Ràdio Tordera – La direcció de l’institut Tordària rep les claus de la segona fase del centre i l’ús acadèmic començarà el 2 de maig\nabr. 20, 2018Entitats, Regidories\nSegons publica el compte de Twitter de l’AFA de l’Institut Tordària, ahir el regidor d’ensenyament, Àngel Pous va fer entrega a la direcció del centre de les claus per obrir la segona fase de l’institut.\nLes obres feia temps que estaven finalitzades i un procés burocràtic havia posposat l’obertura de les instal·lacions. Després de molta espera i reclamacions, el procés s’ha desencallat, i el centre ja disposa de l’autorització per utilitzar els nous mòduls. La presidenta de l’AFA de L’institut Tordària, Josefa Cameán celebra aquest desenllaç.\nLa propera setmana començarà el condicionament i ús parcial de l’espai. L’ús general amb tota activitat acadèmica començarà a partir del 2 de maig.\nJa es coneixen els projectes guanyadors dels pressupostos participats Maria Teresa Reyner, Patricia Gras, Maribel Marin i Alba Nonell s’emporten els principals guardons dels premis Sant Jordi 2018


Crítica de Abyss de Nuckin’ Futs (2017) - Satan Arise\nNuckin’ Futs - Abyss (2017)\nVeu: Tolo Juan\nGuitarra: Joao Sassetti\nGuitarra: Oscar Esteve\nBaix: Sergio López\nBateria: Héctor Rodríguez\nAbyss, segon treball discogràfic de la jove banda Nuckin 'Fûts, on els barcelonins aposten per un disc contundent i ple de ràbia com un cop de peu a la boca. Una aposta pel Thrash Metall de la vella escola, desbocat i plena d'actitud és el trobaràs en aquest treball que després del seu primer LP titulat Slavery i editat en 2014 pretenen consolidar el seu camí cap a l'olimp del Thrash. Amb Abyss, Nuckin 'Fûts, demostren merèixer el seu lloc en el panorama thrasher nacional, cosa que demostren en cada pista d'aquest àlbum.\nEl disc el arrenca "Cradle Of Hypocrisy", un inici brutal per a un disc que et farà volar el cap. Un tema que ens recorda als primers discos de bandes com Slayer o Destruction. Un fort xut de ràbia a través d'unes guitarres esquizofrèniques que no deixaran ni un segon de descans. La veu de Tolo Joan s'atreveix amb atrevint tant amb growls amb una versatilitat impactant. Thrash de la vella escola en estat pur. El segueix "Force Of Will". Tema que sap mantenir l'energia desbordada del primer tema. En aquest tema les guitarres de Joao Sassetti i Oscar Esteve adopten un so més modern, construint un riff ple de Groove que ens recorda a l'època més salvatge de bandes com Pantera. Una base rítmica plena de cop impregna d'agressivitat un tema imprescindible.\nEl tercer tall de l'àlbum es titula "Enemy". Quatre minuts de metall atmosfèric. Una cançó que et absorbeix en la seva brutal estructura musical. De nou, la veu de Tolo Joan mostra el treball minuciós d'aquest conjunt de músics. "Abyss" és amb diferència el gran tema d'aquest àlbum. Un tema molt complet i versàtil. Una declaració de principis on aquests Nuckin 'Fûts demostren que estan en això del Thrash Metall amb voluntat de fer història. Un tema que presenta un interludi musical influenciat pel heavy Metal Clàssic que aporta molta identitat a una cançó plena d'actitud.\nL'ombra dels germans Darrell és allargada, una cosa que podem veure clarament en la salvatge "Call Of The Unknown", cinquè tall d'aquest treball. Un tema carregat de Blast Beats executats amb precisió per Héctor Rodríguez, demostrant el gran nivell tècnic d'aquesta banda. Destaca també la tasca de Sergio López al baix elèctric. Un tema on aquest instrument té molta presència. El segueix "Chains Of Reprisal" un tema que ens recorda a l'era del Give 'Em War dels Albacete Angelus Apatrida. Un tema directe i cru. Pur Thrash Metall, del millor del disc. Primal és el setè tall de l'àlbum, un tema que continua amb la bretxa oberta amb el tema anterior. Guitarres desquiciadas que executen un riff atmosfèric que impregna la cançó de ràbia.\nL'àlbum el tanca "Tied To The Past", un tema diferent al que escoltat fins ara. Un tema que comença amb un arpegi senzill i les veus netes de Tolo Joan, una cosa que contrasta clarament amb els temes anteriors. Un tema que, al meu entendre, no és del millor que hem escoltat d'aquesta banda.\nNuckin 'Fûts ens porta a Abyss un àlbum de producció contemporània, però d'actitud 100% Thrash Metall de la vella escola. Un so d'arrels molt clàssiques, hereu de bandes com Exodus. Destaca musicalment la tasca d'Héctor Rodríguez a la percussió, demostrant com es pot fer bon metall extrem. Un àlbum que si bé, no presenta cap novetat al gènere, i que es pot fer curt, recomano d'escolta obligada per a tots els amants del gènere. No defrauda.


ENGEGUEM AMB LES ACTIVITATS D’ESTIU – Jocnet\nPublicat perJocnet gestió esportiva 30/06/2017 Publicat encamps de treball, casals estiu, Escoles, escoles estiu, Salut, Serveis a les administracions, Serveis a les empreses, Serveis a les escoles, Serveis als clubs i entitats, Serveis d’animació infantil i cangur\nAmb el final del curs escolar comencen les activitats infantils i aquestes tenen un ritme tan frenètic que sense adonar-nos, ja tenim el primer torn a la butxaca.\nEnguany participem en un total de 4 programes molt variats; Esportiueig, Escai, Esportivitza’t a Bellvei i al camp de treball adreçat a adolescents de l’Ajuntament d’Igualada. Més de 350 nois i noies han gaudit de les diverses activitats dirigides pels nostres monitors.\nJocs, esports, aventura, tallers, excursions, piscina i moltes activitats més han sigut presents en aquest primer torn. Ara toca carregar les piles durant el cap de setmana ja que el proper dilluns comença el segon torn i aquest vindrà amb encara més nens i nenes amb ganes de jugar.\nEl dilluns més i millor.\nL’equip de Jocnet us desitja un bon cap de setmana!


Detecten un brot de 49 positius en una residència geriàtrica de Bellpuig, a Lleida\nEl brot de covid-19 ha obligat tots els residents a aïllar-se a les habitacions\nDetecten un brot de 49 positius en una residència geriàtrica de Bellpuig, a Lleida. // CC0\nA Lleida s’ha detectat un brot de 49 positius en una residència geriàtrica de Bellpuig, a l’Urgell, que ha obligat tots els residents a aïllar-se a les seves habitacions. Excepte un resident a qui han hagut de traslladar a l’hospital a causa d’unes dècimes de febre, la resta de casos són lleus o bé asimptomàtics. Això fa que des de l’ajuntament afirmin que la situació està controlada.\nS’ha paralitzat el règim de visites de familiars\nS’ha detectat que un total de 41 residents i 8 treballadors de la residència de gent gran Monestir de Sant Bartomeu són positius de covid-19. De moment, com afirma l’alcalde de Bellpuig, Jordi Estiarte, la situació està controlada. Tots els residents estan aïllats i s’ha paralitzat el règim de visites familiars.\nEl 8 de setembre la residència, gestionada per la Fundació Pere Mata, ja va separar un resident que tenia simptomatologia compatible amb el coronavirus i que posteriorment va donar positiu a la PCR. Des del dia 9, Salut va fer més proves, que han fet aflorar els 49 casos. Fins que s’ha detectat el brot, la residència estava catalogada de verda, ja que no hi havia amb cap positiu detectat.


Els treballadors de Lacrem (Farggi-La Menorquina) i Dachy inicien demà quatre jornades de vaga | UGT Catalunya\nCom a protesta per l’ERO per acomiadar 153 treballadors dels centres del Poblenou de Barcelona, Palau-solità i Plegamans, i Santa Perpètua de Mogoda\nLa plantilla de les empreses Lacrem -fabricant de la marca de gelats Farggi- i Dachy (ambdues del Grup La Farga) iniciaran demà quatre jornades de vaga per rebutjar l’expedient de regulació d’ocupació per acomiadar 153 treballadors i treballadores, després de la compra, fa uns mesos, de La Menorquina (negoci de gelats del Grup Kalise).\nConcretament, els sindicats amb representació a la mesa negociadora (la UGT de Catalunya, CCOO de Catalunya i USOC) han convocat demà, 5 d’octubre, i demà passat, 6 d’octubre, vagues parcials en els següents horaris: de 10 a 13h, de 17 a 20h i de 22 a 01h. En aquestes franges, els treballadors i les treballadores es concentraran davant dels tres centres de treball afectats: al Poblenou (Barcelona, Farggi i Dachy), a Palau-solità i Plegamans, i a Santa Perpètua de Mogoda (els dos darrers al Vallès Occidental i de La Menorquina).\nTambé s’han convocat dues vagues de 24 hores els dies 9 i 10 d’octubre.\nLes mobilitzacions es van aprovar la setmana passada en diferents assemblees i es mantenen després de no arribar a cap acord en la reunió de mediació d’avui.\nEn total, als tres centres hi treballen 665 persones. D’aquestes, 13 pertanyen a l’empresa Dachy (ubicada a la fàbrica del Poblenou) i la resta a Lacrem, repartides entre els tres centres catalans.\nL’ERO afecta 153 treballadors de les dues empreses, amb la intenció que aproximadament la meitat facin una novació contractual voluntària per passar de fixos a fixos-discontinus sense cobrar cap indemnització. Si no hi hagués voluntaris per a la novació, es farien acomiadaments. L’altra meitat dels afectats seran acomiadats, i una part seran substituïts per treballadors externs d’una empresa de serveis.\nL’ERO també suposa el tancament de la planta del Poblenou i els treballadors que hi quedessin es reubicarien als altres dos centres.\nEl nostre sindicat rebutja l’ERO i exigeix la seva retirada. Ens oposem als acomiadaments, però també a la precarització de l’ocupació que suposen tant les novacions de contractes a fixes-discontinus com l’externalització de serveis.\nAquesta entrada ha estat publicada a Conflictes laborals amb els tags acomiadaments, Dachy, ERO, Farggi, FICA, La Menorquina, Lacrem . Guarda a marcadors permalink.


