Lo Vilot: Les rebaixes\nUn dels secrets (que no ho és) que tenim els comercials en el moment d'augmentar preus (la primera fase) és apujar-lo més del compte per després, un cop reps la queixa (qui compra te l'obligació de fer-ho), baixar-los i fer veure que qui compra t'ha guanyat la partida (un descompte, un rappel, una bonificació, etc). Això es així de senzill, però en la realitat es molt més complicat.\nDoncs be, això es el que passa en les rebaixes. Primer posen un preu, diguem 60 Euros la peça.. Després la rebaixen a 40 o 30 Euros i quan la comprem tots creiem que hem fet una bona operació.\nPer que la pregunta es molt fàcil ... si, a 40 o 30 Euros la peça, es guanyen la vida (segur que encara hi ha un marge del 100%), perque l'ofereixen a 60? no seria més fàcil posar-la des de un inici a 40 i no tenir que rebaixar-los?. NO, la gent encara diria que és car i d'aquesta manera alguns, els que compren, es creuen que han fet el gran estalvi.\nNo puc evitar somriure quant, a la tele, algú content diu que s'ha estalviat no se quants calerons ... sobre tot quan el que ha comprat no li feia falta. Ho ha comprat per que hi havia un 50% de descompte i això .... és una temptació, un reclam :-))\nEn fi, que mentre el mon sigui mon, això serà així.\nP.D.: Si he comprat algo a 60 i després veig que el venen a 30, el mínim que s'ha de fer es trencar l'aparador, per estafa. Tot i qui ho fa, qui ho paga, és perque .... "socialment" ho pot fer i d'altres no. Es lo mateix que passa entre comprar-se un Mercedes o un Seat .... "jo el puc comprar i tu no" elis, elis, ...\nMira que som complicats i a l'hora simples (ei, i qui no hagi caigut que tiri la primera pedra, potser personalment no, però si algú de la família propera).\nPer finalitzar, es pot pensar que alguns enganyen, però altres volen ser enganyats ... aquí hi ha per tots.\nEscrit per Lo Vilot a les 22:20\nGràcies per la idea, company: és molt bona i m'has fet reflexionar... M'ho he apuntat pel meu propi blog.\nBy Txerra, at de gener 19, 2007 11:40 a. m.


Eslovènia desplega tancs a la frontera per controlar els refugiats - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nvesna bernardic (efe) | zagreb 21.10.2015 | 00:00\nRefugiats en un centre a Eslovènia efe\nEslovènia ha desplegat l'Exèrcit per reforçar el control de les seves fronteres i ahir va sol·licitar l'ajuda de la Unió Europea (UE), després que el petit país balcànic s'hagi vist desbordat per l'arribada de gairebé 20.000 refugiats en els últims quatre dies. En aquest sentit, fins i tot va decidir enviar tancs a la frontera amb Croàcia.\n"Eslovènia demana als països membres de la UE i a les institucions europees que prenguin part activa per afrontar aquest pes de magnitud desproporcionada per al nostre Estat", va assenyalar el govern del centrista Miro Cerar. Aquest país de dos milions d'habitants ha esgotat la seva capacitat per acollir i atendre els milers de refugiats que han entrat al seu territori després que Hongria tanqués la seva frontera amb Croàcia dissabte passat. Eslovènia ha intentat limitar el flux d'arribades, i això ha provocat un efecte dòmino amb congestions en el pas de refugiats en altres fronteres, com la de Sèrbia amb Croàcia. A més de la mobilització de l'Exèrcit, les autoritats eslovenes no descarten un altre tipus de "mesures físiques" per millorar el control de les entrades, tot i que erigir una tanca als seus 670 quilòmetres de frontera amb Croàcia sembla impossible.\nMentrestant, milers de refugiats van passar la nit a la intempèrie, sota la pluja i amb fred, esperant que se'ls permetés el pas de Sèrbia a Croàcia i des d'aquest país a Eslovènia, dues fronteres que tenen aglomeracions en la ruta que segueixen els migrants cap a Alemanya i altres països d'Europa Occidental.\n"La nit passada ha estat una de les més difícils. Hem tingut una afluència enorme de gent, moltes famílies separades. Persones que arribaven literalment nues i descalces, amarades de pluja", va explicar la portaveu de la Creu Roja Croata, Katarina Zoric. Les ambulàncies i els equips sanitaris van haver d'atendre en aquesta frontera diverses dones embarassades i nens que presentaven símptomes d'hipotèrmia.\nD'altra banda, uns 2.000 migrants i refugiats procedents del Pròxim Orient es van escapar d'un centre d'acollida a Sentilj, una localitat eslovena propera a la frontera amb Àustria, país al qual van aconseguir arribar.


Jutges mercantils, catedràtics i magistrats exposen les últimes tendències sobre acords de refinançament i actualització concursal | UIC Barcelona\nEl Saló de Graus de UIC Barcelona va acollir els dies 28 i 29 d’octubre les jornades “Reestructuració d’empreses en dificultats econòmiques: acords de refinançament i conveni concursal” organitzades per la Facultat de Ciències Econòmiques i Socials i M & M advocats.\nLes jornades van tenir deu ponents, tots ells jutges mercantils, catedràtics i un magistrat de la sala primera del Tribunal Suprem. Al llarg de tots dos dies, es van abordar les últimes modificacions legals en les formes de superar una dificultat financera quan el deutor entra en crisi.\nEn total hi van participar més de 70 professionals, principalment advocats, auditors i empleats de les assessories jurídiques de diverses entitats financeres, així com un grup de jutges nombrós que prepara l’especialitat mercantil.\nLes jornades van tenir lloc en el marc de dos canvis legislatius molt rellevants que fan més necessari l’intercanvi de coneixement i experiències per saber com es resolen aquests problemes. Les sessions tenien com a objectiu actualitzar els coneixements dels assistents i intercanviar experiències professionals entre els ponents i els assistents. Per això últim, tant els assistents com els ponents van poder intercanviar, abans de la celebració de les jornades, resolucions que després van ser objecte de comentari en les ponències.\nAlumnes d'ADE visiten el Port de Barcelona per conèixer-ne la logística


Final feliç per una gran temporada del C.V. Sóller | Sports de ca Nostra\nFinal feliç per una gran temporada del C.V. Sóller\nPartit carregat d’emocions el viscut al Pavelló Cati Pol de Consell. Les locals necessitaven guanyar per mantenir la categoria i les solleriques cercaven una nova victòria per arrodonir una segona volta espectacular on amb vuit victòries en onze partits disputats, s’han consolidat com el tercer millor equip de la lliga.\nEls tres primers sets foren molt semblants amb un Consell disposat a donar-ho tot que agafava avantatge de 4-5 punts i un equip solleric que anava fent amb la sensació de que era superior i de que, sobretot amb l’atac podia desnivellar l’encontre en qualsevol moment.\nEn els dos primers sets s’aconseguí capgirar el marcador. Tant les receptores com l’oposada puntuaven amb contundència davant una defensa local incapaç d’aturar les atacants solleriques. En el tercer parcial no s’arribà a temps tot i que es tengueren opcions de victòria posant l’igualada a 24, però el desencert solleric acabà amb les aspiracions d’acabar amb el partit.\nI en el quart set les del CVS sortiren disposades a no donar més oportunitats i comandaren el joc des de l’inici. Les locals deixaren de crear problemes en atac i les solleriques defensaren els atacs durs i les fintes amb molt de control que permetia contratacar amb avantatge. Les centrals, poco a poc es sumaren al festival ofensiu solleric i el partit acabà amb el 14-25 final que reflexava la diferència vista damunt la pista. (Saveu de Soller)


La Festa d'Alcoi mostra la seua cara més solidària\n• L'Associació de Sant Jordi col·labora amb Ashproal en la donació de joguets per a xiquets sense recursos i finança un camió de butà per a Càritas • L'Associació ha col·laborat amb Ashproal en aquesta campanya per cercar que la festa dels Reis Mags arribe a totes les llars.\nTags: Associació Sant Jordi, Nadal Alcoià, Solidaritat\nL’Associació de Sant Jordi i Ashproal van repartir ahir dimarts un centenar de joguets a xiquets de famílies amb recursos limitats. El Museu Alcoià de la Festa va acollir l’acte de lliurament de joguets a xiquets de famílies amb escassos recursos.\nL’Associació de Sant Jordi ha col·laborat amb Ashproal per cercar que Nadal Alcoià i la festa dels Reis Mags arribe a totes les llars. Els nous estatuts remarquen el foment d’actes solidaris també ha col·laborat amb Càritas en la seua campanya contra la pobresa energètica.\n“L’Associació és part important de la festa dels Reis i no hem dubtat a intentar amb aquesta iniciativa que la màgia es transmeta al nombre més gran de famílies“, afirma el president, Juan José Olcina, que va estar acompanyat en el lliurament de joguets per la regidora de Serveis Socials, Aroa Mira.\nEl lliurament dels joguets culmina una campanya solidària nadalenca que l’Associació va començar amb una important donació amb la qual evitar la pobresa energètica.\nRecordem que la Institució ha donat 1.008 euros a Càritas Interparroquial d’Alcoi per a finançar el projecte Aquest hivern, que ningú passe fred. La donació de l’entitat festera permetrà a Càritas comprar un camió de botelles de butà.


CARPA PREVENCIÓ CONSUM ALCOHOL\nEl proper dia 15 de Novembre el COFT organitza una jornada divulgativa i educativa sobre el consum responsable d’alcohol dirigida a la població en general.\nInstal·larem una carpa de salut a la zona de la plaça del Mercat de Tarragona (sortida carrer Cristòfor Colom) en la qual els professionals farmacèutics donaran atenció farmacèutica personalitzada i assessorament sobre els efectes nocius del consum d’alcohol.\nSegons el perfil de la persona, es preveuen diferents actuacions que es realitzaran durant la jornada. Per exemple, els adolescents i universitaris podran calcular el que beuen i rebre una orientació sobre si estan en consum de risc o no amb la calculadora “Veus el que beus?” que el Programa Beveu Menys té disponible al seu web.\nL’Ajuntament de Tarragona també posarà a disposició d’aquest col·lectiu unes ulleres que simulen la situació d’anar begut. Així, podran observar com això afecta els reflexos i moviments.\nTambé, podran veure quines són les equivalències dels combinats segons les mides del got utilitzat, amb glaçons, etc.\nEls pares d’adolescents rebran informació sobre el contingut del tríptic explicatiu sobre l’alcohol que ha estat editat pel COFT. A través d’aquest material, que serà repartit durant la jornada, es farà especial èmfasi en els consells pràctics dirigits a les famílies per tal d’evitar el consum d’alcohol en l’etapa de l’adolescència.\nLes persones, que hagin participat en les diferents actuacions previstes a la carpa durant la jornada, rebran un punt de llibre amb la recepta per elaborar begudes saludables, com els sucs, i també seran obsequiades amb un val 2x1 per l’Aquum Spa&Wellness.\nL’activitat es durà a terme el divendres 15 de Novembre, coincidint amb el Dia Mundial Sense Alcohol, en horari de 10h a 15h.


