertorbacions atlàntiques i tindrem una mica de tot. Núvols, sol, ruixats, baixada i pujada de les temperatures i vent.\nDe cara a divendres, tindrem un dia amb variabilitat tot i que el sol lluirà en força moments a la majoria de comarques, si bé on hi haurà més núvols serà al terç sud i al Pirineu de Lleida. De fet, a zones properes a la Ribagorça, Pallars o la Vall d’Aran hi cauran xàfecs de matinada i al matí que es mantindran en menor mesura durant la resta del dia. De cara a la tarda, els ruixats reapareixeran entre la costa i prelitoral de Barcelona i Tarragona. Els núvols aniran a més d’oest a est al llarg del vespre i el vent del sud bufarà amb cops moderats a la tarda al litoral. Les temperatures baixaran una mica però les màximes seran força agradables en general amb molts valors entre els 14º i els 18º.\nMapa de les pluges per aquest divendres\nLa matinada de divendres a dissabte creuarà un front que portarà nous xàfecs febles i molt dispersos sobretot al Pirineu de Lleida, Ponent i meitat sud, però poden aparèixer a qualsevol punt. Atenció a la cota de neu perquè tirarà avall, i de matinada es situarà entre els 1.000 i els 800 metres, puntualment per sota. La nuvolositat no marxarà del tot dissabte al terç nord, mentre que a la resta s’acabarà imposant el sol. Encara pot caure algun ruixat al Pirineu de Lleida i les temperatures seran un pèl més baixes en general. La notícia, però, serà el vent de Ponent, que bufarà amb força a la majoria de comarques i serà especialment notori a la meitat sud del país i a les cotes altes del Pirineu.\nDiumenge serà segurament el dia més estable de la Setmana Santa amb força sol i temperatures que pujaran, amb un ambient agradable al centre del dia i alguns valors que, puntualment, rondaran els 20º a la meitat sud. Tan sols arribaran bandes de núvols alts i prims que es faran més presents durant la segona meitat del dia. El vent anirà clarament a la baixa.\nDilluns aguantarà força el temps durant el matí, però els núvols aniran cada cop a més per l’arribada d’un nou front. Sembla que a partir de la tarda arribarien ruixats força generals.


El X Congrés Internacional de la RIDIT accepta propostes de ponències fins a finals d’abril - UB Business School\nEl X Congrés Internacional de la RIDIT accepta propostes de ponències fins a finals d’abril\nLa Universitat de Barcelona (UB) i la Xarxa d’Investigació i Docència en Innovació Tecnològica (RIDIT) organitzaran el X Congrés Internacional del RIDIT “Ecosistemes d’innovació i emprenedoria. Una visió internacional” del 20 al 22 de novembre de 2019 a la Facultat d’Economia i Empresa de la Universitat de Barcelona. El congrés està destinat a investigadors, professors, emprenedors, gestors, estudiants i persones interessades en els processos d’innovació i canvi tecnològic.\nEls investigadors interessats en presentar una ponència hauran d’enviar un resum del seu treball. El termini per a la presentació de propostes acaba el 15 d’abril de 2019. Les propostes que siguin dictaminades favorablement pel comitè científic hauran d’enviar les ponències seguint els criteris de la convocatòria. L’idioma del congrés és el castellà, però les propostes poden enviar-se en anglès o castellà.\nEl congrés aspira a contribuir al anàlisis dels ecosistemes d’innovació i emprenedoria i ser un espai de trobada per a l’intercanvi i la difusió de resultats d’investigació sobre temes relacionats amb la innovació, l’empresa, l’emprenedoria i el desenvolupament des de múltiples perspectives, incloent les perspectives econòmiques, socials, territorials i polítiques.\nEl congrés està organitzat pel Departament d’Empresa, la Càtedra d’Emprenedoria, el Grup d’Investigació en Empresa i el Grup d’Investigació en Desenvolupament Organitzatiu, amb la col·laboració de la Facultat d’Economia i Empresa de la Universitat de Barcelona.\nData límit: 15 d’abril, 2019. Més informació AQUÍ.


Infosalut - La Comissió d’Igualtat aprova el III Pla d’Igualtat entre Dones i Homes del Govern\nLa Comissió d’Igualtat aprova el III Pla d’Igualtat entre Dones i Homes del Govern\nArticle anterior Subministrament gratuït de llet de fórmula als fills de mares infectades per VIH\nArticle següent Tractament de micropigmentació d'arèola mamària en l'Àrea de Salut d'Eivissa i Formentera\nLa Comissió d’Igualtat del Govern ha aprovat per unanimitat la proposta del III Pla d’Igualtat entre Dones i Homes que serà aplicable a tot el personal de serveis generals de l’Administració de la CAIB fins al 31 de desembre de 2024.\nL’estudi, que va obtenir resposta de gairebé la meitat del personal al qual és aplicable el Pla, va evidenciar que, tot i que s’han fet avenços en els darrers anys, encara cal continuar treballant per aconseguir una igualtat plena entre dones i homes, sobretot pel que fa al tema de combatre la segregació vertical.\nUn dels temes detectats és que les dones perceben, de mitjana, retribucions més baixes que els homes, principalment perquè la proporció d’interinitat és més gran entre les dones i també són elles les que majoritàriament ocupen els llocs de treball menys remunerats.\nCom a novetat, el Pla disposa d’un un eix específic dedicat a la salut i als riscs laborals de les dones. A més a més, també inclou cinc grans àrees temàtiques, com ara la cultura d’igualtat que es vol promoure a la CAIB; l’accés, la promoció, la retribució i l’empoderament de les dones; la conciliació i la corresponsabilitat; situacions d’especial protecció i mesures de coordinació del Pla.\nAquest III Pla inclou 108 accions concretes destinades a avançar a favor de la igualtat entre dones i homes. Entre aquestes accions, podem destacar les següents:\nFer una guia interactiva amb accés des de la intranet sobre les mesures de conciliació existents\nRevisar el Protocol per prevenir i actuar en cas d’assetjament i anar-lo actualitzant.\nDur a terme campanyes informatives sobre assetjament sexual, per raó de sexe, d’orientació sexual, d’identitat de gènere i d’expressió de gènere i altres formes de violència de gènere en l’ambient laboral.\nAnalitzar els riscs psicosocials per a les dones a l’Administració: assetjament sexual i psicològic, discriminació, doble jornada de les dones treballadores, estrès i altres.\n[Font: Conselleria de Presidència, Funció Pública i Igualtat. 22/04/2021]\n[Foto: Conselleria de Predidència, Funció Pública i Igualtat]