Ballesteros 2007. Per millorar en tots els sentits: NADAL NEGA LES EVIDÈNCIES\nEl final d’etapa de l’alcalde Nadal és tant o més trist que la seva arribada a l’alcaldia i cada dia en tenim més proves. Ja no li deu quedar ningú per desqualificar ni ningú per barallar-se.\nAquest dilluns li va tocar el torn al diputat al Congrés pel PSC, Francesc Vallès. L’entrevista que el Diari de Tarragona publicava el diumenge passat va despertar les ires de l’alcalde Nadal que el van portar a inventar un nou gènere dialèctic: la rèplica a una entrevista.\nEstà clar que l’alcalde Nadal, a hores d’ara, ja està més pendent de fer mèrits per ser el número 1 de la llista de CIU a la Generalitat que de treballar per Tarragona.\nMentre molts tarragonins i tarragonines qüestionen la seva tasca de parlamentari a la vista de la nul·la activitat parlamentària que ha desenvolupat en els darrers anys, ell encara els voldrà convèncer que hi ha d’anar una altra vegada. Tot plegat, ridícul.\nAixí doncs, aquest dilluns, es va atrevir a negar allò que és evident i que és la gran quantitat d’infrastructures que actualment s’estan duent a terme, i va convocar una roda de premsa només que per contradir les opinions de Vallès. És evident que la seva obsessió per fer oposició als socialistes i obstaculitzar i menysprear la bona feina que es fa des de les altres institucions, el duu a tenir intervencions grotesques.\nA més, les obres de la variant de la Móra - que per si no recorda quines són li diré que són aquelles que els responsables de CIU encapçalaven cada cap de setmana els talls de la carretera - ja han començat i van a bon ritme.\nAl mateix temps, també s’està elaborant l’estudi informatiu del 3er. Cinturó de Tarragona paral·lel a l’autopista.\nI això són fets i la resta són històries.\nPotser seria hora de preguntar-li a l’alcalde Nadal en què ha beneficiat als tarragonins i tarragonines el pacte estable que durant vuit anys ha mantingut CIU i PP. Algú recorda alguna obra important, durant aquest període, per Tarragona?\nDigui el que digui l’alcalde Nadal, les inversions avancen al ritme previst i negar-ho és només un intent per amagar o dissimular els seus problemes. És negar les evidències.\nposted by Josep Fèlix Ballesteros @ 11:57 0 comments


Lluís Rabell manté una conversa amb CatalunyaPress per a valorar l'actualitat política i la gestió de la crisi del coronavirus.\nUn cop conegut el resultat de les eleccions als EUA i la victòria de Trump sobre Clinton s'estan succeint les reaccions polítiques al respecte. Coneix la dels partits polítics catalans.\nRabell reconeix la "crisi" dins de SíQueEsPot\nEncara no saben qui intervindrà en la qüestió de confiança de la setmana que de Carles Puigdemont.\nJunqueras sondejarà amb Rabell seu suport als Pressupostos aquest dimecres\nLa trobada tindrà lloc a les 17.45 hores a la Conselleria d'Economia i servirà perquè els dos líders abordin la situació política i econòmica de Catalunya.\nLa CUP i altres sectors independentistes demanen incloure en el full de ruta un referèndum unilateral d'independència (Rui).\nRabell diu sentir-se "més aviat rebutjat" per la manifestació de la Diada\nEl president de SíQueEsPot ha assegurat que la convocatòria de l'ANC "no és un plantejament unitari", sinó una crida "per sostenir una opció política".\nPodem vol marcar perfil propi al Parlament per treure-li protagonisme a ICV\nHi haurà canvis en SíQueEsPot per equilibrar "diferències internes" de la coalició -ICV, EUiA, Podem, Equo. Així ho ha anunciat avui el seu portaveu, Joan Coscubiela, tot i que ha dit que això estava previst des de l'inici de la legislatura.\nRabell demana ampliar el procés constituent i sumar el PSC\nEl president de CatsíQueEsPot al Parlament, Lluís Rabell, ha considerat que la comissió d'estudi de la cambra catalana sobre Procés Constituent ha d'ampliar "més enllà de l'àmbit independentista" i sumar al PSC.\nRabell afirma que es partidari d'una proposta d'encaix federal per a Catalunya


Arquitecte, professor i gestor cultural\nArquitecte per l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelona (ETSAB), soci fundador de Josep Ferrando Architecture i degà de l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura La Salle Barcelona (ETSALS). Combina la professió, la docència i la gestió cultural des de l’inici de la seva carrera.\nEl seu treball s’ha exposat als EUA, Suïssa, Suècia, Noruega, Portugal i Japó, entre altres països. Ha realitzat mostres monogràfiques a la Biennale di Architettura di Venezia 2014, la galeria Architekturforum Aedes de Berlín i el Museu d’Art Modern (MAM) de Rio de Janeiro. Ha impartit conferències al GSD de Harvard, Cornell University, la Universitat Catòlica de Xile, la IUAV de Venècia, l’HCU d’Hamburg i la Facoltà di Architettura de Palerm, entre d’altres, i en congressos internacionals com la UIA 2011 (Tòquio) i la BIAU 2019 (Asunción). El seu treball ha rebut reconeixements internacionals, com ara el primer premi a la Biennal Internacional d’Arquitectura de Buenos Aires BIABA 2015.\nHa desenvolupat en paral·lel la docència des del 1998, fonamentalment a l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelona (ETSAB), a l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura La Salle (ETSALS) i a l’Escola d’Arquitectura i Estudis Urbans de la UTDT a Buenos Aires, on va editar el llibre Bitácora Barcelona (UTDT, 2014). Ha impartit classes també a la Universitat d’Illinois a Chicago (UIC), la Hochschule für Technik Zürich (HSZT), l’Escola de Disseny i Art Eina i l’Istituto Europeo di Design (IED) de Barcelona i Rio de Janeiro, on és director del màster Space Design Methodology. L’estudi sobre habitatge col·lectiu desenvolupat a l’ETSAB va rebre el premi Ciutat de Barcelona 2016 per la seva investigació “Arquitectes de capçalera”.\nDes del 2018 dirigeix el Departament de Cultura del Col·legi d’Arquitectes de Catalunya, guardonat amb el Premi Nacional de Cultura.


INAUGURACIÓ DEL PARC D'AIGÜES BRAVES DE LA PILASTRA\nVoldria explicar-vos algunes petites histories de La Pilastra...\nAra ja fa una colla d’anys, un nano de 15 anys baixa pel carril-bici desde Bescanó cap a La Pilastra, al darrera de la bici hi porta lligat un carretó, fet pel seu oncle, que li permet arrossegar un kayak d’aigües braves sense gaire esforç. Això fa que, malgrat la seva curta edat, pugui ser independent que pugui entrenar a totes hores. Avui en dia en és un dels millors kayakistes del Món, llicenciat en Enginyeria Industrial i potser en un futur dissenyarà els seus propis kayaks.\nUn altre nano, aquest cop de La Cellera de Ter, va començar a remar a la Eskola de Piragüisme del Salt-Ter. Un dia va decidir provar això d’anar en canoa. Remar amb una pala de canoa d’una sola fulla, en comptes de la habitual pala de dos fulles, comporta el doble de dificultat. En va aprendre tot sol, ningú li en va ensenyar, només amb vídeos baixats d’Internet i, sobretot, amb hores i hores de pràctica a les aigües del Ter, la Pilastra, un altra vegada ha fet la seva feina de forma amagada... Actualment és Campió del Món de Estil Lliure en Canoa Oberta.\nHa estat així com, poc a poc, hem anat estimant aquest petit trosset de riu, per les hores que hi passem en les seves aigües i per les petites histories que ens hi fa viure.\nLes escoles del municipis propers hi venen per aprendre un esport nou i diferent, però el millor és que aprenen a ajudar-se els uns als altres quan bolquen, a tenir cura del material i superar les seves pors tot baixant per les aigües braves de la Pilastra. “Ja faig Mc Nasty al rulo d´abaix” o “Quin loparrako huge que t´has tirat”, és el llenguatge dels competidors, aquells que venen per entrenar i la Pilastra els ajuda a millorar la tècnica per a competir en qualsevol riu del Món.\nFinalment, també venim a la Pilastra els que gaudim fent una mica d’esport els dissabtes passant quatre portes de eslàlom, fent alguna tombarella en una onada o ensenyant als més novells.\nPer tot això, la Pilastra es mereixia aquesta posada de llarg.\nAquest proper desembre celebrarem el 15è aniversari de la fundació del Club Piragüisme Salt-Ter i ens complau enormement poder celebrar aquests 15 anys amb la inauguració del Parc d’Aigües Braves de la Pilastra.\nLes instal•lacions del Parc d’Aigües Braves de la Pilastra que avui inaugurem, amb molta més aigua del que és habitual..., ens han de permetre millorar les condicions d’entrenament, així com les possibilitats per a la formació de noves generacions de piragüistes.\nEl camí per arribar fins al dia d’avui no ha estat gens fàcil. Ha costat més de 7 anys de tràmits administratius i de diferents estudis i projectes. En aquest set anys hem hagut de fer milers de quilòmetres per trobar llocs on poder entrenar i anar a competir, però no han estat en va perquè en aquest temps el Club Piragüisme Salt-Ter ha aconseguit 6 campionats consecutius d’Espanya per clubs i s’ha consolidat com el millor club de tots els temps en la disciplina d’estil lliure de l’estat espanyol. En aquest temps un bon grup de palistes formats a l’esKola de Piragüisme s’han situat en primera línia internacional aconseguint una medalla d’or i una de plata al darrer campionat del Món, així com una medalla d’or i una de bronze al darrer campionat d’Europa i a més són presents de forma habitual en revistes especialitzades d'abast mundial .\nEn aquest dia tan important per a nosaltres no volem deixar d’agrair el suport dels diferents equips de govern i dels respectius regidors d’esports de l’ajuntament de Salt, de diferents formacions polítiques, que han cregut i han apostat per aquest projecte. També volem agrair el suport rebut per altres institucions, en especial el Consell Català de l’Esport i a la figura del seu representant territorial. A la Diputació de Girona, i a totes les persones del Club que amb treball, amb molta tossuderia i en ocasions a contracorrent, han fet possible que el Parc d’Aigües Braves de la Pilastra sigui una realitat.\nEl somni s’ha fet realitat...aquest cop sí.