L'ESTRATÈGIA DEL LÍDER DE JXCAT\nL'expresident ha demostrat al llarg de la seva carrera la seva capacitat per adaptar el seu criteri\nEl full de ruta i les candidatures postconvergents, principals eixos de les oscil·lacions\nBarcelona - Diumenge, 25/08/2019 | Actualitzada 26/08/2019 - 12:07\nLa política no va sobrada de coherències, en cap de les seves latituds ideològiques. En el cas de l’expresident Carles Puigdemont, desplaçat a Waterloo (Bèlgica), des de la seva fugida secreta després de la declaració d’independència, la llista de canvis de criteri no és curta. Els que el coneixen bé afirmen que es tracta d’un líder inquiet que sovint disfruta més parint projectes que donant-los continuïtat. Que es cansa ràpid, en definitiva.\nPuigdemont està acabant un llibre en què desplegarà tota la seva gestió des que va ser nomenat president i que mostrarà, segons les seves pròpies paraules, “el sentit profund” de les seves “accions i decisions”. És bo repassar alguna d’aquestes accions i decisions en els últims tres anys d’intensa convulsió política a Catalunya.\nEn bermudes al Vietnam\nPoques setmanes després de ser investit, Puigdemont confessava a propis i estranys que no pretenia ser candidat en les següents eleccions. Que per la manera de ser elegit –a dit, per part d’Artur Mas, pel veto de la CUP a aquest últim–, la durada de la legisltura i la dinàmica dels nous lideratges, no pretenia ser cap de cartell. I també per motius familiars. Mai es va quedar a viure a Barcelona durant el seu mandat. “A més, així queda clar que el que faig políticament no és per càlcul electoral”, afirmava mesos més endavant. I Mas li va posar com a condició, més d’una vegada, que el seu mandat tenia com a condició no repetir.\nSempre va marcar distàncies amb el seu lideratge: “És com si estàs fent surf a Califòrnia i t’agafen amb un helicòpter, encara amb les bermudes posades, i et porten directament a la guerra del Vietnam”. La realitat és coneguda: Puigdemont va ser candidat per al 21-D del 2017. Va adduir la situació excepcional per l’aplicació de l’article 155 de la Constitució i que el treball sobiranista estava a mig fer.\nEl full de ruta... moll\nUn dels primers canvis de guió que va executar el president Puigdemont, i no menor, va ser el de desobeir el seu propi programa electoral, l’anomenat full de ruta cap a la independència. El compromís electoral de Junts pel Sí era clar: una declaració unilateral d’independència (DUI) com a final del camí d’un mandat breu de 18 mesos. En la seva primera entrevista a TV-3, Puigdemont va dir que no, que no hi hauria DUI, perquè no era en el programa. ERC va respondre recordant que sí, que això era el que s’havia promès per escrit als electors que van donar la victòria a l’independentisme –però no la majoria absoluta en vots, com es va pretendre en aquests comicis anomenats plebiscitaris– i finalment es va arribar a un pacte salomònic: hi hauria una declaració “d’intencions”. I el rumb de la navegació va seguir endavant.\nFidel al partit... a la seva mida\nPuigdemont va participar en primera fila en el congrés de refundació de Convergència, anomenat inicialment Partit Demòcrata Català. En aquells moments, la seva aposta era clara: abandonar tota aroma de pujolisme i basar la força del partit en el territori, en les bases i estar disposats fins i tot a perdre les autonòmiques següents. Quan el 2017 va acceptar ser candidat, va forjar-se a mida una candidatura en què la premissa era el contrari: quants més independents sense carnet del partit, millor. Aquesta pugna amb les bases territorials del PDECat és a l’origen de la tensió actual entre Puigdemont i els seus fidels (fidels en el Parlament, en el Congrés i en diversos centres de poder locals) i la cúpula del qual encara és el seu partit.\nApostes personals que caduquen\nPuigdemont va avalar en un wasap la candidatura de Neus Munté pel PDECat a l’alcaldia de Barcelona... poc abans que apostés clarament per una candidatura més mediàtica. El cert és que no totes les apostes inicials de l’expresident han tingut èxit. Va escollir Albert Ballesta com a successor per a l’alcaldia de Girona, cosa que va obligar a fer córrer la llista electoral, però aquest va durar dos mesos en el càrrec. El que sembla clar, amb defenestracions com la de Marta Pascal en el partit o Carles Campuzano en el Congrés, és que no accepta bé qui qüestiona la seva estratègia. I que procura –aquí sí que hi ha coherència– fitxar perfils aliens el seu partit, tot i que això generi grans incomoditats internes.\n‘Tornar a treballar’ l’endemà\nSens dubte, la gran controvèrsia de la carrera política de Puigdemont està relacionada amb els fets d’octubre del 2017. Ell mateix afirmava un any abans que si era inhabilitat tornaria a treballar l’endemà. El cas és que no només ell, sinó tot el Govern, va ser suspès el 27 d’octubre, i el que va fer Puigdemont va ser anar-se’n primer a Girona –passejant-se pel centre de la ciutat públicament– i després a Brussel·les, aquesta vegada ja de forma clandestina. El pla era anar a treballar dilluns 30 als despatxos, com va fer el conseller Josep Rull. En la reunió de la direcció del partit de Puigdemont, Pascal, llavors líder, va dir als presents que Puigdemont es retardava uns minuts... Desconeixia la fugida per complet.\nUna desconnexió no tan consensuada\nL’expresident de la Generalitat defensa tota la seva gestió durant el període previ al referèndum, incloses les lleis de desconnexió. El cert és que, tal com va publicar EL PERIÓDICO, Puigdemont estava d’acord a frenar la llei de transitorietat jurídica (la que definia què fer després del referèndum per a la proclamació de la independència). Bona part del sobiranisme, inclosos experts juristes, ja admeten que aquelles dues jornades del 6 i 7 de setembre en el Parlament, amb un gran bronca i divisió en l’aprovació de les lleis del referèndum i de transitorietat, no passaran a la història de la democràcia i la traça.\nLa mediació inexistent\nPuigdemont només ha fet una autocrítica clara respecte als fets d’octubre: es penedeix de no haver proclamat la independència abans. En concret, el 10 d’octubre, quan va convocar el ple del Parlament davant de la mirada de mitjans de comunicació de tot el món. Aquest ple va començar tard. L’excusa va ser una suposada mediació internacional, segons la versió oficial. Una mediació que mai hi va haver, més enllà d’unes paraules del president del Consell Europeu, Donald Tusk, demanant-li explícitament a Puigdemont que no declarés la independència. Puigdemont la va proclamar i vuit segons després la va congelar, cosa que va provocar un conflicte emocional en bona part del moviment independentista.\nConvocar eleccions o no\nNo és cap secret: Puigdemont volia convocar eleccions i ho va anunciar la nit del 25 al 26 d’octubre. Els pactistes i partidaris dels comicis li retreuen que ho anunciés amb tantes hores d’antelació. Va donar temps que ERC es rebel·lés i que, en la reunió matutina del dia 26 en el Palau de la Generalitat amb el seu grup parlamentari, diputats com Toni Castellà, Joan Ramon Casals (avui cap de gabinet del president) i Albert Batalla (llavors alcalde de La Seu d’Urgell) treiessin foc pels queixals. I el líder d’ERC, Oriol Junqueras, no el va defensar. Afegiu-hi la manifestació a la plaça de Sant Jaume amb crits de “traïdor” contra Puigdemont. En paral·lel, la falta de garanties del Govern de Mariano Rajoy que retiraria el 155 si es convocaven eleccions. Puigdemont va arribar a enviar a Madrid el text del decret per assegurar que la seva voluntat era la d’anar a nous comicis. Però el seu criteri va canviar, per la pressió interna i la desconfiança amb el Govern.\nEl cas és que Puigdemont va acabar convocant un ple contra rellotge per proclamar la independència de forma jurídicament complexa. No va ser una resolució explícita ni una moció. Ni tampoc hi va haver intervenció del mateix president, com s’esperaria d’una sessió de tal magnitud. És més, després del ple del Parlament, ni Puigdemont ni Junqueras tenien cap intenció de parlar, però es van improvisar uns discursos al peu de l’escalinata. Discursos presidits per rostres més que seriosos. De fet, Puigdemont va reunir el Govern –ja sense Junqueras– a la tarda al Palau, però ja no tornaria a dirigir-se en directe als catalans fins a la seva aparició a Brussel·les. Havia complert el seu objectiu independentista de tota la vida, però sense exercir tal independència en cap moment. Hores després de la DUI, el Senat activava l’article 155 de la Constitució i Rajoy anunciava la suspensió de l’autonomia i la convocatòria d’eleccions per al 21 de desembre.\nLa promesa de tornar\nPuigdemont va accedir a ser candidat. A condició de fer la llista a la seva mida i apartar la gent del seu partit dels posts de comandament de la campanya. Aquesta campanya electoral, amb intervencions de gran impacte de Puigdemont per videoconferència, es va basar en un únic missatge: votar el president servirà perquè el president torni. I no va tornar, com també se sap. La promesa incomplerta es va centrifugar cap a un atac a ERC perquè el president del Parlament, el republicà Roger Torrent, va suspendre el ple de la investidura de Puigdemont a distància, a instàncies del Tribunal Constitucional. Puigdemont encara els ho recorda als republicans com a retret.\nNo ser eurodiputat per acabar sent-ho\nPuigdemont va renunciar a intentar ser investit i va beneir el president Quim Torra. En els seus plans no hi havia l’opció de ser eurodiputat, responia quan se li preguntava per aquesta possibilitat. D’aquest ‘no’, va passar a obrir la porta a ser-ho com a número dos de Junqueras i incorporant la cupaire Anna Gabriel. Això no va ser possible –ERC no ha volgut repetir unitat electoral des de l’experiència de JxSí– i semblava que Puigdemont llançava la tovallola. Fins que Junqueras s’hi va presentar. I llavors es va decantar per anar a les europees.\nSobre les opcions de ser president de nou, durant setmanes Puigdemont va continuar batallant per no renunciar a la seva acta de diputat al Parlament. Va retreure a ERC –encara l’hi retreu, al seu últim llibre– que pactés amb el PSC a la mesa del Parlament acatar la resolució del jutge Pablo Llarena de suspendre els diputats presos o desplaçats a l’estranger, com suggerien els serveis jurídics. Després, a l’anunciar la seva candidatura europea, va arribar a afirmar que tindria immunitat com a eurodiputat per tornar a Catalunya i decidir si acceptava l’acta del Parlament i fins i tot si optava a ser president. Finalment, va anunciar que no tenia “cap interès” a tornar a presidir el Govern.\nPer la confluència o per la Crida\nMentrestant, la convulsió interna en el que encara és el seu partit ha anat creixent, amb risc fins i tot de fractura. Puigdemont ha anat mostrant la seva mà de ferro interna, sempre sota una capa de respecte i tolerància. Al veure frustrada la seva intenció de mantenir Rajoy en el poder –no recolzant la moció de censura de Pedro Sánchez– va marcar Pascal amb una X, a qui va defenestrar amb contundència al conclave de juliol del 2018. Després de fer-ho, en la seva intervenció final, va elogiar la figura de Pascal. També ha imposat els seus fidels, sense carnet del partit, en la llista del Congrés i el Senat. Els resultats electorals –tret del seu en les europees– han sigut dolents i la corda interna està més que tensa. Va semblar, amb la reunió amb Mas de juliol, que s’optava per teixir una solució salomònica entre famílies, sectors i ideologies sota el paraigua de Junts per Catalunya. Però pel que sembla Puigdemont ha tornat a canviar d’idea i ara la seva aposta és la Crida, que va néixer com un instrument més de la seva creació per superar els partits “instruments caducs”, segons va dir en aquell moment.\nAra la seva tesi, al llibre ‘Reunim-nos’, és una confrontació “inevitable” amb l’Estat. Xoc que, per cert, va provar de defugir després del referèndum l’octubre del 2017 amb l’objecte d’una negociació que ara considera una opció inviable, “màgica” i no “honesta”. La seva aposta ara és, entre d’altres, l’acció directa no-violenta i la resistència activa. La que no va exercir després de la DUI del 2017.\nL'última oportunitat per a la unitat independentista\nTemes: Junts per Catalunya Carles Puigdemont


La humanització de la visió artificial - Agenda - Cursos, activitats i jornades - Enginyers BCN\nPortada > Serveis per a col·legiats > Formació > Cursos i activitats > La humanització de la visió artificial\nConferènciesSoftware i TecnologiesAltres Temàtiques Tècniques\nLa humanització de la visió artificial\nLes persones sempre han estat claus en tots els processos d'industrialització, des de la idea a l'execució i control. Actualment l'optimització i millora de processos per a complir amb les expectatives de mercat en personalització, qualitat i immediatesa ens porten a la necessitat d'automatitzar l'anàlisi i decisió en temps real de la producció.\nAquestes operacions han de ser molt ràpides, adaptades a la diversitat del producte fabricat i, que a més, permeti assegurar un alt nivell de qualitat de decisió. La tecnologia actual de Visió 3D combinada a les possibilitats de la indústria 4.0, ens permeten implementar-la per a veure que està passant amb tota precisió i prendre la decisió correcta de forma automàtica un gran avenç per incrementar en competitivitat i diferenciació.\nEn aquesta conferència us convidem a conèixer aquesta tecnologia i com s'ha aplicat en casos reals.\nLluís Martínez, Managing Director de SICK Optic-Electronic, S.A.


