CIU SA: la via catalana a la corrupció | assemblea Vallirana\n← Vídeo: Brutalitat policial després de la manifestació a la seu del PP: Sergi Garcia.\nEurovegas, última hora: “Quan se sàpiga on es fa Eurovegas, la Generalitat serà transparent” →\nPosted on 27/08/2012 | Deixa un comentari\nSigínia Roig | La Directa\n[Tot just abans de l'estiu i en relació al Cas Palau, el jutge imposava a CDC una fiança de 3 milions d'euros · Oriol Pujol, secretari general de la formació a qui han vinculat presumptament a una frau amb empreses d'ITV, va afirmar falsament, en compareixença parlamentària, que l'Orfeó ja els havia exonerat. Repassem, de Banca Catalana al 3% passant per Pretòria i Palau, nombrosos casos de corrupció, gairebé sempre impunes, que han esquitxat les formacions que componen la coalició que governa a Catalunya · El sector negocis convergent, al nucli dur de les tupinades]\nGalàxia CiU, binomi país-empresa, porta giratòria entre política i negoci o crònica negra de la cruïlla entre esfera pública i interessos privats. Recorrent a l’excusa del cas aïllat, evitant de situar la corrupció com a mal endèmic de la gestió pública i privada, els consecutius casos aïllats de corrupció convergent s’acumulen a l’hemeroteca. I amb ella, una impunitat reiterada. Sempre en surten ben parats, com demostra el darrer indult als dirigents d’Unió Democràtica de Catalunya, atorgat pel PP la setmana passada. Fins i tot un dels indultats, Lorenzo Acuña, reincideix en la mesura de gràcia: ja va ser salvat en el cas Turisme de finançament il·legal que afectava la Unió de Duran i Lleida.\nHemeroteca, doncs, densa i espessa. Per començar per la punteta de l’iceberg, caldria començar pel cas Banca Catalana, quan el 1984 es va arribar a processar l’expresident Jordi Pujol, contra qui la fiscalia va atribuir fins a quatre presumptes delictes d’apropiació indeguda, falsedat en document públic i maquinació per alterar el cas de les coses. Finalment, va resultar exonerat i el cas es va arxivar el 1990, perdut als calaixos de l’oblit dels palaus de justícia, però constatant “la gestió imprudent i fins i tot desastrosa” de l’entitat financera. L’advocat de Pujol no era cap altre que Joan Piqué Vidal, després condemnat a set anys per la implicació directa en la vasta trama corrupta de xantatges i extorsions del cas Estivill –nomenat vocal al Consell General del Poder Judicial (CGPJ) per CiU el 1994. Piqué Vidal va ser investigat el 2005 per connexions amb el blanqueig de diners del narcotràfic colombià.\nCal afegir-hi el cas Hisenda –on, al costat d’empresaris molt nostrats, es va condemnar Joan Antoni Sánchez Carraté, assessor fiscal personal de Jordi Pujol–, una trama que el fiscal Emilio Sánchez Ullad va definir com a “exemple de brutícia i cobdícia” i la sentència del qual obliga a retornar 75 milions d’euros. No podem oblidar, tampoc, el cas FGC, que va cloure amb dues condemnes contra dos expresidents de la companyia pública –Enric Roig i Antonio Herce– per un pla il·legal de pensions d’on van sostraure gairebé tres milions d’euros que han de restituir. Sense desestimar el cas KIO i Javier de la Rosa, icona empresarial del model de país convergent.\nComparteix\tAquesta entrada s'ha publicat en f. Articles i noticies i etiquetada amb corrupció. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\t← Vídeo: Brutalitat policial després de la manifestació a la seu del PP: Sergi Garcia.


Quim Gudayol: "Estem construint nous despatxos perquè Nexes sempre és ple" • Ràdio Capital de l'Empordà\nEl viver d’empreses Nexes és una iniciativa de l’Ajuntament de Forallac amb l’objectiu d’acompanyar les empreses en les seves primeres passes. Des de la seva creació l’estiu de 2009, ha acollit més de setanta empreses, pràcticament el 80% de les quals han tingut continuïtat. L’exercici del 2015 es va tancar amb un superàvit d’uns 7.800 euros, mentre que el del 2014 es va situar en 1.800. Ara, tres de les empreses de Nexes s’han unit per fer una panera de Nadal conjunta. Es tracta de les empreses Nut, especialitzada en ginebre; la cervesera La Brava, i Tegust, d’infusions.\nArticle anteriorEl paradigma de Peratallada\nArticle següentAlgunes comunitats de veïns de la Bisbal troben a faltar diners als seus comptes


Isabel Escudero Pitarch - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n30 de juny de 1950 (1950-06-30) (69 anys)\nIsabel Escudero Pitarch (Borriana, 30 de juny de 1950) és una política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la V, VI i VII legislatures.\nEs llicencià en filosofia i lletres a la Universitat Complutense de Madrid i treballà com a catedràtica de geografia i història en ensenyament secundari. Militant del PSPV-PSOE, ha estat regidora de l'ajuntament de Vistabella del Maestrat i fou escollida diputada per la província de Castelló a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999, 2003 i 2007, on ha estat portaveu de cultura del Grup Socialista a les Corts Valencianes. En el Congrés del PSPV de 2004 fou nomenada vicesecretària general i portaveu d'afers culturals.\nFou vicepresidenta segona de les Corts Valencianes de 2007 a 2011. Forma part de diverses organitzacions com Col·lectius de Defensa de la Llengua, Amnistia Internacional i Acció Cultural del País Valencià, etc.\nBlog d'Isabel Escudero\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Isabel_Escudero_Pitarch&oldid=21098120»


El govern espanyol, sobre la pujada de les pensions: "Hem d'evitar crear falses esperances i electoralismes"\nHisenda aposta per vincular-les al creixement i no als preus, fet que considera "antiquat"\n2 min. Madrid 02/03/2018 14:45\n651x366 Mariano Rajoy, acompanyat del ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro. / JAVIER LIZÓN / EFE Mariano Rajoy, acompanyat del ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro. / JAVIER LIZÓN / EFE\nEl govern espanyol intenta alliberar-se de la pressió. Després de la segona marea de pensionistes d'aquest dijous en contra de la pujada del 0,25% anual d'aquestes retribucions, la pressió dels carrers ha arribat al Congrés i al govern central. Els partits del Pacte de Toledo, el grup que treballa per reformar el sistema de pensions, van acordar ahir tornar a discutir la revalorització de les pensions amb l'IPC per pressionar l'executiu central. Aquest divendres el ministre portaveu de govern espanyol, Íñigo Méndez de Vigo, confirmava que s'ha acordat parlar-ne al Pacte de Toledo, però ha instat a "evitar falses esperances" i "electoralismes" amb propostes que després no es puguin complir als pressupostos generals de l'Estat.\nPerò en plena pugna entre PP i Ciutadans, el debat està sobre la taula. El ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro, va assegurar ahir a la nit en una gala organitzada per EY que vincular les pensions a l'IPC és "una visió antiquada" i va apostar per vincular-les al creixement econòmic. De fet, l'ARA ja va avançar que els partits estudiaven altres índexs, com ara la productivitat, per intentar convèncer el govern de retirar la pujada mínima del 0,25%.\n"Amb l'IPC no anem enlloc, perquè el més important que tenim a Espanya és el creixement econòmic, i no seguir pensant com abans d'aquest creixement econòmic", va defensar ahir el ministre d'Hisenda, en declaracions recollides per Europa Press.\nUn xec fiscal per a pensionistes\nPerò aquesta no és l'única proposta d'Hisenda. Després de les pressions dels pensionistes i del fet que Ciutadans hagi matisat el seu posicionament fins ara contrari a apujar més les pensions, el ministre Montoro va repetir aquesta setmana la seva intenció de rebaixar l'IRPF a les persones de més edat. El ministre va concretar ahir en aquest sopar que la seva intenció és aplicar una mesura fiscal similar a la que ja existeix per a les famílies nombroses, una mena d'impost negatiu que es coneix com a 'xec fiscal'. D'aquesta manera, tots els ciutadans de més de 80 anys rebrien aquest xec, com una "prima fiscal per edat".\nTot i això, segons el ministre portaveu, la compareixença que va anunciar ahir el president del govern, Mariano Rajoy, per parlar de pensions no aportarà cap proposta concreta, sinó que pretén obrir el debat entre tots els grups per arribar a un gran acord.


Inicia segona fase del LAB Impact Andorra - Sala de Premsa\nQuatre emprenedors inicien la segona fase del programa LAB Impact Andorra de MoraBanc i Ship2B\nEls quatre projectes d’emprenedors d’Andorra del LAB Impact Andorra de MoraBanc i Ship2B han començat avui dimarts la segona fase del programa. Tres jornades intensives on perfeccionar el seu pla de negoci amb el suport dels professionals de Ship2B i de mentors especialistes en diferents camps.\nLa sala d’actes de MoraBanc s’ha convertit en un laboratori d’emprenedoria on els participants poden interactuar enriquint els seus projectes i reben formacions en forma de taller sobre conceptes com la millor manera de conèixer el client potencial, com monetitzar el projecte, models de finançament i màrqueting i vendes, entre d’altres.\nEl darrer dia d’aquesta segona fase, els emprenedors faran una presentació dels seus projectes davant un jurat que triarà la proposta que gaudirà de la tercera i darrera fase del programa. Un acompanyament amb la Fundació Ship2B a Barcelona de quatre mesos de durada.\nEl programa LAB Impact Andorra respon a les sensibilitats que MoraBanc té envers els emprenedors d’Andorra, i és el resultat de l’associació del banc amb la Fundació Ship2B, la millor acceleradora privada d’Espanya segons el rànquing Funcas 2016/2017.\nEls 4 projectes\nAndorra Market Place és un projecte que vol oferir al petit i mitjà comerç l’opció d’obrir el seu negoci a l’activitat per Internet. Una plataforma on puguin fer arribar la seva oferta i vendre-la en un entorn digital com ja fan les grans superfícies o alguns negocis amb més possibilitats i sensibilitat per la venda ‘online’.\nT-Care és una proposta emprenedora que vol treballar diferents possibilitats relacionades sempre amb el te, la salut, i la filosofia ‘slow’ que l’acompanya. Aquest projecte vol oferir te de qualitat però combinar-lo amb opcions d’alimentació saludable. També es treballa una línia de propostes turístiques a Andorra on el te sigui protagonista.\nVotestore vol aportar un valor al mercat immobiliari i als barris afavorint el lloguer de locals comercials buits. En una primera fase, els veïns poden votar quin tipus de negoci troben a faltar al seu barri. Aquesta informació anirà a les persones que volen obrir un negoci i estiguin cercant el local i la ubicació ideal.\nVilbor és una marca d’esquí artesanal de producció sostenible i impacte social. Fabricats per un emprenedor a Andorra, ofereix un producte diferenciat, fet amb materials de proximitat i adoptant els valors de les muntanyes d’Andorra.


