Espanya rebrà vora 94 milions de dosis de Pfizer en 2022 i 2023 - À Punt\nEspanya rebrà vora 94 milions de dosis de Pfizer en 2022 i 2023\nMontero ha destacat que és el doble de la població diana, "per la qual cosa se seqüencia en dos anys"\nLa portaveu del govern i ministra d'Hisenda, María Jesús Montero, aquest dimarts / Emilio Naranjo (Efe)\n25 de maig 2021 - 15:07\nLa ministra portaveu, María Jesús Montero, ha anunciat que Espanya rebrà 93,96 milions de dosis de vacunes de Pfizer per a fer front a la Covid-19 entre desembre de 2021 i juny de 2023, una quantitat que "és aproximadament el doble de la població diana, per la qual cosa se seqüencia en dos anys".\nAixí ho ha dit Montero en roda de premsa al final del Consell de Ministres, en la qual ha detallat que a l'abril es va iniciar un tercer procés de negociació per part de la UE amb la farmacèutica per a l'adquisició de 900 milions de dosis entre els anys 2022 i 2023.\nA més, l'acord contempla la possibilitat d'adquirir 900 milions més de dosis "si incloem tant la vacuna original com qualsevol altra adaptació que es puga desenvolupar en el futur per a acollir les noves variants".\nMontero ha recordat que la vacuna de Pfizer va ser la primera que es va autoritzar a la UE i de les primeres a demostrar la seua capacitat de poder augmentar la producció i flexibilitzar les dates de lliurament previstes per als diferents països, "per la qual cosa està servint per a impulsar la campanya de vacunació tant a Europa com a Espanya".\nLa ministra ha destacat la bona evolució a Espanya de la pandèmia en tots els seus indicadors, encara que ha avisat que la població més jove és la que ara ingressa als hospitals, "un grup no immunitzat", ha dit. Per la qual cosa ha demanat que no s'abaixe la guàrdia "en les setmanes que queden fins a aconseguir la immunitat de grup".\nEl 35% de la població ha rebut ja una vacuna\nA més, ha subratllat que Espanya està al capdavant dels països d'Europa en ritme de vacunació, amb més de 8 milions de persones amb les dues dosis inoculades, i el 35% amb almenys una. "La velocitat de creuer es mantindrà per a complir l'objectiu que a la fi d'estiu el 70% de la població estiga vacunada i s'haja aconseguit la denominada immunització de grup", ha conclòs.


ESCOLA D'ESTIU: Eines per al projecte de paisatge i vegetació\nDijous 2.06.16, dijous 9.06.16, dijous 16.06.16, dilluns 20.06.16, dijous 23.06.16 i dijous 30.06.16,\nArquitectes i altres professionals que tinguin interès en conèixer aspectes de projectació del paisatge aplicables a diferents escales i entorns d’intervenció, tant en l’entorn natural com l’urbà.\nCapacitar per al disseny, la redacció i l’execució de projectes de paisatge, assolint nocions bàsiques d’ecologia i coneixements pràctics de selecció vegetal, tècniques de jardineria, aspectes constructius, compatibilitat de sistemes arquitectònics i naturals, aspectes de sostenibilitat i altres que afecten a les decisions de projecte.\nDocents responsables: Agata Buscemi, arquitecta paisatgista; i Manel Colominas, enginyer agrícola i paisatgista\nJornada 1. Dijous 2.06.16\nLa vegetació com a element de projecte\nIntroducció als continguts del projecte de paisatge i de la vegetació com a element de composició, definidor dels processos i les dinàmiques del paisatge.\nDe 16:00 a 20:00, Escola Sert COAC\n1. Comprensió del medi\n2. Aspectes tècnics:\n. criteris de selecció d’espècies\n. sistemes de plantació\n. problemàtiques de gestió\n. dimensionament i disseny dels elements\n3. Valors atribuïts:\n. projectar amb els temps, estacions, cronogrames\n. aspectes visuals\n. floracions, olors, textures, etc.\n4. Il·lustració d’ exemples representatius en la utilització de la vegetació\nDocents: Agata Buscemi, arquitecta i paisatgista, i Manel Colominas, enginyer agrícola i paisatgista\nJornada 2. Dijous 9.06.16\nDe la ciutat al paisatge\nEn el temps les ciutats esdevenen estructures complexes on les zones verdes milloren no només la qualitat ambiental i espacial, configurant-se com a sistema actiu en la transformació i gestió de la mateixa.