XIII converses per repensar l'educació Compartir\nEstàs segur que vols eliminar XIII converses per repensar l'educació?\nOrientació Acadèmica i Professional | Metodologies Educatives\nEl món entra a les aules, i les aules són part del món. Aquest cicle de converses pretén acostar i contrastar la mirada d'experts del món acadèmic o social amb la de professorat, donant una importància especial a una mateixa qüestió. En aquesta edició es proposa reflexionar sobre la relació entre cultura i educació, entenent la cultura en la definició més àmplia i concretant en tres vessants molt importants per a l'educació actual: art, urbanisme i ètica.\nDebatre sobre temàtiques de rellevància social vinculades amb el món educatiu.\nAcostar la mirada d'una persona experta en el tema tractat i la del professorat en actiu.\nEl món entra a les aules i les aules són part del món. Aquest nexe necessari i inevitable centra cada any el cicle de converses entre l’interior i l’exterior de la institució escolar organitzat des de l’ICE de la UAB en col·laboració amb EduCaixa - ”la Caixa” i que anomenem “Converses per repensar l’educació”. Acostem i contrastem la mirada de persones expertes del món acadèmic o social amb la de professorat que donen una importància especial a una mateixa qüestió. En aquesta edició de les converses proposem reflexionar sobre la relació entre cultura i educació, entenent la cultura en la seva definició més àmplia i concretant-ho en tres vessants molt importants per a l’educació actual: art, urbanisme i ètica.\nInfants i joves passen moltes hores a l’escola i a l’institut i sovint es fa difícil aconseguir que s’interessin pel que fan i n’entenguin els motius, però cada vegada l’educació mira d’implicar l’alumnat en el que fan, donar-los el protagonisme en el procés d’aprenentatge, i, en aquest sentit, promoure’n la creativitat és una de les accions més potents per aconseguir-ho.\nPau Llonch, membre de Versembrant, una escola popular itinerant, un projecte que pretén fomentar la consciència crítica de la joventut mitjançant l’art urbà i el hip-hop.\nFanny Figueras, professora de l’INS Moisès Broggi.\nHo coordina Albert Díez, membre de la unitat docent de l’ICE-UAB.\nDijous 13 de febrer, a les 18 h\nUrbanisme i ciutadania. Educació implicada al seu entorn. Com pot promoure l’educació pública la implicació dels ciutadans més petits amb el disseny i el desenvolupament del seu barri? Els usos dels espais públics, la relació entre administracions i ciutadania, els límits entre públic i privat, haurien de ser temes escolars i no sempre ho són prou. Com ho podríem fer possible?\nItziar González, arquitecta, membre de l’equip d’arquitectes km-Zero, exconsellera de Barcelona, impulsora de Parlament Ciutadà i fundadora de l’Institut Cartogràfic de la Revuelta.\nDimas Fàbregas, mentre i director de l’Escola La Inmaculada.\nHo coordina Anna Ortiz, sotsdirectora de l’ICE-UAB.\nActualment no volem una escola que es limiti a instruir i volem fugir d’una educació reproductiva i adoctrinadora. Això ens porta a intentar acompanyar la formació de ciutadans crítics. Hi ha, doncs, una educació en la qual l’escola sigui un entorn on créixer com a persona i que sigui model ètic per a infants i joves. És en aquest marc d’educació ètica que Joan-Carles Mèlich ha afirmat en més d’una ocasió que la literatura, el cinema, la música, la pintura o la fotografia, entre altres arts, són instruments pedagògics imprescindibles en educació.\nJoan-Carles Mèlich, doctor en Filosofia i Lletres per la Universitat Autònoma de Barcelona, on exerceix de professor titular de Filosofia de l’Educació. Entre els seus llibres, destaquen Filosofía de la finitud (Herder), La lliçó d’Auschwitz (Publicacions de l’Abadia de Montserrat), Ética de la compasión (Herder) i Lógica de la crueldad (Herder).\nAnna Sala i Núria Matas, mestres de l’Escola Cooperativa El Puig.\nHo coordina Mireia Manresa, membre de la unitat docent de l’ICE-UAB.


Cliqueu a la imatge per veure la classificació : Al loro les llistes de classificació tenen dues versions.\nLa primera llista amb OCS voluntaris,\nla segona sense OCS VOLUNTARIS.\n5 thoughts on “>CLASSIFICACIÓ PROVISIONAL TROFEU SOCIAL PRIMAVERA 2011”\n02/05/2011 a les 5:48 PM\n>Per cert, a la 3ª regata (17/04/2011) no hi havien uns OCS per no se qué d'uns fora linea ???\n02/05/2011 a les 10:28 PM\n>van dir OCR, no OCS que és per a escanejar documents….ens falta un jutge, i que el Rossen gravi en vídeo les jugades polèmques i que les pengi per que discutim entre setmanaOliver, tu que ens saps, no podries deixar-li la web cam?podem convidar al Roncero per que opinivisca el Barça!!BB3036\n03/05/2011 a les 7:35 AM\n>El proper diumenge portaré la càmara, i s'acavaran les polèmiques, que ja n'hi ha prou, veurem la "moviola" al finalitzar la regata.\n03/05/2011 a les 12:24 PM\n>Recordeu que ni en el futbol ni en el basquet ni en el handbol ni……..en la gran majoria dels esports estan permeses ajudes tipus càmeres o movioles als arbitres, ja que qüestionarien la seva autoritat. Per això el que ha de prevaler en les sortides son les seves decisions, donada la visió que ell te de la línea de sortida, i en les protestes es on a terra s’ha de discutir la jugada, que ha falta de jutge s’ha de intentar arribar a un acord entre les parts, amb l’ajuda de possibles testimonis, i donar la raó a qui la tingui i aplicar els càstig que estigui tipificat a qui no la tingui.Si ens acostumen a fer-ho tot funcionarà d’una manera més justa i equitativa i s’anirà més en compte de no passar-se o d’obtenir una ajuda extra, ja que la penalització et pot esgarrar el diumenge i no ens haurem de preguntar PORQUE !!!!J.Mª.2890\n03/05/2011 a les 6:24 PM\n>La càmara servirà nomes a títol il·lustratiu per que poguem aprendre a fer sortides, i analitzar-les serà una tasca pedagògica, si us agrada més així.saludus\nAnterior>4ª PROVA TROFEU SOCIAL PRIMAVERA 2011\nSegüent>5ª PROVA TROFEU SOCIAL PRIMAVERA


Teatre per commemorar el 75è aniversari del Centre Parroquial\nEls propers dissabte 4 de novembre, a les 21 h, i diumenge 5, a les 18.30 h, tindrà lloc al Centre Parroquial la representació de l'obra teatral 'Aires de familia', de la companyia Enric Borràs. Es tracta d'una adaptació de la comèdia francesa d'èxit nou anys després que es representés sota el títol de "Como en las mejores familias". Ens trobem davant d'un text que ens parla de les relacions familiars, de la incomunicació, del masclisme i de la mala educació camuflada dins d'una situació quotidiana i propera per l'espectador. La representació fa passar una bona estona a l'espectador gràcies a una comèdia allunyada del vodevil que permet una reflexió posterior a partir del seu contingut.\n'Aires de família' forma part del programa d'actes del 75è aniversari del naixement del Centre Parroquial, que va iniciar les activitats commemoratives al març d'aquest any i seguirà amb altres propostes fins al març de 2018. Exposicions, funcions de teatre infantil, amateur i professional, festivals, concerts, poesia i dansa tradicional folklòrica són algunes de les activitats programades en el marc del 75è aniversari del Centre.\nL'entitat aprofita aquest esdeveniment important a la ciutat com a fil conductor per assolir tots els seus objectius. Així, pretén dinamitzar l'activitat teatral al Centre, obrir l'entitat a tots els barris perquè tothom conegui que hi ha un teatre de qualitat a la ciutat, i tornar a oferir propostes de teatre professional a part del teatre amateur. En definitiva, l'entitat espera aconseguir que Sant Feliu sigui, com a capital de comarca, un referent teatral al Baix Llobregat. I ho fa oferint també una nova cara del Centre, amb els canvis d'imatge de la sala, l'adequació de la caixa escènica i les millores tècniques en il·luminació i so.


Paz Padilla abandona el plató de 'Sálvame' després que es parlés sobre\nPaz Padilla abandona el plató de 'Sálvame' després que es parlés sobre la mort de Chiquito\nLa conductora de ‘Sálvame’ va assegurar que el seu amic no va morir sol\nper Redacció dimarts, 21 de novembre 2017 - 18:57h | Actualitzat a 18/07/2018 12:28h\nAl programa de 'Sálvame' més d'una vegada hem vist als col·laboradors del programa abandonar el plató perquè no poden continuar amb la temàtica de la qual s'està parlant en aquest moment. Aquesta vegada ha estat el torn de Paz Padilla, la conductora del programa, qui va demanar a Kiko Hernández que prengués les regnes del programa, després de parlar de la mort del còmic Chiquito de la Calzada.\n«Em dol, com el volia... em dol» explicava la humorista en parlar de les possibles polèmiques que estan envoltant la mort de Chiquito. Així, la conductora es mostrava derrotada en parlar del seu amic íntim. Davant les acusacions de com l'humorista espanyol havia mort, Paz solament tenia una resposta: «No és veritat».\nA més, assegurava davant els seus companys que ell era una persona «afectuosa, entranyable i bona» i negava que el seu entorn familiar no l'estimés. Tot seguit, la presentadora va explicar que ja no volia estar aquí i es va disposar a abandonar el plató.\nDesprés del debat sobre Chiquito, va marxar\nPadilla va demanar a Kiko Hernández que prengués les regnes del programa. «És la primera vegada que us ho demano, per favor» deia la presentadora. I a més, afegia: «Fes-ho tu» mentre mirava al seu company Kiko, que s'acostava a ella preocupat per la reacció de la presentadora. «De debò, que no marxo disgustada ni res» assegurava als seus últims moments abans d'abandonar el plató.\nLa bomba de Kiko Hernández sobre Rosa Benito que ha revolucionat Telecinco\nLa polèmica escena que no es van atrevir a emetre anit en 'La que se avecina'\nSálvame Chiquito de la Calzada Paz Padilla