Esquí als Pirineus dels Països Catalans | Engarrista\nEsquí als Pirineus dels Països Catalans\nIntent al pic de la Coma d'Or\nEnviat per Marc el Dijous, 05/12/2013 - 14:00\nEn un dia molt ventós sortim des del coll de Pimorent i comencem la llarga travessa de la Coma d'en Garcia. Amb força neu des de la part baixa anem guanyant alçada tot superant un pendent suau i progressiu, més accentuat abans d'arribar al coll. Passada la Portella el vent és molt intens i observem, desolats, el tram summital ben pelat. Decidim posar fi a l'ascensió i baixem còmodament per les suaus pales fins al punt d'inici.\nRoc de la Calma (2.204 m.)\nEnviat per Marc el Dissabte, 30/11/2013 - 14:00\nIniciem la temporada d'esquí amb un entrant suau i fàcil a l'Alta Cerdanya. Sortim des de l'estació d'esquí de Font-romeu i remuntem per vora les pistes fins al turó de la Gallinera. Tot seguit continuem per l'ample llom que ens condueix al panoràmic Roc de la Calma, sostre de l'estació i la nostra ruta. Baixem esquiant a l'estany de la Pradella, gaudint d'esplèndides vistes cap al Carlit, les Bulloses i el pic Peric. Resseguim un caminet estret amb els arbres curulls de neu, i pugem per vessant nord a la Gallinera abans d'encarar l'últim descens.\nMonteixo (2.905 m.) hivernal\nEnviat per Marc el Divendres, 10/05/2013 - 14:00\nDes del bonic Pla de la Selva, a la capçalera de la Vall Ferrera, comencem caminant per la pista fins que ens calcem els esquís al cap de pocs minuts. Amb alguns dubtes d'orientació anem pujant per un bosc esclarrissat fins assolir el serrat de Socarrats. Deixem esquís i pugem fins un plató on amb grampons i piolet encarem el fort pendent del con summital, d'uns 35 o 40º. Impressionants vistes des de l'estret i estètic cim. Retrobem els esquís i gaudim d'un excel·lent descens sobre neu primavera.\nRoc de Madres (2.471 m.) amb esquís\nEnviat per Marc el Dissabte, 06/04/2013 - 14:00\nTornem a les neus del Capcir per emprendre un llarg itinerari fins al punt culminant de la serra de Madres. Des del pont de la Farga ens endinsem en un bosc espès d'avets i bedolls, i pugem fins els refugis de Becet i d'Oller. Remuntem pales suaus i ben innivades fins al serrat de Clotes. El tram summital és planer i costa acabar d'arribar al cim. Grans vistes cap al Canigó. Baixem gaudint de les suaus pales esquivant arbres, i el tram final, més penós, entremig de bosc dens.\nTuc de Ratera (2.861 m.) amb esquís\nEnviat per Marc el Dissabte, 30/03/2013 - 14:00\nSortim de bon matí des del refugi d'Amitges i pugem per uns lloms costeruts fins un collet sota la serra de Saboredo. Un llarg flanqueig en baixada, incómode pels blocs de les purgues, ens situa a la vall de Ratera. Remuntem fins al coll i voregem la base de la muntanya fins a encarar-la definitivament pel vessant sud. Fort pendent a l'aresta final, sense esquís. Baixada impressionant, primer amb fort pendent i neu nova. Més avall pales amples i suaus fins a l'estany de Sant Maurici.\nTuc de Saboredo (2.829 m.) amb esquís\nEnviat per Marc el Divendres, 29/03/2013 - 14:00\nDes de l'estany de Sant Maurici comencem a foquejar amb molta neu fins al refugi d'Amitges. Després d'una pausa i amb força vent i boira creuem el llac sota les espectaculars agulles d'Amitges i anem remuntant la coma. Pugem fort fins al coll d'Amitges, i sense esquís per forts pendents fins al cim (45º). Extraordinari descens directe pels tubs amb una capa d'uns 15 cm. de neu nova.


Consultori - Sexualitat: sexe i regla | Adolescents.cat\nData: 22/11/21 19:33\nsexe i regla\nFa uns dies, el meu novio i jo vam follar sense condó, però ell va acabar fora. Estavem preocupats pq hi havia la possiblitat d’haver-me quedar embarassada, per tant, em vaig prendre la pastilla del dia despres i llavors tot bé. Però uns dies després vam tornar a follar sense condó i vam comprovar si hi havia preseminal i no n’hi havia, però jo segui una mica preocupada. Dos dies després de l’ultima vegada que vam follar m’ha vingut la regla, però estic al primer dia i la quantitat de regla és molt poca, no és com sempre. Hauria de preocupar-me per això o no? Esq vaig buscar si era normal per internet i em va sortir que quan et quedes embarassada a vegades sangres una mica i ara estic molt preocupada…\nData: 25/11/2021 12:30\nSi t'ha vingut la menstruació, no hi ha embaràs. El sagnat que comentes que es pot donar en casos d'embaràs és el sagnat d'implantació, i no es produeix dos dies després de la relació sexual, sinó una mica més endavant.\nRecordeu que la marxa enrere no és un mètode anticonceptiu, que mantenir relacions sexuals sense preservatiu o un altre mètode anticonceptiu us predisposa a un embaràs que entenc no seria desitjat. Per tant, us recomanem que us assessoreu sobre les diferents opcions anticonceptives existents perquè pugueu gaudir de la sexualitat sense haver d'estar patint cada cop.\nPer últim, no oblideu que el preservatiu us ofereix també protecció davant la transmissió d'ITS.


La Fórmula 1 finalitza la temporada l’1 de desembre a la UE Gran Premi d’Abu Dhabi. El Yas Marina Circuit es troba a l’illa de Yas l’última oportunitat perquè els pilots puguin pujar al podi.\nDesprés d’això, no hi ha més curses fins al 2020. No voldràs perdre l’última cursa de l’any. Però si esteu a l’estranger o viatgeu fora dels Estats Units, Trobeu a faltar el Gran Premi d’Abu Dhabi a causa de les restriccions geo-restriccions.\nNo et preocupis. Et puc connectar! Seguiu la meva guia ràpida i no us perdreu cap volta.\n1 Guia ràpida: mira la transmissió de Brasil a la televisió Globo\n2 Guia ràpida: mireu la transmissió de França a TF1\n3 Guia ràpida: mira la emissió d’Alemanya, Àustria i Suïssa a la televisió n\n4 Per què necessita una VPN per veure el Gran Premi de Abu Dhabi de Fórmula 1\n5 3 millors VPN per veure el Gran Premi d’Abu Dhabi de Fórmula 1\nGuia ràpida: mira la transmissió de Brasil a la televisió Globo\nSintonitzeu-vos a TV Globo per veure la Fórmula 1 al Brasil. Per veure TV Globo en línia, heu de tenir un proveïdor de televisió existent. Aquí hi ha què fer per veure la Fórmula 1 a TV Globo:\nTrieu una VPN de qualitat amb servidors al Brasil. suggereixo NordVPN per passar per geoblocs.\nRegistreu-vos i descarregueu l’aplicació, executeu-la i inicieu la sessió i, a continuació, seleccioneu un servidor al Brasil.\nVés a redeglobo.globo.com i registra’t.\nEl dia de la cursa, inicia la sessió en directe a través del proveïdor de televisió i gaudeix-ne!\nMireu ara la fórmula 1!\nGuia ràpida: mireu la transmissió de França a TF1\nEl TF1 mostra la fórmula 1 a França. Seguiu aquestes instruccions pas a pas per generar la fórmula 1 a TF1:\nTrieu una VPN d’alta velocitat amb servidors a França. El NordVPN servei la meva recomanació per a la seva qualitat de transmissió.\nRegistreu i instal·leu la vostra VPN escollida, inicieu la sessió i trieu un servidor situat a França.\nVés a www.tf1.fr i registra’t. Cal un codi postal a França.\nEl dia de la cursa, inicieu la sessió a TF1 i continueu l’acció de la cursa!\nGuia ràpida: mira la emissió d’Alemanya, Àustria i Suïssa a la televisió n\nMireu n-tv per veure la Fórmula 1 a Alemanya, Àustria i Suïssa. Per veure la Fórmula 1 a n-tv:\nSeleccioneu una VPN d’alta velocitat amb servidors a Alemanya, Àustria o Suïssa. NordVPN té una xarxa ràpida que és excel·lent per transmetre-les.\nRegistreu-vos per al servei i instal·leu l’aplicació, obriu l’aplicació per iniciar la sessió i seleccioneu un servidor a Alemanya, Àustria o Suïssa.\nVés a www.n-tv.de el dia de la cursa.\nMireu la transmissió en directe!\nPer què necessita una VPN per veure el Gran Premi de Abu Dhabi de Fórmula 1\nEmissores bloquejar la gent de la transmissió de contingut fora de la seva regió. Aquestes restriccions geogràfiques poden dificultar la reproducció que vulgueu quan esteu a l’estranger. Una VPN de qualitat pot amaga la vostra ubicació, permetent-ho mira la cursa allà on siguis.\nUna VPN connecta el dispositiu a un servidor del país que vulgueu. El trànsit en línia té la mateixa adreça IP que el servidor VPN. Aleshores, el lloc de reproducció pensa que esteu al mateix país que el servidor, que us permetrà connectar-vos al contingut.\nQuan desitgeu veure el Gran Premi de Abu Dhabi de Fórmula 1, us el recomano utilitzeu una VPN premium. Molts llocs de streaming poden detectar VPN de baixa qualitat i bloquejar aquestes VPN des dels seus servidors.\nEls VPN premium i d’alta qualitat es disfressen Xifratge de grau militar, permetent-ho Supeu els geoblocs sense cap problema.\nPer reproduir el Gran Premi d’Abu Dhabi, busqueu una VPN velocitats de connexió ràpides i consistents.\nLes curses poden canviar-se en un moment i no voleu perdre’s a causa d’un problema de connexió o de problemes de memòria intermèdia.\nHi ha un altre avantatge per a les VPN: Les VPN protegeixen la vostra privadesa en línia. Amb un fort xifrat i funcions de seguretat avançades, VPN de qualitat mantenen les vostres dades fora de perill dels pirates informàtics, proveïdors de serveis d’Internet (ISPs) i gestors públics.\n3 millors VPN per veure el Gran Premi d’Abu Dhabi de Fórmula 1\nUn dels millors VPN segons la meva estimació, NordVPN és el servei que recomano com a opció número 1 per ajudar-vos a superar geoblocs a tot el món. Amb més de 5.100 servidors de 58 països, es connecta des de la ubicació a qualsevol part del món.\nEls servidors d’alta velocitat t’ajudarà a seguir tota l’acció de la carrera del Gran Premi d’Abu Dhabi –cap buffer.\nLa seva funció SmartPlay t’obté passat blocs geogràfics sense necessitat de configuració manual.\nLa xarxa és molt fiable funcions de seguretat avançades com el xifrat AES de 256 bits i un protocol OpenVPN. Ningú, ni tan sols els cyberthieves furtius poden travessar aquesta fortalesa.\nLa seva estricta política sense registres afegeix la protecció us ofereix mentre esteu en línia. Els vostres hàbits de registre i navegació no estan disponibles per a ningú.\nNecessiteu veure la cursa en més d’un dispositiu? No hi ha cap problema. Tens sis dispositius de connexions amb una única subscripció. Si necessiteu ajuda amb el servei, teniu accés al servei de xat en viu les 24 hores.\nObteniu més informació sobre NordVPN i per què és tan altament llegit llegint les nostres revisió d’experts.\nGarantia de devolució de diners: 30 dies.\nFOX Sports, ESPN, Netflix, HBO, Hulu, Amazon Prime Video, Sling TV i altres.\nWindows, macOS, Android, iOS, Android TV, Linux, Chrome, Firefox i encaminadors.\nMireu la fórmula 1 amb NordVPN ara!\nQuan observeu una cursa cronometrada en mil·lisegons, necessiteu la velocitat per seguir-hi. ExpressVPN té tota la velocitat que necessiteu. A les meves proves de velocitat, he trobat aquesta VPN un dels més ràpids del mercat.\nExpressVPN té un xarxa extensiva a tot el món amb més de 3.000 servidors. Això us garanteix que teniu accés a fluxos de qualsevol part del món. Aquests servidors són molt elegants a tot Europa connecteu-vos al torrent que voleu veure durant el Gran Premi d’Abu Dhabi.\nTambé us proporciona seguretat en línia avançada, com ara Xifrat AES de grau militar de 256 bits, que és gairebé impossible de trencar. El protocol OpenVPN no presenta cap vulnerabilitat, garantint la vostra privacitat i seguretat en línia.\nExpressVPN La política sense registres no permet que ningú reculli informació sobre la vostra activitat en línia.\nAmb la vostra subscripció, obtindreu cinc connexions simultànies de dispositius i suport de xat en viu les 24 hores.\nObteniu més informació sobre els protocols de seguretat de ExpressVPN als nostres revisió en profunditat.\nESPN, FOX Sports, Netflix, Hulu, YouTube, Amazon Prime Video, Sling TV i altres.\nWindows, macOS, Android, iOS, Android TV, Linux, Chrome, Firefox i certs encaminadors\nMira la fórmula 1 amb ExpressVPN ara!\nCyberGhost ofereix servidors específicament optimitzat per streaming, que permet seguir amb cada volta de la cursa de Fórmula 1. Aquests servidors asseguren una xarxa estable i ràpida que us manté connectat tota la carrera.\nAquesta VPN premium t’ofereix a àmplia selecció de servidors de tota Europa, amb un total de més de 5.500 arreu del món. Això us ofereix moltes opcions de connexió per al Gran Premi d’Abu Dhabi.\nL’extra xarxa permet que CyberGhost sigui encara més eficaç emmascarant el fet que utilitzeu una VPN.\nEs necessita seguretat en línia molt seriosament. Els CyberGhost El xifrat AES de 256 bits us manté segur mentre es transmet. Blocadors d’anuncis i programari maliciós integrats impedeix que els vostres dispositius accedeixin a contingut nociu.\nLa política de zero registres us indica que el vostre l’historial de navegació no roman al servidor un cop desconnectat, donant tranquil·litat mentre veieu la cursa o navegueu en línia.\nSi necessiteu arreglar la vostra fórmula 1 per tots els dispositius, sense por. Podeu utilitzar la vostra llicència CyberGhost fins a un màxim set dispositius alhora. Manteniu-vos connectat a la cursa al vostre telèfon, tauleta, ordinador i molt més, independentment d’on estigueu.\nHi ha assistència de xat en directe disponible si teniu preguntes sobre la vostra connexió o altres consultes.\nMireu per què el nostre crític expert valorava CyberGhost en els nostres revisió exhaustiva, i obtenir més informació sobre les seves funcions de seguretat i transmissió.\nFOX Sports, ESPN, Eurosport, DAZN, Netflix, BBC iPlayer, Hulu i altres.\nMostra els països i el nombre d’usuaris.\nMira la fórmula 1 amb CyberGhost Now!\nSi esteu a l’estranger, és possible que no pugueu veure el Gran Premi de Abu Dhabi de Fórmula 1 des d’on esteu. Amb una VPN premium, podeu saltar entre geoblocs i fer la cursa.\nInscriviu-vos avui i estigueu a punt per a tot, des de la bandera verda fins a la bandera a quadres!\nEncara no esteu segur de quina VPN és adequada per a vosaltres? Recomano NordVPN per veure totes les accions de la Fórmula 1.\nMireu el nostre pàgina de cupons i estalvieu diners!