Huertocity - jardines verticales para plantas de interior\n¿Ets amant de les plantes?\nPerquè imaginem que sí, perquè a la fi són poques les persones que no aprecien l’ambient que creguin les plantes ornamentals, sigui al jardí o a la casa. Ens brinden pau i tranquil·litat, ens connecten amb la naturalesa i ens omple d’emoció veure-les créixer i florir.\nHuertocity ja ha expandit el seu catàleg de productes per a incloure el nou i innovador sistema de jardineria vertical. Aquest sistema està compost per panells de feltre gruixut en forma de butxaques (12 per panell), 100% reciclatge i fabricat a mà. El sistema de butxaques de feltre facilita la instal·lació i substitució de les plantes. Tot això està aïllat de la paret per una làmina rígida impermeable. Es tracta, a més, d’un dels sistemes més lleugers del mercat.\nLa fibra que compon el feltre és altament resistent, no tòxica i amb la porositat precisa perquè l’aigua filtri per igual. Permet que totes les plantes es reguin de manera homogènia i que les arrels creixin i es desenvolupin sanes.\nOferim la instal·lació d’aquest sistema a Barcelona i els seus voltants. A baix detallem algunes plantes per a jardins verticals.\nEl nostre sistema és ideal per a la gent que s’oblida de regar les plantes, els coneguts «mataplantas,» o per als qui senzillament pensen que no hi ha espai a casa per a més coses. El nostre sistema vertical cap en qualsevol paret de la casa i amb el seu sistema de reg automàtic, pots deixar a les plantes cuidar de si mateixes. A més, oferim un servei de manteniment puntual perquè puguis gaudir al màxim el teu jardí vertical.\nCom es tracta d’un sistema modular, podem construir un jardí vertical de qualsevol grandària, adaptant-lo al teu espai disponible.\nUna cuidada selecció de plantes permet fer petits dissenys amb elles, oferint més possibilitats els jardins verticals més grans. En la imatge de dalt, hi ha una senzilla però bonica corba vermella, feta amb anturios (Anturium andreanum) – la imaginació és l’única que ens frena.\nCom treballem? Següents passos\nSi t’animes a tenir un jardí vertical en la teva oficina, casa o jardí, el procés molt senzill. Ens crides o escrius per a demanar un pressupost gratis. Per a assegurar un pressupost competitiu i alhora, un jardí vertical que et funcioni bé, et farem una visita per a veure l’espai on se situaria. És molt important conèixer les condicions de llum, humitat i altres aspectes que ens permetin fer una selecció òptima de plantes. Amb aquesta informació podem elaborar un pressupost detallat que complirà amb els teus requisits.\nEspècies de plantes d’interior\nA continuació et donem uns exemples de plantes comunes per a jardins verticals. Si tens algunes plantes favorites que vols incorporar, solament has de dir-nos-ho i analitzarem si és possible incloure-les.