CARTA LECTOR |”10 + 2 propostes per a dinamitzar i millorar el mercat laboral” | BellaterraDiari\nCARTA LECTOR |”10 + 2 propostes per a dinamitzar i millorar el mercat laboral”\nby Redacció | jul. 31, 2020 | Cartes dels veïnat\n“Portem gairebé 20 anys escoltant a diferents economistes que ens presagien crisis constantment o que seguim en elles, i gairebé mai ens donen receptes per a evitar-les o suggeriments per al futur.\nQuè està passant? Simplement, estem en una etapa diferent en la manera de fer les coses, és un nou model i paradigma. El capitalisme ha d’evolucionar cap a un sistema més just i equitatiu; el sistema actual ha prescrit, cal buscar fórmules empresarials més democràtiques, compartir riscos i èxits, implicar per igual en els projectes a empresa i empleat, desenvolupar actituds col·laboratives. Al mateix temps, cal abandonar el model que “papà” estat ho paga tot.\nEn paral·lel, i com a conseqüència, el món de la contractació i incorporació de persones a les empreses, així com la seva sortida d’aquestes, i la dinamització del mercat laboral en general, requereix actuacions disruptivas però necessàries.\nA continuació, relatem 10 receptes que ens haurien d’ajudar a evolucionar en algunes coses i dinamitzarien el mercat laboral:\n1. Tornem a fabricar aquí (“tornem la Xina a casa”): tornem la Indústria al nostre país.\nTal com s’està veient, no sols del sol, platja, paella i turisme pot viure u país, encara que també és un sector necessari. Ni tampoc només de la construcció, que també ho és. Hem de tornar a ser forts en l’àmbit de la producció, la Indústria i serveis i amb ells crear ocupació.\nLa Xina i altres països del Sud-est Asiàtic es van emportar, o els lliurem, la nostra producció, es van convertir en la fàbrica del món, amb el consegüent impacte en les economies locals i en el medi ambient, en nom de la\nAquest model s’ha demostrat equivocat. El trencament d’estocs que es va produir en moltes indústries quan les plantes Xineses van frenar la seva producció, és un mer detall quan hem comprovat amb perplexitat com els països, principalment europeus, ens barallàvem per aconseguir el seu material sanitari, la qual cosa va provocar una subhasta, amb el consegüent efecte en preus, a més de la mala qualitat d’algun dels seus productes, tant de test com de material de protecció.\nPer tant, hem de recuperar la producció deslocalitzada, hem de retornar-la i donar-li valor afegit.\nPer a poder tornar a tenir la producció a casa és important que des de l’Administració s’ajudi i es tingui la possibilitat de facilitar espais i impostos alineats amb la voluntat d’incentivar que es fabriqui aquí.\nReindustrializar el territori, no deslocalitzar més, el món està agafant una tendència de desglobalización, però tenint en compte la nova economia, verd, digital i sostenible.\nApartem-nos de les grans ciutats, anem a viure en entorns més sans, redistribuïm la població, creiem ocupació i fem fàbriques/ serveis sostenibles anés de les grans ciutats i de les seves metròpolis.\n2. Acabar amb a la “esclavitud de l’antiguitat” en els nous contractes.\nFlexibilitat i treball, amb el sistema de bossa compartida, com a model de contractació i de desvinculació contractual per totes dues parts.\nProposem limitar la tipologia de contractes, que han de ser àgils comprensibles:\na. indefinit (amb la bossa compartida)\nb. treballs per obra i servei (projectes; amb limitació de temps)\nc. aprenentatge (joves que comencin)\nd. sèniors en la seva recta final laboral.\nNo provocar ni facilitar les jubilacions anticipades i que, per descomptat, sense que li costi res a l’estat.\nEn què consisteix la bossa compartida?: tant l’empleat com l’empresa ingressen cada mes en igual proporció en una borsa X euros per a acumular fons per a quan vulguin o hagin de separar-se professionalment (cal regular-lo). Això els permetrà a totes dues parts desfer l’acord de col·laboració unilateralment i disposar de la bossa acumulada, independentment de qui prengui la decisió: es tracta d’una cultura igualitària. Desapareix el concepte de liquidació per antiguitat. L’efecte bossa dóna flexibilitat i llibertat a totes dues parts. L’empleat no està subjecte a la pressió de romandre en l’empresa per a poder cobrar indemnització, ja que la té controlada; i l’empresari pot prescindir del treballador quan el seu rol ja no és necessari, i no haver de preocupar-se de quant li costa acomiadar i si té els fons per a això.\nEl rol del sindicat ha de ser un altre a l’actual. Les empreses i els managers han de canviar també la seva manera de gestionar a la gent.\n3. Millora dels serveis d’ocupació (SOC / SEPE).\nReducció del temps de prestació desocupació i millor Orientació Professional: prestació d’entre 6 i 12 mesos com a màxim i des del primer dia preparant i formant a la persona que estigui en l’atur per a nous llocs que aniran sent necessaris en el món laboral actual i futur. És un atur proactiu i totalment focalitzat a donar sortida professional a una persona que no té treball.\n4. Canvi del model de contractació de l’Administració Pública.\nNo més contractació de funcionaris amb contracte per a tota la vida. Adequar la contractació d’aquests professionals a les necessitats reals, cal reestructurar clarament l’Administració Pública. Sí a contractar persones\nper a treballs en l’Administració Pública, però amb els contractes privats. Cal respectar els acords d’abans, però des d’AVUI cap treball més per a tota la vida. Contractar un treballador eficient i motivat, que si un dia es desmotiva o vol créixer pugui sortir de l’Administració com de qualsevol altre lloc de treball en qualsevol empresa.\n5. Fomentar la mobilitat professional.\nMàxim 6/8 anys en un lloc de treball. Que la gent sigui feliç en el treball (oportunitat de cada x anys canviar d’activitat o rol, en la mateixa empresa o fora d’ella). Els llocs, els càrrecs, les presidències (polítiques o no) no més d’un màxim de vuit anys (els dos últims ja estem preparant-ho per a altres àrees i responsabilitats futures). Formació contínua. No val allò de fer tota la vida el mateix, és desmotivador i deixa d’aportar valor, i no ajuda al desenvolupament intel·lectual, emocional i d’autoestima de les persones. Portar 20 anys en la mateixa empresa, en el mateix càrrec, no acumula 20 anys d’experiència, sinó tan sols 1 any d’experiència repetit 20 vegades.\n6. Noves maneres de treballar: el teletreball ens està ensenyant que hi ha altres formes i estils diferents i interessants per a treballar. Anar a l’oficina és necessari, però no fa falta cada dia; es podrien organitzar torns. Això suposaria menor mobilitat/ trànsit i per tant menor contaminació i millor conciliació personal. Hi ha treballs presencials que són impossibles de modificar.\nEl fet de conciliar millor amb la teva vida personal tindria un efecte positiu en l’economia,\ndinamitzant-la i generant ocupacions.\n7. Defensar la permanència de les empreses locals, prohibint la venda d’empreses a competidores estrangeres, sinó és amb unes condicions especials prioritzant i potenciant les empreses catalanes i espanyoles. No hem d’estar en mans d’inversors estrangers. Orgull del nostre, i control, (els sona el cas Nissan), del destí de les ocupacions.\nCom argumentava el Conseller d’Economia de la Generalitat, Sr. Pere Aragonés, el finançament que aportació la Generalitat i altres institucions públiques s’estructuri en forma de capital, i no de subvencions que no permeten influir en les decisions. Siguem francesos.\n8. Aportacions del Talent Sènior\nHem d’intentar que no es perdi el capital intel·lectual que ens aporta la gent que es jubila. Fer un “testament conceptual”, no pot ser que es jubili un treballador i no deixi testament de coneixements, no es pot perdre tot el que ha après (fugida de capital intel·lectual). En l’última etapa de vida laboral cal deixar un llegat i un traspàs de coneixements generacional (idealment documentat).\n9. Derogar la Renda Mínima Vital.\nEncara que és la llei més recent aprovada pel Govern, és una decisió que no incentiva a buscar treball, sinó que fomenta l’economia submergida i cronifica la pobresa. En aquesta situació els estem donant els peixos, no els\nestem ensenyant a pescar. Estem molt a favor d’invertir aquests recursos a formar als aturats perquè\npuguin aconseguir ocupació, però no subvencionar la seva falta de treball. Així sí que els donem les canyes perquè puguin pescar els seus peixos.\n10. Pujar el Salari Mínim Interprofessional\nUna pujada del salari dels treballadors incentiva a aquests a incorporar-se al mercat laboral, que en els últims anys s’estava assecant, i els motiva a treballar de forma més eficient, la qual cosa deriva en major productivitat en les empreses.\nEncara que existeix el corrent d’economistes que suggereixen el contrari, s’ha demostrat que la pujada del SMI experimentada els últims anys (2019 i 2020) no han tingut un efecte negatiu en la creació d’ocupació.\nAltres consells en favor d’una economia més social i democràtica\n1. Reduir el nombre de polítics i burocràcia. En aquests moments paguem impostos per a mantenir Ajuntaments, Comarques, Diputació, Autonomia, Senat, Parlament, Nació Espanyola, Comunitat Europea. Aquests són molts sous, molts nivells i sona a molta burocràcia, molta gent que viu d’això i poc a aportar. Hi ha un excés de polítics i d’assessors. La proposta passa per suprimir al voltant del 50% de càrrecs i polítics. La digitalització està demostrant que en parlament sobra molta gent, cal baixar despeses innecessàries com sigui i aportar-los a Sanitat, Educació i altres àrees que més ho precisen.\n2. Exigència d’un perfil per a ocupar càrrecs públics: qualsevol polític que ens representi al nivell que sigui ha de reunir uns requisits mínims de formació i capacitació. Estudis, experiència en empresa privada i/o pública, idiomes i competències personals. El carnet de partit només no val per a ocupar càrrecs. Cal garbellar per a assegurar-nos que qui arriba a aquests càrrecs per a servir, no per a servir-se. No podem estar en mans de mediocres.”\nJuan Carlos Riba, veí de Bellaterra


L’Hospital Sagrat Cor obre la mostra de pintura ‘Des del meu interior’ – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 17 de juny de 2019 a les 12:00 0 1129 Visites\nEls usuaris del servei de rehabilitació comunitària de l‘Hospital Sagrat Cor Germanes Hospitalàries de Martorell mostren al públic el treball que han fet durant dos anys a Ca l’Oller. Sota el títol ‘Des del meu interior: puc mirar, puc veure, puc sentir’, l’exposició recull una cinquantena de quadres que es podran veure al vestíbul del Centre Cultural fins al 25 juny.\nDurant aquest temps, una quinzena d’usuaris del centre hospitalari han elaborat els seus quadres setmanalment a Ca l’Oller. Aquesta activitat ha comptat amb la col·laboració de l’Associació d’Artistes Plàstics de Martorell, sota la direcció de l’artista local Mònica Dueñas coneguda artísticament com a Mho.\nEls usuaris han pogut adquirir coneixements de pintura, i sobretot, desenvolupar la sensibilitat que els ha permès transformar coses quotidianes en elements de bellesa. A més, també han pogut visitar algunes exposicions pictòries a Barcelona.\nEn la inauguració de la mostra, un dels usuaris ha assegurat que “l’experiència en aquest taller ha estat molt positiva i ens ha permès créixer tant a nivell artístic com personal”. A més, ha afegit que “la vida té una àmplia paleta de colors que hem d’anar aprenent”.\nEntre els assistents cal destacar la presència de l’alcalde Xavier Fonollosa; el director mèdic de l’Hospital Sagrat Cor, Carlos Franquelo, i el coordinador dels Centres de Salut Mental Comunitaris de Germanes Hospitalàries, Fernando Boatas. A més de familiars i amics dels usuaris del centre i representants d’altres entitats locals.\nEtiquetes: ExposicióHospital Sagrat Corpintura