\nJornada 3. Dijous 16.06.16\nEl paisatge com a suport físic és expressió de la cultura antròpica que determina patrons i elements recognoscibles en cada context. Així mateix la vegetació és representativa de la identitat cultural del lloc.\nDe 16:00 a 18:00 Visita a Parc Litoral\nDe 18:00 a 20:00 Visita al Parc de Poble Nou\nJornada 4. Dilluns 20.06.16\nEl paisatge reciclat\nEspais de la ciutat, infraestructures, zones industrials, etc. es reciclen i es reinterpreten reforçant la relació amb el propi paisatge\nDe 16:00 a 18:00 Visita a Vil·la Cecília\nDe 18:00 a 20:00 Sessió teòrica a l'Escola Sert COAC\nJornada 5. Dijous 23.06.16\nProjectes de recuperació mediambiental\nLa incorporació al projecte de processos de recuperació ambiental en entorns devaluats i fràgils permet la regeneració dels sistemes naturals a partir de les dinàmiques pròpies.\nDocents: Manolo Ruisanchez, arquitecte i paisatgista, i Manel Colominas, enginyer agrícola i paisatgista\nJornada 6. Dijous 30.06.16\nEl paisatge dinàmic\nEls processos i les dinàmiques del paisatge s’integren al projecte i condicionen les decisions projectuals per a una millor gestió i manteniment en relació als condicionants climàtics, econòmics, etc.\nDe 16:00 a 18:00 Visita al Laberint d’Horta\nDe 18:00 a 20:00 Sessió teòrica al Centre de Formació del Laberint d'Horta\nEn col·laboració amb l’Oficina de la Biennal Internacional de Paisatge del COAC.\nLes sessions de teoria que es facin a la seu de l'Escola Sert es retransmetran també per videoaula a través d'Internet.


Baldoví: "Ens sotmeten des de fa anys a un vertader austericidi" | Valencia Extra\nEls candidats de Compromís al Congrés dels Diputats, Clara Ferrando, Joan Baldoví i Ignasi Candela, ha presentat la seua proposta per a aconseguir un millor finançament de la Comunitat i, així, van acabar amb el “austericidi” que, asseguren, pateix el territori “des de fa anys”. Sàrria un tema a “exigir” en cas de ser necessaris per a formar govern.\nFerrando ha iniciat la proposta amb un record a la caducitat de l’actual sistema de finançament, “caducat des del 31 de desembre de 2013”. Segons relata, a conseqüència de la infrafinanciació, la Generalitat Valenciana es troba en una greu situació econòmica, fins al punt d’assegurar que la Comunitat és “insolvent”. Recalca que, si això ocorre, és perquè “no s’han complit mai els principis Constitucionals de solidaritat interterritorial i igualtat de finançament”. “Si s’haguera donat, no hauríem tingut cap problema a cobrir drets bàsics, fonamentals i no fonamentals. És una situació totalment anòmala, perquè som l’única Comunitat amb una renda per càpita 12 punts davall de la mitjana, una Comunitat pobra, que aportem més del que rebem”, ha asseverat.\nEls tres han proposat un nou mètode perquè, si haver de canviar l’actual llei, les Comunitats infrafinançades puguen rebre el que correspon. Com ha detallat Ignasi Candela, candidat per Alacant, es tracta d’obtindre fons del “Fons de Competitivitat” contemplat en la Llei de Finançament, del qual els seus 4.000 milions, la meitat queda sense utilitzar cada any.\nSegons la candidata, aquest finançament menor per habitant es tradueix en unes menors inversions per a cobrir les mateixes necessitats que en altres Comunitats Autònomes (CCAA). “Fa que ens resulte encara més difícil complir l’objectiu de dèficit”, ha afegit. Aqueix objectiu és igual per a totes les comunitats, tinguen o no superàvit.\n“Sense una millora del finançament i recursos com ens toca, això suposarà un pitjor futur per a les valencianes i valencians, per ales nostres filles, fills, nétes i néts”, ha conclòs Ferrando.\nPer a Baldoví les decisions de Madrid s’han traduït en un “austericidi” i en la generació d’un “deute il·legítim” que ha de ser compensada.\nEl principal candidat al Congrés ha insistit en la idea de “valencianitzar la política” en un moment en el qual es confon “el nacional amb l’autonòmic”. Proposa, precisament, “lligar” la campanya Nacional amb la de la Comunitat atés que és “un tema capital”. “Fa 5 anys que haurien d’haver arreglat el sistema de finançament, i no l’han fet ni els uns ni els altres. Això té un preu, 1.400 milions d’euros. És un preu social que paguem les valencianes i valencians”, ha detallat. Per a Baldoví, hi ha culpables a assenyalar: “Rajoy. Sánchez. Montón. Montoro”.