Ara mateix: Apunyalen un home en un forn de Barcelona\nUna dona hauria pres una barra de ferro a la seva exparella i l'hauria colpejat al cap per defensar-se\nper Redacció dimarts, 28 de gener 2020 - 14:26h | Actualitzat a 28/01/2020 14:39h\nUn home ha resultat ferit aquest dimarts a la Gran Via, al barri de la Bordeta de Barcelona, segons avança 'Betevé'. La víctima, de 36 anys, ha estat traslladada d'urgència a un centre hospitalari en patir una hemorràgia massiva. La raó de la discussió hauria estat una disputa familiar.\nLes primeres informacions apunten que els fets haurien passat vora les 12.30 d'aquest dimarts al migdia davant del local Bellapan, un forn degustació que es troba a la Gran Via amb cantonada amb el carrer de Sant Pere d'Abanto.\nSegons el testimoni d'una veïna a 'Tot Barcelona', els agressors serien un pare i una filla que estaven esmorzant al local «moments abans de l'apunyalament». La filla hauria apunyalat la seva exparella, que s'hauria refugiat al forn de pa, amenaçat pel pare amb una barra de ferro. La mestressa del forn assegura que el seu marit ha impedit el pas als agressors, que pretenien entrar a l'interior del local, i ha trucat la policia.\nPerò la implicada s'ha posat en contacte amb 'Catalunya Diari' per confirmar que ha colpejat la seva exparella, però no amb un ganivet, sinó amb una barra de ferro que l'home duia per matar-la i que, per tant, ho ha fet en defensa pròpia.\nL'atac, una possible autodefensa de l'exparella\nSegons ha declarat l’exparella de la víctima a ‘Catalunya Diari’, l’home hauria intentat localitzar-la al llarg de tota la nit, amb més de 120 trucades tant al seu mòbil personal com al de la seva mare. La dona, que assegura haver patit maltractaments regularment pel qui era la seva parella, s'ha negat a veure'l i hauria anat a comissaria a denunciar l'assetjament.\nSegons la testimoni, mentre declarava a la comissaria, l'home li hauria trucat de nou per informar-la que anés al portal de casa seva, on, segons informa, acabava trobant una bastida entravessada a la porta de casa. La dona, abans de dirigir-se de nou als Mossos per ampliar la denúncia, ha sortit a passejar el gos, tal com relata, i s'hauria trobat diverses vegades la seva exparella en diversos carrers, fins a aturar-se a Gran Via, on han tingut lloc els fets.\nSegons la versió de la dona, ella ha pres a l'home una barra de ferro que duia aquest al cotxe per «matar-la»i l'ha colpejat al cap en defensa pròpia. L’home, explica, pren el medicament ‘Sintrom’ i aquesta hauria estat la raó per la qual hauria sagnat en grans quantitats, però nega que hi hagi hagut cap ganivet ni apunyalament pel mig.\nL'exparella de l'home ferit assegura que està denunciant els fets a la policia, tal com va fer la nit d'ahir per por a les insistències del seu exmarit, que defineix com un «delinqüent en preventiva per un intent d'homicidi». La dona té una filla de sis mesos i assegura que si no s'hagués defensat, «seria una altra dona morta»: «La meva filla no es pot quedar sense mare».\nUrgent crim Logronyo: Troben un nou cadàver


Un jutge Llarena "dicta sentència" a tots els veïns de Torà en la Festa del Brut i la Bruta | Lleida.com\nUn jutge Llarena "dicta sentència" a tots els veïns de Torà en la Festa del Brut i la Bruta\nTorà (la Segarra) ha celebrat aquest dissabte a la tarda els actes centrals de la Festa del Brut i la Bruta amb el pregó de Carnaval, protagonitzat per un jutge Llarena que ha "dictat sentència" a tots els veïns del municipi, i la posterior dansa del Bonic i la Bonica. La festa, que enguany ha arribat a la seva 31a edició, també ha commemorat els 25 anys de la Bruta, la primera geganta femenina que es va incorporar a la celebració. La celebració, que cada any es fa el cap de setmana abans de Carnaval, té el seu origen en l'antiga festa de la Llordera, festa documentada, almenys, des de mitjans del segle XVIII. L'any 1990 un grup de joves de Torà la van recuperar.\nLa 31a edició de la Festa del Brut i la Bruta va començar divendres, encara que els actes centrals i els més multitudinaris s'han celebrat aquest dissabte a la tarda a la plaça del Pati. Precisament aquesta plaça ha estat l'escenari on ha irromput una persona disfressada de jutge Llarena, acompanyada de dos 'Guàrdies Civils' i una secretària, al ritme de la Marxa Imperial de la Guerra de les Galàxies. Amb un to satíric i amb molt d'humor, el pregoner ha fet un repàs als fets més destacats de l'any a Torà i també ha dictat sentència a tots els veïns de la vila.\nEl pregó ha donat pas a la part més tradicional de la Festa, la dansa del Bonic i la Bonica, al so dels violins i els ballets dels gegants. Uns ballets que s'han anat repetint per diverses places de la localitat.\nL'any passat va ser el gegant Brut el que va celebrar els 25 anys a la festa i enguany ha estat el torn de la seva parella, la Bruta. La veïna que la interpreta des de fa set anys ha indicat que la Bruta representa els valors que "un bon carnavalero" ha de tenir: ser "extravertida, lliure, divertida i riallera". De fet, el lema de la Bruta és "menys pastilles i més riures".\nL'edició, que enguany s'ha celebrat els dies 14 i 15 de febrer, està organitzada per l'Associació Cultural el Brut i la Bruta amb la col·laboració de diverses entitats de Torà. Un dels sis membres que formen aquesta associació, Jordi Vila, ha explicat que el Brut i la Bruta és la festa "més destacada del municipi", ja que inclou diversos actes que apleguen públic de totes les edats. Sobretot, però, ha indicat que aquest Carnaval destaca per la "tradició i història", que és el que la fa "singular".\nLa celebració té el seu origen en l'antiga festa de la Llordera, una celebració popular de Torà, que tenia lloc el dijous gras, anomenat Llarder o Llorder. Està documentada, almenys, des de mitjans del segle XVIII i la tradició marcava que hi havia uns personatges, el bonic i la bonica i el brut i la bruta, que ballaven pels carrers de la vila al so d'un violí per anar a buscar almoina per fer el sopar de dijous gras. L'any 1990 un grup de joves de Torà va decidir recuperar la festa, que en l'actualitat manté els fets més característics del seu origen.\nEl 155 censura el Brut i la Bruta\nLa Fira de Sant Isidre s'anul·la per la crisi del coronavirus


Apunts literaris: de febrer 2010\nEl meu cor cap a tu per sempre. Premi Marian Vayreda 2009\nDavid Nel·lo, nascut a Barcelona el 1959, és l’autor d’aquesta novel·la ambientada en una petita illa d’un arxipèl·lag del sud-oest d’Irlanda. La Gran Blasquet, que és la més gran de les illes, fou habitada fins al 1953, quan el govern irlandès n’evacuà les 22 persones que encara hi vivien. Fins llavors, havien estat les dures condicions de vida dels seus habitants i l’emigració als Estats Units qui en va marcar el continuat despoblament.\nEl meu cor cap a tu per sempre és la frase que feien servir els habitants de l’illa, per donar a entendre l’amor cap a una altra persona o en aquest cas cap a aquest indret. La Gran Blasquet, una illa colpejada per l’Atlàntic, el vent i les tempestes, és un dels protagonistes d’aquesta novel·la junt amb Liam Kelly i de manera més secundaria la resta d’habitants de l’únic poble d’aquesta illa amb una geografia poc amable, i incomunicada durant molta part de l’hivern a causa de les tempestes.\nEls habitants hi portaven una vida de subsistència, presoners, en certa manera de les seves creences i dels pocs recursos que l’entorn els permetia: la pesca, el conreu de patates i l’extracció de torba, que marquen fortament les relacions i les dependències.\nEn un hospital de Mallorca, Liam Kelly a les portes de la mort, fa un repàs de la seva infantesa i adolescència. És a través d’ell que anem coneixent les vicissituds de tots i cada un dels habitants de la Gran Blasquet: la mestra, una noia jove que encén el cor de Liam; els pares, els germans i els amics hi són descrits d’una manera que reflexa una certa poesia però que no per això amaga la duresa de la vida.\nLa mort, malgrat el tràngol que representa, i més en una comunitat tan petita, és un esdeveniment que comporta un trasbals considerable. Se’ns descriu el trasllat d’un cos al cementiri d’Irlanda, ja que l’illa no en té, des de Cap Dingle travessant l’estret de Blasquet amb unes petites i rudimentàries embarcacions a rems, anomenades naombog, com una proesa.\nDavid Nel·lo, conegué Irlanda i també la Gran Blasquet com un indret verge, ja que fa anys que no hi viu ningú, però en queden les restes de les edificacions. La fascinació que sent Nel·lo per aquest indret el porta a escriure aquesta novel·la tot recordant uns costums perduts, una llengua, el gaèlic, i uns homes i unes dones que per sobreviure no escatimen esforços. Hi és present, gairebé de manera simultània el sofriment i l’alegria, la vida i la mort, la il·lusió i la tristesa, però mai sense perdre l’esperança acompanyada de l’enyor. El meu cor cap a tu per sempre.\nPublicat per Llibreria Drac a 13:55 Cap comentari:\nEl meu cor cap a tu per sempre. Premi Marian Vayre...