Petits Bocins: 2010\nil pericolo numero uno, La Pizza...\nLa cançó original de Renato Carosone que fa uns mesos hem pogut sentir per la TV anunciant una nova temporada de primavera en uns famosos centres comercials ens diu que el perill numero 1 és la dona. No se quina part de raó tindrà, el que si us puc dir que el perill número 1 en el meu cas són les pizzes, m'encanten, m'apassionen en menjaria cada setmana, però és clar, tampoc és qüestió d'abusar-ne.\nTenim la sort de gaudir de Pizzes de molt bona qualitat en un parell o tres d'establiments del poble, amb una massa fina,cruixent amb ingredients de primera i cuita al forn de llenya. La majoria de vegades les consumim en el mode Take Away, però desde feia temps tenia la curiositat i ganes de fer-la a casa i combinar els ingredients que més m'agraden.\nPer fer la massa per una Pizza per 4 persones necessitem:\n250g de farina (jo faig servir la de forner)\n15g de llevat fresc\n15ml d'oli d'oliva verge extra\nPer preparar la massa de pizza, primer de tot diluïm el llevat dins l'aigua. Afegim l'oli d'oliva verge. Mentrestant barregem la farina amb la sal i el sucre en un bol a part. Barregem tots els ingredients i els amassem bé fins que la massa quedi ben elàstica. La col.loquem dins un bol, el tapem amb un drap humit i ho deixem reposar en un lloc temperat fins que hagi doblat el seu volum. Amassem de nou la massa i la deixem llevar de nou en el mateix recipient. Finalment estirem la massa de la Pizza amb l'ajuda d'un corró donant-li la forma que més ens agradi intentant aconseguir un gruix no superior al mig centímetre.\nPublicat per Joan a 12:53 4 comentaris\nAvui una nova versió de la més que coneguda sopa de meló. En aquesta ocasió l'he fet amb meló de la varietat cantaloup i enlloc dels encenalls, un cruixent de pernil que contrasta molt bé.\n1 meló cantaloup\n2 cullerades de iougurt natural (de vidre)\n4 tires de pernil serrà\nPrimer de tot triturem el meló fins que ens quedi una crema ben fina. En un colador xines, i amb l'ajuda d'una mà de morter hi aixafarem les pipes del meló fins a treure-hi tot els suc. Hi afegim les cullerades de iogurt i la sal i pebre al nostre gust. Per últim, posem el forn a 180º i sobre un paper d'alumini deixem assecar les tires de pernil fins que veiem que agafen una textura cruixent.\nPublicat per Joan a 18:17 5 comentaris\nFeia molt temps que tenia ganes d'intentar de fer Sushi a casa. Vaig estar durant uns dies mirant per la xarxa i per algun llibre que em varen regalar i la veritat és que en algun moment no les tenia totes i em feia una mica de por pensar que no em quedés prou comestible i no tenir més remei que anar al Restaurant Japonès de torn a demanar menjar per emportar.\n1.- Makisushi: Maki en Japonès significa enrotllat. És aquell que va embolicat en una alga nori i els seus ingredients són, arròs avinagrat, un punt de pasta de wasabi (que s'extreu de l'arrel de raves japonesos i que pica com un "rayu"), peix cru (normalment tonyina o salmó) i verdures crues (pastanaga, alvocat, cogombre...).\n2.- Uramaki: Es tracta d'una varietat del Maki però invertit, és a dir a l'hora de fer el rotlle deixarem l'arròs per fora i l'alga nori per dins.\n3.- Nigirisushi: Potser una de les varietats més tradicionals del Japó. No porta alga nori, per fer-los caldrà fer una petita bola allargada amb l'arros i afegir-hi un tros de peix o marisc cru o fumat al vostre gust per sobre.\nEls ingredients que ens faran falta són:Salmó fumat en filet, tonyina fresca (prèviament congelada), palets de cranc, llagostins, espàrregs verds bullits, alvocat, sucre, sal, arros Japonès, vinagre d'arròs, pasta de wasabi, algues nori (tot això ho trobareu a grans superfícies, a l'apartat de menjar oriental), salsa de soja i sèsam o qualsevol altre ingredient que us agradi, el Sushi és imaginació pura.\nCrec que el més important per tal de preparar Sushi a casa és cuinar correctament l'arròs. Si llegiu manuals per la xarxa, veureu que és bàsic i primordial respectar minuciosament el procediment de cocció del cereal per tal d'obtenir bons resultats. Aquí us deixo un enllaç interessant.\nUn cop tinguem l'arròs al punt, només ens caldrà estendre l'alga nori i començar a combinar els ingredients que més ens agradin. Aquí us deixo la segona part de l'article on segur que ho veieu molt més clar.\nPublicat per Joan a 16:44 3 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Sushi\nAquesta recepta va dedicada a tots aquells valents que els encanta el picant. El gust fort del bitxo i de les tàperes. El punt salat de les anxoves de l'escala i les olives d'Aragó. L'aroma tan particular de l'alfàbrega i l'orenga. El punt àcid d'un bon sofregit de tomàquet...\n250 gr d' Spaghetti\nUn grapat d'olives negres (jo hi he posat les d'Aragó)\n5 fulles d'alfàbrega\nEn una cassola posem els tomàquets a sofregir amb una mica d'oli , sal i pebre durant uns 20 min. En una paella fregim la ceba i quan ja estigui cuita hi afegim les olives tallades, les tàperes, els bitxos, les fulles d'alfàbrega i julivert tallades i l'orenga. Quan tinguem el tomàquet prou cuit ho afegim a la barreja anterior. Ho deixem coure una estona més fins que s'integrin tots els gustos. Jo al final hi vaig posar un altre tomàquet tallat a daus per donar-li un to més rustic, però això és opcional. Per últim hi afegirem les anxoves per tal que no ens agafin un gust massa salat. Ho presentem posant els spaghetti al plat i la salsa pel damunt.\nEl nom de la salsa no sé exactament d'on prové, però jo crec que ve del gust que et deixa a la boca... hòstia pu...!!! com pica!!\nVaaaaaaaa atreviu-vos a provar-la.\nPublicat per Joan a 21:33 3 comentaris\nDesprés de molts dies sense actualitzar el blog, ja sigui per la calor o bé perquè no acabava de trobar una recepta que es mereixés convertir-se en un nou post del meu humil blog, finalment i després de perdrem un dia pel food & cook vaig decidir intentar fer els muffins de xocolata que hi vaig veure i que tenien una pinta espectacular.\n300 gr de farina de pastisseria\n40 gr de cacau en pols\n1 culleradeta de llevat en pols (Royal)\n1 culleradeta d'estracte de vainilla\n160 ml d'oli vegetal\n180 gr de xocolata amb llet trencat a bocins\nEn un bol barrejarem els ingredients secs (la farina, el cacau, el llevat, l'estracte de vainilla i el sucre) fins que quedin ben integrats. En un altre bol, barregem els ingredients líquids (els ous, l'oli i la llet) i ho batrem lleugerament. Incorporem els ingredients líquids dins el bol dels sòlids i ho barrejarem suaument fins que s'integrin. Afegim els bocins de xocolata i barregem novament. Finalment omplirem els motlles de paper fins a 2/3 parts i ho posarem al forn durant 20-25 minuts a 180º.\nPublicat per Joan a 17:43 0 comentaris\nCigrons amb sípia\n800 gr de cigrons cuits\n2 Sípies grosses\nPrimer de tot haurem de tenir els cigrons en aigua durant la nit anterior. Bullirem els cigrons durant aproximadament 2 hores amb aigua, sal i una fulla de llor. Preparem un sofregit amb els alls i les cebes fins que estigui ben caramelitzades i li afegim una mica de vi blanc. Seguidament hi tirem la sípia neta i tallada. Ho deixem que es faci bé. Hi afegim el tomàquet i deixem que es cogui a foc lent. Per últim ja hi podem tirar els cigrons cuits i una mica de l'aigua que hem fet servir per bullir-los. Rectificarem de sal si cal i ja ho tindrem llest.\nPublicat per Joan a 18:35 3 comentaris\nEls Blocaires catalans opinem\nA mitjans d'abril vaig rebre un correu d'en Roger, la persona encarregada d'actualitzar el blog de cuina de TV3, on em demanava si podia fer una recomanació d'algun llibre de cuina que em semblés especialment interesant per tal de preparar un post per la diada de Sant Jordi on hi col.laborarien tots els companys de la blogsfera gastronòmica en català. A mi particularment em va fer molta il.lusió aquest correu, segurament perquè no hi estic del tot acostumat a les participacions més mediàtiques.\nCliqueu aquí si voleu fer un cop d'ull a totes les recomancions que s'hi van fer, potser en trobeu algun que us interessa.\nPublicat per Joan a 11:06 1 comentaris\nDivendres...faves tendres! Qui no ha sentit mai aquesta frase dels seus avis o pares?. No se si existeix alguna relació o tradició directe entre aquesta verdura tant típica d'aquesta època de l'any amb el cinquè dia de la setmana. Segurament no. És probable que qui inventés aquesta frase penses en les faves com ho podria haver fet amb les cebes o qualsevol altra verdura en la seva fase més jove.\nSigui com sigui, la qüestió és que avui al matí m'he llevat i m'he fet la pregunta que fa uns anys fèiem a casa...Quin dia som avui? Divendres...faves tendres! i és clar m'han vingut al cap les favetes i un plat molt ràpid de fer i que queda boníssim.\nUn grapadet de faves, millor si són mida baby\nPernil salat (al vostre gust)\nEn una paella hi sofregim els alls tendres, hi afegim el pernil salat tallat a daus petits fins que es facin lleugerament. Afegim les faves, ho salpebrem i deixem que es coguin. Acabarem el plat amb un bon raig d'oli d'oliva verge extra.\nQue us sembla una mica de Rock n' Roll per acabar la setmana? Us deixo una versió dels The Baseballs del tema de Katy Perry "Hot n' cold", per mi molt millor que l'original. Escolteu-la, és boníssima!\nPublicat per Joan a 16:22 2 comentaris\nArròs amb bacallà i carxofa\n400 gr de llom de bacallà dessalat\n5 pebrots del piquillo en llauna\nEn una cassola fem un sofregit amb l'all, la ceba, els pebrots i finalment el tomàquet. Quan ja ho tinguem ben sofregit hi afegim el llom de bacallà (el podeu comprar ja dessalat i llest per cuinar) tallat a daus i deixem que es faci lleugerament. Seguidament hi posem les carxofes tallades en trossets petits. Tirem l'arròs i el caldo de peix i ho deixem coure durant uns 10-12 minuts. Possem la cassola al forn durant 2 minuts i ja ho tenim llest.\nPublicat per Joan a 18:55 5 comentaris\nCrema de carxofa amb botifarra negra\nSeguint la recepta de la Mireia Carbó que ens va ensenyar la setmana passada, he preparat aquesta crema de carxofa que considero que és d'aquells plats perfectes per a fer com a entrant quan tenim convidats a casa ja que és molt fàcil de fer, es pot tenir preparada unes hores abans (important per no anar atabalats) i el resultat és espectacular.\n1 Kg i 1/2 de carxofes pesades en brut (500g de cors de carxofa)\n2 formatges en porcions ("Quesitos")\n100g de botifarra negra\nFeu un sofregit amb la ceba i l'all. Afegiu-hi els cors de les carxofes, l'aigua i un pessic de sal.\nDeixeu-ho coure fins que siguin tendres. Afegiu-hi els formatges, triture-ho tot plegat i passeu-ho pel colador xinès.\nTalleu la botifarra a daus petits i passeu-la per la paella amb un raig d'oli. Serviu la crema amb l'acompanyament.\nPublicat per Joan a 21:43 5 comentaris\nPanets de formatge parmesà i tomaquets secs\nSeguint amb les receptes de pa, avui n'he fet un amb parmesà i tomàquets secs d'aquells que vaig comprar a Sicilia durant les vacances d'estiu.\nLa combinació d'aquests dos productes la trobo molt bona, i l'olor que ha deixat a casa m'ha recordat molt a la que fan algunes d'aquelles Tratories típiques d'Italia.\n320 g de farina de força\n190 ml d'aigua\n125 g de formatge parmesà ratllat\n125 g de tomaquets secs (prèviament hidratats amb aigua calenta)\n20 g de llevat de paris\nPublicat per Joan a 15:47 5 comentaris\nEntrecot amb salsa gorgonzola i xips de moniato\nAquesta recepta la vaig preparar el mes de novembre, quan els moniatos estaven en el seu millor moment, però se'm va passar per alt penjar-la al bloc. Avui al matí mentre mirava arxius de fotografies que tinc a l'ordinador l'he trobat i he pensat en compartir-la, tot i que ja no crec que se'n trobin al mercat. Per fer aquest senzill plat necesitarem:\n1 Entrecot o Bistec o la carn que més us agradi.\nFormatge gorgonzola (al gust).\nPrimer de tot tallem els moniatos amb l'ajuda d'una mandolina i els deixem en aigua durant una hora perquè s'hidratin. Els assequem bé i els fregim en abundant oli d'oliva.\nPer altra banda preparem la salsa amb la crema de llet i el formatge gorgonzola. Ho salpebrem i ho deixem al foc fins aconseguir una salsa cremosa.\nPosem la planxa al foc i quan ja estigui ben calenta coem la carn al gust. Ho salpebrem.\nFinalment cobrim la carn amb la salsa i ho acompanyem amb les xips de moniato afegint una mica de sal maldon per sobre.\nPublicat per Joan a 13:17 3 comentaris\nDesprés d'uns quants dies de festa, dinars familiars, cava, torrons i tot això que s'acostuma a fer per Nadal...ja comença a ser hora de tornar a la rutina diaria i actualitzar una mica el blog, que últimament el tenia molt descuidat. Primer de tot desitjar-vos un feliç 2010, ple de salut, amor i bona cuina.\nPer encetar l'any m'he decidit per uns postres que vaig fer el dia de Nadal i que varen resultar ser tot un éxit. Es tracta d'una recepta de la Mireia Carbó molt fàcil de fer i ideal pels que encara us quedi algun torronet per casa.\n75 g de torró del tou (tipus Xixona).\n*La recepta original hi porta uns estels fets amb sucre i atmelles laminades. Podeu veure-la al bloc de la Gemma.\nFer un almívar lleuger amb l'aigua, el sucre i un rajolí de moscatell. Deixe-ho refredar i remulleu-hi els melindros. Col·loqueu-los al fons de copes o bols individuals.\nRatlleu el turró\nMunteu els rovells dels ous amb el sucre fins que doblin el seu volum.\nMunteu les clares a punt de neu\nBarregeu el mascarpone amb la crema de rovells, el torró i per acabar les clares muntades.\nDisposeu la crema sobre els melindros.\nDeixeu-ho refredar a la nevera.\nLa meva decoració va ser una neula de xocolata, però si us atreviu podeu fer algun dibuix amb el sucre.\nPublicat per Joan a 20:42 2 comentaris