Dues bombes de morter van caure aquest dissabte 4 de gener en la zona verda de Bagdad, l'Iraq, on es troba l'ambaixada dels Estats Units, que va ser envoltada i atacada el dimarts per milers de partidaris del règim iranià, van dir les autoritats iraquianes.\nFins ara no s'ha identificat l'origen de l'atac i no hi ha indicis dels danys causats per les explosions, que poden haver-se produït en una zona on estan estacionades les forces militars estatunidenques.\nL'ambaixada estatunidenca a Bagdad està esperant l'arribada de diversos centenars de soldats que han estat desplegats per a protegir la seva cancelleria a l'Iraq, a mesura que creix el sentiment antiamericà després de l'atac aeri estatunidenc que va matar a Qassem Soleimani, comandant de la força d'elit iraniana al-Quds.\nEl general Qassem Soleimani va morir el divendres en un atac aeri contra l'aeroport internacional de Bagdad que, segons el Pentágono, havia estat ordenat pel president dels Estats Units.\nEn el mateix atac, van morir Abu Mehdi, "número dos" de la coalició de grups paramilitars pro-iranians a l'Iraq, coneguda com a Mobilització Popular (Hachd al-Chaabi), i altres sis persones.\nL'atac va ocórrer tres dies després d'un assalt sense precedents a l'ambaixada dels Estats Units que va durar dos dies i només va acabar quan Trump va anunciar el desplegament d'altres 750 soldats en el Mitjà Orient.\nL'atac ja ha provocat diverses reaccions, i quatre dels cinc membres permanents del Consell de Seguretat de les Nacions Unides (ONU) -Rússia, França, Regne Unit i la Xina- han alertat sobre l'inevitable augment de les tensions a la regió, demanant a les parts involucrades que redueixin la tensió. El cinquè membre permanent del Consell de Seguretat de l'ONU és els Estats Units.\nBOMBARDEIG DELS EUA\nAlmenys cinc persones han mort aquest divendres 3 de gener al nord de Bagdad, l'Iraq, en un nou atac aeri nord-americà dirigit contra dos vehicles de membres d'Hachad al-Chaabi, la milícia iraquiana recolzada per l'Iran.\nSegons la televisió estatal iraquiana, citada per 'France-Press', el principal objectiu de l'atac nord-americà era un comandant d'Hachad al-Chaabi, però la televisió no especifica la identitat d'aquest objectiu.\nEls cinc morts han estat confirmats a la 'Associated Press' per funcionaris iraquians.\nAquest és el segon atac nord-americà en menys de 24 hores després que el president Donald Trump ordenés un atac amb avions no tripulats a la capital iraquiana de Bagdad que va matar Qassem Soleimani, comandant de la força d'elit dels Guardians de la Revolució iraniana, al-Qods, juntament amb el "número dos" de la coalició de grups paramilitars pro-iranians a l'Iraq, Hachd al-Chaab, Abu Mehdi al-Muhandis, i altres sis.\nDivendres, el cap d'Estat nord-americà va informar que Soleimani havia estat assassinat per "aturar una guerra" i no per "començar una guerra", afegint que els Estats Units està "a punt i preparat" per respondre a la represàlia de Teheran.\nWashington també va anunciar que enviarà altres 3,000 soldats a l'Orient Mitjà després de la mort d'aquest general.\nFonts del Departament de Defensa, citades per AP amb la condició de mantenir l'anonimat, van informar que el personal pertany a la 82ª Divisió de Paracaigudistes a Fort Bragg, a l'estat de Carolina de Nord.\nAquest personal se suma als gairebé 700 soldats de la 82ª Divisió que van ser enviats a Kuwait a principis d'aquesta setmana després de la invasió del complex de l'ambaixada nord-americana a Bagdad per milicians recolzats per l'Iran.\nL'atac ja ha provocat diverses reaccions, i quatre dels cinc membres permanents de Consell de Seguretat de l'ONU -Rússia, França, Regne Unit i Xina- han advertit l'inevitable augment de la tensió a la regió i han demanat a les parts implicades que redueixin la tensió.\nA l'Iran, el sentiment és de venjança, amb el president i els Guardians de la Revolució garantint que el país i "altres nacions lliures de la regió" es venjaran d'Estats Units.\nTambé el líder suprem de l'Iran, l'aiatol·là Ali Khamenei, va prometre venjar la mort del general i va declarar tres dies de dol nacional, mentre que el cap de la diplomàcia va considerar la mort com "un acte de terrorisme internacional".\nPel costat iraquià, el primer ministre renunciant, Adel Abdel Mahdi, ha advertit que aquest assassinat "desencadenarà una guerra devastadora a l'Iraq" i el gran aiatol·là Ali al-Sistani, una figura destacada en la política iraquiana, va considerar l'assassinat del general iranià Qassem Soleimani com "un atac injustificat" i "una flagrant violació de la sobirania iraquiana".\n"ACTUEM PER ATURAR UNA GUERRA", DIU TRUMP\nEl president dels Estats Units, Donald Trump, va dir aquest divendres que el general iranià Qassem Soleimani va ser assassinat per "aturar una guerra" i que el país "està llest i preparat" per a qualsevol resposta de Teheran.\n"Actuem ahir a la nit per aturar una guerra. No actuem per iniciar una guerra", va dir el cap d'Estat dels Estats Units durant una declaració als periodistes a la seva residència de Palm Beach, Florida, i ha afegit que està "a punt i preparat" per prendre "qualsevol decisió que sigui necessària" a través de la resposta de l'Iran a l'atac.\nQassem Soleimani, comandant de la força d'elit dels Guardians de la Revolució iraniana Al-Qods, va morir en un atac amb un "dron" nord-americà a Bagdad, la capital de l'Iraq, juntament amb el "número dos" de la coalició de grups paramilitars pro-iranians a l'Iraq, Hachd al-Chaab, Abu Mehdi al-Muhandis i altres sis.\nDonald Trump també va informar que Soleimani estava planejant "atacs imminents i sinistres" contra els diplomàtics i el personal militar nord-americà.\n"El atrapem a l'acte i el neutralitzem", va dir el president, i ha afegit que "el regne de la terror [de Soleimani] ha acabat ".\nDonald Trump també va considerar que el general iranià "va fer de la matança de gent innocent una passió malaltissa" i que "molta gent podria haver-se salvat" si el comandant de la força d'elit dels Guardians de la Revolució hagués estat assassinat abans.


L’Associació de Veïns Bonavista passa balanç de les millores que s’han fet al barri i de les que resten per fer - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nEn l’assemblea anual de socis de l’Associació de Veïns del barri Bonavista de Vilanova del Camí, celebrada el passat dissabte 26 de març, a més d’aprovar-se el balanç econòmic del 2010 i el pressupost de 2011, hi va haver renovació parcial de la junta directiva i es va passar balanç de les millores aconseguides pel barri en els darrers dos anys de mandat, així com el llistat d’allò que resta per fer.\nPel que fa a la renovació de càrrecs de la junta, només n’hi va haver dos. La junta segueix presidida per Antonio Calvache. Hi ha hagut relleu en el càrrec de tresorer. Josep Ramos que fins ara ocupava aquest càrrec ha estat substituït per Josefa Sarrió. I la junta ha incorporat un nou vocal, José Pérez.\nEntre les millores que s’han executat en aquesta part del mandat gràcies a les reivindicacions de l’associació de veïns del barri Bonavista hi ha les següents: l’adequació de les zones destinades a contenidors de deixalles; obres diverses al parc del carrer Narcís Monturiol, com la col·locació de papereres, la substitució d’arbres morts o l’arranjament de la font i llum que no funcionaven; la remodelació de la plaça Gertrudis Artigal, amb jocs infantils i bancs per seure; l’arranjament de la vorera aixecada al carrer Montserrat, i la col·locació de sol antilliscant a la cantonada entre carrer Montserrat i carrer Narcís Monturiol, entre altres.\nLa junta ha informat també de les actuacions que encara resten pendents d’executar, com la pista esportiva del carrer Narcís Monturiol ja que quan plou l’aigua queda entollada i no s’hi pot jugar. També cal canviar de lloc dos senyals al mig de la vorera del carrer Sevilla que impedeixen el pas de vianants i falta asfaltar un tram del carrer Ferran Miró, col·locar una marquesina a la parada de bus del carrer Roger de Flor, fer un pas elevat a la cruïlla del carrer Montserrat amb Roger de Flor i un pas de vianants als accessos a l’ambulatori, així com l’adequació de la parada de la Hispano Igualadina en direcció Barcelona situada a la carretera de La Pobla davant de l’ambulatori.\nD’altra banda, pel que fa al calendari d’activitats culturals i socials que es porten a terme al barri Bonavista, l’associació de veïns ja estan preparant la festa de l’arròs de l’1 de maig, la revetlla de sant Joan i una excursió cultural.\nLa Fes-ta Jove 2011 es promociona a la trobada de delegats de secundària\nEl CAP i l'Àrea d'Esports de Vilanova del Camí celebraran el Dia Mundial de l'Activitat Física


Fabricant i proveïdor de protectors d'arbres ondulats de la Xina | Sihai\nLa làmina buida de PP és el polipropilè (PP) com a matèria primera principal després del modelat per extrusió de la làmina de plàstic, a causa de la reciclabilitat de les matèries primeres i la producció, l’emissió nul·la del procés de producció el converteix en un nou material de protecció del medi ambient reconegut a tot el món i es pot utilitzar com a tauler de fusta, cartró i placa metàl·lica en molts camps Substitució de materials.\nLa protecció de l'arbre corrugat de pp està fabricada amb xapa corrugada de PP, és un protector per a la planta petita de l'arbre de planter. A la fase inicial de la plantació de plàntules, la capacitat de resistir el fred i el vent és pobra i és fàcil de menjar pels animals. Per tant, generalment són necessàries mesures de protecció per garantir un creixement saludable de les plàntules. La protecció de planters de taulers buits de PP es pot personalitzar segons els requisits, disseny d’estructures raonables, bona estabilitat, forta resistència al vent, bon efecte d’aïllament, no fàcil de danyar a l’aigua, perllonguen considerablement la vida útil, eviten eficaçment els animals que roseguen arbustos, fàcil de promoure i utilitzar.\nAnterior: full de buit de seda pp gira el coixinet de capa


Catalunya registra 1.862 casos i 26 morts per coronavirus en les últimes 24 hores\nPublicat 24/08/2021 11:35CET\nLa taxa de rebrot baixa fins el 219 i hi ha 40 ingressats menys\nCatalunya ha registrat fins a aquest dimarts 954.400 casos confirmats acumulats de coronavirus des de l'inici de la pandèmia --885.224 amb un prova PCR o test d'antígens--, 1.862 més que en el recompte del dilluns, informa la Conselleria de Salut de la Generalitat a través de la seva pàgina web.\nEn les últimes 24 hores s'han registrat 26 morts i el total de morts és de 23.268: 14.899 en hospital o centre sanitari, 4.637 en residència, 1.222 en domicili i 2.510 que no són clasificables per falta d'informació.\nQuant als pacients ingressats actualment, la xifra se situa en 1.371, que són 40 menys que en l'últim recompte.\nUn total de 456 pacients es troben ingressats en unitats de vigilància intensiva (UCI) de centres públics i privats, cinc menys que en l'últim recompte: 308 necessiten ventilació invasiva (intubació), 26 requereixen oxigenación per membrana extracorpórea (ECMO) i 122, suport invasiu sense intubació.\nLa velocitat de reproducció de la malaltia (rt) puja lleugerament fins el 0,83 i el percentatge de positivitat dels test d'antígens i PCR se situa en 6,90%, mentre que la incidència acumulada en els últims 14 dies és de 278,42 per cada 100.000 habitants i la mitjana d'edat dels casos confirmats és de 35,42 anys.\nLa taxa de risc de rebrot ha baixat: el dilluns aconseguia un nivell de 225 i 24 hores després se situa en 219.\nCatalunya ha administrat la primera dosi de la vacuna contra el coronavirus a un total de 5.607.444 persones des que va començar la campanya de vacunació, dels quals 5.035.710 ja tenen la pauta completa: hi ha 18.216 nous immunitzats en les últimes 24 hores.\nEn percentatges, el 70,9% de la població catalana està vacunada amb almenys una dosi de la vacuna, mentre que un 63,8% ja té la pauta completa de la vacunació.