Set autors especialitzats en tecnologia i xarxes socials signaran les seves obres al Movistar Centre de Barcelona - Telefónica Catalunya\nEt trobes a: Set autors especialitzats en tecnologia i xarxes socials s..\nSet autors especialitzats en tecnologia i xarxes socials signaran les seves obres al Movistar Centre de Barcelona\nDijous, 11/04/19, 1:00h\n00Agenda especial amb motiu de la Diada de Sant Jordi\nLasse Rouhiainen, Rodrigo Rivas, Andreu Veà, Joan Riera, Tomás Soler, Marc Masip i Isasaweis signaran els seus llibres entre les 11.00 i les 19.30 h\nEn paral·lel, des del 12 d’abril, el Movistar Centre acollirà l’exposició de fotografies “Escriptors Exposats” d’Asís Ayerbe, amb retrats d’autors nacionals i internacionals\nCom ja és tradició, en motiu de la celebració de la Diada de Sant Jordi el pròxim 23 d’abril, l’espai Movistar Centre de Plaça Catalunya, a Barcelona, obre les seves portes als lectors interessats en les noves tecnologies.\nD’aquesta manera, entres les 11.00 h i les 19.30 h d’aquesta jornada de celebració, autors com Lasse Rouhiainen (Inteligencia artificial), Rodrigo Rivas (La fotografía móvil), Andreu Veà (Tecnología para andar por casa), Joan Riera i Tomás Soler (Impulso), Marc Masip (Desconecta) i Isasaweis (Las 100 mejores recetas de ISASAWEIS) visitaran el Movistar Centre per signar exemplars de les seves obres, dedicades a temes com la Intel·ligència Artificial, Internet, les xarxes socials o l’ús responsable del mòbil.\nAquests set autors presentaran i signaran els seus llibres d’acord a la següent programació:\nHORARI AUTOR LLIBRE\n11.00-12.00 Lasse Rouhiainen Inteligencia artificial\n12.00-13.00 Rodrigo Rivas La fotografía móvil\n13.00-14.00 Andreu Veà Tecnología para andar por casa\n16.00-17.00 Joan Riera y Tomás Soler Impulso\n17.00-18.00 Marc Masip Desconecta\n18.30-19.30 @Isasaweis Las 100 mejores recetas de ISASAWEIS\nLasse Rouhiainen és expert en noves tecnologies, vídeo màrqueting, màrqueting digital i intel·ligència artificial. Ha impartit seminaris i conferències a escoles de negocis i universitats en més de 16 països diferents. És autor de quatre llibres, entre els que destaquen ‘101 consejos de Facebook Marketing para tu empresa’ i ‘Smart Social Media’. També ha sigut conferenciant sobre intel·ligència artificial de l’últim Mobile World Congress.\nAquest 23 d’abril presentarà el seu llibre “Inteligencia artificial”, una guia per a estar en el bàndol guanyador quan la tecnologia transformi el món per complet, per a estar preparat pel que ve. El llibre inclou temes relacionats amb la intel·ligència artificial i també dóna accés a un gran nombre de recursos, idees i consells que ajudin a entendre com la intel·ligència artificial canviarà la nostra vida.\nRodrigo Rivas és fotògraf professional especialitzat en l’àmbit documental, i més concretament en fotografia de carrer, compta amb més de nou anys en el sector. Des de fa set va afegir els smartphones com a una eina més dins del seu flux de treball, sent dels primers professionals a Espanya en treballar i ensenyar les bondats dels smartphones com càmeres fotogràfiques.\nDivulgador i escriptor en mitjans especialitzats en fotografia; ha escrit, també, dos llibres d’obra-aprenentatge amb l’editorial Anaya Photoclub amb una gran acceptació pel públic d’àmbit fotogràfic. Entre alguns dels premis i mencions aconseguides destaquen els Mobile Photography Awards, LensCulture Street o els IPPA. Ha col·laborat amb grans marques de la indústria fotogràfica i tecnologia com Samsung, Xiaomi, Apple, entre altres. Actualment és col·laborador habitual de l’empresa japonesa Olympus per a workshops i xerrades sobre fotografia de carrer. Dins del món de l’ensenyança és professor regular a l’escola EFTI.\nEn el seu llibre “La fotografía móvil”, Rodrigo Rivas parla d’una de les especialitats fotogràfiques amb major auge en l’actualitat. Aquest llibre instrueix sobres les possibilitats fotogràfiques dels smartphones, les seves diferències amb la resta de càmeres del mercat, i els avantatges i desavantatges que existeixen entre ells mateixos. També aprofundeix en la tècnica, els seus accessoris i aplicacions.\nAndreu Veà és Enginyer en Telecomunicacions, doctor enginyer en Electrònica i màster en Gestió TIC. Ha representat a Espanya davant de la Comissió Europea com Digital Champion i és l’únic europeu de l’Internet Hall of Fame. Va rebre el Premi Nacional a la Trajectòria Personal a –Internet 2017 (Senat) i el Premi a la Personalitat Destacada en Telecomunicacions i Informàtica 2018. Dirigeix el programa d’investigació WiWiW a la Universitat de Stanford, convidat per Vint Cerf ((«el pare d’Internet»). És jurat global i seleccionador nacional Unesco d’aplicacions mòbils. Emprenedor, conseller, escriptor, investigador i conferenciant.\nA “Tecnología para andar por casa” l’autor fa propostes per a solucionar la vida digital de qualsevol ciutadà a través de trucs, consells, aplicacions i eines explicades de forma pràctica i senzilla per a facilitar l’ús de qualsevol tecnologia en l’àmbit d’Internet, telefonia, informàtica, vídeo, fotografia, connectivitat, oci o salut. El llibre inclou també recomanacions per a ajudar en la presa de decisions respecte a la compra de qualsevol dispositiu electrònic nou.\nDe 16.00 a 17.00 h\nJoan Riera i Tomás Soler: “Impulso”\nJoan Riera és consultor especialista en innovació i desenvolupament empresarial. Professor del departament de Direcció General i Estratègia d’ESADE. President del Club Innovació d’ESADE Alumni, així com a cofundador de la xarxa d’inversors ESADE BAN. Té experiència internacional en banca, consultoria i multinacional. Fundador de 8 empreses. Més de 600 casos d’èxit en més de 15 anys d’experiència. Conseller i assessor, així com escriptor i conferenciant actiu en fòrums internacionals.\nTomás Soler és consultor d’innovació i seguretat IT, màrqueting digital, desenvolupament web i ecommerce. Fundador d’empreses, conseller en diverses organitzacions, escriptor, conferenciant i participant actiu en iniciatives relaciondes amb la innovació i el desenvolupament empresarial. Graduat Superior en Comerç Internacional per l’Escola de Comerç Internacional (ESCI) i en Ciències Empresarials per la Universitat Pompeu Fabra (UPF).\nLa seva obra “Impulso” és una guia per a introduir-se en el món de l’emprenedoria corporativa i aconseguir transformar l’esperit intern de l’empresa promovent l’intraprenedoria a través d’una metodologia basada en cinc palanques: l’estratègia, l’ecosistema, la captació i el filtra, la posada en marxa i el quadre de comandament.\nMarc Masip és psicòleg i expert en addició a les Noves Tecnologies, a més a més del director de l’Institut psicològic Desconect@, amb un programa pioner nascut a 2012 per aprendre a fer bon ús de les noves tecnologies sense deteriorar les nostres relacions personals i sense crear-nos dependències o addiccions. Imparteix conferències a escoles i instituts d’ESO i batxillerat, a Espanya i a l’estranger. Director de l’Hospital de Dia Desconnect@ i FEST@, una unitat especial per a escolaritzar a joves que per la seva addicció no poden assistir a una formació reglada.\n“Desconnecta” és un llibre pràctic per descobrir el grau de dependència al mòbil i posar fre a aquesta nova alerta social. Basant-se en casos reals dels seus pacients i els seus informes, Marc Masip presenta una gran varietat de situacions de persones que estan fent un ús no adequat dels mòbils, i que han decidit fer el pas i demanar ajuda. L’autor acaba cadascun dels capítols amb un consell que, al final del llibre, es converteix en la seva proposta de dieta digital. El llibre està plantejat per a que el lector pugui analitzar com està usant les tecnologies i com millorar la seva relació amb elles per guanyar qualitat de vida, gaudir més del temps lliure, dels amics i la família, millorar el rendiment a la feina i, en definitiva, ser més lliure.\nIsabel Llano és Enginyera Informàtica i docent. Fa deu anys que va començar a participar en les xarxes socials sota el pseudònim d’Isasaweis. Avui dia, el seu canal de YouTube compta amb gairebé 500.000 subscriptors i cada vídeo que comparteix assoleix milers de visites, convertint-se en una de les youtubers més famosa d’Internet. A més a més, a través de la seva web i de les seves xarxes socials comparteix consells i trucs de bellesa, maquillatge, moda, maternitat, manualitats i receptes de cuina senzilles, sanes i nutritives.\nA “Las 100 mejores recetas de ISASAWEIS”, Isabel Llano recull les seves millors receptes, junt amb consells pràctics, suggeriments i idees. Des de preparar un plat per a la família, fins a un menú per a un dia especial amb convidats, sempre de manera sana, divertida i plaent.\nExposició “Escritores expuestos”, d’Asís Ayerbe\nEn paral·lel a l’agenda especial amb Motiu de la Diada de Sant Jordi, des del 12 d’abril i fins al mateix dia, el Movistar Centre acollirà l’exposició de fotografies “Escritores Expuestos” del fotògraf, dissenyador gràfic i editor Asís Ayerbe, on reuneix retrats d’autors nacionals i internacionals.


A l'hora de triar calderes de condensació, és molt important seleccionar el model, les característiques quantitatives del qual i qualitatives s'adaptin als requisits dels nostres habitatges. D'aquesta manera, gaudirem d'un electrodomèstic optimitzat a les nostres preferències capaç de proporcionar-nos la…\nA tots ens ha passat alguna vegada. Amb l'arribada de l'estiu es produeixen les típiques discussions per l'aire acondicionat a l'oficina. Hi ha als qui la calor els afecta massa i necessiten mantenir-lo encès de manera permanent, com menys graus…\nEl terra radiant per a piscines ens ofereix diferents beneficis a tenir en compte. Fins fa poc, aquests sòls estaven restringits a les llars i oficines, però en l'actualitat podem instal·lar fins i tot en piscines. Així, gaudirem d'uns avantatges…\nLa pandèmia del coronavirus ha posat de manifest la fragilitat de la salut en les nostres societats. De fet, ens ha obligat a cessar una gran part de les nostres activitats habituals per tal de garantir-la. No obstant això, extraiem…\nEls escalfadors Baix Nox Saunier Duval són coneguts per la seva qualitat i prestacions. Representen una àmplia gamma d'escalfadors de gas, els quals pugen la temperatura de l'aigua ràpidament i aposten per simplificar la vida dels usuaris. Quan busquem els…\nÉs important que, per a que a la nostra llar tot funcioni com és degut, el manteniment i revisió dels nostres equips de climatització i calderes, sigui realitzat per professionals qualificats, com els tècnics de Graupera, certificats amb el carnet…\nLes calderes de condensació són una de les millors opcions que tenim avui en dia tant per a la calefacció com per l’aigua calenta sanitària sense malmetre el medi ambient. Per això, en aquest article parlem sobre calderes a Mataró…\nL’aerotèrmia arriba a les nostres llars per tal de proporcionar eficiència energètica i sostenibilitat. Una clara aposta pel medi ambient, l’essència del qual radica en extreure l’energia que conté l’aire per transformar-la en calefacció o aigua calenta. En què consisteix…\nExisteix una clara diferència entre una caldera, un termo elèctric i un escalfador de gas. A continuació t’expliquem els avantatges i inconvenients de cada producte. No obstant, aconsellem posar-se sempre en mans de professionals per tal de rebre el millor…\nLes noves tecnologies han creat equips com la caldera de condensació, que aprofita la calor que hi ha als vapors que desprèn l’equip. Els productes que provenen de la combustió poden arribar a valors de temperatura considerables de fins a…


Autoestima blog | La respiració, la clau de la vida i del benestar\nLa respiració, la clau de la vida i del benestar\nPublicada: maig 30th, 2019\nDurant el naixement, un dels moments més esperats és quan la criatura que acaba d’arribar al món plora, la qual cosa es relaciona amb la primera glopada d’aire que prenem a la vida.\nA partir de llavors, la respiració es converteix en un mecanisme que ens acompanya per sempre, fins al final de la nostra existència.\nSí, ja ho sé, fins aquí no hem descobert res de nou, però el que sí que resulta curiós és que, a la respiració, aquest procés que ens ajuda a excretar i eliminar elements que no necessitam del cos, però que a la vegada ens ajuda a nodrir-nos-en d’altres que són essencials per al manteniment de la vida, no se li atorgui més atenció.\nLa respiració no només és font de vida, sinó de benestar físic, emocional i mental.\nUs heu adonat que ens passa quan ens posam nerviosos? Entre d’altres signes, podem sentir pressió al pit, tenir la sensació d’ofegament, que ens costa respirar…\nDoncs bé, el ioga, la meditació i altres tipus de pràctiques relacionades amb la relaxació sempre donen especial rellevància a la respiració i, si ho fan, alguna cosa d’especial deu tenir, no ho creis?\nEl que és clar és que, a la respiració, per ser un procés que feim cada dia, de forma natural i automàtica, ens costa parar-hi atenció.\nPerò avui, precisament, m’agradaria que féssim un exercici.\nPrendrem consciència de la nostra respiració perquè, quan aprenem a detectar-hi canvis, som més conscients del nostre estat físic i mental, i molt més sensibles a percebre els canvis que es poden anar produint al nostre cos.\nA més, si aprenem a controlar la nostra respiració, el seu ritme, la seva freqüència, la intensitat, la profunditat… podem emprar-la com a recurs de gestió emocional en moments d’alt estrès, de malestar… i així aconseguir millorar el nostre benestar.\nA continuació et presentam un parell de vídeos i recursos (dels centenars que hi ha a internet) per ajudar-te a fer un exercici de respiració controlada i sanadora.\nEn aquest primer vídeo, es mostra com es practica la respiració diafragmàtica i t’ajudarà a centrar-te en les sensacions que et produeix el procés de respirar alhora que et facilitarà reduir l’ansietat, els nirvis, les tensions…\nI en aquest segon, trobaràs un exercici de respiració guiada. Si és cert que al principi a vegades aquest tipus d’exercicis poden agobiar una mica, amb la pràctica s’acaba controlant completament el procés de respiració i som capaços d’ajustar-nos perfectament a les instruccions que ens donin o bé aprenem a autoguiar la pràctica.\nAturar-nos un moment per a parar atenció a la nostra respiració, prendre consciència del nostre cos, dels nostres pensaments… és un acte d’autocura i autoestima. És un autoregal per a la nostra salut mental, emocional i física, i el millor: és GRATIS!\nAixí que a provar i a gaudir de coses tan fàcils i útils com aquesta!\nEns retrobam al pròxim post…


El RCN de Barcelona organitza el Campionat d'Espanya de J80\ndilluns, 25 d'abril de 2016 11:47\nEl Campionat es disputarà del 19 al 22 de maig, al camp de regates de davant del Port Olímpic i platges de la Barceloneta. L'actual campió defensarà el títol a Barcelona. Els locals Marc de Antonio, José María Van Der Ploeg i Hugo Rocha, amb el de Santander i Jaime Piris seriosos aspirants.\nEl Reial Club Nàutic de Barcelona acollirà a la flota participant en el Campionat d'Espanya de J80, el popular monotip (embarcació de sèrie) de 8 metres que garanteix la igualtat entre la flota i cedeix tot el protagonisme al factor humà.\nLes tripulacions estan formades per 4 o 5 regatistes, amb la limitació de no sobrepassar un total de 338 quilos, els quals han de combinar les seves habilitats tàctiques amb la seva tècnica maniobrant i talent per a treure el màxim rendiment a les veles (major i floc en cenyides, i un gran espí asimètric en empopades). Un examen que combina les tres assignatures per obtenir la millor nota: el títol de Campió d'Espanya.\nEl programa d'aquest Campionat d'Espanya, organitzat pel RCN Barcelona, arrenca el dia 19 amb els controls de participants i mesuradors d'embarcacions, celebrant-se també la regata d'entrenament oficial.\nLes proves puntuables, es disputaran des del divendres dia 20 al diumenge 22 de maig, estant inicialment previst que es competeixin tres mànigues per dia. Completada la cinquena màniga, es podrà descartar el pitjor resultat parcial dels casellers per obtenir la puntuació total de cada embarcació.\nEntre la llista d'inscrits, encara sense haver finalitzat el termini, destaca la presència de l'actual Campió Juan Luis Páez, que aquest any competirà liderant l'embarcació Marbella Team. Entre els seus màxims oponents es troba el Bribón Movistar de Marc de Antonio, que va ser tercer a la passada edició. No hi ha dubte que un dels grans protagonistes serà el Campió Olímpic '92 José María Van Der Ploeg amb el seu Nautica Watches. L'experiència i qualitat de la tripulació del Fonestar liderada per Jaime Piris també l'inclouen per mèrits propis en el grup de candidats, i no falta a la nòmina de candidats el New Territories d'Alexey liderat per Hugo Rocha.\nPalmarès Campionat d'Espanya J-80\n2015 (CN Bevelle): Da Bruno de Juan Luis Páez\n2014 (RCM Santander): Macheque de Javier Padrón\n2013 (Puerto Sherry): New Territories de Hugo Rocha\n2012 (Mar Menor): Autran de rayco tabares\n2011 (RCM Santander): Yates & Cosas de Jaime Piris\n2010 (RCN Coruña): Bigboy Náutica de Rayco Tabares\n2009 (Lanzarote): MCC de Alfredo Morales