Aquest és el decàleg del bon internauta\nUna desena de consells i bones pràctiques que faciliten a tot internauta navegar de manera segura i esprémer al màxim Internet.\nAmb motiu del Dia Mundial d’Internet que es celebra avui, des d’El Mur Tecnològic volem donar-vos una sèrie de consells i guies per tal que la vostra experiència a La Xarxa de xarxes sigui el més satisfactòria possible, en pugueu treure tot el partit possible, i no patiu cap ensurt.\nUn veritable decàleg que us ajudarà a saber què fer en cada moment.\nNo revelis informació personal a qui no coneguis o que no n’estiguis segur de la seva identitat. Pensa que a Internet és relativament fàcil fer-se passar per qui no s’és. Les converses cara a cara, telefòniques o per videoconferència acaben sent les maneres més bones d’assegurar-se amb qui s’està parlant.\nNo publiquis allò del que te’n puguis penedir. Val la pena pensar-s’ho dues vegades abans de publicar un tweet, una entrada al Facebook, a Google+ o en qualsevol altra xarxa social, pensa’t-ho dos cops; pot resultar ofensiva? Denota algun prejudici? et pot identificar amb un determinat col·lectiu amb el qual no vols ser identificat? Quina imatge tindrà de tu la teva empresa o aquell qui et vulgui contractar quan busqui informació de tu a Internet?\nUtilitza programes per accedir a La Xarxa que siguin segurs. Instal·la al teu ordinador diversos navegadors web (Internet Explorer, Mozilla Firefox, Google Chrome, Opera, Apple Safari) i mantingues-los actualitzats. D’aquesta manera, si es descobreix un problema de seguretat en un, sempre en podràs usar un altre i continuar navegant de manera segura.\nNo facis mai clic als enllaços que t’enviïn per correu electrònic, sobretot si el missatge de correu procedeix d’un banc (encara que sigui el teu). Els bancs MAI envien enllaços en els seus correus, doncs són conscients de l’anomenat phishing, una modalitat de criminalitat que busca buidar els comptes bancaris dels internautes. Sempre que rebem un correu del nostre banc, hauríem d’obrir una nova finestra del navegador i entrar manualment (teclejant-ne l’adreça) a la seva pàgina web.\nHi ha molts cibercriminals que imiten l’aparença d’un lloc web (per exemple, d’un banc) i aquestes pàgines les posen sota dominis que s’assemblen molt a l’original per tal d’enganyar als internautes o aprofitar-ne una badada que els porti a equivocar-se en teclejar l’adreça (per exemple, www.elmebanc.com enlloc de www.elmeubanc.com; veieu la subtil diferència?). Repasseu sempre les adreces que teclegeu abans de prémer la tecla “Enter”.\nInternet és una gran font de recursos pràctics, útils, lliures i gratuïts. Feu una navegació responsable, aprofiteu allò que us pot fer créixer personalment i professional, i eviteu “cremar” totes les hores d’oci enfront de la pantalla d’un ordinador, telèfon intel·ligent o qualsevol altre giny que s’hi connecti. Hi ha tot un món per descobrir allà a fora.\nEl consell anterior és especialment important si sou pares; Internet és una eina amb unes grans i riques possibilitats i, per tant, si en limiteu l’ús a la vostra mainada, els esteu robant oportunitats. Al mateix temps, però, us heu d’implicar amb el seu creixement a La Xarxa, per tal d’educar-los en el seu ús i ajudar-los a treure’n el màxim partit. Tingueu l’ordinador que facin servir en un lloc d’ús comunal de la casa (per exemple, el menjador enlloc de la seva habitació). Sapigueu que també teniu al vostre abast solucions de programari de control patern.\nInternet us pot apropar als amics i familiars que s’han allunyat geogràficament de vosaltres; antics companys d’estudis, familiars que viuen en altres ciutats, o amics que han hagut de marxar lluny. La Xarxa comunica, la comunicació apropa, aprofiteu aquest do.\nFeu servir sempre programari de seguretat, com un antivirus actualitzat al dia, i un tallafocs.\nDavant de qualsevol dubte o sospita, especialment en casos que puguin afectar la vostra seguretat en línia, consulteu sempre amb un professional de les noves tecnologies.\nDescarregar el decàleg en PDF