L'educació infantil al CEIP FLIX: de gener 2007\nAdivineu de quin conte surt aquest personatge i el seu autor!\nUna altra investigació per la col.lecció. Podeu posar-vos damunt de comment i enviar-nos la resposta correcta. Ànims.\nPublicat per El bloc d'infantil de Flix a 13:25 1 comentari:\nDossier dels bolets\nHola! Aqui podeu trobar un dossier que vam fer sobre els bolets que els alumnes ens van portar. Podeu descarregar-lo i tornar-lo a fer desde casa! Sort i a treballar!\nPublicat per El bloc d'infantil de Flix a 13:16 Cap comentari:\nHola a tots! Dijous 18 de gener tots els de P5 vam anar a la biblioteca municipal ver veure l'exposició de llibres de viatges CORREMÓN. Ens va agradar molt com ens van ensenyar els llibres i després ens van explicar un conte. També ens ven deixar veure tots els llibres i endinsar-los en un món ple d'aventures! Mireu quines fotos vam fer!!!\nPublicat per El bloc d'infantil de Flix a 10:40 Cap comentari:\nFotografies del Nadal a P5\nNadal a P 5\nPublicat per El bloc d'infantil de Flix a 16:27 Cap comentari:\nAlgunes fotos de la classe de P5\nPublicat per El bloc d'infantil de Flix a 15:46 Cap comentari:\nhansel i gretel p-3\nHola de nou! Aquesta és la part final de l'activitat del conte LA CASETA DE XOCOLATA, que van fer els/les nens/es de P-3. Com podeu veure molt atractiva, però no va quedar massa complerta quan es va acabar la narració.\nPublicat per El bloc d'infantil de Flix a 1:50 Cap comentari:\nAquest curs 2006-07 s'ha iniciat amb les novetats de flamants mascotes a tot el cicle.\nA P3 amb la senyoreta Laura tenen la vaqueta TINA, a P4 amb la senyoreta Montse i la senyoreta Maria José tenen el pollet gal.làctic PUK i a P5 amb els mestres Miquel i Josep tenen la maleta viatgera CLETA.\nPublicat per El bloc d'infantil de Flix a 20:55 Cap comentari:\nAdivineu de quin conte surt aquest personatge i el...


Girls BCN presenta a Sofi amb telèfon 622-586-216 Qui sóc?\nSóc Sofi, imaginativa, creativa, provocativa i sempre excitant. Tinc la vitalitat de la joventut i l'atreviment d'una noia disposada a experimentar amb els seus sentits, descobrir-me com dona i convertir-me en l'amant perfecta. M'agrada el sexe compartit amb homes que acabo de conèixer, intuir els seus gustos, que descobreixin els meus i lliurar-me per complet, sentir-me seva mentre em posseïx. El sexe és un regal de la naturalesa i jo el penso aprofitar ... Si vols saber més de mi, pots visitar la meva pàgina web clicant sobre l’enllaç següent: Accés a la meva web personal\n168 cm48 KgCastanyMarronsEspanyola A consultar Els meus serveis i tarifes\nEns podem trobar al teu hotel, al teu domicili o a un apartament per hores.\nSi vols, també et puc acompanyar a viatges.Aquests són alguns dels meus serveis especials: BDSM, Petó negre, Cubana, Disfresses, Fetitxisme, Dúplex, Ejaculació corporal, Ejaculació facial, Fantasies, Joguines, Sexe oral natural, Sexe anal, Lèsbic, Pluja daurada, Massatges, Sado, Striptease, Trios ...Atenc a senyors i parelles.Aquestes són algunes de les meves tarifes:1 hora:Nit completa:Dia complet:Cap de setmana: 20080012002500euros""" Contacta amb mi\nSi t’has decidit a conèixer-me o necessites més informació sobre els meus serveis o tarifes, pots posar-te en contacte amb mi trucant a aquest número de telèfon: 622-586-216Si vols, també pots posar-te en contacte amb mi a través d’aquest e-mail:thesensationofsofi@yahoo.es\tPutes Barcelona - Putes Madrid - Putes Espanya


el bloc de salem: 11/17/11\nel 20N votarem COMPROMÍS, clar que sí!\nTotes les enquestes indiquen que COMPROMÍS entrarà al Parlament Espanyol. I la veritat, portem tant de temps treballant per a què això siga una realitat, que els/les valencianistes estiguen a les Corts Valencianes i a Madrid –la primera cosa ja aconseguida-, que potser un èxit electoral com traure un diputat el proper 20N ens faria sentir modestament satisfets per tants anys d’esforç sense cap recompensa. Perquè l’única recompensa que busquem és ser un poble visible en este Estat Espanyol tan desagraït amb les minories, polítiques, en aquest cas. Fins i tot el PPSOE ens fa sentir malament, culpables dels problemes d’Espanya, emmudir davant de tanta gent que, manipulats per les televisions i altres mitjans, veuen en els partits polítics menuts el desmembrament d’este Estat del Benestar tan fràgil que ens han construït. I res més lluny de la realitat.\nLa campanya ha esta bastant trista i monòtona, sols ara, a última hora, pareix que els socialistes, que segons diuen ho tenen tot perdut, però amb raó, perquè s’ho han guanyat a pols, han començat a parlar de veritat, amb sinceritat i sense complexos, com un autèntic partit d’esquerres que recolza les classes més desfavorides, però, arriben tard i ja ningú, després de tot el que han fet, s’ho creu. I, per cert, del PV res, PSOE.\nEls populars no han dit ni han proposat res en tota la campanya, per a què enviscar-se les mans si ja van de guanyadors? Però, realment, els valencians i les valencianes anem a donar-los eixa majoria que diuen les enquestes? Després de vore que han fet d’esta Comunitat nostra que té el nombre de parats més gran d’Espanya, on s’han comés més barbaritats econòmiques que en cap altre lloc d’Europa, cosa que ens ha portat a la ruïna de la Generalitat i a la desaparició de la banca valenciana, i el que és pitjor, de les famílies, que s’han quedat sense res, ni treball, ni vivenda, ni il·lusions per a viure. I que no s’escusen en què la culpa la té el PSOE de Madrid. Algú s’ho creu que van a guanyar per majoria? Doncs jo sí! Tristament he de reconeixer-ho, però sí. Clar que no serà amb el meu vot. Jo no col·labore a fer desaparèixer el País dels valencians i valencianes!\nUna altra cosa ha estat COMPROMÍS. Les poques vegades que els hem vist per TV o per qualsevol altre mitjà de comunicació, perquè no els han deixat més espai, clar, ens han sorprès: gent valenta, decidida, ben preparada, amb ganes, il·lusionats, amb un programa clar i ambiciós per al País Valencià. Què més volem? Com diu la candidata per Alacant, Aitana Mas, en estos quatre anys al Parlament Espanyol, què han fet els diputats “valencians” del PPSOE. La resposta ha estat molt clara: TRES INTERVENCIONS EN LA CÀMARA en quatre anys, així de trist, on han parlat de la “Comunidad Valenciana” però sense que ni Génova ni Ferraz se sentiren malament. I ja està!\nNosaltres ho tenim molt clar, volem que se’ns escolte a Madrid, que és on es cou tot, volem parlar dels problemes que tenim els valencians i valencianes, volem que se’ns ajude, volem ser respectats com a valencians i valencianes, com a poble diferenciat dins de l’Estat Espanyol. Ja n’hi ha prou! Per què no deixem que COMPROMÍS diga a Madrid que el PV també existeix!