EL PARC VALLPARADÍS DE TERRASSA - Barcelona Colours\n1 \_01\_Europe/Madrid\_ març \_01\_Europe/Madrid\_ 2022 | 0 comments\nAvui us parlarem del Parc Vallparadís de Terrassa, que els seus 364.000 metres quadrats de zona verda ho converteixen en el parc urbà més gran de Catalunya, a més de ser Bé d’Interès Cultural des de 1951.\nEL PARC URBÀ MÉS GRAND DE CATALUNYA\nEL TRENET EN MINIATURA\nCASTELL-CARTUJA DE VALLPARADÍS\nJARDÍ DE LES PERCEPCIONS\nZONES INFANTILS DE JOC\nMÉS INFORMACIÓ: PARC VALLPARADÍS TERRASSA\nEl Parc de Vallparadís, autèntic pulmó verd de la ciutat, travessa Terrassa de nord a sud i té una longitud de 3,9 quilòmetres. En passejar per ell us trobareu, entre altres coses, amb el conjunt monumental de les esglésies de Sant Pere (Sant Pere, Sant Miquel i Santa Maria), el Centre de Documentació i Museu Tèxtil, el Castell-Cartoixana de Vallparadís i diversos ponts.\nA més de tot l’esmentat, el parc compta amb un trenet, zones infantils de joc, taules de pícnic, restaurants, una piscina municipal, un jardí de les percepcions i un llarg etcètera. És, en definitiva, un parc que ofereix moltes possibilitats d’oci i a més és perfectament accessible per a persones amb mobilitat reduïda.\nNosaltres vam anar amb cotxe (a una mitja hora aproximadament des de Barcelona) però si preferiu transport públic és també molt senzill arribar. Si opteu pels Ferrocarrils de la Generalitat, podeu baixar en l’estació UPC-Vallparadís que us deixa dins del mateix parc de Vallparadís. Una altra possibilitat és Renfe.\nTots els diumenges (excepte a l’agost) de 10.30 a 13.30 teniu la possibilitat de pujar en el trenet en miniatura. Els que seguiu aquest blog sabeu el que ens agrada visitar parcs amb trenet. En alguna ocasió ja us he parlat del trenet del Parc Catalunya de Sabadell, el de Parc Can Mercader de Cornellà, el del Parc de l’Oreneta de Barcelona o el de Ribes Roges, en Vilanova i la Geltrú. Ja us deixat caure en més d’una ocasió que estem entusiasmats amb el trenet de Sabadell, no sols pel circuit, que fa ni més ni menys que de 3 quilòmetres, sinó també per la comoditat dels trens.\nEl recorregut del trenet del Parc de Vallparadís és més modest que l’anterior, exactament recorre 340 metres i els vagons són petitons (de l’estil de Ca Mercader o Ribes Roges), però així i tot no està res malament per als més nens i a més és molt bonic anar al tren i veure de fons el Castell-Cartoixana, que és, segons la meva opinió, una de les joies del parc.\nMés informació: trenet del Parque Vallparadís.\nCom us he dit abans, el Castell-Cartoixana és una de les joies del parc. Us expliquem una mica la història, encara que està molt ben explicada en la web. Resumint-la en poques paraules, al principi era un castell. En el segle XIV Blanca de Centelles, filla de Bernat de Centelles i Saurina de Terrassa, va cedir aquest castell als cartoixans de Escaladei i es va convertir en un monestir cartoixà. Els cartoixans van abandonar el castell en el segle XV i va passar a les mans dels carmelites de l’Hospital de la Santa Creu de Barcelona (1413). En el segle XIX el va comprar la família Mauri, fabricants locals i propietaris rústics. En 1944 el castell va ser declarat monument històric i els Mauri el van cedir a l’Ajuntament local per a convertir-lo en museu.\nTota la informació: Castell de la Cartoixa de Vallparadís.\nEl jardí de les percepcions és un museu a l’aire lliure pensat per a acostar la ciència al públic. En cada element o joc hi ha cartells amb instruccions d’ús i la seva explicació des d’un punt de vista científic. Als meus fills va ser el que més els va agradar del parc perquè es van entretenir amb tot el que hi ha en aquest espai: paràboles de so, el bosc de les olors, conferència a 3, la doble hèlix, miralls anamòrfics, pèndol de Airy, el gronxador compost, etc.\nAl llarg del parc hi ha diverses zones infantils de jocs amb elements inclusius que afavoreixen la integració de nens amb diferents capacitats. A nosaltres ens va agradar bastant un parquecito amb tobogan i vaixell pirata. Es veia molt nou i amb una estètica divertida.\nA partir de Sant Joan i fins a agost, s’obre al públic una piscina municipal descoberta de 4000 metres quadrats. Està perfectament adaptada a persones amb mobilitat reduïda. Ara mateix poca més informació us puc donar, però he llegit opinions molt positives caldrà esperar a l’estiu per a comprovar si està tan bé com diuen!\nMolt prop de la piscina, trobareu una tirolina, no gaire més lluny una paret per a fer escalada. Ambdues són activitats dirigides per Emocions i que requereixen reserva prèvia.\nL’empresa Emocions, especialitzada en l’organització d’activitats en la naturalesa per a nens i joves, ofereix al parc de Vallparadís les següents activitats: piragüisme, carrera d’orientació, bicicleta de muntanya, tirolina, itinerari botànic o escalada en rocòdrom, entre altres.\nÉs també escenari de nombroses activitats lúdiques i culturals, entre elles el Pícnic Jazz de Terrassa, que enguany celebra la seva 22a edició. Aquest esdeveniment forma part del Festival de Jazz de Terrassa, que se celebra al març. Tota la informació sobre aquest festival la trobareu en la pàgina: Festival de Jazz de Terrassa.


Radar meteorológic, per veure on plou i on ho farà\nIntensitat de pluja aquest migdia a Terrassa | J.M.O.\nSón probables fenòmens de temps violent\nEs presenta un dia meteorològicament interessant, amb fortes pluges i vent, i també onatge. Les precipitacions han començat al sud del país i van avançant cap al nord. El radar del Servei Meteorològic de Catalunya ens permet veure o plou i on ho farà en els propers minuts i hores. Cal recordar que s’han emès avisos de Perill per vent, estat de la mar, intensitat i acumulació de pluja. Els xàfecs aniran sovint acompanyats de tempesta. Són probables fenòmens de temps violent. A Terrassa des de les cinc del matí ja cauen algunes gotes, que han remullat places i carrers.\nProtecció Civil de la Generalitat ha activat la fase d’Alerta el Pla Especial d’Emergències per risc de vent a Catalunya VENTCAT i l’Alerta del Pla Especial d’Emergències per inundacions a Catalunya INUNCAT per un episodi de mal temps que ha de començar aquest vespre.\nPel que fa al vent, segons informa el Servei Meteorològic de Catalunya (SMC), fins demà dimarts a darrera hora bufarà de component est amb ratxes màximes que poden superar els 72 km/h de manera generalitzada al territori i amb especial intensitat a comarques de la Catalunya Central i de Barcelona.\nQuant a les pluges, l’SMC preveu un episodi de xàfecs intensos durant tot el dia que podran superar el llindar de 20 l/m2 en 30 minuts i anar acompanyats localment de tempesta. Les pluges començaran a descarregar inicialment al terç sud de Catalunya i s’estendran a gairebé tot el territori, amb especial intensitat a litoral i prelitoral de Tarragona i Barcelona i comarques de l’Ebre. També s’espera acumulació molt important de pluja al terç sud de Catalunya, amb nivells que poden superar el llindar de 240 l/m2 en 24 hores.\nPel que fa a l’estat de la mar, hi haurà maregassa (onades superiors als 2,5 m) a tot el litoral a partir de la mitjanit d’avui i fins dimecres al vespre, amb notable mar de fons de component est.


Presentación – Cbabrera\nCbabrera diciembre 14, 2017 Slide\n4/12/2017 AJUNTAMENT D’ABRERA // El Pavelló Municipal d’Esports va acollir, el dissabte 25 de novembre, l’animada presentació dels equips de la temporada 2017-2018 del Club Bàsquet Abrera. Els familiars dels jugadors i jugadores i simpatitzants de l’entitat van omplir un any més la graderia de la instal•lació esportiva.\nEl club té 151 jugadors i jugadores, distribuïts en 14 equips i 18 entrenadors i entrenadores, a més dels nens i nenes de l’escola de bàsquet i els veterans.\nEl CB Abrera porta 32 anys fomentant el bàsquet al nostre municipi. Per aquest curs, l’entitat aposta per la cantera i esdevenir un club més proper i participatiu. La presentació, amb l’amenització del grup de batuka Tokem x tu, va comptar amb la presència de l’alcalde d’Abrera, Jesús Naharro, el regidor d’Esports, Cultura i Gent Gran, Francisco Sánchez, la regidora d’Infància, Joventut, Dones i Igualtat i Comunicació, Montse Navarro, i el regidor Miguel Carrión.\nAquesta temporada, el Club Bàsquet Abrera estrena nous equipaments i torna a tenir un equip femení (mini femení). Com a objectius, el club aposta fomentar el bàsquet base, sobretot l’escola i el mini femení. Seguiran fent jornades esportives en els col·legis del municipi. També, aposten per mantenir l’equip sènior a Tercera o la possibilitat de pujar-lo a Segona Catalana.\nalcalde bàsquet caritas club presentació presentación solidaridad


Marxa feminista amb 2.000 dones reunides a Sant Gervasi per reivindicar els seus drets\nLa 10a manifestació nocturna No Mixte del 8M s'ha convocat a Sant Gervasi i ha acabat amb destrosses en algunes entitats bancàries i aparadors\nManifestació nocturna no mixte el 7-M © Ana Rubió\nMés de dues mil dones s’han reunit aquest diumenge a la plaça Joaquim Folguera, a tocar l’estació dels Ferrocarrils del Putxet, per celebrar la manifestació nocturna No Mixte del 8M, Dia de la Dona Treballadora. Amb guitarra, tambors i danses, la concentració ha omplert la plaça i una part del carrer Balmes.to\nCantant crits com “amunt el feminisme, avall el patriarcat”, la columna de dones ha recorregut alguns carrers de Sant Gervasi fins arribar a la plaça Gal·la Placídia. Pel camí, les manifestants han deixat un rastre de cartells i pintades i han fet trencadisses de vidres en alguns aparadors i oficines bancàries. Aquests actes han estat acompanyats dels crits “anticapitalisme” i “presons, CIEs, batudes i fronteres, així es construeix la riquesa europea.” Un cop a la frontera amb Gràcia, entre aplaudiments i crits de suport, els diferents col·lectius organitzadors han posat veu a la lluita.\nConcentració a la plaça Joaquim Folguera © Ana Rubió\n“Aquest barri reflecteix tots els contrastos d’una ciutat on algunes poden viure còmodament i altres són perseguides, excloses i criminalitzades”. Amb aquestes paraules s’ha justificat la tria de l’espai per la manifestació d’enguany -la desena amb aquest format a ciutat-, i s’ha reivindicat que, en els habitatges de la zona, existeix una economia submergida que perpetua el sistema patriarcal. En aquesta línia, un dels crits més reiterats ha estat “no hi som totes, falten les internes”, les dones que dormen o passen la major part del dia al domicili de la persona que paga pels seus serveis. Algunes d’elles, presentes a la manifestació, han expressat que són “les esclaves del segle XII”.\nManifestació no mixte pels carrers de Sant Gervasi © Ana Rubió\nEl feminisme interseccional ha estat la base de la celebració i així ho han destacat alguns dels discursos: “aquesta és una lluita que segueix creixent en identitats, nosaltres ho som tot”. Entre d’altres, antiracista, migrant i intersexual han estat alguns dels adjectius més utilitzats. També s’ha emfatitzat en la patologització de les identitats per part del sistema i s’ha advocat per “l’apropament del feminisme a les persones neurodissidents i psiquiatritzades.”\nLa gestió de la pandèmia i la crisi generada per la covid-19 ha estat també uns dels focus principals de protesta. El col·lectiu de treballadores internes ha denunciat que se les va deixar enrere i ha exigit que les polítiques públiques “cuidin a les que cuiden”. A aquesta demanda, el col·lectiu Regularització ha afegit que elles son part d’aquesta societat però que “sense les eines administratives adequades” se les acabarà deixant enrere.\nUna de les moltes pancartes presents en la protesta © Júlia Izaguirre\nAixí mateix, el bloc d’Amèrica Llatina ha reivindicat més presència mediàtica per a la lluita feminista, migrant i anticolonial, tot assenyalant el sistema genocida i patriarcal que Espanya va imposar sobre el seu continent fa més de 500 anys. Aquest col·lectiu ha omplert la manifestació de dansa i música i, al final, ha volgut remarcar que “altres mons des de la cura i el respecte són possibles”.\nPer acabar, s’ha llegit un manifest enviat des de Mèxic on s’ha demanat que s’acabi amb l’odi a les dones per part de l’estat mexicà. De forma simbòlica, s’han repartit fotografies d’activistes que estan sent perseguides i amenaçades de mort a l’Amèrica del Sud, visibilitzant d’aquesta manera històries de dones que el seu estat vol fer callar.