Josep Pla. Els matins (a Barcelona)\n«Barcelona, una discussió entranyable»\nBAARCELONA ÉS UNA POBLACIÓ DE GRAN SENSIBILITAT ECONÒMICA i, com les poblacions d'aquesta característica, té els matins molt típics. A l'hora matinal, a l'àrea barcelonina, és rar el dia que no es posi a volar alguna pesseta. Qui diu una pesseta diu un duro, o cinquanta mil duros, o tres-cents mil duros. I bé: de seguida que les pessetes es posen a volar, apareixen un nombre indeterminat de barcelonins -generalment vint-i-dos o vint-i-tres- que es posen a córrer per atrapar-les i fer-se-les seves. L'espectacle és bonic, molt entretingut, i no crec que en els camps d'esport es produeixi res comparable, tant per la destresa com per l'emoció. La pesseta va volant, de vegades puja i de vegades baixa, descriu elegants arabescos. No es deixa pas agafar tan fàcilment. A la fi, però, un o altre dels qui fan la carrera -sovint després d'una lluita que dura successius matins- se n'apodera. Davant del fet consumat, els seus competidors queden un moment perplexos, però la perplexitat dura poc. De seguida es posa a volar una altra pesseta i apareix un altre grup de professionals especialitzats, més o menys, més aviat més que menys, a córrer darrera la moneda. Es posen a treballar amb un entusiasme magnífic fins que se la fan seva. Aquest espectacle amenitzà considerablement la meva estada a Barcelona en l'època dels meus estudis. És un espectacle alliçonador i de la més gran utilitat per a comprendre la vida. Vaig comprendre que la vida d'aquesta ciutat va passant a base d'aquests al·licients i que l'existència de molts barcelonins està afectada per aquestes corredisses.\nLes poblacions que tenen sensibilitat econòmica són aquelles que compten amb un nombre de persones disposades, faci el temps que faci, a córrer darrera les pessetes. A Barcelona aquesta massa humana és molt voluminosa -molt més probablement que no ens pensem-, i això fa que sovint la sensibilitat econòmica de la ciutat sembli morbosa. Això fa que Barcelona sigui una vila molt envejada per les persones i les ciutats que dormen. Succeeix, en efecte, que, així com hi ha persones i ciutats que han nascut ineluctablement connectades amb la mobilitat de les pessetes, amb la tendència que tenen de transferir-se d'una cartera a l'altra, n'hi ha d'altres, pobles enters, que es lleven amb retard i a més a més amb la impossibilitat de recuperar les hores perdudes en tot el curs de la seva vida. Algunes d'aquestes persones fan vertaders esforços per rescabalar-se del retard inicial, cosa que rarament aconsegueixen. Això produeix una situació singular, tot i ésser corrent, que consisteix en això: que quan aquests pobles i aquestes persones es lleven es troben que les pessetes ja no volen ni circulen, perquè les que volaven i circulaven unes hores abans ja tenen amo i s'han fet invisibles. Hom es desperta amb el retard de què parlàvem i es troba davant d'un món buit i indiferent. La gent va i ve com sempre, però de pesseta no se'n veu ni una per medecina. S'han acabat les transferències. Això explica per què el despertar dels rerassagats és tan trist. Aquesta tristesa es troba a la base de l'enveja que Barcelona suscita des de fa tants anys i de les que suscitarà en els anys a venir si no es produeix cap desgràcia, de moment imprevisible.\nLes ciutats que posseeixen sensibilitat econòmica són les que han estat sempre més envejades. Són considerades àvides i monstruoses, d'una moralitat incerta. Per això ens han tractat tan sovint de fenicis.\nPobres fenicis! Quina culpa hi tenen? La mentalitat humana és d'una vanitat tan frívola que tendim a justificar les nostres incapacitats amb el sentimentalisme, i així els qui tenen la fatalitat de despertar-se amb retard i d'estar absents, per tant, del repartiment de la moneda, atribueixen el fet a la monstruositat intolerable dels qui es lleven a l'hora. D'aquesta manera ells es presenten dignes de consideració i així converteixen el seu retard en respectable. De monstres, n'hi ha algun en aquest món; ara, no crec que tingui res de monstruós llevar-se a l'hora que volen les pessetes. Més aviat sembla natural - tan natural com que els elefants tinguin trompa i els esquirols una cua llarga. Tan natural, ben entès, com que hi hagi persones que es llevin quan les pessetes ja han volat, quan el teló ha caigut sobre les operacions del dia. Dormir és còmode, i al llit s'hi està bé en tot temps. Així, doncs, el món és complet. Trobar que, pel fet d'ésser complet, el món és escandalós és una mica exagerat. El cert és, però, que algunes persones troben el món escandalós, i per això Barcelona és una ciutat tan envejada. Ho és àdhuc per alguns catalans adormits -que també n'hi ha. La vitalitat de Barcelona els atabala. Són els darrers provincians.\nHi ha, doncs, en el món, pobles i gent que dormen i pobles i gent que vetllen. Barcelona és una ciutat que en el terreny econòmic no dorm pas gaire. Si en el terreny polític es produís el mateix insomni, no crec pas que fos cap mal. És una ciutat que conté molta gent que a les hores del matí van amb l'orella dreta i amb la pupil·la brillant. No puc pas donar xifres, perquè en aquestes matèries, de xifres, no n'hi ha. Sospito si més no que la xifra és important. La classe econòmica catalana té a més una altra característica: es renova constantment, sense parar. Apareixen persones dotades d'aquesta sensibilitat amb una gran profusió. L'empenta que solen portar aquests nouvinguts sol ésser considerable. Això fa que no es pugui parlar mai de situacions encastellades, definitives, tradicionals. Aquestes posicions són raríssimes i només es poden mantenir amb un insomni continuat. Així, doncs, les situacions personals s'han de mantenir cada dia. No es pot badar. El respecte que inspiren les situacions anomenades tradicionals és pràcticament nul. En aquest sentit, el país -i concretament Barcelona- és perillós. La quantitat d'ambició, servida per una mobilitat d'argent viu, és permanent i considerable. La cosa que molesta més el català és el paràsit. Hi ha una lluita entaulada constantment en aquest país contra el paràsit. Si aquesta lluita pot durar, el país irà tirant. Si el parasitisme s'infiltra, si el dogma econòmic de Catalunya -la llibertat- no és mantingut en la base de la nostra vida, el país canviarà, i no pas en bé, sinó en mal.\nCom aquelles ciutats d'Orient voltades de gossos famolencs que hi volen entrar per les portes de les muralles, Barcelona té sempre un contingent de paràsits que malden per envair-la. Pretenen una cosa molt senzilla: pretenen, sense moure's del llit, que els sigui adjudicada una part alíquota de les pessetes que els altres guanyaren prenent part en les corredisses matinals. És una pugna que dura fa molts anys -segles. Sospito que cada dia serà més viva, perquè els mitjans de viure a la Península són limitats i no hi ha pas gaires combinacions a fer. El català és molt sensible als efectes dels paràsits -extremament. La seva concepció de l'Estat està afectada per les seves reaccions davant del parasitisme. Si li regategen l'esforç, s'engorroneix i es desinteressa, i no és pas aquesta l'explicació dels segles de la decadència ?\nBarcelona té, doncs, uns matins animats i complexos. Barcelona és una ciutat matinera, viva, nerviosa a les hores del matí. Gairebé tot el que hi passa d'important s'hi produeix de nou a una. És la part del dia en què la ciutat és més sensible, en què el seu esperit i la seva personalitat es manifesten d'una manera més incisiva. Després, a la tarda, la pesadesa excessiva del dinar la desfibra. La institució d'anar a prendre cafè hi és molt llaminera. El cafè i els tabacs a Barcelona són excel·lents i fan perdre moltes tardes -que es dediquen generalment a la xafarderia i a una maledicència habitual i normalíssima. És una forma de l'oci agradabilíssima, l'origen (potser) de totes les ruïnes. Si Barcelona no perdés tantes tardes seria una ciutat ensopida però molt més important del que presenta. Les nits hi són insignificants i no s'hi troba mai ningú enlloc -excepte, és clar, la gent que no us convindria.\nPrimera volada (OC, 3)