COVID-19 | L'Agulla\n15/08/2021 30/07/2021 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nDurant les últimes setmanes no han faltat a cap mitjà de comunicació les referències a l’onada de Covid-19 que està afectant, aquest cop i principalment, a la gent jove. Els judicis morals i la culpabilització han seguit de manera quasi immediata totes aquestes notícies, però no ha estat el primer cop que la culpabilització i els joves s’han trobat; jo mateixa he escoltat a molta gent dir que la causa d’algunes de les onades que s’han donat al llarg de la pandèmia han estat únicament responsabilitat dels joves. I s’ha de parlar de responsabilitat col·lectiva, quelcom que ha estat clau per fer front a una pandèmia mundial com la que estem vivint, no només exigida als joves sinó al conjunt de la societat.\nPerò és injust que, ara que la onada de Covid-19 està afectant el jovent, s’assenyali només a un grup com a irresponsable i culpable, quan d’irresponsabilitat n’hi ha hagut de totes les edats i en tots els àmbits. Potser culpar a la gent jove sempre ha estat el més senzill, molt més senzill que obrir un debat sobre com els trastorns mentals, l’ansietat, la depressió o els trastorns alimentaris, entre els més destacats, han incrementat entre els adolescents i joves, molt més senzill que intentar obrir les universitats per a restablir la normalitat o semi normalitat acadèmica, molt més senzill que donar solucions a l’augment de l’atur juvenil. Si es parla dels joves per culpabilitzar-los, també cal parlar de tots aquests altres temes que han quedat al marge del debat públic.\nLa universitat va ser de les primeres coses que van tancar, no només al març de 2020 quan la pandèmia de Covid-19 estava descontrolada, sinó també a l’octubre del mateix any quan escoles i instituts reprenien amb cautela l’activitat docent. I pot tenir sentit que es tanqui la universitat per evitar, sobretot, la mobilitat. Però un cop es va tancar la universitat a l’octubre, i tenint en compte que tampoc havíem pogut fer docència la meitat del curs 2019-2020, ja no se n’ha tornat a parlar. I fer un curs universitari sencer des de casa amb totes les limitacions que això suposa, comptant, a més, el període del confinament anterior, acaba perjudicant molts àmbits diferents; no només les relacions socials o la vida universitària, també la pèrdua d’un ritme de vida i d’uns hàbits a la qual cosa s’hi suma el cansament que s’ha anat acumulant, el cansament de la incertesa i de les nul·les propostes per reprendre, d’una manera o d’una altra, la normalitat. Hi ha estudiants que sí que van acabar tornant a les aules i n’hi ha d’altres, com en el meu cas, que vam acabar asseguts a l’escriptori de casa comentant i compartint, tant amb professors com amb alumnes, el desgast que ha suposat aquest curs anòmal.\nCarme Palacios Prados\n12/06/2021 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nAra que amb la vacunació, cada cop més estesa, comencem a veure llum a la sortida del túnel d’aquesta pandèmia, podem prendre consciència dels efectes devastadors que està tenint a la nostra societat. Sóc del parer que no tot és sempre negatiu, i que alguns aspectes d’aquesta situació ens poden aportar aprenentatges personals i socials. Però és cert que deixarà molt de dolor: per les persones mortes, pels qui s’han quedat i no han pogut estar al costat dels familiars que han perdut, pels qui tenen seqüeles de salut arran de la COVID-19, pels qui s’han quedat sense feina i sense perspectives i pels qui, per tots aquests motius o d’altres, o potser sense motiu aparent, els ha afectat la salut mental.\nDe salut mental se’n parla poc. De fet, cal dir que dels aspectes fonamentals de la persona humana gairebé no se’n parla ni socialment ni en família, o bé directament són tabú: la mort, la sexualitat, les emocions… aspectes essencials de la nostra existència massa vegades queden soterrats, com si no hi fossin. De petits no se’ns en parlava i de grans poques vegades en parlem obertament, o, si nosaltres ho fem, semblem estranys als altres. Aquí també hi entra la salut mental. Per això, el fet que la pandèmia hagi posat a primera plana la salut mental i se’n parli, és mínimament positiu.\nPerò la realitat és la que és, i no és positiva. En molts casos, la situació ha fet aflorar patologies mentals preexistents, i en d’altres, directament, les ha causat. La revista científica Psychiatry Research ha estudiat l’impacte mental de la irrupció del SARS-COV-2. Es tracta d’un estudi a nivell mundial, basat en 2.189 articles científics i 55 investigacions amb una mostra poblacional de 200.000 persones de diversos països. Mostra que la prevalença del trastorn per estrès posttraumàtic va situar-se al 22%, la depressió en un 16% i l’ansietat va arribar al 15% de la població. En el cas de l’estrès posttraumàtic suposa cinc vegades més d’afectació en la població, l’ansietat es va quadruplicar i la depressió va triplicar els casos. I és que la inquietud per quedar-se sense feina, per contagiar-se, els morts diaris, els drames de famílies senceres, les persones desemparades, la soledat… tot ha deixat seqüeles, així com també s’ha vist un increment del consum de drogues i alcohol, amb l’estigma i desatenció que ha suposat per a les víctimes d’aquestes addiccions.\nVull posar el focus en els més joves, perquè s’ha parlat més per culpabilitzar-los (per disbauxes que han estat minoritàries) que no pas com a persones que han patit. Una xifra: Han augmentat un 47% les urgències per trastorns mentals d’adolescents a l’Hospital de Sant Joan de Déu durant el primer trimestre del 2021, en comparació amb el mateix període de l’any passat. En la presentació de l’informe FAROS de l’hospital, la cap de l’Àrea de Salut Mental, Montse Dolz, va destacar l’impacte en els adolescents de l’aïllament causat pel confinament, l’estrès per les dificultats econòmiques o els traumes no resolts, la disminució d’hàbits saludables, la reducció de la sociabilització o els traumes per no poder acomiadar i fer el dol per la pèrdua d’éssers estimats. A més, en l’últim any han crescut un 25% les consultes per trastorns de la conducta alimentària als centres de salut mental infantil i juvenil de Catalunya i a Sant Joan de Déu, les derivacions per anorèxia, bulímia o trastorns per afartament s’han duplicat.\nPerò del que menys es parla (perquè és tabú també, perquè es fa veure que no existeix, i perquè es culpabilitza víctimes i familiars) és del suïcidi o dels intents de suïcidi. A Sant Joan de Déu en l’últim any s’han duplicat els intents de suïcidi atesos a Urgències: si en l’any abans de la pandèmia Sant Joan de Déu va atendre 101 casos d’intents de suïcidi d’adolescents, entre desembre del 2020 i el febrer de 2021 se n’han registrat 206. Us recomano la presentació de l’informe FAROS de Sant Joan de Déu (i us el podeu descarregar i llegir-lo). Per prevenir i detectar de manera precoç els problemes de salut mental entre nens i adolescents, Sant Joan de Déu ha presentat un decàleg amb consells per detectar aquests trastorns.\nTot plegat ha arribat en un context de sistema sanitari que ha tingut sota mínims, durant molts anys, l’atenció en salut mental. Quan un metge o metgessa de capçalera veu un pacient greu, a qui no pot atendre només des del CAP i que cal derivar-lo a psiquiatria (almenys per a una visita de valoració), pot trigar mesos en tenir la cita… i possiblement acabarà a urgències el dia que s’agreugi molt la situació. Hi ha hagut crides desesperades de pares i mares per xarxes socials, amb fills a la vora del suïcidi per problemes de salut mental desatesos. I això no és nou.\nInvertir en salut mental d’infants, adolescents i adults és salvar vides, i també, dit en termes econòmics (que els gestors entenen més) suposaria estalviar en salut pública en anys futurs. Perquè les seqüeles mentals acaben sent físiques, i cada cop més metges ho reconeixen. O qui no sap de persones que han patit seriosament a nivell mental i emocional, que més endavant s’han trobat patint un càncer o una altre malaltia greu…?\n01/04/2021 02/04/2021 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nEstoy enviando a Ustedes un manifiesto, fruto de nuestra desesperación. Tenemos una verdadera guerra movida por el necrófilo BolsoNero que parece querer desde Brasil afectar todo el mundo, especialmente a nuestros vecinos, que están muy preocupados. El virus amazónico es muy letal, está en todo en país y ha llegado ya a Estados Unidos. Él es negacionista, está en contra de todas las vacunas, y favorece la difusión del virus sin mascarillas y con aglomeraciones. Es verdaderamente un psicópata.\nLes mando el manifiesto en varias lenguas. Si pueden divulgarlo en vuestros canales te lo agradecería mucho.\nCon un gran abrazo con los brazos ya cansados,\nVivimos en tiempos oscuros, donde las peores personas han perdido el miedo y las mejores han perdido la esperanza. Hannah Arendt\nEl monstruoso gobierno genocida de Bolsonaro ha pasado de ser solo una amenaza para Brasil, a convertirse en una amenaza global.\nApelamos a los organismos nacionales –STF, OAB, Congreso Nacional, CNBB– y a la OSM y las Naciones Unidas. Instamos a la Corte Penal Internacional (CPI) a condenar urgentemente la política genocida de ese gobierno que amenaza a la civilización.\nPara firmar entra aquí.\nLeonardo Boff té una plana web aquí, a la qual us podeu subscriure.\nAbraçades, petons i lladrucs\n05/03/2021 27/02/2021 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nEn el passat temps d’Advent i Nadal hem rellegit a l’evangeli de Lluc que Maria Verge, després de l’acceptació “que es compleixin en mi les teves paraules” (Lluc 1,38) se n’anà de pressa a veure els seus familiars Zacaries i Elisabet; tot i la brevetat del text, s’hi va quedar tres mesos (Lluc 1,56). Seguidament l’evangelista narra en paral·lel els naixements, circumcisions als vuit dies, i creixences dels infants Joan Baptista i Jesús, “els infants creixien i s’enfortien plens d’enteniment i d’Esperit Sant” (Lluc 1,80; Lluc 2,40). De Jesús també s’especifiquen altres dos moments forts en el temple, en acomplir-se els dies que manava la Llei (Lluc 2,22-38) i a l’edat dels dotze anys (Lluc 2,41-52). Després de 30 anys sense dades, el capítol 3 salta a l’inici de la vida pública, estimada en 3 anys i, a partir del capítol 22, als 3 dies dels sagraments.\nD’igual manera, podríem destacar de la història mundial recent l’inici del segle XXI l’11 de setembre de 2001 i les consegüents guerres d’Iraq i Afganistan, els periòdics atemptats terroristes arreu, la crisi financera global des del 2008, les primaveres àrabs, la pèrdua d’influència occidental i l’emergència de la Xina i altres països d’Àsia, els crits de la Terra, o l’encara actual pandèmia de la Covid 19.\nI també, cadascú de nosaltres pot destacar fites especials en el propi camí biogràfic: la finalització dels estudis, la primera feina o la vocacional, la formació de la pròpia família, el naixement de les (persones) filles, també la marxa d’alguns éssers estimats… En la meva història personal tres fites d’aquesta mateixa setmana: el naixement de la filla d’un company de feina, la marxa tranquil·la amb el Creador de la mare d’una amiga i l’arribada a Catalunya de part de la meva família, després de deu mesos separats per causa de la pandèmia.\nPerò el cert és que ni la història cristiana de salvació, ni la mundial, ni la nostra pròpia, no estan fetes només de moments forts i fites remarcables, sinó d’un dia rere un altre, d’una sèrie de setmanes senzilles, sovint monòtones, amb els seus petits alts i baixos en l’autoacceptació del propi jo i de la pròpia realitat, en la relació amb el món i amb els altres, així com també amb el transcendent. Tot i la fita de divendres passat a l’aeroport, amb abraçades, petons i lladrucs, sóc conscient que no he sabut portar de la millor manera el meu camí des del 13 de març passat. La teoria sovint és fàcil, no pas la pràctica. Tot i així, en sóc conscient i en dono gràcies.\nLa nostra pròpia vida ha de ser el camí feliç en el qual treballar i implicar-nos; no només el camí que transita cap a aquella felicitat llunyana que potser un dia arribarà; les (persones) cristianes diem creure i així confessem “la resurrecció de la carn i la vida perdurable”, objectius generals del projecte de vida. Però com a éssers finits i imperfectes necessitem com petits objectius específics, amb indicadors clars i ben temporalitzats que ens ajudin al llarg del camí: necessitem saber caminar per la senda de la vida, fruint el màxim i patint el mínim en les diverses etapes, conscients que “tot té el seu moment, que sota el cel hi ha un temps per a cada cosa” (Cohèlet 3,1-15). El compartir ho facilita tot, l’aïllament ho complica. Potser per això un Déu en tres?\n27/02/2021 21/02/2021 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nTornarem a la normalitat com abans de la pandèmia? Tu ho creus? És el que volem? Personalment, crec que no. I m’agradaria que aquesta experiència que afecta totes les persones de la humanitat, ens ajudés a ser més humans. Avui, un cardiòleg americà, diu, entre d’altres coses i com a idea general, que tant de bo que la humanitat millori en el camp de la justícia, de l’amor i de la constància.\nRepassant l’Evangeli, Jesús ens ho diu i ens ho ensenya, respectant la identitat de qualsevol persona i amb el gran regal de la llibertat.\nEm quedo pensant i deixo d’escriure. Tot i aquell fet de la paràbola on la vinya i els vinyaters són tot el contrari del que he escrit.\n16/02/2021 14/02/2021 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\n16/01/2021 26/12/2020 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nQuan el dissabte 7 de novembre vaig veure per TV3 la celebració de la beatificació del jove Joan Roig a la Sagrada Família, em vaig quedar de pedra, indignada i trista.\n¿Com pot ser que amb aquesta pandèmia que patim tots plegats, que no podem sortir, no ens podem relacionar amb els nostres familiars, contactes socials, etc., els dirigents i caps de l’Església s’atreveixin a fer un acte així? ¿Aquest és l’exemple que ha de donar l’Església?\nNo vaig en contra de la beatificació, ja que el jove s’ho mereix , però sí que estic en contra de la manera com s’ha fet.\nEls bisbes i representants eclesiàstics crec que haurien de penedir-se d’haver fet aquest acte tan solemne ja que les autoritats sanitàries i civils estan demanant el nostre confinament, que les famílies no facin celebracions amb més de sis persones, que les residències de la gent gran estiguin també confinades… doncs ara l’Església va i fa un acte tant poc exemplar!\nI el pitjor de tot plegat és que no surti gent d’Església que protesti o ho censuri. Si la cosa continua així és que estem mig morts.\nEspero que l’Esperit Sant “bufi” millor.\n12/01/2021 26/12/2020 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nReproduïm aquí fragments del pregó de la festa major del Poblenou de Barcelona, el passat mes de setembre. El van elaborar un grup d’estadants de la residència Pere Relats, tot un punt de referència per al barri, i el van llegir dues representants del grup el 12 de setembre. Us el transcrivim, però el podeu escoltar aquí.\nEns hem reunit un grup de companyes per parlar i compartir tot el que hem sentit aquests mesos, com hem viscut la situació i com estem actualment. També ens agradaria reivindicar les nostres necessitats. Segur que les compartim amb moltes de les persones que viuen en les diferents residències del barri.\nAhir es van complir sis mesos de confinament aquí, a la residència, amb la duresa que això representa i la manca de llibertat. No podem sortir ni veure els nostres familiars, ni amics ni amigues. Volem una miqueta de llibertat, ni que sigui una mica. Entenem la situació que estem vivint amb la Covid19, però tenim la necessitat d’escampar la boira. En canvi, hem hagut d’estar aïllades a l’habitació, cansades de les quatre parets i només amb una tele o una ràdio. Com diu un company, “cada ovella al seu corral”.\nDurant aquests mesos, només ens hem pogut comunicar a través de videotrucades amb la família i les amigues. A més a més, la incertesa de no saber què passa a l’exterior ens fa patir. Hem hagut de deixar de compartir les festes. Només hem pogut estar amb les persones que ens cuidaven.\nPerò hem tingut sort d’estar a la residència en què estem. Pensem que totes les treballadores han fet una gran labor i que tot el que han fet no es pot pagar amb diners. Tot i això, trobem molt a faltar les persones que estimem.\nA tota aquesta situació, hi hem d’afegir la mort de moltes companyes amb les quals havíem compartit la vida fins ara. I en alguns casos sense poder acomiadar-nos-en com Déu mana. De fet, tenim fotos a les nostres habitacions amb companyes que ja no hi són. No les volem treure perquè és la nostra manera de recordar-les.\nHi hem posat de la nostra part i hem après a conviure junts, però volem recordar que un any nostre és com deu anys d’un jove. Ens estan prenent els nostres últims anys. També volem recordar que la llibertat és un dret universal i ens l’han tret. Ningú no ens ha preguntat què volem.\nEn totes aquestes situacions, ens hem adonat que hi ha una paraula que ens defineix: la resiliència.\nVolem aprofitar que ens han donat veu per enviar un missatge a les administracions:\nTenim necessitats i no ens esteu escoltant. És molt fàcil decidir des d’un despatx on la teva hora de plegar és a les 15 h. Nosaltres som aquí 24 hores, dia rere dia… Ens agradaria convidar-vos a viure la nostra situació només un mes, ja no diem sis mesos, que és el que portem nosaltres.\nPer això demanem que continueu treballant i que milloreu la comunicació, perquè en molts casos ens hem hagut d’assabentar dels canvis a través de les notícies. Parleu de visites familiars, però no de sortides, com si aquestes no existissin.\nPensem que dirigir aquesta situació és la vostra responsabilitat, i no creiem que ho estigueu fent malament, però també ens heu d’escoltar. Sabem que és difícil, perquè, ¿qui decideix el futur de les residències en aquesta situació? Ho tenim clar, el problema és al sistema i nosaltres en som les víctimes.\nTot i això, volem continuar sentint-nos vius i relacionar-nos amb el barri com sempre. Per això som aquí. Volem enviar-vos, veïns i veïnes, el següent missatge: Sabem que no seran les festes de cada any, però el poc que us deixin fer, ho heu de gaudir. Celebreu les festes! Portem molts mesos que aquest virus ens està fent la punyeta i ara ens mereixem gaudir una mica, però també us demanem que ho feu amb responsabilitat i seguint les recomanacions.\nBones festes i visca el Poblenou!\nPilar Cristóbal i Carme Vidal, en nom de tot el grup.\n09/01/2021 26/12/2020 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nDesprés d’un any d’excedència, la meva “nova normalitat” torna a ser l’escola i d’entre totes les tasques en destaco la de control d’accessos: fins a les vuit i deu els de tercer i quart d’ESO, fins a tres quarts de nou els petits arribant en comptagotes a l’acollida i a tocar les nou, l’entrada massiva de la primària. Les normes són clares: només alumnat, professorat i comptades altres excepcions, amb l’objectiu de salvaguardar l’espai lliure de Covid i les bombolles de convivència, cuidant de la salut comunitària, diuen. I la destaco perquè em situa diàriament una hora a la talaia que són els tres esglaons d’entrada, pocs però suficients: es donen 60 períodes semafòrics, paren uns 5 repartidors, passen algunes (persones) passejadores de gos, els que entren i surten del CAP… També els gairebé 500 alumnes, alguns acompanyats, i els companys del claustre traspassen la porta sota la meva supervisió, acompanyada d’un somriure o salutació. Alguns saluden de tornada, amb els més propers intercanviem conversa i alguns altres hi passen capcots amb el mòbil o pensant en les seves coses.\nTres petites històries d’aquests dos mesos: en Max, un matí amb semblança de no haver sortit encara del llit, en la conversa amb els més matiners de quart em pregunta irònicament, “Sergi, tu cobres per estar aquí tan aviat i així de content?”\nUna alumna d’origen xilè de quart de primària que arriba cada dia abans de dos quarts per l’acollida. Un somriure, la mà estesa i unes paraules facilitadores han aconseguit que la separació de la Isabel de la mà de la mare ja no vagi amb els plors de setmanes enrere. Fins i tot, en veure’ns per l’escola, ve corrents a saludar-me.\nI la tercera, amb una altra alumna, de la qual no sé el nom i que no he pogut tornar a identificar dies després: s’aturà al meu costat i amb cara seriosa em digué “què dur que és tercer!”. De forma automàtica, gairebé sense pensar em va sortir un “Au va! Què dius? Endavant i ja veuràs que bé avui”. Pensativa ella uns segons, perplex jo també per la mútua espontaneïtat, em somrigué i saludant-me, continuà reconfortada.\nTres petites històries que viscudes al moment i rememorades en la pregària em recorden les paraules burlesques del criminal també penjat, en el fons preguntant-se per les raons profundes de Jesús (Lc 23,39), la mà estesa a la sogra de Simó (Mc 1,29-34) o el “No tingueu por” amb la bona notícia de la resurrecció (Mt 28,5).\nEl mirar al meu voltant i l’escoltar, el restar atent i disposat, el viure des de la fe amb una certa gratuïtat, em demostra un cop més que, malgrat tot, val la pena viure. Preocupat per la situació, amb certa por i a milers de quilòmetres de la meva parella, en la intimitat ploro sovint, però sempre trobo una mà estesa que em dona esperança i m’ajuda a continuar. Avui, aquest escrit ha estat aquesta mà.\nEstats d’ànim en temps de pandèmia\n02/01/2021 26/12/2020 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nDes de primers de març d’enguany, la nostra vida ha anat passant per diferents estats d’ànim: por, respecte, angoixa, vergonya aliena, admiració, pena, indignació, desencís.\nQuan es va anar anunciant l’arribada de la Covid-19 i es van començar a conèixer els seus efectes, vàrem tenir un sentiment de POR, davant d’un fenomen desconegut.\nVàrem anar aprenent a protegir-nos amb les mascaretes, el rentat de mans, el gel hidroalcohòlic, el confinament… i la por es va anant convertint en RESPECTE.\nDe tota manera, si teníem alguna persona propera infectada o hospitalitzada, aquest respecte ja es va anar convertint en ANGOIXA.\nAmb les decisions contradictòries dels diferents governs, i les compareixences dels informadors uniformats i carregats de medalles, que moltes vegades ens semblaven absurdes i sense sentit, vàrem sentir VERGONYA ALIENA.\nCada vespre a les 20h quan sortíem als balcons a aplaudir els sanitaris i el personal dels serveis essencials que no van deixar de treballar per protegir-nos i cuidar-nos, sentíem ADMIRACIÓ.\nSi algun familiar o amistat empitjorava o moria estant sol o sola en una UCI o en una residència, sense tenir la possibilitat de visitar-lo i agafar-li la mà, vàrem experimentar PENA.\nA mesura que hem anat escoltant les dades que els diferents organismes ens anaven transmetent, hem anat experimentat INDIGNACIÓ. A qui hem de creure? Les dades no ens quadren i tenim dubtes de si les informacions que rebem són realment reals o ens diuen el que interessa políticament.\nCom pot ser que no hi hagi diners per pagar els ERTO o per ajudar les petites i mitjanes empreses que han de tancar, o per a les famílies que s’han quedat sense ingressos, i en canvi es puguin pagar 1.300.000.000 d’euros a Caixa Bank, Santander i Bankia per l’estafa del Castor, o apujar un 6,9% la despesa de la casa reial corrupta fins al moll de l’os?\nEl DESENCÍS apareix en preguntar-nos: On són aquells equips, programes de rastrejaments i personal sanitari que havia de ser incorporat per suavitzar l’impacte de la Covid-19 i que ens havien promès perquè eren necessaris per afrontar la segona onada del virus?\nSom només els ciutadans els qui hem de fer tots els esforços per frenar aquest virus? La majoria estem disposats a fer el que calgui, però potser també caldria que els governs (tots) fessin un acte de contrició per totes les retallades en sanitat, ensenyament i cultura que han anat fent els darrers anys i que ens han abocat a no estar preparats per a una emergència com aquesta.\nTant de bo que aquesta pandèmia, ens ensenyi a valorar les bones persones que tenim al nostre voltant, i també a aprendre a viure d’una forma diferent tot respectant la natura que és la nostra vida.\n31/12/2020 26/12/2020 ~ Redacció\t~ Deixa un comentari\nEn temps de confinament, moltes famílies i petits grups han realitzat a casa o en un local, pregàries i celebracions, per seguir compartint la fe.\nAquest fet ens recorda altres èpoques, quan es van començar a “posar de moda” les misses domèstiques a les cases, a finals dels seixanta i principis del setanta. Recordo l’equip de matrimonis dels meus pares que es reunien tot fent un tema, amb una lleuger sopar, i celebraven l’Eucaristia, canviant de torn de casa per cada reunió. També les comunitats populars, grups de revisió vida de moviments d’Acció Catòlica van començar a celebrar en petit grup l’eucaristia o una pregària, o una celebració de la paraula. Eren trobades que es sentien molt viscudes, familiars, properes, participatives i en molts casos així s’ha anat continuant. Permetien aproximar-se a l’experiència de les primeres comunitats cristianes, o al que es percebia o imaginava d’elles. Aquestes celebracions s’allunyaven de la possible o esperada i avorrida fredor de les celebracions a les parròquies. Es podia comentar l’evangeli sense discursos moralistes protagonitzats solament pel capellà.\nAquestes celebracions també poden connectar amb les experiències de cristians que en alguns països han compartit la fe i han mantingut la seva celebració i transmissió, sense capellans (comunitats japoneses dels segles XVI-XVII).\nEn moltes cases i famílies cristianes, sobretot per Setmana Santa, han fet les celebracions sense capellà. Han estat experiències autogestionades per la parella, per tota la família, segons casos, a partir de diferents elements que s’han anat aprenent al llarg dels anys (d’haver participat de moviments, grups, parròquies, comunitats de referència…) i de materials que bons amics (de capellans, religioses, de monjos, de moviments cristians, de parròquies…) els feien arribar.\nLes celebracions consistien a posar a la taula algun signe, com encendre una espelma, o col·locar alguna fotografia, escultura o altres objectes, com a gest simbòlic per fer present la família, les amistats, les comunitats. L’espelma, il·luminava així la pregària confinada. Les fotografies, o altres objectes podien recordar diferents moments de la vida de la família: estades en altres països, viatges, persones referents, grups més necessitats, la pobresa i la desigualtat en el món, la degradació de la natura i la seva mateixa energia que ens dóna vida…\nUn altre element de tals celebracions ha estat la música: de Taizé, o cants i himnes cristians d’altres tradicions musicals, salms, músiques que ajudessin a la contemplació, agradables, que transportessin a records de vida. La música es combinava amb estones de silenci.\nUn tercer element han estat les lectures de textos bíblics, espirituals i poètics. Es comentava el text i si anava acompanyat de preguntes, la parella o tota la família, o grup d’amics i de fe, les responia, cosa que ajudava a aprofundir en l’interior de cada persona i conèixer l’evolució espiritual de cadascú.\nTambé algunes famílies i grups van seguir les misses en línia d’algunes comunitats conegudes.\nL’experiència ha estat viscuda com una activitat molt bona i necessària. Ha permès reconèixer-se mútuament en la dimensió de fe de cada persona, del seu seguiment de l’evangeli, del que el motiva profundament… El sentiment era de transformació interior, de transfiguració, de vida, de resurrecció, de pau i joia. També va donar la oportunitat a les parelles, famílies i amics a sentir-se més units, no solament a la pròpia comunitat regular cristiana (parròquia, grup de revisió de vida, de pregària…) sinó també a tota la comunitat àmplia de cristians i cristianes que arreu del món estava fent alguna celebració semblant.\nAquestes experiències de celebració i pregària en temps de confinament suggereixen tres reflexions.\nLa primera és que seria interessant seguir oferint materials (textos, músiques, símbols…) a les famílies i grups de fe i vida, cristians, que són petites comunitats, futur del cristianisme a Europa. Un primer pas seria, per part de qui ho cregui i pugui fer, recollir el material que s’ha ofert en aquest confinament i sistematitzar-lo. Un segon pas seria constituir un equip (diocesà, o en cada moviment, o parroquial) que vagi proporcionant material.\nLa segona, ja insinuada, és la necessitat de reflexionar sobre el futur de l’Església a casa nostra, i del paper que poden tenir aquest petits grups familiars i amicals, pel que fa a compartir, celebrar i transmetre la fe en Jesús i en el seguiment del seu missatge, que de ben segur que repercutirà en la transformació de la nostra societat en bé dels més vulnerables.\nLa tercera reflexió és fer notar el gran recorregut que pot tenir una comunitat que s’autogestiona, sense necessitat de capellà. Per seguir un camí així cal, en primer lloc, al meu entendre, una presa de consciència de la capacitat que té cada persona i cada petita comunitat de celebrar la fe. En segon lloc, cal una obertura a la formació que pot anar recolzada pels materials proporcionats (primera reflexió). En tercer lloc demana un respecte, reconeixement i valoració per part de les autoritats eclesials de tot aquest moviment autogestionat (que no ha de ser solament en temps “extraordinari”· de confinament) per evitar actituds de control, de reticència o menyspreu o ignorància. I en quart lloc, cal invitar a aquestes petites comunitats a connectar-se entre elles, i amb les comunitats més grans del territori, siguin parròquies o moviments eclesials.\nPau de Tars (2)\n27/12/2020 19/12/2020 ~ Redacció\t~ 1 comentari\nEn aquest segon escrit centraré mínimament la cristologia de Pau en les cartes que els estudiosos han considerat més fiables en la seva autoria i dins d’aquestes subratllar les del període central i sobretot la carta als Romans. És en aquesta carta que intentaré aprofundir en els propers escrits.\nAquestes cartes més fiables estan dividides en tres períodes:\nen el primer període trobem les dues de Tessalonicencs (escrites cap al 50)\nen el període central, en el qual es troba la carta als Romans, trobem també la primera i segona als Corintis i la dels Gàlates (escrites cap l’any 57)\nen el tercer període trobem la de Colossencs i Filèmon (escrites en el captiveri de Roma, en els anys 61-63).\nA partir d’aquestes cartes observem:\nAquests tres períodes mostren “etapes” de Pau en la seva cristologia.\n2. Pau utilitza el gènere epistolar per donar resposta als problemes pràctics que les diverses comunitats d’origen grec estan vivint.\n3. Pau, a diferència dels evangelis sinòptics (escrits posteriorment), no narra cap vida de Jesús, encara que sembla que Pau els conegués (les comunitats devien tenir coneixement dels sinòptics en les seves tradicions orals o en petits documents escrits anteriors als redactats finals, que es van fer cap als anys 70). Amb aquestes constatacions podem dir que Pau construirà la seva cristologia a partir del coneixement de les tradicions orals dels sinòptics i de la seva experiència personal amb Crist (encara que Pau no el va conèixer en vida, ell parla de la seva experiència de conversió uns anys més tard de la mort de Jesús, cap l’any 36). Aquesta experiència de conversió i les tradicions orals fan que Pau fonamenti l’Església naixent en la mort i la resurrecció de Jesús, donant-li molt del sentit que avui té.\n4. En les cartes centrals, sobretot a Gàlates i Corintis, Pau ha de fer front, a part de qüestions concretes de les comunitats, a les gran qüestions que la predicació de Jesús va introduir però no va resoldre:\nLa suposada obligatorietat de la circumcisió per als nous cristians que acabarà formulant la qüestió de fons: quina és la diferència i, per tant, la novetat de Crist, respecte a la formulació veterotestamentària? (Gàlates).\nEl problema de la resurrecció de Jesús i la seva relació amb la resurrecció escatològica de (tots) els morts (1 Corintis 15, 1-58).\nAl principi de la Carta als Corintis, el problema de com jutjar la inserció en la fe cristiana d’“ideologies religioses” provinents del paganisme o, potser més radicalment, de les tendències mateixes de l’home.\nA la carta als Romans, Pau elabora un llenguatge únic i, per tant, nou, per parlar a jueus, pagans i cristians, es a dir, a la humanitat en la seva totalitat, sobre el significat de Crist, Jesús de Natzaret.\nÉs important, i cal remarcar-ho, que quan a les cartes del període central ens parla de Jesús, i alguna vegada d’algun dels seus atributs (“fill de David”, “fill de dona nascut sota la llei”), ho fa sempre en un context estructurat entorn a una pregunta més àmplia o d’altre ordre: quina és la transformació que l’home ha d’esperar de Crist?\n5. En aquest període la clau d’interpretació ha canviat respecte als Sinòptics. En Pau, els termes “Regne” i “pobres” (com a grup social) han desaparegut com a eix central. Així, el terme “pecadors” ja no designa a un grup social determinat sinó que per a Pau tots som “pecadors”. Pau entén que totes les persones caiem en el pecat, és a dir, ens deshumanitzem per la nostra “carn” (constitutivament som carn), avui diríem pel nostre instint de supervivència (constitució genètica) que fa que no acabem d’acceptar la germanor universal (crida de l’Esperit).\n6. Pau utilitza, per tant, una altre clau interpretativa, els conceptes: pecat, gracia, justificació, llei, home interior-carn, esperit, llibertat i altres termes ens fan pensar que la clau interpretativa és l’antropològica o existencial. Podem dir tranquil·lament que la concepció antropològica de Pau mereix el nom d’humanisme. Podem parlar de la cristologia humanista de Pau.\n7. Dins de la part central, que serà representativa i on se’ns oferirà el nus de tota l’estructura de pensament paulí, escollirem els vuit primers capítols de Romans on trobarem, si més no, el pensament més nuclear.\nPer llegir la primer part, premeu aquí.