Calafell i Cunit clarifiquen la frontera entre els dos municipis\nAlguns veïns tenien la parcel·la entre els dos municipis\ndivendres, 27 de juliol 2018 - 10:06h | Actualitzat a 27/07/2018 10:33h\nLa zona fronterera entre Calafell i Cunit. | Ajuntament de Calafell\nCalafell i Cunit han signat un acord per clarificar els límits de cada terme municipal. Aquest acord, signat pels dos consistoris, estableix de forma precisa per on passa la frontera i té l'objectiu d'evitar problemes com els d'aquells veïns que tenien parcel·les dividides entre les dues poblacions. La propietat d'aquests veïns és la que ha marcat els límits de cada municipi. De la mateixa manera, s'evitarà que alguns veïns rebin la factura de l'IBI per duplicat.\nSegons Ramon Ferré, alcalde de Calafell, això era una cosa que succeïa, encara que «no vol dir que el veí pagués duplicadament, doncs a cada Ajuntament se li pagava per la part de finca que tenia al seu terme, però era una molèstia». També s’evitarà que les porcions de parcel·la tinguin qualificacions urbanístiques diferents. D'aquesta manera, els dos consistoris han acordat situar el límit al centre exacte del carrer que fa de frontera entre la via del tren i el passeig marítim. El costat de Calafell és el carrer del Duero, i el costat de Cunit, l'avinguda del Mediterrani. En aquesta zona, fins ara, el límit passava de forma irregular.\nEls límits entre Calafell i Cunit a Baronia del Mar\nEn aquest sentit, també ajuntaments de Calafell i Bellvei tenen obertes converses per trobar alguna solució al límit entre els dos municipis, concretament a la urbanització Baronia de Mar. Tot i que la major part de la urbanització pertany a Bellvei, carrers com el de Sant Tomàs o altres trams i passatges annexos formen part de Calafell. L'Ajuntament de Calafell té la idea que Bellvei assumeixi aquests vials dins el seu municipi, ja que donar serveis o fer reparacions té un elevat cost i obliga a un llarg recorregut a l'Ajuntament de Calafell.\nDes del consistori encara no saben si n’hi hauria prou amb rectificar la línia de terme o caldria fer una compensació de terrenys. En tot cas, des de l'Ajuntament apunten que el tràmit administratiu serà llarg, malgrat haver-hi una entesa sobre el fons de la qüestió.\nDetingut per agredir una dona amb arma blanca al Vendrell\nAjuntament de Calafell Ajuntament de Cunit Calafell Cunit


El Món | L'alcalde de Blanes (exsocialista) espera que l'electorat castigui el PSC el 21-D | Política\nL'alcalde de Blanes (exsocialista) espera que l'electorat castigui el PSC el 21-D\nCreu que el partit ha començat "una deriva cap al centre i la dreta" i que ha de tornar al "catalanisme progressista"\nperACN 14/11/2017 15:54\nL'alcalde de Blanes, Miquel Lupiáñez | ACN\nL'alcalde de Blanes, Miquel Lupiáñez, confia que uns mals resultats del PSC a les eleccions del 21-D facin tornar el partit al "catalanisme progressista". En una entrevista a 'Els Matins' de TV3, Lupiáñez ha considerat que els resultats electorals seran "decisius" perquè s'entenguin els "gestos" que gent com ell estan fent, donant-se de baixa del partit.\n"Anem cap a una deriva que no compartim, però la lectura serà si això recompensa electoralment", explica Lupiáñez. L'exsocialista creu que si els ciutadans premien "la deriva cap al centre i la dreta", lluitar per ser "pal de paller" del catalanisme progressista serà "una batalla perduda". L'encara alcalde de Blanes ha assegurat que el 21 de desembre "s'abstindrà" en les eleccions "perquè no les ha convocades el Parlament escollit pels ciutadans".\nPer a l'exsocialista, aquesta "deriva" del partit té diferents fases. D'una banda, Lupiáñez lamenta que el PSC no hagi demanat dimissions "per la violència desfermada" durant l'1 d'octubre. També considera que el senador José Montilla hauria d'haver votat 'No' quan l'aplicació de l'article 155 es va debatre a la cambra alta. Finalment, el tercer argument és l'acord d'anar a les eleccions del 21-D amb Units per Avançar i posar Ramon Espadaler de número tres per a la circumscripció de Barcelona.\nEn una entrevista a TV3, Lupiáñez creu que si l'aposta actual té "recompensa electoral", la recuperació del PSC com a "pal de paller" del catalanisme progressista ja serà una "batalla perduda". En cas de "rebuig a les urnes", però, confia que "el rumb" es pugui restablir en aquest sentit.\nEn el seu cas personal, l'alcalde de Blanes ha anunciat que el 21 de desembre "s'abstindrà" perquè les eleccions no les ha convocades "el Parlament que va triar el poble" i ho ha fet Mariano Rajoy en l'aplicació de l'article 155.\nRecriminacions per votar\nLupiáñez ha recordat que el dia 1 d'octubre va anar a votar en el referèndum d'independència. Una decisió que ha admès que li ha causat "recriminacions" per part de companys del partit que no van entendre la seva actitud. Divendres a les nou del matí es farà el ple de renúncia a Blanes i després s'ha demanat "un temps de descompressió" tot i que no descarta tornar a la política "passades aquestes eleccions".\nEl 21 D no votarà , i que hi guanyarà?\nA vegades sembla que els polítics siguin els últims en adonar-se de la situació política real. El PSC fa anys que va abandonar el catalanisme i durant el mandat de Pere Navarro és va fer fora a tots els que quedaven. No ho va veure ell?\nEn Miquel és coherent amb el seu pensament personal. Molts altres socialistes catalans haurien de fer el mateix.


AMPARO RANCH, ENYOR DE LA VILAVELLA – Associació de veïns La Vilavella\n14/06/2014 by joanbadenes\nAMPARO RANCH, ENYOR DE LA VILAVELLA\nConversa amb Amparo Ranch i José Micó\nDissabte i bon dia, per la vesprada, ens enfilem cap al cap i casal. Estacionem al davant de Nou Centre. València destil·la vida pels quatre costats. El llit del Túria, molt humanitzat, allotja un grup de bolivians que hi estrenyen lligams patris. Des del pont divisem la finca on està emplaçat el pis d’Amparo i José, inici del passeig de la Petxina, un potent immoble que recorda un creuer transatlàntic.\nAmparo Ranch i José Micó en el saló, amoblat i ordenat tal com estava en la casa del carrer Sant Vicent a la Vilavella. A la dreta l’ espectacular armari d’ Eduardo Nittel Bitterlich, darrere el piano. Foto de J. Badenes\nTraspassem el llindar. Efusives salutacions. Passem a la sala de visites, una cambra lluminosa habitada per mobles, quadres, fotografies, llibres, ceràmica… tot destacant-s’hi, al fons, els fecunds arbres del parc del riu, que ens recorden el Central Parc de Nova York. Asseguts al voltant d’una tauleta amerada de dolços -mistela, bombons i massapà toledà- . I custodiats per tres peces benvolgudes, el piano Erad d’Eduardo Ranch Fuster, el pare d’Amparo, la pedra esculpida amb l’efígie de Pío Baroja, i l’armari, realment espectacular, d’Eduard Nittel Bitterlich, relíquies totes elles relacionades amb la casa pairal dels Ranch a La Vilavella.\nLa conversa flueix pausada, tot abastant matèria diversificada: literatura, medicina, música, esports, política… Preguntem Amparo quines han estat les seues línies d’investigació. En primer terme, la música a València, enseguint els passos de mon pare. En segon, la publicació dels epistolars d’ Eduardo Ranch amb els escriptors Josep Pla, Ernest Martínez Ferrando i Pío Baroja. En tercer, les col·laboracions amb la revista Laberintos, dedicada als exilis espanyols, on he incidit en el figura de Vicent Llorens Castillo, molt amic de mon pare. I encara continua escrivint. Ara mateix al voltant de l’orquestra femenina del camp de concentració d’ Auschwitz. I, referent a història de La Vilavella, em vaig fer ressò de les biografies dels meus avantpassats Nittel-Bitterlich, o del meu avi, Leocadio Ranch, capità d’infanteria i alcalde de la vila, cap a 1910.També de la visita de Julio Caro Baroja, l’any 1943; o els apuntaments tocant a “`La Vilavella. Memòria fotogràfica”.\nAmparo Ranch, als 84 anys, guarda la bellesa i elegància que sempre ha tingut. Foto de J. Badenes.\nS’hi fan presents els records vilavellans, especialment del període 1939-43, quan Amparo va viure, intermitentment, al nostre poble: L’escola, amb don Manuel Segarra com a mestre, la “bassa del Senyoret”, el “mantecao” del Lliberal, el millor, sens dubte; o l’observació del firmament durant les nits d´estiu, bé del terrat de la casa del carrer de sant Vicent, o des de la replaça de l’ermita. Recorde, la primera Cassiopea, sobre la Via Làctia, les set Plèiades, les dues Ósses, el planeta Venus.\nPortem ja tres hores d´ agradable conversa. Ha arribat l’hora de mostrar a Amparo i José el blog de l´ associació. Passem a l´ ordinador, instal·lat a una sala annexa, consulta que fou de pediatria, farcida de llibres de medicina del doctor José Micó. Ens aturem en l’article dedicat a les peteneres de La Vilavella. Va ser precisament Amparo Ranch qui va indicar al grup Al Tall, l´any 1978, la conveniència d´ adaptar-les a la impressionant elegia en memòria de Miquel Grau, vilment assassinat.\nEns acomiadem. El vestíbul està presidit per un quadre a l´oli de l´escola de Ribalta, La Coronació de la Verge, penjat abans, per cert, a La Vilavella. Agraïm Amparo i José la seua inestimable tasca en pro de la cultura vilavellana, materialitzada en valuoses donacions al Museu de La Vilavella.\nTornem a travessar el pont. El grup de bolivians encara es troba al caixer del riu, ara acompanyat per ritmes del seu país; feliços, tot i que un pic melangiosos.\nArticle elaborat per Joan A. Vicent Cavaller\n← IV Trobada El Pont Cooperativa de Lletres a Almenara\nEls nostres estiuejants voladors →


Narodowy Instytut Fryderyka Chopina - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Narodowy Instytut Fryderyka Chopina (en català, Institut Frédéric Chopin) va ser creat l'any 2001 com a resultat d'una decisió legislativa del Parlament de Polònia. L'Institut es troba a Varsòvia i centra la seva activitat en la investigació i promoció de la vida i obra del compositor polonès Frédéric Chopin (Fryderyk Chopin). Les seves activitats inclouen publicacions, l'organització de concerts, la conservació del patrimoni físic i artístic Chopin, el seguiment de l'ús comercial del nom de Chopin i el funcionament d'un Centre d'Informació Chopin (amb una pàgina web de l'Institut). Entre els seus projectes de publicació hi ha una edició facsímil completa de l'obra de Chopin, compilat a partir de tots els manuscrits disponibles, editat per Zofia Chechlińska.\nL'Institut també és l'organitzador del Concurs Internacional de Piano Frédéric Chopinm que se celebra cada 5 anys. També desenvolupa el programa "Joves Talents" per ajudar als joves pianistes polonesos.\n↑ "Legal Act" Pàgina web del Narodowy Instytut Fryderyka Chopina accés el 7 agost de 2014.\n↑ Alina Mądry, "19th Century editions of the Works of Chopin as an Aspect of the History of Reception", pàgina web de Polish Libraries, accés el 7 agost de 2014.\n↑ Website of the International Chopin Competition, accés el 7 agost de 2014.\n↑ "Promotion of Young Talents", Fryderyk Chopin Institute website, accessed 7 August 2014.\nPàgina web del Narodowy Instytut Fryderyka Chopina.\nISNI: 0000 0001 1956 1674\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Narodowy_Instytut_Fryderyka_Chopina&oldid=24856197»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 set 2020 a les 18:07.