Activar la memòria dels majors en Castellbisbal - Palau de Can Sunyer\nActivar la memòria dels majors en Castellbisbal\n05 Jul Activar la memòria dels majors en Castellbisbal\nPosted at 10:00h in Afeccions neurològiques, Geriatria general, Psicologia\tby\tLaura\nPerquè els últims anys dels nostres residents siguin el més feliços possible, hem de tenir en compte que els records són vitals. Al cap i a l’últim, una persona és, en bona mesura, el que recorda. Però no solament a nivell emocional. El cervell és capaç de funcionar en la mesura en què és capaç de recordar processos. Per això, per a nosaltres és molt important mantenir activa la memòria dels majors en Castellbisbal.\nJocs per activar la memòria dels majors en Castellbisbal\nQualsevol centre de majors sap que la teràpia que activa la memòria dels majors funciona molt millor si està integrada en la vida diària dels mateixos. A ningú li agrada que li obliguin a practicar exercicis repetitius una vegada i una altra. Però la dinàmica dels jocs enforteix relacions amb altres companys i, sobretot, és divertida. Si a l’escola es comença a emprar de manera general la gamificació per què no fer el mateix en les residències per a majors?\nD’altra banda, integrar la teràpia per a la memòria dins de la rutina diària, fa que siguin els propis residents els que escullin els jocs més adequats per a ells. En qualsevol cas, en Palau de Can Sunyer sempre hi ha persones del nostre equip mèdic que supervisen que les activitats dels nostres residents són les que més beneficioses els resultaran.\n4 tipus de jocs per exercitar la ment\nEn la majoria dels casos, els majors amb problemes de memòria veuen afectada la seva memòria a curt termini. Però la memòria a llarg termini, és a dir, els seus records més antics, es manté intacta. Per mantenir activa la memòria dels majors en Castellbisbal, podem recórrer a quatre tipus diferents de jocs que els residents ja coneixen.\nSón els més socials. Es poden jugar en equip, per parelles o competir de manera individual. L’escombra, la brisca, el tute, el sisset … Existeixen dotzenes de jocs cartes arxiconeguts que no solament serveixen per activar la ment. També són bons per facilitar les relacions socials. Així es millora la qualitat de vida del resident.\nTambé són bons per promoure la interacció amb altres residents. L’oca o el parxís són divertits, no requereixen de massa concentració i a més ajuden a la memòria i a la motricitat. Per la seva banda, els escacs i les dames necessiten una major concentració i mantenen la ment encara més en forma.\nJocs basats en nombres\nLa lògica, la memòria i el càlcul poden exercitar-se amb trencaclosques com els sudokus. Es tracta a més d’un tipus d’entreteniment més individual. A l’hora d’exercitar la memòria dels majors en Castellbisbal les activitats en grup són les nostres preferides. Però el temps que cada resident prefereixi passar en la seva pròpia companyia també és molt valuós i ha de ser respectat.\nSopes de lletres, autodefinits i fins i tot la lectura ajuden a mantenir el cervell actiu. Qualsevol d’aquestes activitats ha de formar part de la rutina diària de les persones majors que visquin en una residència.\nEn Palau Can de Sunyer atenem totes les necessitats dels nostres residents, tant les mèdiques com les socials. I, en el cas dels jocs per activar la memòria, complim amb ambdues coses al mateix temps. Contacta amb nosaltres i demana’ns tota la informació que necessitis.\nTeràpia per a la memòria en centres geriàtrics d’Olesa


Estàs familiaritzat amb la flipped classroom? Tant si és que sí com si és que no, segur que has sentit a parlar d’aquest model pedagògic. Avui et volem parlar dels avantatges de la classe invertida.\nQuè és la classe invertida?\nLa classe invertida transfereix el treball de determinats processos d’aprenentatge fora de l’aula i utilitza l’estona de classe per facilitar i potenciar altres processos d’adquisició i pràctica de coneixements. L’estona de classe s’allibera per aconseguir la participació dels estudiants a través de preguntes, discussions i activitats aplicades, que fomenten l’exploració i l’estructuració de les idees.\nA casa: Els estudiants estudien i es preparen per participar en les activitats.\nA classe: Els estudiants practiquen aplicant conceptes clau, mentre reben retroalimentació. A practicar!\nDesprés de classe: Els estudiants avaluen el que entenen i estenen el seu aprenentatge.\nEl rol del professor a la classe invertida\nA la nostra plataforma de matemàtiques per a Secundària ONMAT, partim de la necessitat que el professor canviï els seu paper d’actor pel de guia o xerpa, transferint a l’alumne el protagonisme que li correspon. Així, l’alumne ha de passar d’espectador a protagonista.\nLa classe invertida aconsegueix més implicació dels estudiants amb el contingut del curs per millorar la seva comprensió conceptual. En aquest vídeo observaràs com un professor d’Història, José Antonio Lucero, és capaç de donar un tomb a l’estructura de la seva aula perquè l’assignatura sigui molt més interessant per als alumnes.\nI per si et semblava poc, aquests són els avantatges de la classe invertida:\n• Permet als docents dedicar més temps a l’atenció a la diversitat.\n• És una oportunitat perquè el professorat pugui compartir informació i coneixement amb els col·legues, l’alumnat, les famílies i la comunitat.\n• Proporciona a l’alumnat la possibilitat de tornar a accedir als continguts millors generats pels seus professors des de casa.\n• Crea un ambient d’aprenentatge col·laboratiu a l’aula.\n• Implica les famílies des de l’inici del procés d’aprenentatge, perquè no només els alumnes són conscients de la seva evolució. Les famílies tenen accés a la planificació de dels seus fills, de manera que estan al cas del seu procés d’aprenentatge.\nONMAT treballa amb classe invertida\nA ONMAT apliquem el model de la classe invertida en algunes de les nostres activitats.\nPer exemple, el Joc Demostració el plantegem al començament d’un step perquè els alumnes passin de la concreció a l’abstracció. Pot ser abans o després de tenir un primer contacte amb els continguts. Es tracta d’una activitat experimental, que els permet comprendre per després posar nom a la teoria. Això és classe invertida perquè, com saps, el més habitual és explicar primer la teoria. Nosaltres capgirem l’estructura de la classe.\nEn resum, tendim a creure que el temps de classe és igual a temps de comprensió. Això atempta directament contra l’atenció a la diversitat, perquè cap alumne és igual a un altre. I que tots els estudiants passin el mateix nombre d’hores a classe no vol dir que aprenguin el mateix. En canvi, si poden repassar la teoria a casa, cada un ho farà en el temps que li calgui, en funció de les seves necessitats.\nAra que coneixes els avantatges de la classe invertida, què en penses, d’aquesta metodologia?\nclase invertida definición de clase invertida flipped classroom ONMAT onmat clase invertida onmat flipped classroom qué es la clase invertida trabajar con clase invertida trabajar con flipped classroom


Xerrada gratuïta: 'Supera la Ruptura' a Vida Meva : :: Socpetit.cat\nXerrada gratuïta: 'Supera la Ruptura' a Vida Meva\nEl proper 16 d'abril, de 18 a 19:30h, l'Associació de mares Vida Meva organitza la xerrada gratuïta: 'Supera la Ruptura', dirigida a dones que s'han separat i volen gestionar el procés i les seves emocions d'una manera sana i conscient.\nExplicaran les fases del dol de la ruptura, per a què serveix cada una de les fases i us donaran consells per a superar-les. Entre els consells hi haurà: gestió d'ansietat i estrès, com mantenir una comunicació no violenta amb l'ex, i per últim, consells d'autoestima.\nTambé ús donaran recomanacions per a gestionar un divorci quan hi ha nens en comú.\nS'entregara a les assistents un document amb el resum de les tècniques que s'han explicat a la sessió.\nAquesta xerrada està dirigida per Cristina Rodriguez, Life Coach.\nMés informació a Vida Meva https://vidameva.cat