\n“El austericidi té cares i ulls”, ha recalcat el polític. Són, per a ell, les “polítiques socials” que no han pogut duus a terme i que, per tant, de les quals “tantes valencianes i valencians no han pogut beneficiar-se”. Insisteix, sobretot, en les possibilitats que un finançament adequat als habitants i la renda per càpita significaria a l’hora de crear nous llocs de treball.\n“La pólvora ja està inventada, no la inventarem”, ha iniciat Baldoví per a explicar la proposta. Segons detalla, es tracta d’aconseguir un “equilibri vertical“, que implica aportar la liquidesa necessària perquè les administracions puguen gestionar les seues competències -o cedir impostos des de Madrid per a poder recaptar-los de forma territorial-, i un equilibri horitzontal. El segon el vincula al principi d’igualtat recollit en la Constitució: “Si existeix una diferència per habitant d’un 30% entre la comunitat millor finançada i la pitjor… És imprescindible que l’Estat ens atorgue més recurs o transferisca més impostos per a poder tindre el finançament que toca”.\nMentre s’aprova una nova norma, no obstant això, exigiran la signatura d’una clàusula que, segons ha detallat Candela, ja és coneguda pel Govern de Sánchez; “està en la taula de Montón”. Després d’apreciar l’acte d’honestedat de Duc en reconéixer que no han abordat el tema “per falta de temps” -i afegir que és una mostra de falta de “valentia política”-, ha detallat el pla. “El que proposem, la qual cosa ja vam proposar a la Ministra, és que aqueixos 2.000 milions que estan pressupostats es repartisquen a les CCAA que estem per davall de la mitjana. Suposaria acabar amb el maltractament sistemàtic que tenim les valencianes i valencians”, ha detallat.\nBaldoví ha afegit que després de presentar-ho a Montón, des del Govern els arribe un “no el veig amb mals ulls”, però “es va quedar ací”. El polític ha acomiadat als mitjans amb la conclusió de la urgència d’aquestes mitjanes: “A veure si acabem amb l’austericidi d’una punyetera vegada“.


Montero, sobre la possibilitat d’endurir les mesures: “Cal tenir previst qualsevol escenari” | L'Alerta Canal\nMontero, sobre la possibilitat d’endurir les mesures: “Cal tenir previst qualsevol escenari”\nInsisteix que les restriccions actuals no s’han modificat però admet que els ministeris treballen “en altres línies”\nLa portaveu del govern espanyol, Maria Jesús Montero, assegura que les mesures de confinament establertes per l’estat d’alarma no s’han modificat però admet que “cal tenir previst qualsevol escenari que les autoritats sanitàries ens puguin plantejar”. Durant la roda de premsa posterior al Consell de Ministres, Montero ha dit també que tots els ministres treballen de manera “anticipada” en “altres línies” que es podrien plantejar.\n“En el moment que s’aprovi cada mesura, s’anunciarà”, ha afegit. Montero ha insistit que les restriccions imposades a Espanya són de les més “dràstiques d’Europa” i ha afirmat que el govern “fa un anàlisi de les actuacions d’altres països”.\n“El més important ara per ara és aplicar amb rigor les que s’estan aplicant”, ha dit, tot afegint que això permetrà “guanyar temps per al sistema sanitari”.Montero ha insistit durant la seva intervenció que tots els ministeris estan “a disposició” del que determinin els experts sanitaris i que això implica que cadascun treballi “en els escenaris que diguin les autoritats en qualsevol moment perquè les mesures puguin estar preparades per dictar-se al minut zero”.\nLa portaveu del govern s’ha remès també a les paraules del president del govern espanyol, Pedro Sánchez: “És una situació dinàmica que respon a situacions diferents”. Per això, ha dit, estan “monitoritzant” les mesures i que, en funció del que diguin els experts, actuaran en “conseqüència”.