Tauletes – Biblioteca Central d'Igualada\n09/01/2019 / Biblioteca\nAquest servei, que també han posat en marxa altres biblioteques de la Xarxa de Biblioteques de la Diputació, s’ofereix als usuaris amb carnet de la Biblioteca que necessitin utilitzar una tauleta digital per navegar per Internet. Alhora, podran accedir a tots els recursos bibliotecaris en línia que ofereix la Xarxa. Així, des de les tauletes podran accedir al servei gratuït de l’eBiblio (el préstec de documents digitals), el catàleg Aladí, l’app biblioteques XBM, o el Trencadís (fons locals digitalitzats).\nLa Biblioteca disposa de tres tauletes i per utilitzar-les l’usuari s’ha d’adreçar al taulell de la segona planta, a l’àrea d’ofimàtica. Aquí se li farà el préstec a sala. Les tauletes estan configurades i es poden connectar a Internet a través de la xarxa wifi de la mateixa Biblioteca. Ja porten instal·lades diverses aplicacions i no se’n poden descarregar d’altres. Cada vegada que un usuari la utilitzi caldrà que tanqui la seva sessió en acabar, perquè s’eliminin totes les seves dades personals.\nAquest nou servei s’afegeix als serveis d’Internet i ofimàtica que ja funcionen, amb diversos ordinadors d’ús públic tant per a adults com infants, la possibilitat d’imprimir documents des de qualsevol dispositiu mòbil i el wifi. També es disposa d’un ordinador amb lector de DNI electrònic i servei de reprografia.