Bloc de la Fundació Pere Tarrés: Viatge d’estudis a Toulouse: “comando” allouette\nViatge d’estudis a Toulouse: “comando” allouette\nEls dies 9, 10 i 11 de febrer, els alumnes del curs de directors en clau de lideratge del Moviment de Centres d’Esplai Cristians Catalans (MCECC), acompanyats de la Maria València (presidenta del MCECC i professora del departament de pedagogia de Formació, Consultoria i Estudis de la Fundació Pere Tarrés) i en Roger Luna (Professor del departament de Pedagogia del FCiE) vam realitzar un viatge d’estudis a la ciutat de Toulouse.\nL’objectiu d’aquesta visita era doble: d’una banda, concloure l’etapa formativa del curs de directors en clau de lideratge, després d’haver superat la fase de sessions a La Sala i gaudir d’un seguit de xerrades per part de personalitats d’alt nivell en el món de l’educació en el lleure i la sociologia. D’una altra banda, conèixer la realitat social de França i el model d’educació en el lleure a una ciutat propera geogràficament, però amb una realitat política, social i econòmica totalment diferent: Toulouse.\nContacte amb altres entitats franceses\nEl plànning va ser apretat, i finalment vam acabar assumint que aquest és el “ritme MCECC”. Només arribar, ens esperava un noi amb una armilla groga, que ens va acompanyar a voltar pel centre de la ciutat. Toulouse fa tres anys que està patint una gran remodelació del seu centre historic. Els “mediateurs a vôtre écoute”, són sis persones que fan d’enllaç entre els comerciants, els transeünts i les empreses que fan les obres. Fan un servei molt important en un moment com l’actual en què la ciutat està literalment aixecada per tot arreu: informen els transeünts i comerciants de l’inici i final de cada etapa d’obra, i també expliquen als ciutadans els costos que tenen les obres, els materials utilitzats, la planificació...\nDesprés d’aquesta primera presa de contacte, en Franc ens va indicar com havíem de prendre el metro per arribar a la nostra següent visita: “la maison des Associations”. Així, vam poder arribar-hi sense gaire dificultat, ja que els 450.000 habitants d’aquesta bonica ciutat del Sud de França només disposen de dues línies de metro. En arribar vam poder gaudir de la bellesa del gran edifici que acull més de 200 associacions. La maison des Associations, és un hotel d’entitats, que cedeix despatxos, sales de reunions i d’exposició, així com bústies per poder rebre correspondència, a qualsevol associació que així ho sol·licitat prèviament. L’únic requisit és que no acullen entitats de caire polític ni religiós. Tampoc s’accepta cap activitat que pugui suposar un lucre per a algun dels membres de l’entitat.\nDiumenge al matí vam poder conèixer com l’església s’implica a l’àmbit social, des de les seves diferents vessants: catòlica, evangèlica, ... i vam poder conèixer algunes de les seves iniciatives. Vam ser convidats a una celebració evangèlica per part de l’Armée du Salut. Aquesta entitat que forma part de l’església cristiana protestant, realitza tasques assistencialistes amb unes 150 persones de la ciutat a qui ajuden, majoritàriament amb roba i menjar. Després de la celebració, en què vam ser convidats a participar amb alegria, vam poder intercanviar en què consisteix la seva tasca, i ells també es van interessar pel nostre treball voluntari en els centres d’esplai. També vam tenir l’oportunitat de conèixer la col·laboració que aquesta realitat evangèlica realitza amb una petita església catòlica que està molt aprop i com treballen de forma conjunta amb una voluntat de comunió entre ambdues realitats.\nQuè fan els joves de Toulose\nA la tarda, ens vam acostar una mica més a la vida toulosenca, a través d’una gimkana per grups. Les proves que havíem de fer, consistien en preguntes tipus: on trobem els joves a Toulouse? Què fa la gent en el seu temps lliure? Què en saben de les entitats? Després ens havíem de fer fotografies amb persones que estiguessin en alguna entitat, i per últim ens havien d’ensenyar algun joc o activitat de lleure.\nLa gent s’ha de dir que en general va ser amabilíssima, i fins i tot una senyora va ballar sardanes amb nosaltres, mentre que d’altres ens ensenyaven cançons, jocs, etc.\nA la nit vam conèixer un dels llocs on els joves toulousencs es diverteixen de manera alternativa i constructiva. “Chez ta mère” és una cafeteria que realitza múltiples activitats culturals: debats, tallers, sopars, teatre, concerts.... El diumenge 10 de febrer vam tenir la sort de gaudir del concert d’un cantautor anomenat Jules Nectar. En un ambient íntim, la màgia de les cançons d’en Jules ens va anar envoltant, i va fer de la nit una estona inoblidable. La mimetització amb els toulousencs era evident.\nVisitant entitats d’educació en el lleure i escolars\nPer últim el dilluns vam visitar les dues entitats més semblants al nostre moviment d’esplais.\nEn la primera vam visitar una escola gestionada per la Fundació Léo Lagrange, que és una xarxa d’associacions d’educació popular que treballen directament amb les escoles realitzant projectes d’educació en el lleure dins l’àmbit escolar. Allà ens van ensenyar des de l’organigrama, fins la tipologia d’activitats. El que més ens va sorprendre és que en aquest poble, aquell servei era gratuït per a les famílies, degut a què era finançat per l’ajuntament. A poc a poc anàvem comprenent perquè l’esplai de dissabte a França és pràcticament inexistent. Potser ja tenen coberta aquesta necessitat entre setmana, o amb les activitats de dimecres a la tarda (a França els alumnes no tenen classe els dimecres a la tarda, i en canvi si que en tenen els dissabtes al matí). La titulació que s’exigia als “dirigents”, era l’equivalent a un cicle formatiu de grau superior, o la d’un grau universitari.\nDesprés vam visitar un projecte escolar: el Rouffiac Tolosan. Allà vam poder entrar en contacte directe amb el treball dels monitors i monitores a l’escola, i fins i tot vam poder interaccionar una mica amb els nens, que ens van rebre ben disposats a regalar-nos uns somriures molt radiants!\nFinalment a la tarda, la Sophie, coordinadora a Toulouse de la UFCV (Unió Francesa de Colònies de Vacances), ens va fer una detallada radiografia de l’impacte de la seva associació a nivell estatal, així com els passos per a obtenir el carnet de monitor (Bafa?), que no és exactament igual a com ho fem nosaltres. Tot i tenir un caràcter laic, la UFCV té un funcionament molt semblant al nostre moviment.\nI fins aquí la nostra aventura. Ens vam acomiadar i vam tornar als cotxes per tornar cap a casa. Això si, amb un munt d’idees, reptes i aspectes a reflexionar sobre la nostra tasca educativa a Catalunya. Un viatge molt enriquidor!\nProfessor del Departament de Pedagogia de la Fundació Pere Tarrés i col·laborador habitual del MCECC.\nPublicat per Fundació Pere Tarrés a 10:56\nEtiquetes de comentaris: Acció Social, Competències directives, Educació en el lleure, mcec, Roger Luna, Toulouse


Berga i Martorell aspiren a consolidar el seu lideratge - Regió7\nEl Berga, primer del grup 4 arxiu/mireia arso\nEn la darrera jornada de la primera volta a les categories catalanes, el Berga aspira a consolidar el lideratge al grup 4 de Segona Catalana. L'equip de Joan Prat, que té tres punts d'avantatge respecte al segon classificat, la Gramenet, rep demà la visita de la Sabadellenca (16 h), un conjunt que lluita per evitar el descens. En cas de victòria, els berguedans podrien treure profit de l'enfrontament directe entre el segon classificat, la Gramenet, i el tercer, el Parets. El Joanenc, que fa sis jornades que no guanya (quatre empats i dues derrotes), juga avui a casa d'un Matadepera prou encallat a la classificació (16.15 h). I demà, el Sallent, en una zona encara perillosa, rep un rival directe com és el Castellar (16 h).\nEn el grup 3, el Martorell d'Albert Nualart va primer empatat de punts amb l'Atlètic Sant Just. Demà, els martorellencs juguen a casa davant un Molins de Rei de la part baixa (12 h). El San Mauro, acomodat a la classificació, juga avui a Santa Margarida de Montbui davant l'Espluguenc (16.30 h).\nI al grup 5, el Solsona, que no ha dit la darrera paraula (és a només dos punts de la plaça de promoció i a cinc del líder), juga demà al camp del Juneda, equip de mitja taula (16.30 h). L'Oliana, tercer per la cua, i per tant en la zona de màxim risc, es desplaça avui a l'Alpicat, un equip que tot just disposa de tres punts més que els urgellencs (16 h).


CANÇONS i MÚSIQUES DELS AVIS: Un que volia casar-se\nUn que es volia casar-se\nva volguer ser aconsellat\nd'una gran nit que tenia (?)\nque es deia Sebastià.\nSi io tinc d'aconsellar-te,\nparlant-te clar i català,\nhe maleït mil vegades\ni el dia que em vaig casar.\nLa primera nit de nuvis,\nme pensava que era al cel,\nva durar set o vuit dies\ni aquella lluna de mel.\nAl cap del vuit dies\nja em volia governar,\nI així és que a casa nostra\nmai s'hi 'caben les raons.\nObservacions: Aquesta cançó també està recollida amb el nom de "Jeroni, si et vos casar-te" (1995) a D'aquí estant veig una estrella - Cançons i tonades tradicionals a Riudaura, de Josep Garcia i el Grup de Recerca Folklòrica de la Garrotxa.\nTambé la recull Artur Blasco, dintre "A Peu pels camins dels Cançoner - Cançons de l'Alt Urgell", a La Parròquia d'Hortó (Ribera d'Urgellet, Alt Urgell), l'any 1983.


DIA: 27 SETEMBRE 2019 (DATA ANTERIOR CANCEL·LADA)\nAtenció! A causa de les intenses pluges previstes, no hi haurà concert el divendres 13 de setembre. Traslladem l'últim concert de Sons al Botànic 2019 a esta nova data, per poder gaudir a l'aire lliure d'aquesta banda tan nostra. Les entrades ja comprades continuen sent vàlides per a aquesta nova data. En cas de no poder assistir a causa del canvi podeu sol·licitar la devolució de l'import en entradas@wegow.com. Disculpeu les molèsties!\nÚltim concert de la cinquena edició de Sons al Botànic! Acústics a l'aire lliure sota els arbres monumentals del nostre Jardí, un entorn únic per a gaudir de la natura i la música amb una gran selecció d'artistes del panorama indie-alternatiu més actual.\nA setembre ens visita Sènior i el Cor Brutal, eixa banda tan nostra que en aquesta ocasió ens porta un concert únic, en format duo, amb Landete a la veu i Endika al piano acústic.\nVodevil de poble, així han batejat aquest espectacle de cabaret valencià en el qual repassaran els seus 10 anys de trajectòria, vestint el seu cancioner de fusta, tecles i corda. Una nova manera d'interpretar, més íntima, que va directament a la medul·la, allà on les cançons parlen de tu a tu amb l'oïdor i augmenten la interacció amb ell, amb una sensibilitat més europea i menys ianqui, a la manera d’Ute Lemper, Kurt Weill o Edith Piaf. Un ambient perfecte per a acomiadar el cicle fins a l'any que ve, no creieu?.


Fra Alberigo - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1307 (Gregorià) (66/67 anys)\nAlberigo Manfredi, conegut com a Fra Alberigo (mort vers 1307) fou un noble i frare italià de Faenza del segle XIII. La seva família, de la facció dels güelfs, fou exiliada de Faenza el 1274 per la seva família rival: els Accarisi. Els Manfredi van tornar el 1280, amb l'ajuda del traïdor Tabaldello del Zambrasi. Va unir-se a l'orde monàstic dominicà dels Cavallers de Santa Maria (Frati Gaudenti).\nFra Alberigo apareix a la Divina Comèdia de Dante Alighieri. El poeta el troba condemnat al tercer anell del novè cercle de l'Infern, on es castiguen els traïdors als hostes. Aquesta situació és deguda al fet que l'any 1285 Alberigo va fer matar el seu cosí i el seu fill durant un banquet a casa seva on els havia convidat. L'ordre d'Alberigo de fer portar la fruita era el senyal per tirar endavant l'assassinat, i per això a la Comèdia dantesca Fra Alberigo explica que està pagant a l'Infern unes figues que demanà durant un banquet.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fra_Alberigo&oldid=21030535»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 abr 2019 a les 20:47.