No et perdis una experiència d'aquesta manera, t'encantarà\nXicotes Eivissa | 24-12-2020\nQuè t'impulsa a triar una i altra vegada el mateix gènere de company (a)? Per què repetim sempre exactament els mateixos patrons a l'relacionar-nos amb una parella? Aquestes preguntes i altres més són molt rellevants en la nostra existència, determinen en una bona com romanem a la vida, com la veiem, si som alegres, extravertits, o bé a l'contraris si som depressius i retrets, quins factors determinen si som creatius o avorrits . Si romanem com a víctimes o bé si som violents, si bé no podem reduir el nostre comportament a les relacions interpersonals, aquestes certament són un clar espècul dels processos que tenen lloc en les fronteres de la nostra pell, dins del nostre cor, dins la nostra psique , podem dir que a l'veure la parella que tenim, podem inferir clarament una bona de la nostra manera de meditar, de sentir, de les nostres mancances i riqueses, etcètera, etc. La parella resulta ser un espècul que reflecteix en gran mesura el que portem interioritzat.\nLlavors, cal que l'home aprengui a dominar l'instint de ejaculació, el temps suficient per permetre-li a la seva companya gaudir de la relació. En el text corresponent ens dedicarem a explicar certs mètodes senzills per supervisar aquella, i remarquem que l'acte es gaudeix considerablement més quan s'allarga la durada de la mateixa.\nÉs un fet molt conegut que les dones prenen més temps per entrar en ganes que els homes. Un abrisita calent ho va a fer per a un home àvid. Mas les dones necessiten més atenció, més temps. Vostè necessita apuntar a ella que vostè està interessat en prendre la seva relació a el proper nivell, i li deixi saber que vostè considera que és sexy i atractiva. Mostri-li molta atenció, i sigui molt susceptible amb ella. Donant-li aquestes certeses a una dona s'assegura que ella proseguirle i donar-li el que desitja a canvi. Una gran manera de seduir a una dona, i per portar-la al llit, és sorprendre amb el romanç. Això és especialment eficient si no la molesta llavors ella ho apreciarà més fins i tot. Quan sorprèn a una dona amb el romanç, ella se sent lloada i apreciada. Quan una dona se sent apreciada, és més sensible als avenços sexuals.\nPer supervisar l'ejaculació s'ha de descartar qualsevol impaciència\nLa qualitat neix en el moment en què ens sintonitzem amb la intel·ligència sexual que es troba en els nostres cossos humans. La qualitat neix quan estem conscients i prou relaxats per experimentar la vitalitat inherent dels òrgans sexuals. La qualitat neix quan vam reduir la velocitat prou per permetre que els cossos es connectin a la seva forma i al seu ritme.\nCalígula. Si hi ha un film que sens dubte mereix figurar amb lletres d'or en la història de cinema eròtic italià aquest film és aquesta obra dirigida per Negre Brass i en la qual se'ns explica l'ascens i caiguda de l'emperador romà Calígula. Amb guió original de l'autor nord-americà Gore Vidal, aquest film eròtic italià, protagonitzat per actors de la talla de Malcolm McDowell, Peter O'Toole o bé Helen Mirren ,. va tenir dues versions, una capaç per exhibir en sales comercials (la versió de l'propi Brass, que incloïa, també, escenes de sexe) i una altra sense censura, que va ser exhibida en 1984, 5 anys després de l'estrena, i en la qual apareixien les escenes esteses i que havia decidit incloure-hi Bob Guccione, creador de la revista Penthouse i productor de l'film. En aquesta versió estesa de Calígula apareixen escenes de sexe lesbià i homosexual, així com escenes al·lusives a pràctiques zoofílicas i incestuoses. Aquesta versió estesa segueix estant prohibida en múltiples països.,\nLa fantasia de l'massatge eròtic, és segurament la més despresa que pots tenir cara la teva parella, ja que és una cosa que fas per fer sentir bé al teu xaval, per fer que es relaxi i gaudeixi i el teu únic plaer és veure que gaudeix. No et preocupis si no ets una especialista massatgista, en el moment en que les teves mans sentin el contacte del seu cos, quan comencis a fregar ia estrènyer, sabràs perfectament el que has de fer de manera instintiva. Tu saps el que et fa sentir bé a tu, així que comença per aquí i deixa que et vagi guiant sobre el que vol i el que li agrada més. Si jugues a ser una massatgista professional, això forma part de la feina, així que no t'ofenguis perquè et afirmi com vol el massatge i tu no et talls en preguntar.\nSi vols conèixer-me, Llámame\nI és que, si tots ens relacionem amb més persones amb afecte i contacte físic, probablement gaudiríem d'una atmosfera molt agradable en què viuríem amb comoditat i no necessitaríem sentir que sempre i en tota circumstància el contacte físic va en direcció a el coit. Per a moltes dones és més essencial el contacte físic i la proximitat, que els clímax amb la parella. Això es pot acceptar, però si les dones es masturben per arribar al clímax, resulta obvi que també el clímax és fonamental per a elles.\nPot ser alguna cosa realment angoixant per a molts homes el fet de no poder gaudir d'una relació íntima plaent amb una altra persona, disposant de l'espai de amedrentad convenient, de el temps necessari per estar junts, sense presses i, de sobte i en tantes ocasions, res més començar amb les primeres carícies patir una ejaculació immediata a exactament les mateixes amb el seu consegüent frustració. Aquesta és l'herència, per a molts homes, de la manera en què van aprendre a viure la seva autoerotisme adolescent, conseqüència de l'tabú de la masturbació que s'ha patit i de què, ara en l'etapa adulta, cal desempallegar.\nQuarta etapa: dolor i depressió\nSón capaços, en compliment d'aquest objectiu, de qualsevol cosa: aguardarnos sense cansar-se, visitar sense manies a les nostres mares, suportar sense protestar a les nostres amigues estrepitoses i fer veure que no es molesten quan els demanem que ens acompanyin a adquirir sabates. Això, les meves petites, no ho fan gratis; sempre i en tot moment esperen una recompensa.\nArribar i masturbar a algú ho fa qualsevol, és simple i simple, però fer-ho realment amb coneixement de la seva sexualitat només és capaç de fer-ho aquella persona que s'ha pres la molèstia de conèixer la seva parella i d'atrevir a sortir del que mecànic, de atrevir-se a experimentar realment la sexualitat.\nHi ha coses que no poden ser comptades. El plaer és un d'elles, sobretot quan es comparteix amb una dona com jo, molt elegant, delicada, apassionada i fogosa. Si vols conèixer aquest plaer no et limitis a sentir el que es compti de mi. Pruébame i descobreix fins a quin punt pot gaudir teu cos.\nLa senyoreta O bé diu: fes-ho ara, Sona bé\nLes boles tailandeses o bé anal beads, joguines eròtiques destinats tant a homes com a dones, són una filera de boles de silicona o gelatina unides a un cordó de el mateix material i que estan destinades a ser introduïdes en l'anus per estimular els músculs i generar , en l'instant de el clímax, una major sensació de plaer. A la fi d'aquest cordó hi ha una anella per poder tirar i extreure les boles quan aquestes estan introduïdes a l'anus.\nEt ve de gust anar a cinema, un bon sopar i una nit de sexe desenfrenat, sóc el teu acompanyant perfecta\nEl tractament s'orienta a eliminar o bé calmar la causa subjacent, per posar un exemple, un enfrontament de parella, depressió o una altra disfunció sexual (singularment falta d'excitació o contrarietats per al clímax). En el cas de deficiència d'Al final de la jornada laboral, molts homes senzillament volen seure davant el TV. Aquesta és la manera en què buiden la psique després de diverses hores de lluitar per ser home en una societat ofuscada amb destruir als homes. Què disposada estàs a cedir-li a la teva parella aquest temps i espai?


Intèrprets catalans històrics ICH) és un projecte dedicat a recuperar la memòria dels intèrprets catalans més importants del passat. L'origen de l'Associació Joan Manén, entitat creadora d'aquest projecte, fou la reivindicació d'un dels violinistes catalans de major prestigi internacional del segle XX. A partir d'aquest tasca, l'entitat va prendre consciència de la necessitat de desenvolupar un projecte global de recuperació de la memòria dels nostres intèrprets, un espai de coneixement de la nostra història interpretativa de la qual els músics del present en som hereus.\nICH ha estat possible gràcies a un gran nombre de persones i institucions, públiques i privades, que han col·laborat en desenvolupar treballs exhaustius de recerca i abastir-lo de material audiovisual. Cada una de les biografies publicades a ICH aporta nova llum a la trajectòria artística de l'intèrpret gràcies a una amplia tasca de recerca de cada un dels redactors, prenent sempre com a referència i punt de partida les fonts primàries.\nEls criteris a l'hora de seleccionar els intèrprets que formen part d'aquest web han estat el màxim d'objectius possibles, tenint en compte no tan sols la qualitat artística i el prestigi adquirit sinó també la important incidència d'aquests en el món musical del seu entorn. En aquest web només s’inclouen aquells intèrprets que han traspassat.\nICH és un projecte obert i aglutinador, en constant evolució i creixement; s’aniran incorporant poc a poc intèrprets de qualsevol àmbit instrumental. L'objectiu és crear un portal de referència, el més ampli i rigorós possible, que esdevingui un motor generador d'idees i projectes que permetin incidir en el millor coneixement dels nostres intèrprets del passat; ens imaginem un futur en que gràcies a l'existència d'ICH es desenvolupin noves investigacions, biografies, tesis, reedicions d'enregistraments històrics, conferències, simposis, en resum qualsevol projecte que permeti una difusió del món de la interpretació a Catalunya.\nDes de l'Associació Joan Manén estem oberts a rebre informació i qualsevol material que ens permeti ampliar i millorar els continguts d'aquest espai, però també estem disposats a assessorar, donar suport i impulsar nous projectes, perquè entenem ICH com l'inici d'un projecte global de país, una empresa que permeti una consolidació dels intèrprets catalans històrics en l'imaginari col·lectiu de la nostra societat, de manera que aquesta s'enriqueixi i la faci créixer i caminar cap a un futur millor.\nPresident de l'Associació Joan Manén\nCoordinador general d'IHC


Els herois de la manguera | Article de Xavier Carmaniu Mainadé\nEls herois de la manguera\nCada estiu estem amb l’ai al cor per si es produeixen incendis. Sort dels valents que s’atreveixen a fer-los front. Però ¿per què s’explica la història dels grans incendis i no obstant no sabem res de la dels bombers?\n15 de de juliol del 2021. 21:38\nLa pandèmia s’entossudeix a mantenir el monopoli informatiu, però altres notícies ens recorden que no totes les amenaces provenen de virus microscòpics. Com cada estiu, el perill d’incendi assetja l’entorn natural i els bombers tornen a ser protagonistes. Segurament juntament amb el personal sanitari i el professorat, formen part del grup d’herois contemporanis. Dones i homes que s’enfronten a allò de què tots fugim i, sense cap tipus d’afany de protagonisme, li planten cara. És curiós que hagin passat a la història grans incendis com el de Biblioteca d’Alexandria (48 aC), Roma (64 dC), Londres (1666) o el Liceu (1861 i 1994), però mai sabem el nom dels que han treballat per apagar-los i això que fa segles que existeixen.\nL’emperador August va crear els Vigiles, que eren els encarregats d’evitar que es calés foc a les vivendes de Roma. El perill era molt evident, ja que es construïen amb fusta i per cuinar, il·luminar i escalfar era necessària una flama. Els vigiles tenien casernes disseminades per tota la ciutat i estaven equipats amb la tecnologia del moment: escales, cubs amb cordes, destrals i, fins i tot, una bomba hidràulica (sí, ja existia. L’havien inventat els grecs). També hi havia lleis de prevenció d’incendis i era obligatori tenir una gerra gran amb aigua de la mateixa manera que ara hi ha un extintor a cada replà dels blocs de pisos. Tot això no només era exclusiu de la capital de l’imperi. Se sap que a Tarraco hi havia vigiles i en excavacions arqueològiques realitzades en llocs com Barcelona s’han trobat restes d’aquestes «gerres antiincendis».\nDurant l’Edat Mitjana aquest treball anava a càrrec dels gremis, aprofitant les seves especialitats. Els constructors s’ocupaven de vetllar per l’estructura dels edificis, i els boters, del transport de l’aigua. El problema de les poblacions medievals era que els carrers eren molt estrets i la propagació d’un incendi era molt fàcil. Per això habitualment s’aconsellava fer caure la casa o, com a mínim, la teulada. Una solució radical però un mal menor.\nLes primeres organitzacions de cossos de bombers a Catalunya van aparèixer al segle XIX per una confluència de factors. D’una banda hi havia els sapadors de l’Exèrcit i de l’altra les companyies privades pagades per les empreses d’assegurances.\nJesús Mestre Campi és una de les persones que més saben de la història dels bombers, a la qual ha dedicat bona part de la seva vida. Gràcies a ell, per exemple, se sap que el famós arquitecte Antoni Rovira Trias, abans de dedicar-se a la construcció, va ser cap de bombers d’una companyia d’assegurances. De fet, quan va ocupar la plaça d’arquitecte municipal de Barcelona, també va exercir de cap de bombers de la ciutat. No només s’encarregava d’aquesta feina, sinó que a més va reflexionar sobre l’ofici per intentar millorar-lo. Per això el 1845 va escriure un ‘Tratado de extinciones de incendios’, on, a més de compartir les tècniques més modernes que existien per lluitar contra el foc, insistia en la importància d’una bona organització per oferir un servei eficient. Remarcava, per exemple, la necessitat que hi hagués un metge al cos per atendre les intoxicacions de fum i les cremades i un instructor de gimnàstica perquè els bombers mantinguessin una forma física adequada a les exigències de la seva professió. De fet, avui dia, les proves físiques d’accés al cos són temudes per molts aspirants. Ara bé, una de les coses que més interessaven a Rovira Trias era prevenir els incendis, perquè la millor manera d’evitar el desastre de les flames és que el foc no comenci. Segons la seva opinió, un dels punts potencialment més perillosos de la ciutat eren els teatres. No anava gens desencaminat. El 1861, el Gran Teatre del Liceu va quedar destruït per la voracitat de les flames. No seria l’última vegada. El 1994 va passar el mateix.\nAra que la societat cada vegada és més urbana, les ciutats són un entorn més segur que segles enrere. En canvi, les àrees rurals i naturals són el taló d’Aquil·les. Literalment, qualsevol petita espurna pot convertir un bosc en un infern on només s’atreveixen a acostar-se els bombers.\nPresència femenina testimonial\nHistòria Bombers Incendis


Responsabilitat Global: [FORMACIÓ] Es posa en marxa un Postgrau d'Economia Verda\n[FORMACIÓ] Es posa en marxa un Postgrau d'Economia Verda\nEs posa en marxa el primer Postgrau en Economia Verda, tant de Catalunya com de l‘Estat espanyol.\nS'impartirà a la seu del Col·legi a Barcelona durant un any, entre el mes de març de 2014 i el mes de febrer de 2015.\nEs tracta d’una iniciativa conjunta de l’Institut Català de l’Economia Verda i del Col·legi d’Economistes de Catalunya i tindrà una titulació pròpia de la Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya.\nDATES: del 26 de març de 2014 al 19 de febrer de 2015.\nConjuntament, el Col·legi d'Economistes de Catalunya i la Universitat de Vic, mitjançant l'Institut Català de l'Economia Verda (INCEV), proposen el Postgrau en Economia Verda, dirigit a professionals i tècnics del sector públic i del sector privat, amb la finalitat de donar una formació específica en relació a tots aquells aspectes en què incideix l'economia verda, posant l'èmfasi en les experiències pràctiques i en els casos aplicats.\nPer "economia verda" s'entén una sèrie de pràctiques transversals que afecten tota mena d'activitats econòmiques (indústria, serveis, agricultura, ...) i de consum, l'aplicació de les quals tendeixen a fer més eficient la gestió i a minimitzar l'impacte des del punt de vista mediambiental, millorant la competitivitat, reduint costos, diferenciant productes i serveis i, en general, augmentant la satisfacció d'usuaris i consumidors. L'enfocament del Postgrau és, també, proporcionar una visió de conjunt de les oportunitats que ofereix l'economia verda i facilitar els coneixements tecnològics, econòmics i normatius bàsics que són imprescindibles per identificar-les, prendre les decisions oportunes i gestionar-les convenientment.\n- Aprofundir en el coneixement de totes les vessants de l'economia verda (normativa legal, vectors ambientals, aspectes socials, sectors econòmics, gestió empresasarial, ...).