Prosa - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Prosista)\nLa prosa en l'escriptura és l'ús del llenguatge que s'oposa al vers. Les paraules s'agrupen sense seguir les lleis de la mètrica, de manera que imiten el fluir del discurs oral. És la manera més natural d'escriure i per això, a banda de la literatura, apareix als mitjans de comunicació, avisos, lleis i molts altres tipus documents. Malgrat aquest caràcter més proper a la parla, va ser l'últim estil literari en aparèixer, ja que els primers escrits literaris utilitzaven el vers justament per marcar el caràcter artístic i facilitar la memorització.\nTradicionalment, la narrativa s'associa a la prosa, però també pot haver-hi poemes narratius i textos en prosa de caràcter no narratiu, com per exemple l'assaig, la descripció, etc. En conseqüència, és incorrecte considerar la prosa com un gran gènere literari.\n1 Gèneres literaris en prosa\n1.1 Gèneres narratius\n1.1.5 Prosa poètica\n1.2 Gèneres no narratius\n1.2.2 Gènere periodístic\n2 A la literatura grega\nGèneres literaris en prosa [modifica]\nGèneres narratius [modifica]\nEs refereix a aquells gèneres discursius amb una extensió limitada. Es pot distingir dues sèries de narratives. La narrativa de la modernitat i la narrativa de la postmodernitat. El que narra la història s'anomena Narrador, aquest gènere compleix la funció referencial del llenguatge. Aquest gènere es caracteritza per ser una narració de forma seqüencial compost per personatges dins d'aquesta. Té coherència en el que s'està contant, té en compte els temps, en els que els personatges actuen. Comunica les més íntimes vivències de l'home, que és subjectiu, els estats anímics i els estats amorosos. El present, passat i futur es confonen.\nArticle principal: Novel·la\nLa novel·la és un gènere literari narratiu, generalment en prosa i d’una extensió que pot ésser considerable on s'expliquen uns fets de ficció a partir d'uns personatges, una ambientació, un narrador i un punt de vista. Poden aparèixer descripcions i diàlegs per embellir, aclarir o fer més amena l'acció.\nEl gènere com a tal sorgeix a l'Edat Moderna, si bé no seria tractada com a gènere literari, fins després de 1934, quan Mikhaïl Mikhaïlòvitx Bajtín va diferenciar la novel·la de la prosa novel·lesca i la poesia lírica. Els antecedents d'aquesta discussió dels anteriors crítics, és que ells no havien trobat en la novel·la mateixa manera-estilística de la poesia, i per tant se li havia negat qualsevol significació artística, per només tractar-la com un document. A partir dels anys vint, s'havia plantejat estudiar la prosa novel·lesca, i definir-la per la seva especificitat. D'acord amb Bajtin, va ser un error dels crítics dels anys vint, el de calcar les anàlisis dels gèneres poètics per ser un estudi monoestilístic. Rebutjant així a la estilística l'estatus d'estudi de la novel·la, per tant, sol reduir-se a les destreses individuals i de l'artista, i deixant de banda les evidències de la parla de les ciutats, dels registres socials, de les generacions i les èpoques.\nArticle principal: Conte\nUn conte és una narració breu de fets imaginaris, protagonitzada per un grup reduït de personatges i amb un argument senzill. Els contes poden ser tan de caràcter fictici com real.El conte en tant que gènere (o subgènere) literari té les seves pròpies característiques; és una forma destacada dins de la narrativa breu i a diferència de la novel·la presenta una màxima concentració narrativa i una major intensitat. Compta amb una il·lustre tradició escrita de segles a la qual caldria afegir una important tradició oral.\nHi ha dos grans tipus de contes: el conte popular i el conte literari.\nEl conte popular: és una narració tradicional de transmissió oral. Es presenta en múltiples versions, que coincideixen en l'estructura però discrepen en els detalls. Té tres subtipus: els contes de fades o contes meravellosos, els contes d'animals i els contes de costums. El mite i la llegenda són també narracions tradicionals, però solen considerar gèneres autònoms. Les mil i una nits és la recopilació més coneguda de contes populars orientals que es coneix.\nEl conte literari: és el conte concebut i transmès mitjançant l'escriptura. L'autor sol ser conegut. El text, fixat per escrit, es presenta generalment en una sola versió, sense el joc de variants característic del conte popular. Es conserva un corpus important de contes del Antic Egipte, que constitueixen la primera mostra coneguda del gènere.\nArticle principal: Biografia\nLa biografia (del grec bios (βιος), que significa 'vida', i graphein, que significa 'escriure') és la història de la vida d'una persona narrada en poques paraules des del seu naixement fins la seva mort, consignant els seus fets aconseguits i els seus fracassos, així com tot el que de significatiu pugui interessar de la mateixa.\nPer això sol adoptar la forma d'un relat expositiu, freqüentment narratiu i en tercera persona, de la vida d'un personatge real des que neix fins que mor o fins a l'actualitat. En la seva forma més completa, sobretot si es tracta d'un personatge del passat, explica també els seus actes d'acord amb el context social, cultural i polític de l'època intentant reconstruir documentalment el seu pensament i figura. La biografia en forma escrita constitueix un subgènere literari de la Història que es divideix al seu torn en diversos subgèneres. Les principals característiques són:\nRelata els esdeveniments més importants i interessants de la vida del personatge.\nGeneralment, consigna dades exactes com noms, dates i llocs.\nEs redacta en tercera persona.\nUn cas concret d'aquesta especialitat és l'autobiografia, sovint recollides en forma de diari o crònica. És un estil que emfatitza en allò que recorda el personatge més que no pas en la descripció del personatge mateix. L'autor és alhora el personatge que presenta fets i experiències, parla de terceres persones descrivint-les des del seu punt de vista, la qual cosa ens aporta tanta o més informació sobre el narrador que sobre l'objecte de la descripció. La selecció que fa l'autor dels personatges i esdeveniments o fets rellevants és també una part important de la biografia, ja que ens mostra allò que el va impactar, considera important o forma part de les seves prioritats. A diferència de la biografia, no es pot exigir objectivitat, ja que la coincidència de narrador i subjecte fa que la es descrigui com sentia o percebia els fets i no com havien estat. En aquest sentit, sovint es diferencia entre una autobiografia formal i unes memòries.\nUna crònica és una obra literària que narra fets històrics en ordre cronològic en espais de temps i en transcurs dels quals són al seu torn situacions del moment. La paraula crònica ve del llatí Chronica, que al seu torn es deriva del grec Kronika biblio, és a dir, llibres que segueixen l'ordre del temps. En una crònica dels fets es narren segons l'ordre temporal en què van ocórrer, sovint per testimonis presencials o contemporanis, ja sigui en primera o en tercera persona.\nS'entén per crònica la història detallada d'un país, d'una localitat, d'una època o d'un home, o d'un esdeveniment en general, escrita per un testimoni ocular o per un contemporani que ha registrat sense comentaris tots els detalls que ha vist , i encara tots els que li han estat transmesos. Aquests són per exemple, les cròniques llatines de Flodoart, canonge de Reims, i de Guillem d'Naugis i les cròniques franceses de Froissart i de Monstrelet. De tots els països europeus potser els més rics en cròniques siguin França, Itàlia i Anglaterra.\nA la crònica s'utilitza un llenguatge senzill, directe, molt personal i admet un llenguatge literari amb ús reiteratiu d'adjectius per fer èmfasi en les descripcions. Empra verbs d'acció i presenta referències d'espai i temps. La crònica porta cert distanciament temporal al que se l'anomena escrits històrics. Per mitjà de les cròniques es poden redactar escrits, prenent les opinions de diverses persones per saber si això és cert o no, com en el llibre Crònica d'una mort anunciada escrit per Gabriel García Márquez.\nLes cròniques són també un gènere periodístic. Se les classifica com "grogues" o "blanques" segons el seu contingut. Les "grogues" tenen material més subjectiu i generalment la veu autoritzada és una persona o ciutadà comú; les "blanques" usen material més objectiu i la veu autoritzada és, generalment, l'autoritat, un professional, etc.\nProsa poètica [modifica]\nQuan la prosa adquireix alguna de les propietats de la poesia com la mètrica, o inclou alguna forma poètica, especialment si es tracta de vers lliure. Amb tot, és un concepte fins a cert punt contradictori, ja que són precisament les característiques del vers la que el diferencien de la prosa, però l'evolució de les formes literàries sovint forcen els límits d'una classificació estricta.\nAquesta forma va ser introduïda pel novel·lista francès Louis Bertrand a l'obra Gaspard de la Nuit, de 1842. Tot i que o va tenir gaire ressò a la seva època, si que va influir en els simbolistes a finals de segle XIX, un fet recollit per Baudelaire a la seva obra Petits poèmes en prose de 1869 que seria qui encunyaria el terme. També el poeta alemany Friedrich Hölderlin va conrear aquest estil a començaments del segle XIX, si bé no va ser fins començaments del segle XX quan es va estendre la seva utilització entre autors francesos i anglesos.\nGèneres no narratius [modifica]\nArticle principal: Assaig\nL'assaig és un gènere relativament nou. Els seus orígens es poden rastrejar des d'èpoques més o menys remotes. Només en l'edat contemporània ha arribat a assolir una posició central. És força probable que en el seu desenvolupament i hegemonia, hagin tingut una gran influència el pensament liberal i el periodisme.\nGènere periodístic [modifica]\nEl gènere periodístic es defineix en funció del paper que juga el narrador o emissor del missatge en relació a la realitat observada. La notícia pertany al gènere periodístic d'informació per excel·lència, i l'article d'opinió el més obert a la subjectivitat. Per a alguns autors, són estratègies comunicatives que s'organitzen i es fan recognoscibles tant per l'emissor com per al destinatari. Els textos que pertanyen al gènere periodístic informen a una gran quantitat de lectors sobre successos d'actualitat. Predominen, en ells, la funció referencial o informativa el llenguatge i l'estil formal. En aquest tipus de text es privilegia el fet. El periodisme és un mètode d'interpretació de la realitat; per fer aquesta interpretació i transmetre al públic es necessiten una sèrie de filtres, unes fórmules de redacció, que és el que anomenem gèneres periodístics.\nAlguns teòrics de la comunicació defineixen els gèneres periodístics com formes de comunicació culturalment establertes i reconegudes en una societat, un sistema de regles a les quals es fa referència per a realitzar els processos comunicatius. Altres autors veuen els gèneres periodístics com categories bàsiques que construeixen la realitat. Els gèneres periodístics es diferencien entre si per tal de recollir la complexitat del que passa i exposar els lectors.\nHi ha gran varietat de classificacions de gèneres periodístics. Aquestes varien segons els diferents autors i corrents.\nSegons la tipologia anglosaxona, basada en la frase "els fets són sagrats, les idees lliures", es coneixen dos tipus de gèneres: els que donen a conèixer fets: la notícia, el reportatge i la crònica i els que donen a conèixer idees: principalment el editorial i el article d'opinió.\nSegons les tipologies llatines es distingeixen quatre grans gèneres: informació, reportatge, crònica i article o comentari.\nAltres classificacions distingeixen entre:\nGèneres informatius: fan una interpretació contextual de la informació en la que no apareix explícitament la interpretació.\nGèneres interpretatius: apareix explícita la interpretació del periodista.\nUn altre criteri per classificar els gèneres és el grau de subjectivitat, segons la major o menor presència del periodista en el text:\nNotícia: És el gènere periodístic per excel·lència i la base de tots els altres, en ella s'informa amb el menor nombre de paraules possibles, d'allò fonamental d'un fet o situació.\nArticle, comentari o editorial: la presència de l'autor és total. El periodista mostra les seves opinions d'una manera molt subjectiva, està donant la seva visió particular sobre un fet.\nCrònica: emmarca el que ha passat i ho interpreta, però directament sobre els fets, no hi ha opinió.\nReportatge : És una narració ampliada, exhaustiva i documentada d'un succés. Es complementa amb la fotografia per fer més comprensible el missatge. Exposa detalladament descripcions de llocs, esdeveniments, persones i fets.\nEditorial: És l'expressió de l'opinió o postura del diari o periòdic sobre un tema d'interès social. Apareix sempre de manera destacada en les primeres pàgines. Es caracteritza per l'anonimat, encara que són el director o el consell de redacció els encarregats de donar la seva opinió.\nA la literatura grega [modifica]\nL'origen de la prosa es remunta a la Jònia del segle VI aC, primer amb una prosa narrativa per descriure llocs, costums o relats, amb un llenguatge més racionalista, diferent de la lírica. Tanmateix, el seu punt àlgid arribaria a l'Atenes dels segles V i IV aC.\n↑ «Prosa». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 6 juny 2009].\n↑ «biografia». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 16 febrer 2012]\n↑ Kuiper, Kathleen. Prose : literary terms and concepts. 1st ed. (en anglès). New York: Britannica Educational Pub., 2011. ISBN 9781615304943 [Consulta: 11 maig 2013]. , pàg. 192-193\n↑ Boulton, Marjorie. The anatomy of prosa. Reprinted. (en anglès). London: Routledge & Kegan Paul, 1978. ISBN 9780710011008 [Consulta: 11 maig 2013]. ↑ Kuiper, Kathleen. Poetry and drama : literary terms and concepts. 1a. ed. (en anglès). New York, NY: Britannica Educational Pub. in association with Rosen Educational Services, 2011. ISBN 9781615304905 [Consulta: 11 maig 2013]. , pàg.57\n↑ "Literatura griega" al web de CNICE. (en castellà)\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Prosa&oldid=11846304»\tCategoria: LiteraturaCategories ocultes: 1.000 articles fonamentalsLlengua i literatura (Els 1000 de META)\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 11 maig 2013 a les 06:51.