FORME FATALE - Informació sobre la marca\nFORME FATALE - Informació sobre la marca\nClasses aceptades: Ti\nMarca FORME FATALE a França\nEn data (BOPI 2005-38) es va realitzar Errata de l'enregistrement\nInformació sobre la marca FORME FATALE amb el nombre M3345397\nLa marca FORME FATALE amb el nombre M3345397 va ser sol·licitada el 08/03/2005. Es tracta d'una marca a França pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca FORME FATALE amb el nombre M3345397 va ser sol·licitada per Persona física mitjançant els serveis de Madame Sabrina DIDI. La marca FORME FATALE amb el nombre M3345397 va ser sol·licitada per les classes Ti segons la Classificació niçarda.\nRenovació de la marca FORME FATALE amb el nombre M3345397\nAltres marques sol·licitades a les classes Ti.\nÉs possible conèixer marques similars quant a productes i serveis a identificar es refereix. La marca FORME FATALE amb el nombre M3345397 va ser sol·licitada a les classes Ti pel que si es desitja conèixer més marques sol·licitades en Ti clicar aquí.\nAltres marques sol·licitades a través del representant MADAME SABRINA DIDI\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades a través de MADAME SABRINA DIDI entre les quals es troba la marca FORME FATALE amb el nombre M3345397. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades a través de MADAME SABRINA DIDI clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a França entre les quals es troba la marca FORME FATALE. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a França. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a França.\nMarques registrades en la classe Ti\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe Ti () entre les quals es troba la marca FORME FATALE amb el número M3345397. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.


Crítica: 'Un día perfecto', Melania G. Mazzucco\nA 'Un día perfecto', Melania G. Mazzucco novel·la les insatisfaccions dels italians en l'era Berlusconi\nEn els darrers mesos tant la premsa italiana com la internacional està parant especial atenció a la decadència de Roma, una de les capitals europees de l’art, la moda, la gastronomia i la història que, no obstant això, fa temps que està sumida en la brutícia, la mala gestió de la seva xarxa de transport, la precarietat i el desencant. Roma ja no és Roma o almenys no s’assembla a aquella ciutat de cinema i somni d’abans. Precisament el cinema i la literatura italians porten uns quants anys posant també el focus en aquest declivi, en alguns casos de forma al·lusiva, amb històries més aviat existencialistes, i en altres de manera directament explícita. Qui no té pèls a la llengua a l’hora de descriure-ho és l’escriptora Melania G. Mazzucco, una de les autores més respectades al seu país i traduïda a diversos idiomes, entre ells el castellà.\nEn la seva novel·la Un día perfecto (Anagrama amb traducció de Xavier González Rovira), Roma és un personatge més. S’hi s’entrellacen diferents històries, o diferents vides. Emma acaba de separar-se del seu marit, Antonio, un policia que fins i tot després de la separació la segueix maltractant físicament i psicològicament. Ella sobreviu com pot, compaginant diverses feines mal pagades, mantenint els seus dos fills sense l’ajuda econòmica del seu marit i vivint a casa de la seva poc comprensiva mare. Emma és una dona encara jove i seductora, però massa cansada. Antonio exerceix de guardaespatlles d’Elio, un advocat que aspira a entrar al Parlament italià amb el partit de Berlusconi. Elio està immers en la campanya electoral i amb prou feines té temps per dedicar-li a la seva filla i a la seva joveníssima esposa Maja, que lluny de perdre el cap per la vida luxosa i excessiva que li ofereix el seu estatus, somia amb tenir el seu propi racó al món i per això visita d’amagat un pis en el qual desitjaria viure. Del primer matrimoni d’Elio, va néixer Zero, un jove rebel ara en la vintena que odia el seu pare i que aspira a canviar el món des de la desobediència i la revolució. Zero creu que Roma ja no té res a oferir-li, que és una ciutat adormida i per això vol anar-se’n a Barcelona (“Roma era una ciudad decrépita e inmóvil, una maravillosa marisma. El pasado les impedía tener un futuro. Los habitantes daban vueltas en círculos, como condenados. Nadie salí del círculo dantesco que le había sido asignado”).\nEn la novel·la, Roma és l’escenari, la punta de l’iceberg de l’era berlusconiana, no és el problema, sinó la conseqüència. En ella, Antonio veu “maleza, ortigas, jeringuillas, columpios oxidados –la decadencia de todas las cosas”, un tipus a l’autobús crida “pordioseros, tullidos, mendigos, Roma parece Calcuta” i Maja se sent “indignada por la negligencia de los barrenderos romanos. Habrá que quejarse. ¡Una rata de cloaca en la calle de Mangili! Este barrio está degenerando”. Sasha, professor de Valentina (la filla d’Emma i Antonio), va tornar anys enrere a Itàlia, “que es, por otro lado, reconozcámoslo, una colonia que incluso carece de importancia estratégica desde que cayera el muro de Berlín. Es una periferia, bastante degradada, por si fuera poco –desde el punto de vista cultural, obviamente-, en la que todo talento y todo auténtico impulso expresivo son reprimidos, y ahogados, y achatados en una uniformidad que sirve de consolación”. Deia en una entrevista Mazzucco que a Itàlia tot el que no es fa des de la política, senzillament no es fa, una idea que semblen fer seva tots els personatges de la novel·la. Cal tenir en compte, per tant, que a Un día perfecto (títol que fa referència a la cançó de Lou Reed Perfect day), el problema no és Roma en si, sinó que Roma se’ns presenta com la metàfora d’Itàlia (al capdavall és la capital del país). Si Zero vol marxar i odia el seu pare és perquè Elio simbolitza la continuïtat, el conservadorisme, tot i que fins i tot el propi Elio sigui també una víctima: “qué terrible soledad la que te regala Roma cuando te han derrotado”.\nMazzucco obre la novel·la amb una cita de George W. Bush: “La família és el lloc en el qual resideixen les esperances del nostre país, el lloc en què als somnis els neixen ales”. Aquestes paraules coincideixen amb un discurs fallit que Elio pronuncia al lloc equivocat i que formen part, és clar, de la ideologia del seu partit, de la Itàlia que imagina Berlusconi. Aquí precisament rau un dels temes centrals de la novel·la: com se suposa que ha de ser una família perquè sigui perfecta, exemplar? Mazzucco ens parla de dos tipus de família: la d’Emma i Antonio, totalment desestructurada, trencada; ella sense recursos, acceptant feines precàries, perseguida pels maltractaments; ell obsessionat, violent; els nens pagant les conseqüències de la mala relació dels seus pares. I després la família d’Elio i Maja Fioravanti, ell un ric advocat i polític amb una gran casa, amb una residència d’estiu que fa caure d’esquena, amb xofer, targetes de crèdit amb saldo que sembla no acabar-se, sopars d’alt nivell, vestits cars; ella, joveníssima, atractiva, gaudint d’una vida plena de facilitats i luxes. No es veuen esquerdes en els Fioravanti, però existeixen i comencen a amenaçar els fonaments de la seva relació. En la novel·la tenim, doncs, una família devorada pels problemes i una altra a punt de ser devorada. Ni els diners ni l’estatus social poden impedir que la família, “aquest lloc en el qual resideixen les esperances” (segons Bush), aquest “últim pilar social d’Itàlia” (en paraules de la pròpia Mazzucco) es desfaci. I si es desfà això, què els queda als personatges?\nUn día perfecto és una novel·la rotunda, escrita amb un llenguatge lliure de floritures, anomenant a les coses pel seu nom (encara que he de dir que la traducció al castellà m’ha semblat una mica irregular). L’autora aconsegueix que els personatges ens siguin tan propers, que és fàcil fer nostre el patiment i el destí de cadascun d’ells. Mazzucco parla de violència domèstica, d’esperances frustrades, de necessitat de somiar i de seguir endavant malgrat tot, de personatges que busquen la seva via d’escapament, que esperen trobar el seu lloc al món. I en tot aquest periple, el lector sent la recança, quan acaba la novel·la, de no saber què passarà l’endemà, perquè l’autora liquida la història quan finalitzen les 24 hores d’aquest “dia perfecte” que ens està explicant. Val la pena acostar-se a aquesta genial obra de Mazzucco que, però, no és la més coneguda d’ella, tot i que va ser adaptada al cinema pel director turc Ferzan Özpetek.\nEditorial AnagramaLiteratura italianaManel HaroMelania G. MazzuccoXavier González Rovira


Consorci de l'estany | Notícies | · Reintroduiran les cigonyes dins la recuperació d'hàbitats naturals de l'estany de Banyoles (9/06/05)\n14-07-2010:CAM - El Punt / Oriol Mas - Un aviari de cigonyes serà un dels primers projectes de recuperació d'hàbitats naturals de l'entorn de l'estany de Banyoles, dins el projecte LIFE de conservació i preservació de l'espai. L'any que ve, doncs, les cigonyes tornaran a ser presents a l'estany. Això es va anunciar ahir en la signatura de compra de la finca de Can Morgat per part de l'Ajuntament de Porqueres i la Fundació Territori i Paisatge.\nLa compra de Can Morgat afecta unes 20 hectàrees de terreny, 174.400 m2 de les quals els ha comprat la Fundació Territori i Paisatge de Caixa Catalunya i 29.400, l'Ajuntament de Porqueres, amb un cost de 312.958 i 51.300 euros respectivament. A més, la fundació ha cedit els seus terrenys al Consorci de l'Estany -format pels ajuntaments de Banyoles i Porqueres i la Diputació- per un període de deu anys prorrogables. Segons l'alcalde de Porqueres, Xavier Gifra, això ja ha suposat «un pas que fa que tota la recuperació de l'espai ja no tingui fre». Aquesta tardor, el Consorci començarà a desenvolupar el projecte europeu LIFE Natura de conservació i restauració dels hàbitats naturals de l'estany tant de flora com de fauna. Una de les parts del projecte és convertir Can Morgat en terrenys d'aiguamolls.\nUn dels primers projectes que s'hi desenvoluparan serà un aviari per a la reintroducció de cigonyes, primer de les cigonyes blanques i, més endavant, de les negres. Això permetrà que a partir de l'any que ve l'estany torni a tenir cigonyes després de molt de temps sense haver-n'hi, fet que segons el director de la fundació, Jordi Sargatal, «és un indicatiu de la bona qualitat ambiental de la zona». A més, també s'hi reintroduiran altres espècies, com ara la llúdriga, que encara no ha arribat a l'estany tot i la seva expansió per tot Catalunya.