Bombers de l’ajuntament de Barcelona - Orbita Gironina\nAl Cos de Bombers li corresponen les competències de prevenció i extinció d’incendis, així com les tasques de salvament en les zones de muntanya, espais naturals protegits, forestals i marítims. Prepara’t per treballar amb un objectiu definit: garantir la protecció civil i del medi ambient.\nTenir la nacionalitat espanyola o la dels altres estats membres de la UE.\nHaver complert 16 anys i no haver superat l’edat establerta per la jubilació forçosa.\nEstar en possessió del graduat en educació secundària obligatòria, graduat escolar, FP1 o equivalent (si encara no tens la ESO consulta aquí).\nNo patir cap malaltia o defecte físic que impedeixi el desenvolupament de les funcions).\nNo estar inhabilitat/da per a l’exercici de les funcions públiques ni estar separat, mitjançant expedient disciplinari, del servei de qualsevol administració pública.\nEstar en possessió del permís de conducció C.\nTenir la capacitat física i psíquica necessària per exercir les funcions pròpies de les places.\n* Tenir una alçada mínima de 1,60m i no superar el 1,95m.\nPreparem totes les proves (teòrica, psicotècnica, personalitat, proves físiques en el complex esportiu GEIEG i entrevista personal) des del primer dia.\nÀmbit legislatiu (12): Constitució, Estatut, Institucions Generalitat, la carta municipal, el municipi, història de Barcelona, L’estatut de l’Empleat Públic, la responsabilitat civil, penal i administrativa dels funcionaris, les incompatibilitats i la protecció civil a l’ajuntament de Barcelona.\nÀmbit específic (26): Teoria del foc, classificació dels focs, propagació d’un incendi en un edifici, agents i productes extintors, tipus d’extintors en instal·lacions fixes, extintors comercials de petita potència, primers auxilis, traumatismes i fractures, matèries perilloses, prevenció, hidràulica, instal·lacions de subministrament elèctric, coneixements d’edificis, ferramentes hidràuliques i pneumàtiques, mecànica de vehicles , hidràulica, coneixements de vehicles de bombers, entre d’altres.


Relat "Mai no seré dels nostres"\nInici > detall del relat: Mai no seré dels nostres\n- 1020 Lectures\nEncara que sigui lògica i sentimentalment inacceptable, en un cosa, estava d'acord amb el cap, o capo: que mai no seria dels nostres!\n"Vostè Palau (jo em dic Palacio) no té un sentit abrandat de pertinença a la nostra institució i m'estic pensant molt seriosament de fotre'l fora", em deia arrepapat a la butaca, mentre es fumava i pipava d'aquell puro fastigós, de tant bavat, sense, però, arribar a empassar-se el fum. No era carallot! El fum que se l’empassessin els altres.\nJa m'havia escamat que ens digués el primer dia després del seu nomenament, en la seva carta de presentació: "Ja ens anirem coneixent!". A mi em va fer cosa, perquè aquesta és una forma de parlar que denota una certa actitud de revenja. Revenja? Per què? Amb qui? De tota manera, és, també, veritat que jo ja sentia un cert rebuig per la seva persona: perquè era un endollat sense mèrits, fora dels polítics; per la seva actitud contingudament agressiva, que se li veia de tres hores lluny; no sé,...Per faltar a la veritat, sense posar-se vermell,...Era l'actitud de la persona acomplexada, però que no reconeix els seus complexes. I al damunt estava assessorat per aquell cara girada intel•ligent, un de tants!\nQuan em van comunicar que em despatxaven, no em vaig queixar!: sabia allò que deia de: "Al amigo un puro y al enemigo duro". Era aquell tipus de paio que entrava a l'ascensor ert com un bisbe amb tiara i ensenyant l'anell i credencials de director general a tota hora.\nLes dues matrones i ”matones” foren les encarregades de complir les seves ordres, i aproparen els seus quilograms de mes, fins a la meva taula i en to superior, severes i tortuoses, indirectes, passaren a comunicar-me la decisió i m'advertiren del perill que tenia la meva poca amistosa actitud, segons opinió del director. I em llençaren la culpa de la meva situació, per la meva provocadora independència: "Us manca cultura democràtica", "Els arreplegats us deixeu convèncer per ideologies extremistes", deia la més intel•lectual de les bessones. "No teniu equilibri i esteu destinats a ser servils". Aquesta mena de "senyors gonsales i senyors esteve", que estaven ben amagats en aquella època sinistra, els molestàvem i no podien pair als que havien estat en la lluita.\nNo volia donar espectacle als acòlits que només veurien avantatges i virtuts en el meu acomiadament, ja que era un competidor per a ells, algú a qui s'ha de treure del mig perquè molesta des de tots els angles. Per això no em va estranyar que diguessin: "Aquests dels sindicats haurien d'estar tots a la presó". I s'ho creien!\nDues figures angoixants, les emissàries, com les bessones del “Resplandor”però mes grans i amenaçadores i igualment premonitòries senyalant-me amb el bolígraf. Jo em debatia entre el pare, el fill o potser l'esperit sant en aquella pel•lícula. Tenia por i no podia confiar en ningú, a excepció del noi del Polvorí que no era del ramat i l'especial xicot del Baix Llobregat.\nAquells egos hipertrofiats no els havien pogut detectar a temps, socialment, i ara en el silenci generalitzat que s'imposava a tota la societat, nomes havien fet que créixer i fer-se mes i mes,...espanyolitzats!, estranyament! Mentre el seguici de palmers a sou cantaven les excel•lències de la terra promesa.\nPerquè, en allò que eren mestres era en el control de les imatges i les emocions. Uns autèntics mestres. Hi havia una sola realitat que era la que preconitzava l'omnipresent opinió televisiva. Els amics remugaven i deien, si jo no seria del pp ja que no era independentista. I jo responia que bé sí però no, m'embolicava, ja que botava gent que tenien aquest defecte, però moltes altres virtuts.\nSabia que eren uns babaus i que no se n'adonarien a temps de la trencadissa social. Savia, també que passaríem tots plegats una llarga travessa del desert, perquè els havia conegut (als del tres per cent, a la seva salsa) i perquè la humiliació secular als catalans els havia deixat ferits i momentàniament desorientats, a escala històrica i social, i jo no era sinó un nouvingut sospitós de col•laboracionisme, malgrat que defensava la cultura catalana i tot plegat. Caldria una catarsi però seria al llarg de molts, molts anys; el franquisme havia deixat seqüeles, en la ideologia de generacions de persones, com un virus letal.\nNosaltres, els "arreplegats" d'aquí i d'allà, ho teníem, segons com, més fàcil, pel que fa als miratges identitaris, puix ja havíem fet una muda, un canvi de pell com les serps i ens havíem després, si calia de forma dolorosa, del nostre passat. Un harakiri cultural necessari. I ens havíem guanyat el dret a ser membres de ple dret de la societat, amb la nostra lluita, que ara volien desacreditar amb ucronies feixugament creades sobre què va passar a la transició.\nAixí doncs, Aquella alegria inicial havia deixat pas a un, cada cop mes gran, pessimisme. La fracció dirigent, és a dir, el 0,1 per cent, havia anat variant l'enemic per sortir del pas. Ara atacava a aquells genuïns indepes titllant-los de rojos perillosos. Els peperos, mentrestant, s'havien tornat alegres catalanistes, igual com els franquistes havien desembarcat en partits moderadament catalanistes, camboistes, durant la transició. Les retallades seguien per a no deixar de ser competitius, tan competitius com els coreans.\nI si era cert que la perillosa, carrinclona, suficient i ufana opinió publica “mesetaria” era un mur insuperable i lluitava amb l'actitud més calvinista dels mandataris d’aquí: gent perfecta on n'hi hagi, estaven tots units en l'objectiu, segons el qual calia que els de baix, tornessin a saber què és treballar i complir amb les obligacions i que es sabessin guanyar de debò l'accés a la salut i a l'educació. Per altra banda, tranquils!, tot això que passava era previst i contínua i convenientment tutelat des de l'altra banda de l'Atlàntic.\nAleix de Ferrater | 24-10-2013 | Valoració: 10\nUn relat per a llegir a poc a poc i entendre'l bé. Un autèntic repàs a la nostra societat, sotmesa encara a les mancances del franquisme social, massa viu encara. Les ombres del franquisme i les ombres del període democràtic, és a dir, la corrupció. Me'l vaig a rellegir més a poc a poc. Una abraçada.