Els / Les nostres alumnes estudien les diverses assignatures, unes en català i altres en castellà, obtenint un ple domini de les dues llengües en acabar els seus estudis a 4t d' ESO.\nL'anglès està molt present al llarg de tota l'escolaritat dels nostres nens i les nostres nenes. A P3 i P4 el volum d'utilització de l'anglès és d'un 40%, passant a ser d'un 50% a P5 i primària.\nDurant tota l'ESO, a més de l'assignatura d'anglès, s' imparteixen dues assignatures més en llengua anglesa.\nDes de 1r ESO, els / les nostres alumnes tenen la possibilitat d'escollir una segona llengua estrangera dins de l'assignatura "Optativa d'idiomes", treballant així quatre llengües diferents durant la seva escolarització.\nAl Sagrat Cor apostem per l' immersió lingüística dels i de les nostres joves, amb les colònies de fi de curs a 5è i 6è de primària i 1r i 2n de l' ESO, totalment amb llengua anglesa, tant per part del monitoratge com dels / de les alumnes; per la seva banda 3r d' ESO realitza el desitjat viatge a Anglaterra durant una setmana en la qual conviuen amb famílies angleses. Tot això fa que s' obtinguin uns fantàstics resultats tant a nivell humà com a nivell d'aprenentatges.