Carmen, de Laforet a Amoraga; Dones, de la postguerra a les xarxes socials. Premi Nadal 2014\nÀngelsgayala - periodista\n09/01/2014 - 12:32h\nCarmen Amoraga ha guanyat el premi Nadal amb una història sobre la pèrdua i la superació L’obra premiada explica com la vida d’Giuliana dóna un gir transcendental davant la mort i pèrdua del seu marit a causa d’un càncer. Amoraga, que tracta temes actuals en les seves obres, ha volgut mostrar les diferents formes de relacionar-nos dels éssers humans. Així, la protagonista passa per diverses fases, fins i tot la idealització.\nI així comença la primera obra premiada del Nadal, Nada de Carmen Laforet, el primer premi Nadal (1944) parlava de la opressora societat barcelonina de postguerra en el que una dona troba una esquerda de llum en la Universitat i en Ena, una noia de la qual es farà íntima amiga i que tindrà un paper important en la seva vida, ja que al costat d’ella aprendrà el que el món exterior pot oferir.\nUniversitat, Barcelona, el camí gairebé iniciàtic de la protagonista que entra en contacte amb el món gràcies a una altra dona. I en aquestes set dècades aquella dona de Carmen Laforet que es deia Andrea, de manera metafòrica esdevé Giuliana, la protagonista de “La Vida era eso”.\nGiuliana és la dona (i així es defineix ella) d’un marit actiu de les xarxes socials mentre que ella pràcticament no els fa cas. Així, a poc a poc, Giuliana, amb dues filles al seu càrrec, va recreant la vida del seu cònjuge a través dels amics i converses que mantenia a través de Facebook. Finalment troba refugi en aquest món i crea una història sobre la pèrdua, l’amor i la superació.\nLa història abasta el tema de l’esquerda de gènere ja que és el marit qui és molt actiu a les xarxes i alhora la vida virtual interpretat com a reflex de la vida real (en la mesura que la vida no sigui ‘real’, és clar), el recolzament en les xarxes socials.\nDel rebuig inicial, la protagonista passa a establir relacions amb tots ells, aconseguint superar la terrible pèrdua i fins i tot refer la seva vida. Es tracta, segons el parer del jurat, d’un llibre que ha conjugat "amb sentit finíssim el llenguatge d’avui", que "aborda les noves formes de comunicar-se i la relació amb els altres a través de les xarxes socials" i que, a més, és capaç de "tractar amb humor un tema tan dur com és la pèrdua d’un ésser estimat".\n2014, 1944 dones, xarxes socials, opressió, superació, i llum


En bici per l'Horta de LLeida - Turisme 360\nEn bici per l'Horta de LLeida Escapada de cap de setmana per recórrer l’Horta de Lleida i descobrir el seu paisatge i els seus tresors amagats. A més, us proposem poder parar-vos per conèixer de primera mà els productors locals, el seu treball i els seus productes https://360.turismedelleida.cat/activitats/en-bici-per-lhorta-de-lleida https://360.turismedelleida.cat/activitats/en-bici-per-lhorta-de-lleida/@@images/image/large\nHorta i centre urbà de Lleida\n2 nits d’allotjament en règim AE en habitació doble en hotel urbà estàndard 4*\nVisita al celler i tast de 3 vins i 1 cava a Bodegues Raimat (DO Costers del Segre).\nVisita als fruiters de l’explotació fructícola i elaboradora de melmelades i conserves Fruita Blanch. La visita inclou un passeig pels fruiters i un tast de melmelades artesanes. Els fruiters floreixen entre principis de març i mitjans d’abril. Tant durant la primavera com al juny, la visita inclou un passeig per la finca i un tast de melmelades. Al juny ja podreu degustar les peres primerenques.\nA partir de les 16h, entrada a l’allotjament escollit Sopar lliure\nSortida en bicicleta per la ruta 02 Bici entre Vinyes (42km). Avui coneixeràs productors de la zona, fins i tot una granja de gallines felices, i passaràs per poblacions petites, amb una gran història, i on els seus ciutadans encara tenen la terra com a principal activitat. Tot això per arribar a Raimat i poder passejar entremig d’un mar de vinyes.\nVisita a Bodegues Raimat. Parada al celler per una visita i continuació de la nostra ruta per l’espai Raimat Natura.\nSortida matinal en bicicleta per la ruta 06 Fruiters i història a l’Horta de Lleida. Avui arribaràs fins el Tossal de la Moradilla i recorràs un tram del Camí de Sant Jaume veient l’Horta de Lleida en tota la seva esplendor. No deixis de visitar l’ermita de la Mare de Déu de Grenyana, d’estil barroc, però que va ser una mesquita a l’època musulmana. I quan arribis al Tossal de la Moradilla baixa de la bicicleta i dedica una bona estona a gaudir de les vistes inigualables de la zona.\nVisita i degustació a Fruita Blanch (horari a convenir)\nA partir de 165 € per persona adulta en règim AE en habitació doble en hotel urbà estàndard 4* (*) (**)\nIVA inclòs/Inclou la taxa turística\nCompartir: Ermita de la Mare de Déu de Granyena\nCompartir: Raimat Natura\nCompartir: Celler Raimat


4 de febrer: Dia Mundial contra el Càncer - Mutua Universal\nPublicat el: 04/02/2021\nAvui 4 de febrer se celebra el Dia Mundial contra el Càncer amb l'objectiu de sensibilitzar, un any més, sobre aquesta malaltia i la tasca que es fa per lluitar contra ella i, especialment, la seva prevenció.\nLa Unió Internacional Contra El Càncer (UICC), entitat organitzadora d'aquest Dia mundial, va llançar la campanya 2019-2021 amb el lema "Jo soc… i vaig a…”, que anima al compromís individual i col·lectiu per actuar en la reducció de la incidència del càncer en la nostra societat.\nDesprés d'un any de pandèmia, l'OMS preveu un augment de la mortalitat per càncer en disminuir els casos diagnosticats, a causa del col·lapse sanitari produït per la COVID-19. Segons el Director per a Europa de l'OMS, Kluge Hans, “en els propers anys molts països registraran un augment del 10% en la mortalitat del càncer de mama i del 15% en el càncer colorectal”, que són els dos tipus de càncer amb major incidència a Europa. Recordem que, segons la Comissió Europea, el càncer és la primera causa de la mortalitat laboral.\nA Espanya, l'estimació de la incidència del càncer apareix recollida en el recent informe anual “Les xifres del càncer a Espanya 2021', publicat per la Societat Espanyola d'Oncologia Mèdica (SEOM). Als més de 276.000 nous casos estimats en l'informe, “caldrà sumar el retard del 21% de nous casos no diagnosticats durant la primera onada de la pandèmia”, segons declaracions del president de la SEOM.\nL'adopció d'hàbits saludables i de mesures encaminades a reduir l'exposició a agents cancerígens a l'entorn laboral són recursos al nostre abast per prevenir l'aparició del càncer.\nEn l'àmbit laboral, la legislació europea i espanyola, en constant evolució, estableix com actuar davant els agents cancerígens. Mostra d'això, recentment, s'ha reconegut el caràcter cancerigen de la sílice lliure cristal·lina, entre d'altres.\nEn aquest tercer any de la campanya, des de Mutua Universal mostrem els nostres compromisos mitjançant l'adopció del lema: “Jo Soc Mutua Universal i ajudaré a promoure hàbits saludables” y “Jo Soc Mutua Universal i ajudaré a promoure entorns laborals assegurances”.\nI tu, què vas a fer? També pots implicar-te en la campanya i fer teu aquest lema per mostrar els teus compromisos.\nMutua Universal aposta per la prevenció i la sensibilització difonent informació i generant eines, recursos i materials entre les seves empreses associades.\nEn els següents enllaços podeu trobar:\nPrevenCAREX: agents cancerígens en el lloc de treball\nSudoku Agents Cancerígens: app sobre la prevenció d'agents cancerígens\nSudoku Bons Hàbits: app sobre 9 hàbits saludables\nArticle “La sílice lliure cristal·lina i el seu nou tractament com agent cancerigen” - Revista Treball Saludable