\nAmb tot, ha dit que l’únic “tractament” que hi ha a hores d’ara “disponible” és “la disciplina dels ciutadans”. Per la seva banda, el ministre de Sanitat, Salvador Illa, ha insistit que s’han adoptat les restriccions recomanades pels experts, ha dit que s’estan “complint” i que aquest és “l’únic camí per derrotar el virus”.\n“Estem en una avaluació diària però a data d’avui és necessari donar compliment a les que hi ha”, ha afegit.\nTags: #coronavirus #estat alarma #govern espanyol #mesures\nCinema fa 2 anys\n“SONGBIRD” la realitat distòpica on la COVID ha mutat i ja duríem 4 anys tancats.\nConseller Tremosa: “Des d’Empresa i Coneixement mobilitzarem 108 milions per als sectors més afectats per la segona onada de la COVID-19”


Conèixer Catalunya: PONT DE CLARIANA DE CARDENER, DIT TAMBÉ DE BUIDA-SACS.\nPONT DE CLARIANA DE CARDENER, DIT TAMBÉ DE BUIDA-SACS.\nNo trobava – contra la infundada creença popular que a Internet s’hi troba informació de tot-; cap dada d’interès en relació a aquest pont que s’anomena també Pont de Buida-sacs com el molí proper ; avui en estat de gran ruïna.\nEl molí està datat entre els segles XII - XIII , i se’l considera ‘romànic’ pel que fa a la seva construcció.\nEl pont està datat entre els XVII - XVIII , i se li adjudica l’etiqueta ‘obra popular’ [ imagino que aquesta accepció, no fa referència al Partit Nacionalista Espanyol, conegut per les sigles P.P.\nEn absència de fonts informatives fiables, toca formular hipòtesis :\nEl pont original [ no l’actual ], existia fins i tot abans que el molí, al que molt tardament, i com a conseqüència d’un episodi polític de molt mal record per Catalunya i el catalans, se’l començarà a conèixer amb aquest tant peculiar nom de Buida-sacs. Ens referim a la cessió feta per de Felip IV de Castella i III d'Aragó, a la Corona Francesa dels territoris del nord de Catalunya a canvi de mantenir les possessions a Flandes.\nCom a conseqüència d’aquesta acció, malnomenada Pau dels Pirineus (1659) – que únicament podem qualificar com de traïdoria - , les poblacions de la Catalunya nord, sotmeses al rei de França, es van veure obligades a comprar només la sal del rei, que era d’inferior qualitat a l’acostumada de Cardona. Això va donar lloc a un llarg període d’inestabilitat econòmica i política, ja que ells territoris afectats van conspirar durant anys per tornar a unir-se amb el Principat, i les autoritats catalanes també es van resistir a acceptar la partició, que no va poder fer efectiva fins al 1720.\nLa decisió de les autoritats reials franceses, va comportar – com era previsible - que ramaders bàsicament, però també altres sectors econòmics intentessin abastir-se de la nostra sal mitjançant el seu contraban. Això va fer augmentar exponencialment el tràfic per aquest punt – obligant a refer el pont – on es col•locaven els ‘burots’ dels poderosos senyors de Cardona, que aprofitaven el fet que aquest fos el camí triat pels traginers i mulaters per dur la sal fins a la frontera, i desprès de creuar-la, dur a terme la seva venda il•legal. Aquesta acció de fer pagar peatges – que han recuperat amb entusiasme els nous senyors feudals – la qualificaven els usuaris com ‘buidasacs’.\nA diferència de Gibraltar, cedida a Anglaterra el 1713 pel Tractat d'Utrecht, cap govern espanyol – tampoc els posteriors a l’any 1.978, que s’adjudiquen la categoria de ‘democràtics’ - ha demanat mai, la restitució dels territoris nord-catalans cedits en el Tractat dels Pirineus.\nSou pregats d’ampliar, corregir o modificar, aquesta informació al mail coneixercatalunya@gmail.com


El Sistema de Salut català aposta per les noves tecnologies i la recerca\nquery_builder 19 novembre 2018 08:37\nEl Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) posa en marxa una nova eina tecnològica a les ambulàncies\nUn nou programari del SEM permet enviar la informació del pacient a l'hospital abans que hi arribi l'ambulància\nS’ha inaugurat un nou edifici de l’Institut de Recerca Sant Pau, un nou espai que permetrà concentrar els grups de recerca dispersos per l’hospital, augmentant així la seva eficàcia i racionalització de recursos\nEl Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM) posa en marxa una nova eina tecnològica a les seves ambulàncies\nEs tracta de l’Estació Clínica d’Emergències (ECE), un programari incorporat en tauletes tàctils, amb les quals s’omple el full assistencial en format electrònic; és a dir, s’hi especifica què li passa al pacient, quines són les seves constants vitals, quines lesions ha sofert, quina medicació se li ha administrat, etc.