JORDI MUÑOZ POLITÒLEG 24/07/2012 00:00\nQuan es va encetar la reforma estatutària, una crítica recurrent va ser que el projecte de redactar un nou Estatut no responia a una demanda social real, sinó a un projecte de les elits polítiques catalanes que no s'ocupaven del que "realment interessava a la gent". El famós "bus de l'Estatut" en va esdevenir el símbol: voltava per Catalunya a la recerca d'un entusiasme i un suport popular que no va arribar. Si més no, no va arribar fins a sis anys més tard, en la massiva resposta ciutadana a la sentència del Tribunal Constitucional.\nAra, en el projecte de pacte fiscal, la història sembla ben diferent. Amb les dades a la mà, és difícil negar que hi ha una clara demanda social per millorar el finançament de Catalunya. Difícilment es podrà reiterar el vell argument que això no interessa a la gent. La percepció d'injustícia pel tracte fiscal que rep Catalunya i la idea que una fórmula semblant al concert econòmic és una peça clau per superar la crisi s'han estès àmpliament i són compartides, ara, per una clara majoria de la societat catalana.\nConsens social sòlid\nI és que, si en alguna cosa ha tingut èxit CiU des que és al govern, és en la capacitat de marcar l'agenda política i situar els seus temes al centre del debat. Tot i que altres partits (especialment ERC) i diversos agents de la societat civil fa anys que hi insisteixen, qui defineix actualment els termes del debat sobre el pacte fiscal és la federació, des del Govern. De fet, CiU no només ha aconseguit liderar l'agenda política i mediàtica, sinó que també ha aconseguit arrossegar bona part de l'opinió pública a les seves posicions.\nLa pedra de toc de l'èxit del Govern a l'hora d'influir en l'opinió pública és que no ha aconseguit només el consens dels seus votants, sinó que sembla que ha pres cos un consens social que depassa de molt els seus simpatitzants i arriba a l'electorat de la majoria de partits.\nLes dades de l'enquesta de Tàstic Consulting per a l'ARA mostren clarament com una majoria aclaparadora dels votants de CiU, ICV i ERC comparteixen la idea que el pacte fiscal passa, necessàriament, perquè la Generalitat disposi de la clau de la caixa d'una Hisenda pròpia que recapti tots els impostos. Significativament, gairebé la meitat dels votants del PSC també comparteixen aquesta idea, per bé que entre els votants socialistes també n'hi ha gairebé un 40% que no tenen una opinió formada sobre el tema. En certa mesura, els electors del PSC reflecteixen els dubtes i ambigüitats en què, de moment, es mou el partit. Sembla, doncs, que per al PSC no hi ha una estratègia òptima, tot i que a priori podem pensar que els resultarà més fàcil arrossegar els indecisos cap a un pacte ambiciós que no pas rebaixar les expectatives de la meitat del seu electorat que comparteix els principis del concert.\nBones notícies per a l'executiu\nTot i que no és gens clar que el consens entre societat i Govern en la qüestió del pacte fiscal sigui suficient per contrapesar l'efecte negatiu del cicle econòmic en el suport a l'executiu de CiU, és evident que el president Artur Mas, si no tingués aquesta carta, es trobaria en una posició molt feble davant de la ciutadania, amb poca cosa per oferir, més enllà de retallades i noves taxes.\nPer tant, totes aquestes dades d'enquesta són bones notícies per al govern de Mas, que indiquen que manté una certa capacitat de lideratge de l'opinió pública. Però aquesta congruència entre el plantejament de partida del Govern i l'opinió pública també comporta riscos, perquè redueix el marge de maniobra de Mas. L'ampli suport social a un pacte fiscal en la línia del concert fa que, ara, l'opinió pública sigui un factor a tenir molt més en compte que en la reforma estatutària. I fa que qualsevol intent de tancar en fals el debat a partir d'un pacte més o menys opac entre elits que rebaixi les expectatives creades corri el risc de topar amb el rebuig frontal d'una part significativa de la ciutadania, començant per la majoria dels votants convergents. Precisament per això, n'hi ha que afirmen que Mas fa uns mesos que transita un camí de no retorn. Potser és una conclusió precipitada que subestima la capacitat de l'electorat convergent per adaptar-se a situacions diferents. Però potser no.\n7 de cada 10 enquestats donen suport a la Hisenda pròpia\nQue gairebé 7 de cada 10 enquestats comparteixin la idea que el pacte fiscal necessàriament ha de passar per una Hisenda pròpia que recapti tots els impostos situa el debat en uns termes que fan difícil l'acord amb el govern espanyol, si no és a costa de frustrar les expectatives creades. El consens és força transversal, i tot i que es basa en els electorats de les tres forces que van pactar les conclusions de la comissió parlamentària (CiU, ERC i ICV), arriba també a gairebé la meitat dels votants socialistes i fins i tot a un 35% dels del PP. Uns nivells de suport poc habituals en societats complexes com la nostra.\nEl nou model com a eina per sortir de la crisi\nCom s'explica el gran consens social al voltant del pacte fiscal? Possiblement una de les claus cal trobar-la en el que expressen les dades de l'enquesta: més de la meitat dels enquestats estan d'acord o molt d'acord amb la idea que el pacte fiscal ajudaria a sortir abans de la crisi econòmica en què estem, per un minso 14% que hi està en desacord. El terç que no té clar que el pacte fiscal ajudés a solucionar la crisi està format sobretot per votants socialistes i abstencionistes.\nLa majoria creu que el pla B de Mas ha de passar per un referèndum\nEn un escenari de fracàs de la negociació sobre el pacte fiscal, què hauria de fer el govern de la Generalitat? Altre cop sembla que l'alternativa de convocar una consulta per plantejar obertament la relació de Catalunya amb Espanya suscita un ampli consens social. Les dades de l'enquesta tornen a dibuixar un consens clar entre els electorats de CiU, ERC i ICV -l'anomenat tripartit a la basca - mentre que els votants socialistes es mostren dividits entre partidaris de la consulta i indecisos. Fins i tot una bona part dels votants del PP també veurien amb bons ulls una consulta com a sortida al bloqueig negociador.


Sons de la Mediterrània : Cims diatònics\nActualitzat el 24/07/2018\nLa Trobada amb els Acordionistes del Pirineu, a Arsèguel del 27 al 29 de juliol\nCom cada juliol, acordions diatònics representants de tradicions musicals d'arreu del món es trobaran a Arsèguel del 27 al 29 de juliol, per protagonitzar una trobada veterana que, els darrers anys, ha escampat el seu radi d'acció a diversos pobles veïns.\nLaia Font, de Músser, protagonitza la portada del programa d'enguany. Foto: Trobada amb els Acordionistes del Pirineu\nLa Trobada amb els Acordionistes del Pirineu d'Arsèguel és fruit de l'empenta i la perseverança d'Artur Blasco, que un bon dia va animar alguns veïns de masos i pobles de les comarques pirinenques a treure la pols als vells acordions que feia anys que dormien a les golfes. La primera trobada, el 1976, va ser com una llavor que no ha parat de germinar, i que avui ha esdevingut una cita de referència per als amants de l'acordió diatònic i la música popular d'arreu del món.\nEnguany s'inaugurarà el divendres 27 de juliol al migdia, al Jardí de l'Hotel Andria, a la Seu d'Urgell, amb el concert de tres duos d'acordions: Josep 'Pepón' Vilarrubla i Èrica Weigend, Roman Ibanov i Domi Emorine, i Alina i Mikhaïl Khlebnov. A la tarda, la plaça del Carme acollirà l'actuació del grup aragonès Eolina, mentre que a la nit es presentaran als Jardins del Seminari uns quants del músics que l'endemà prendran part a la trobada d'Arsèguel.\nEl dissabte 28 de juliol al migdia, la plaça de Sant Josep de Calassanç de la Seu vibrarà amb el grup Diàdona, d'acordió diatònic i percussions. Mentrestant, a la mateixa hora, al parc de l'Església d'Arsèguel es començarà a escalfar l'ambient amb el grup occità Revelhet i els catalans La Sonsoni.\nDesprés de diverses actuacions per espais d'Arsèguel durant la tarda, a la nit a l'envelat tindrà lloc la Trobada amb els Acordionistes del Pirineu. S'hi aniran presentant les formacions La Viu Viu, de Catalunya; Üs Drü, d'Obwalden-Suïssa; Ivan Caro (gralla) i Pilar Planavila (acordió cromàtic), de Catalunya; Gary Blair, d'Escòcia; Elies Fernández Sabaté (acordió diatònic) i Núria Llobet (violí), de Catalunya; Raynald Ouellet i Bruno Gendron, del Quebec; Liv Hallum (acordió diatònic) i Ivan Garriga (violí), de Catalunya; Enrique Tellería (bandonió), de l'Uruguai; el Duo París-Moscou, de Rússia i França; Alina i Mikhaïl Khlebnov (acordions), de Sibèria; Èrika Weigend (acordió diatònic i flauta travessera), Josep “Pepón” Vilarrubla (acordió diatònic) i Ernest Pipó (guitarra), de Catalunya; el Trio Lopes, de Portugal; el grup Néixer, de Catalunya; Vladimir Denissenkov, d'Ucraïna; Josep “Pepón” Vilarrubla (acordió diatònic), Jordi Blasco (guitarra) i Marc Figuerola (contrabaix), de Catalunya; Anatol Eremciuc, de Moldàvia; Antonio Rivas y sus Vallenatos, de Colòmbia, i Joaquín Díaz, de la República Dominicana. En acabar, hi haurà música al bar-restaurant de la Trobada a càrrec de grups i músics del país. I després, participació lliure de tots els músics de la Trobada.\nFinalment, la jornada de diumenge 29 de juliol arrencarà amb els concerts de Corrandes són Corrandes i Üs Drü. I, com ja és tradicional, a la tarda l'orquestra de les Colònies i dels Tallers de l'Escola Folk del Pirineu oferirà un concert-ball a l'envelat. El cap de setmana es tancarà a la plaça del Patalín de la Seu d'Urgell, on a les 19 h actuarà el trio format per Roser Gabriel (acordió cromàtic), Laia Casanellas (guitarra) i Alba Atcher (flauta travessera) a més del grup Els Astorets.


Arriba la 14a edició de la Descomunal, dedicada al món de la il·lustració, l'art i la pintura\nEls assistents podran gaudir del plaer de crear sense límits ni normes i el públic jugarà un paper imprescindible\nLa 14a edició de la Descomunal, dedicada al món de la il·lustració, l'art i la pintura, arribarà a la Sala Muncunill (plaça Didó, 3) el proper divendres, 7 d'abril, a les 19 h. L'edició ‘Per què no? L'art de crear...perquè sí!' està organitzada per Judith con H i Marta Palmero, ambdues il·lustradores, amb la col·laboració de Ramon B. Souza (cineasta), Víctor Mengual (DJ) i Marc Osho (pianista). Aquesta Descomunal es planteja com una activitat participativa i dinàmica, ja que la col·laboració del públic serà del tot imprescindible.\nL'esdeveniment es dividirà en tres activitats, en les que els assistents podran gaudir del plaer de crear sense límits ni normes. La primera part estarà dedicada al retrat, la segona a les composicions musicals i la tercera, a l'art del mural. La finalitat és recordar que totes les persones tenen la capacitat i la inspiració necessària per pintar i deixar-se anar davant el paper, així com potenciar sinergies entre els diferents assistents. Finalitzades les activitats es presentaran els projectes personals de cada un dels dinamitzadors i hi hauran altres sorpreses.\nLa Descomunal és una trobada bimensual de joves artistes terrassencs promoguda pel BaumannLab per fer xarxa entre artistes i entitats culturals locals. Cada una de les edicions està organitzada per algun artista o col·lectiu. La Descomunal es va impulsar l'any 2014 des del BaumannLab – Laboratori de creació jove, del Servei de Joventut de l'Ajuntament de Terrassa, i pretén connectar artistes, iniciatives i nous projectes entre els i les joves de la ciutat, amb la voluntat de teixir una bona xarxa cultural i dinamitzar tot allò que ho promogui és el seu principal objectiu.


Xisca de Gardi: En Marti, barber de Santa Maria\nPublicat per Josep Oliveras a 12:18\nEns manca el llibre dels barbers banyolins. Be, ens manquen moltes coses però aquesta també. Podria explicar l’època que calia visitar-los cada setmana els adults i un cop cada quinze dies els més petits. Afaitat setmanal i poda estàndard quinzenal. Seqüència sagrada i respectada arreu sense discussió. Faltaven dies pels Beatles i les seves innovacions.\nCap problema per triar barber. Per barri, per ideologia i per tipus de conversa. Totes les opcions, però totes dins del marc esquifit i espantat del franquisme omnipresent.\n¡Ni es sentia a dir que ningú canvies de barber! Era una opció per la vida i que hipotecava per generacions. Justet els provocats per greus ofenses o per demostrar la superació de l’adolescència. Podies canviar de casa, de feina i de barri, fins i tot de dona temps a venir, però mai de barber. Ni el canvi de poble eximia del retorn periòdic per complir el ritual.\nEl meu, o millor dit la meva opció paterna, va ser en Pepet Llevadora, de nom marcat per l’ofici de la dona, ajudat pel seu fill en Quim de renom també Llavadora tot assenyalant nissaga com correspon a la fidelitat de la clientela. Era opció de barri, la Plaza de España com en deien alguns i just darrera la bústia de Correos, dits també d’España pels mateixos.\nI va durar tan com calia i fins que el canvi va arribar als darrers reductes de l’ortodòxia local. Ara els hi diuen perruquers i no demanis que t’afaitin, conformat que no et parlin malament del tripartit i de que amb la Guardia Civil si que hi havia ordre.


BeBusiness : Informa't » sessió en línea d’aquesta setmana organitzada per la XDESC\nSabem que res tornarà a ser el mateix després de la quarantena. La transformació interior i exterior, individual i col·lectiva, és ja una realitat. Som protagonistes de canvis profunds en els nostres estils de vida i hàbits de consum, i és predictible que la incertesa, por i recerca de seguretat en aquest període d'aïllament a casa, marquin un abans i un després en els negocis i en les preferències i comportaments dels consumidors.\nPer això ens preguntem:\nEls productes de primera necessitat, com el paper higiènic, van experimentar una demanda extrema. Quines creiem que han estat les causes i quins béns de primera necessitat pensem que reclamarà el mercat post Covid19?\nAquesta situació d'aïllament està fent que s'atorgui una major importància a les relacions socials i al benestar propi i col·lectiu, així com també s'està valorant la personalització i ètica dels negocis en una situació que està afectant a tots. Quines qualitats tindran les marques, productes i serveis que va a prioritzar el consumidor post Covid19?\nÉs possible que estiguem descobrint que els nostres models i estratègies comercials i de negoci no han estat capaços de gestionar les variables ràpides i desconegudes d'un brot com Covid19. Com podem desenvolupar la nostra resiliència personal i la dels nostres negocis?\nSom testimonis i objecte de nous aprenentatges, necessitats i hàbits, entre ells la digitalització, però desconeixem si seguiran en augment o es produirà un estancament. Com i on podem investigar les necessitats de mercat i consumidor per oferir productes i serveis que les satisfacin?\nNomés cal que et registris en AQUI i t'enviarem el dia abans via INSCRIBIRME el link per entrar a la sala virtual de Zoom.\nMarisa Iturbide és consultora estratègica especialista en crear marca i dissenyar el full de ruta dels seus punts d'entrada al mercat. Experta en desenvolupament de negocis. Co-fundadora de El Líder Imperfecto.