«Crida ben fort,\nno t'estiguis de cridar.\nFes sentir com un corn la teva veu.\nRecorda al meu poble\nla seva infidelitat,\nal casal de Jacob els seus pecats.\nM'interroguen cada dia,\nvolen saber per què em comporto així,\ncom si fossin gent que obrés el bé\ni no s'apartés\ndel que mana el seu Déu.\nEm reclamen que faci justícia,\nvoldrien que els fes costat,\n"Per què no ens mires quan dejunem?\nPer què no fas cas de les nostres súpliques?"\nDoncs jo us responc:\n"Els dies de dejuni,\nmireu pel vostre interès\ni us mostreu encara més exigents\namb els qui treballen per vosaltres.\nPasseu el dejuni entre plets i baralles,\nrepartint amb malícia cops de puny.\nDejunant d'aquesta manera,\nel vostre clam no pot arribar al cel.\n¿Us penseu que jo tinc per un dejuni\nque un home faci súpliques tot el dia,\nabaixi el cap com un jonc,\nes vesteixi de sac negre\ni s'ajegui a la cendra?\n¿D'això en dieu un dejuni,\nun dia agradable al Senyor?\nLlavors brillarà com l'alba\nquan cridis auxili, ell et dirà: Aquí em tens!\ni no assenyales amb el dit per acusar,\nEn tot moment el Senyor et conduirà,\nen ple desert saciarà la teva fam,\net farà fort i vigorós\ni seràs com un hort amarat d'aigua,\ncom una font que mai no s'estronca.\nReconstruiràs les ruïnes antigues,\nconsolidaràs els fonaments\nabandonats segles i segles.\nEt diran: Reconstructor de muralles,\nrepoblador de ciutats."\nDesprés d'aquests fets, va passar el que segueix. Nabot de Jizreel tenia una vinya a Jizreel mateix, al costat del palau d'Acab, rei de Samaria. Acab va dir a Nabot: Cedeix-me la teva vinya. Com que és al costat del meu palau, em servirà d'hort. Te la canviaré per una de millor, o, si ho prefereixes, et pagaré en metàl·lic el seu preu.\nNabot li respongué: Que el Senyor em guardi de cedir-te l'heretat dels meus pares!\nQuan Acab va sentir que Nabot de Jizreel li responia: «No et vull cedir l'heretat dels meus pares», se'n tornà a casa seva irritat i contrariat. Es va posar al damunt del llit, es girà de cara a la paret i no volia menjar. La seva dona, Jezabel, l'anà a veure i li digué: Com és que estàs tan contrariat que no vols menjar res?\nEll li va respondre:-He parlat amb Nabot de Jizreel. Li he proposat que em cedís la seva vinya, al preu que fos, o que la hi canviaria per una altra si així ho preferia, però ell m'ha respost: "No et vull cedir la meva vinya."\nLlavors la seva muller Jezabel li va dir: ¿Així fas de rei d'Israel? Aixeca't, menja i posa't content! Jo m'encarrego de donar-te la vinya de Nabot de Jizreel.\nJezabel va fer escriure cartes en nom d'Acab, va segellar-les amb el segell del rei i les envià als ancians i als principals de la ciutat on vivia Nabot. Les cartes deien: Convoqueu un dejuni de desgreuge i feu seure Nabot al mig de l'assemblea. Acareu-lo amb dos homes sense escrúpols que testifiquin contra ell i diguin: "Nabot ha blasfemat contra Déu i contra el rei." Després traieu-lo fora i apedregueu-lo fins que mori.\nEls ancians i els principals de la ciutat on vivia Nabot van fer tal com Jezabel ordenava en la carta que els havia enviat. Van convocar un dejuni de desgreuge i van fer seure Nabot al mig de l'assemblea. Van venir, per acarar-se amb ell, dos homes sense escrúpols que, davant l'assemblea, van testificar així contra Nabot: Nabot ha blasfemat contra Déu i contra el rei. Llavors el van treure fora i el van apedregar fins que morí. Després van comunicar-ho a Jezabel: Nabot ha estat apedregat i és mort.\nQuan Jezabel va saber que Nabot havia estat apedregat i era mort, digué a Acab: Aixeca't i vés a prendre possessió de la vinya que Nabot de Jizreel no et volia cedir a cap preu. Nabot ja no viu: ha mort. Quan Acab va saber que era mort, es va aixecar, baixà a la vinya de Nabot de Jizreel i en va prendre possessió.\nLlavors el Senyor va comunicar la seva paraula a Elies, el tixbita. Li digué: Baixa a trobar Acab, rei d'Israel, que és a Samaria. Ara és a la vinya de Nabot, on ha baixat a prendre'n possessió. Digues-li: "Això et diu el Senyor: ¿Has assassinat un home i ara t'apoderes dels seus béns?" I digues-li encara: "Això et fa saber el Senyor: Al mateix lloc on els gossos han llepat la sang de Nabot lleparan també la teva!"\nAcab va dir a Elies: ¿Així, doncs, m'has trobat, enemic meu?\nElies li va respondre: T'he vingut a trobar perquè t'has llançat a fer el mal que ofèn el Senyor. Per això jo faré caure la desgràcia damunt teu: escombraré tota la teva descendència, exterminaré de la casa d'Acab tots els homes que viuen a Israel, tant els infants com els adults. El teu llinatge acabarà com el de Jeroboam, fill de Nebat, i el de Baixà, fill d'Ahià, perquè m'has irritat i has fet pecar Israel.\nEl Senyor va parlar també contra Jezabel i digué: Els gossos devoraran Jezabel al peu de la muralla de Jizreel. Els de la família d'Acab que morin a la ciutat seran devorats pels gossos; els qui morin al camp seran menjats pels ocellots. Realment, no hi va haver mai ningú que, com Acab, es llancés a fer el mal que ofèn el Senyor. La seva dona, Jezabel, l'havia seduït. El seu comportament va ser del tot abominable: donava culte als ídols repugnants, tal com feien els amorreus que el Senyor havia expulsat de davant dels israelites.\nAixí, doncs, en sentir aquelles paraules, Acab es va esquinçar els vestits, va vestir-se amb roba de sac, dejunava, dormia amb la roba de sac i caminava d'esma. Llavors el Senyor va comunicar la seva paraula a Elies, el tixbita. Li va dir: ¿Has vist com Acab s'ha humiliat a la meva presència? Ja que s'ha humiliat així, no faré venir aquella desgràcia en vida seva; la faré caure sobre el seu llinatge en temps del seu fill.


Pic d’ingressos per Covid al Taulí coincidint amb Setmana Santa - Diari de Sabadell\nPic d’ingressos per Covid al Taulí coincidint amb Setmana Santa\nEl Parc Taulí de Sabadell arriba als dies festius de Setmana Santa amb un increment de pacients ingressats per Covid-19. Ara en té 100 a planta i 24 entre la Unitat de Cures Intensives i semicrítics. Respecte al passat dilluns 29 de març han ingressat 16 pacients més i ja fa dues setmanes que el nombre d’hospitalitzats augmenta. Es tracta, per tant, de la xifra més elevada al Taulí des del 19 de febrer. La situació preocupa, perquè encara no s’ha notat l’efecte de la Setmana Santa, on el Servei Català de Trànsit preveu un augment de la mobilitat “alt” a l’àrea de Barcelona. El temor a una quarta onada és molt present entre els professionals sanitaris, que veuen que els hospitals tornen a omplir-se a poc a poc de nous pacients de Covid-19.\nDe fet, en dades de la primera fase de la Setmana Santa, que va del divendres 26 al 28 de març, van sortir 414.437 vehicles cap a altres zones de Catalunya. I pel que fa a la segona fase, de l’1 al 5 d’abril, es preveu que surtin almenys entre 330.000 i 370.000 vehicles de l’àrea de Barcelona. Des de Trànsit avisen que de la mateixa manera que va ocórrer en la primera fase, en aquesta segona també és complicat predir el comportament de la mobilitat atès que es mantenen uns condicionants que poden influir en el nombre i volum de desplaçaments d’oci que hi pot acabar havent. Per exemple, influirà el confinament perimetral de Catalunya, la mobilitat fora de la comarca només permesa amb la bombolla de convivència, el toc de queda i les restriccions en el sector de l’hostaleria.\nAixí i tot, el Servei Català de Trànsit apel·la a una responsabilitat compartida i a la necessitat d’una convivència respectuosa a la xarxa viària durant aquests dies festius atès que enguany els col·lectius vulnerables representen 3 de cada 4 víctimes mortals.\n26 defuncions al Taulí el març\nD’altra banda, aquest mes de març hi ha hagut 26 defuncions per Covid-19 a l’hospital Parc Taulí. Això sí, és una xifra que es troba per sota de les de gener i també de les dels últims mesos del 2020. Dit això, ara la preocupació és saber quines seran les xifres de nous contagis i ingressats un cop s’acabin els dies festius de Setmana Santa.


Intens treball físic abans de l'aturada - Pàgina web oficial Valencia CF\nIntens treball físic abans de l'aturada\nL'equip tornarà als entrenaments dilluns que ve\nPallissa física abans del descans del cap de setmana. Els jugadors del Valencia CF han completat este dijous una exigent sessió de treball abans d'afrontar un cap de setmana sense futbol pels compromisos de les seleccions nacionals.\nEl reduït grup de jugadors, sense la presència dels 10 internacionals i els lesionats Santi Mina i Guedes, han realitzat una primera part de prop d'una hora de dur treball en el gimnàs, per a posteriorment realitzar unes exigents sèries de carreres en camp, ja sense la presència dels porteres.\nEl Valencia CF tornarà als entrenaments dilluns que ve a la vesprada en la Ciutat Esportiva de Paterna per a preparar l'apretat calendari de partits de la segona quinzena d'octubre. Al llarg de la setmana s'aniran incorporant de forma progressiva els jugadors internacionals que tenen compromisos aquests dies amb les seues respectives seleccions nacionals.\nFerran Torres, entre els 50 millors joves futbolistes del món\nUn 9 d'octubre... en el treball\nEl Valencia CF, guardonat amb la Distinció de la Generalitat en el 9 d’Octubre


Dijous, 19 Desembre 2019 13:27\nSenyalització d'un punt de recàrrega elèctric. // Foto: Daniel Ferrer\nEl Ple ordinari del mes de desembre va aprovar per unanimitat una Proposta de resolució presentada pel grup municipal de Ciutadans, en què suggeria la creació o adhesió a una aplicació per gestionar els punts de recàrrega dels vehicles elèctrics a la ciutat de Mataró.\nEn la proposta, Ciutadans exposava que "una mala gestió dels punts de recàrrega dels vehicles elèctrics pot desincentivar la compra i l'ús d'aquests automòbils, amb les conseqüències mediambientals que això comporta". En aquest sentit, el grup municipal va apuntar que dels 13 punts del servei que hi ha a la ciutat, alguns d'ells encara no han estat utilitzats des de la seva instal·lació i n'hi ha d'altres que de vegades tenen deficiències com, per exemple, que no funcioni alguna de les mànegues.\nAcords de la proposta\nAmb la finalitat de "treure el màxim rendiment a les inversions realitzades i per una ciutat més amable i sostenible", la proposta assenyalava l'activació de tots els punts de càrrega instal·lats, establir una aplicació per identificar els punts disponibles i poder-los reservar i, mentrestant, informar d'aquells punts que es troben fora de servei actualment per "evitar una pèrdua de temps" als usuaris.\nA l'Àrea Metropolitana de Barcelona, per exemple, aquests aspectes queden coberts a través de l'aplicació AMB Electrolineres.


Riberaygua respon als cònsols que l'afer de les actes 'és un tema menor' i que espera 'propostes fermes' - FÒRUM.ad\nRiberaygua respon als cònsols que l’afer de les actes ‘és un tema menor’ i que espera ‘propostes fermes’\nOn: 05/12/13 19:10\nEl ministre de Presidència, Antoni Riberaygua, ha declarat que ‘el tema de les actes és un tema menor que no hi dono més importància’ i que espera dels cònsols ‘propostes fermes i creatives que vagin en benefici de la ciutadania encara que siguin contràries a la meva’. Riberaygua ha fet aquestes declaracions responent les queixes dels cònsols en relació a les actes de les reunions mantingudes pel ministre amb els diferents comuns i que consten en la documentació que se’ls va lliurar.\nRiberaygua s’ha pronunciat sobre les acusacions dels cònsols, tant pel que fa a les actes adjuntades a la documentació que els va lliurar com les d’inconstitucionalitat de l’avantprojecte de reforma de la llei de competències. El ministre de Presidència ha dit que l’afer de les actes per a ell ‘és un tema menor’ i que ‘no hi dono més importància i no entraré pas a qualificar cap declaració que es fa perquè aquest debat s’ha de portar amb serenor, almenys per part meva’.\nSobre la insconstitucionalitat de l’avantprojecte ha declarat que encara no tenia cap constància de cap informe elaborat per encàrrec dels cònsols: ‘quan ho sàpiga estaré en disposició de contestar amb la rigorositat i la seriositat que mereix la pregunta’. Riberaygua ha dit que ‘m’interessa que el projecte avanci, que m’aportin [els cònsols] propostes fermes, encara que siguin contràries a les que hem proposat des del Govern, propostes creatives i que vagin en benefici de la ciutadania’.\nTot i això, el ministre no se n’ha estat d’afirmar que l’avantprojecte ‘no és un canvi de model d’estat, és un canvi de la Llei qualificada de competències’. I ha continuat afirmant que ‘és una reforma que parteix d’un paradigma nou: això és teu i això és meu s’ha acabat, això és de tots i tots som el poble d’Andorra’.\nTambé ha negat l’efecte centralitzador del qual se l’acusa, sinó que ha afirmat que ‘aquest projecte té dos eixos, una major eficiència a l’hora de donar els serveis als ciutadans i una millor sostenibilitat econòmica, no hi ha cap efecte centralitzador’. Sí que ha reconegut que hi ha d’haver ‘efectes de coordinació’, però en la línia de saber col·laborar i d’unir esforços.\nAntoni Riberaygua ha apel·lat a la unitat de criteris, d’òrgans, a la simplicitat administrativa, i per fer-ho possible ‘les administracions el que hem de fer és treballar junts, col·laborar però amb criteris que facin que el ciutadà no tingui una dispersió alhora de plantejar qualsevol qüestió davant de qualsevol administració inclòs el Govern’.\n‘Estic segur i convençut’ ha conclòs Riberaygua ‘que els senyors cònsols una vegada examinin el projecte faran unes propostes molt més creatives que la meva, n’estic segur’.\nPrevious Post: Els liberals creuen que el Govern vol anar cap a un IRPF ‘de màxims’\nNext Post: Només 1 de cada 12 sol·licituds d’inversió estrangera han estat acompanyades per l’ADI