\nLa incorporació d’aquest nou programari no només permet digitalitzar l’informe assistencial i evitar el paper, sinó que reverteix en una millora en la seguretat del pacient; la informació que conté l’informe és més detallada i completa, ja que l’ECE incorpora alertes per als infermers o metges del SEM, amb indicacions per a l’exploració del pacient, segons les constants que presenta, i en algunes patologies definides.\nEn els casos de pacients crítics o de codis d’emergència (ictus o infart), els professionals del SEM poden enviar l’informe telemàticament a l’hospital de destí, abans que hi arribi l’ambulància. Aquesta comunicació de dades clíniques és especialment útil quan el temps de trasllat és llarg, ja que permet que els metges i infermers de l’hospital tinguin coneixement de les condicions en què es troba el pacient que és a punt d’arribar, i puguin accedir a la seva història clínica i començar a treballar el cas.\nL’Estació Clínica d’Emergències (ECE), una eina de futur\nIctus. En els propers mesos des de l’ECE es podrà fer una videoconferència a tres bandes, connectant els tècnics en emergències sanitàries (TES) del SEM que atenen el pacient amb el neuròleg de guàrdia de l’ictus i el 061 CatSalut Respon, que coordina i activa el codi ICTUS. D’aquesta manera, es reduirà el temps transcorregut entre la detecció de l’ictus i l’inici del tractament, i es podrà decidir el destí hospitalari més adient, segons la gravetat que presenti l’afectat.\nAugment de funcionalitats de l’ECE; per exemple, es podrà consultar l’HC3 del pacient des de la mateixa ambulància, gestionar l’estoc de material sanitari usat en cada atenció, accedir a les guies clíniques d’actuació del SEM o connectar amb la recepta electrònica, cosa que permetria saber la medicació que està prenent el malalt i actualitzar-la, si cal, des de l’ambulància.\nEsdevindrà una eina de gestió integral de l’emergència per part del SEM, fet que revertirà en una millora en la qualitat assistencial, i potenciarà la recerca i el control de qualitat de l’atenció al malalt.\nTerritorialització de la eina\nDurant els darrers mesos, aquesta eina s’ha anat desplegant progressivament a les regions sanitàries de Barcelona ciutat, l’Àrea Metropolitana Nord i Sud, les comarques de Girona i, des del passat 7 de novembre, la Catalunya Central. Això vol dir el 72% de les unitats del SEM, que han generat uns 450.000 informes assistencials digitals. Es preveu que a principis de l’any vinent l’ECA s’incorpori a les ambulàncies de Lleida, l’Alt Pirineu, el Camp de Tarragona i les Terres de l’Ebre, amb la qual cosa arribarà a la totalitat del territori català.\nSobre l’Institut de Recerca Sant Pau i el nou edifici\nL’IR Sant Pau gestiona i coordina l’activitat investigadora de més de 50 grups titulars de recerca de qualitat. Compta també amb el Centre d’Investigació del Medicament (CIM Sant pau), una estructura singular pionera a l’estat espanyol, especialitzada en la pràctica d’assajos clínics sense interès terapèutic per als participants.\nEl nou edifici vol ser també un pol d’atracció d’altres empreses i grups del món de la recerca per potenciar la interrelació i permetre així incrementar el valor afegit dels investigadors de Sant Pau.\nL’edifici de l’IR Sant Pau, amb 9.700 metres de superfície, ha suposat una inversió de 17 milions d’euros. Aquest equipament incorpora els paràmetres més exigents en termes de sostenibilitat i economia circular; així, el centre ha obtingut el màxim estalvi energètic, amb una certificació energètica A, i el mínim impacte ambiental, amb la tramitació de la certificació ambiental Leed Platinum. A més, el seu disseny permet la integració amb els edificis modernistes que l’envolten.