Els funcionaris posen en dubte la 'independència judicial' de la Batllia en el recurs per les retallades - FÒRUM.ad\nEls funcionaris s’han volgut pronunciar aquest dimarts respecte a la decisió de la Batllia per rebutjar el recurs presentat per la Plataforma de Funcionaris per l’aplicació de les retallades salarials, que es basa principalment en la no convocatòria de la Comissió Consultiva. Segons ha manifestat el portaveu de la plataforma, Joan Torra, ‘potser hi ha algun lobby que ha volgut córrer perquè la notícia surti publicada aquest primer de maig a les primeres planes dels diaris’. Torra ha afirmat que ja esperaven la resposta negativa de la Batllia i que seguiran el camí previst fins al Tribunal Constitucional, però ha posat en dubte ‘la independència judicial’ de la batlle perquè ‘no surt del que ha dit el Govern’.\nEl portaveu de la Plataforma de Funcionaris, Joan Torra, ha reconegut aquest dimarts, després de la seva participació en la taula de debats organitzada pels sindicats amb motiu de l’1 de maig, que dilluns al vespre van rebre la resolució del batlle rebutjant el recurs sobre les retallades.\nDesprés que aquesta informació aparegués al Diari d’Andorra, Torra ha manifestat que ‘algú ha corregut molt perquè sortís avui publicat’ i ha opinat que ‘és un insult contra els sindicats andorrans que el poder judicial s’hagi donat aquesta pressa’, fent-ho coincidir amb la celebració del Dia del Treballador.\nEn aquest sentit, el portaveu de la plataforma ha apuntat a la pressió d’alguns lobbys ‘perquè surti publicat als diaris que no s’ha vulnerat cap dret dels treballadors de la Funció Pública’. A més, els funcionaris dubten de la ‘independència judicial’ de la Batllia en aquest cas, ja que ha seguit completament l’argument del Govern, afirmen.\nTot i que esperaven aquesta resposta, mantenen que se’ls ha vulnerat un dret sindical ja que encara que és cert que la Comissió Consultiva no té poder de decisió, aquesta ha d’emetre un informe previ obligatori en qualsevol mesura que afecti els empleats públics que ‘no s’ha fet’, ha reiterat Torra.\nEsperaran reunir-se amb els advocats per poder valorar més a fons la resposta de la Batllia però asseguren que seguiran la via judicial prevista fins arribar al Tribunal Constitucional.\nNotícia Anterior: La 20a Trobada de Caramelles de la Barceloneta commemora el primer concert de cant coral d’Espanya\nSegüent Notícia: L’USdA i el SAT demanen que la reforma de la llei sindical es faci de forma ‘consensuada’


Alfafar celebra una jornada de mobilitat | Valencia Extra\nAlfafar, a través de les seues àrees de Mobilitat i Sanitat, ha organitzat una jornada de mobilitat per a demà, divendres 20 de setembre, en el marc de la Setmana Europea de la Mobilitat que se celebra del 16 al 22 de setembre.\nLa jornada, que s’estendrà durant tot el dia, contempla activitats per a totes les franges d’edat amb l’objectiu que el veïnat puga gaudir d’una mobilitat sostenible. Així, a les 9.30h tindrà lloc la Marxa de Mobilitat Saludable “Camina amb Nosaltres”, que eixirà des de la plaça de l’Ajuntament i que finalitzarà amb un esmorzar saludable per als qui realitzen el recorregut. Posteriorment, a partir de les 17.30h, la plaça s’omplirà d’activitats previstes per a les i els més xicotets del municipi: des d’una gimcana amb bicicleta, fins a un circuit infantil de trànsit organitzat per la Policia Local d’Alfafar o tallers de manualitats que tindran com a temàtica els mitjans de transport saludables.\nL’Ajuntament d’Alfafar aposta per la promoció dels hàbits de vida saludable per això, moltes àrees treballen conjuntament per a conscienciar a la població que es pot reduir l’ús de vehicle de motor. A més, aquesta acció respon a un dels compromisos de l’Ajuntament de prevenció i promoció de la salut com un dels municipis adherit a la Xarxa de Ciutats Saludables i a XarxaSalut (Municipis per la Salut de la Comunitat Valenciana).


Concurs – lareial.com\nEntrega de premis de la gimcana “El secret de la plaça Reial”\nEl dijous 9 de febrer de 2017 l’Associació d’Amics i Comerciants de la Plaça Reial i la Fundació Setba han lliurat els premis als guanyadors de la gimcana “El secret de la plaça Reial”. Una iniciativa gratuïta que va néixer amb la voluntat de dinamitzar aquest espai i fer que els barcelonins se’l tornessin a fer seu.\nMés de 150 persones, 4 jornades d’activitat frenètica, 15 establiments i un munt d’històries amagades entre els murs que donen sentit a aquesta plaça.\nLa gimcana “El secret de la Plaça Reial” ha estat impulsada per l’Associació d’Amics i Comerciants de la Plaça Reial i ha comptat amb la col·laboració de l’Ajuntament de Barcelona. L’objectiu: reubicar la plaça en l’imaginari dels ciutadans de Barcelona que, en bona part per l’asfixia del turisme, l’han esborrat de les seves rutes habituals.\nL’èxit de participació ha estat indiscutible, de manera que la voluntat de l’Associació és que l’any que ve es repeteixi!\nEls premis han consistit en experiències i passis gratuïts als establiments de la plaça. I, entre tots els guanyadors, s’ha sortejat una obra d’Ocaña, certificada per la Fundació Setba, i valorada en 250€.\nGimcana “El Secret de la Plaça Reial”\nQuè va dur l’escriptor Vázquez Montalbán a passar tardes llargues davant un cafè a la Plaça Reial? Quin interès tenia Lluís Llach en el pis on havia viscut Ocaña? Què buscava realment Dalí als comerços de la zona? La Plaça Reial amaga un tresor. Un tresor en forma de llibre misteriós… El van aconseguir, aquests grans artistes? I vosaltres… sereu capaços de seguir-li el rastre i trobar-lo?\nActivitat per a adults i grups familiars a partir de 10 anys.\nHora d’inici: 17.00 (cal arribar 10 minuts abans)\nPunt de trobada: al centre de la Plaça Reial, al costat de la font.\nDurada aproximada: 90-120 minuts.\nPreu: gratuït. Places limitades. Imprescindible inscripció prèvia en equips d’entre 2 i 5 persones.\nPer inscriure’s cal escriure un correu electrònic a reial@totjugar.cat, amb assumpte “LA REIAL”, indicant: data del joc, número de jugadors, nom i DNI del responsable del grup i telèfon de contacte.\nEn menys de 24 hores laborables es confirmarà la inscripció.\nPremis: A cada sessió de joc hi haurà premi per als dos equips amb millor puntuació, gentilesa dels comerços de la Plaça Reial.\nSegona edició del concurs Llums de Nadal a la Plaça Reial


Fun Camp (Sènior) - Betània Patmos\nFun Camp (Sènior)\nActivitats fora de l'Escola>\nFun Camp (Sènior)>\nFun Camp (Sènior) són unes colònies en anglès que tenen com a objectiu combinar les activitats de lleure amb l'aprenentatge de l'anglès, tot convertint-lo en la llengua vehicular durant l'estada.\nEls participants gaudiran d'una gran varietat d'activitats adaptades a la seva edat i estructurades en quatre blocs: adventure time, Olympic games, workshops i night activities.\nEn tot moment els nois i noies estaran acompanyats i assessorats per mestres d'anglès i monitors d'esport titulats. S'assignarà un tutor a cada alumne, que farà un seguiment proper per tal de garantir el seu benestar i elaborarà un informe individual en finalitzar l'estada.\nLloc: Hotel El Vilar Rural de Cardona\nPlaces disponibles: 50 alumnes