Conseller d'Ensenyament sobre la 13a escola a Sant Cugat\nEl conseller d'Ensenyament, Josep Bargalló, durant la visita a l'escola La Mirada de Sant Cugat FOTO: Localpres\nJosep Bargalló afirma que Sant Cugat necessitarà una tretzena escola, però no sap si pel curs vinent\nper Bernat Bella 26 d’octubre de 2018\nEl conseller d'Ensenyament de la Generalitat, Josep Bargalló, no ha garantit que Sant Cugat compti amb una tretzena escola pública pel curs 2019-2020, tal com va reclamar l'Ajuntament per fer front a la falta de places d'alguns centres del municipi. "La nostra planificació fa evident que farà falta una tretzena escola. No sé si fa falta per l'any vinent, però en un futur proper segur", ha afegit el conseller durant una visita a Sant Cugat aquest divendres, 26 d'octubre.\nBargalló ha assegurat que Sant Cugat "és un municipi especial", ja que mentre els alumnes de Primària estan baixant a arreu de Catalunya, a les escoles santcugatenques estan augmentant. És per això que s'ha compromès a treballar conjuntament amb l'Ajuntament de Sant Cugat per abordar la planificació educativa pels pròxims anys. En aquest sentit, ha assegurat que en dos mesos es presentarà la planificació educativa pels pròxims set anys a Catalunya i que inclourà les noves escoles necessàries i la seva calendarització. Serà el moment quan se sabrà si la tretzena escola de Sant Cugat serà una realitat propera o no.\n"Celebrem el treball conjunt per la nova planificació", ha explicat per la seva banda l'alcaldessa de Sant Cugat, Carmela Fortuny.\nRetards i problemes\nEl conseller d'Ensenyament també s'ha referit als "problemes" en l'inici de curs escolar a Sant Cugat, com el retard en l'inici de classes a La Mirada com a conseqüència que els nous mòduls van arribar tard. Bargalló ha assegurat que la situació no es repetirà el curs vinent: "Si no ens apliquen el 155 i permeten treballar a la Generalitat, serà possible començar el curs quan toca".\nMés info: Comença el curs escolar a Sant Cugat, marcat pel retard en La Mirada\nEn aquest sentit, ha tornat a responsabilitzar al govern espanyol en el retard del curs: "El govern de Madrid, que tenia la signatura dels contractes, s'hi va negar. Vam haver de signar els contractes al mes de juny, amb mesos de retard. Van arribar amb retard, però per nosaltres va ser una victòria, ja que en dos mesos i una setmana es va fer allò que habitualment dura sis mesos".\nSobre la construcció del nou edifici de La Mirada, que actualment funciona en mòduls prefabricats amb més de 170 alumnes d'entre P-3 i P-5, l'alcaldessa de Sant Cugat ha comentat que encara no pot dir quan acabaran les obres de la seva construcció, que encara no han començat i que inicialment estaven previstes d'enllestir pel 2019-2020, fet que ja no serà possible. "Mentre hagin d'estar en aquest espai, ho faran en les millors condicions", ha afegit Fortuny.\nSobre el Leonardo Da Vinci, que també va començar amb retard i que actualment encara té mancances de mobiliari, ha afirmat que és una qüestió que ja està en vies de resoldre.\nSobre la polèmica arran del canvi de model lingüístic que es vol plantejar en les escoles, i que passa perquè els centres puguin modificar la presència dels diferents idiomes en qualsevol matèria, de forma que es pugui donar més castellà en entorns catalanoparlants i més català en entorns castellanoparlants, el conseller no hi ha volgut aprofundir.\n"El Departament d'Ensenyament està capficat en la millora educativa, treballant colze a colze amb els centres i direccions. Posarem damunt la taula un munt de debats. Un país que no debat, es un país que tira enrere", ha comentat, alhora que afegia que "és un document obert a les aportacions de tothom".\nFinalment, Josep Bargalló també s'ha referit a l'esborrany d'un nou decret que vol establir que els serveis de menjador a les escoles s'hagin de contractar a través d'un concurs públic. Un fet que han criticat des de la Federació d’Associacions de Mares i Pares d’Alumnes de Catalunya, que consideren que afavorirà la "mercantilització" i el "negoci lucratiu per a grans empreses".\nEl conseller ha rebutjat aquesta anàlisi: "L'esborrany de decret permet impedir la mercantilització del servei i acabar amb la que ara hi ha. Un concurs públic no és privatitzar, fer-ho a dit com passa en algunes escoles sí".


àustria | Som esplai\n27.04.2018 | comunicacio\nLa primavera trompetera ha arribat a Salzburg i la gent surt al carrer com els caragols quan plou. La ciutat està plena de vida, els parcs verds i plens de flors, es respira aire pur i l’esport de muntanya torna.\nPer començar, cal dir que el temps és un aspecte crucial pel meu projecte, ja que treballem en els parcs, i si fa mal temps, els nens no vénen a jugar. Doncs bé, portem ja unes quantes setmanes de bon temps i els parcs estan plens d’infants, cosa que és bona i complicada alhora. El meu projecte aquí no pot funcionar com un esplai, principalment perquè tenim infants diferents cada dia en cada parc, potser un dia en venen 30 i un altre dia 5, i clar, no tots volen realitzar l’activitat proposada perquè molts cops només venen al parc per jugar a futbol. Vaig estar molt de temps intentant fer les coses tal com les feia a l’esplai, fins que em vaig adonar que no podia funcionar, havia de trobar una altra manera de trobar aquest punt mig entre esplai i keck (el meu projecte actual). Aquí entra Momo l’ocell: un personatge que ajuda a guiar les activitats i la temàtica del mes.\nVaig estar molt de temps intentant fer les coses tal com les feia a l’esplai, fins que em vaig adonar que no podia funcionar, havia de trobar una altra manera de trobar aquest punt mig entre esplai i keck (el meu projecte actual).\nMomo ara ja és un infant més en el projecte, participa de les activitats, juga amb els altres i ajuda als infants a reflexionar sobre el que fan. La setmana passada, sota la temàtica “Què se’m dóna bé?”, Momo va ensenyar a cuinar truita de patates (un dels seus magnífics talents), i els altres infants van animar-se a cuinar els seus millors plats. A més, encara que aquell dia Momo no estigui fent res en concret, si hi ha un ocell gegant en el parc, deu ser segur que alguna cosa molt interessant i divertida està a punt de passar, i més nens s’apropen a veure què fem. Momo no només ha ajudat a guiar les activitats del mes, sinó que també m’ha donat una via per connectar amb infants que fins ara no m’havien dirigit la paraula.


El Parlament Europeu s'oblida del català (i la xarxa bull)\nPuigneró demana un acord entre Puigdemont i Bonvehí abans del 25 de juliol El Nacional\nOriol Amat: "En les crisis sempre hi ha un excés de pessimisme" Carlota Serra\nPortades: El dimoni s’amaga en els detalls Antoni Maria Piqué\nEl Madrid supera l'Alabès i deixa la Lliga vista per sentència (2-0) Pau Cusí\nEs suspèn el concurs de carrers guarnits de les Festes de Gràcia Marga Margets\nEls Estats Units superen els 3 milions d'infectats de coronavirus El Nacional\nEl Port de Barcelona desafia Colau i avisa que pot aprovar l'Hermitage El Nacional\nRECEPTA | Una xocolatina molt addictiva El Nacional\nDieta saludable per la Dra. Magda Carlas (13): Per què fallen les dietes? El Nacional\nBarcelona. Divendres, 21 de febrer de 2020. 19:47\nActualitzat Divendres, 21 de febrer de 2020. 19:47\nUn cop més, el català ha estat discriminat a les institucions europees. En un tuit fet aquest divendres en el marc del dia internacional de la llengua materna, el perfil del Parlament Europeu en espanyol ha preguntat als usuaris a Twitter en quin idioma diuen 'together', una de les paraules preferides de la Unió Europea.\nEl més curiós de tot això és que en el tuit hi ha tres opcions per respondre: en castellà, en francès i en italià. Ni rastre de les tres llengües que, a més del castellà, són oficials a l'Estat espanyol: el català, l'euskera i el gallec.\n¿Cómo dices '𝓽𝓸𝓰𝓮𝓽𝓱𝓮𝓻' en tu lengua materna?https://t.co/qQPxbkVKrT pic.twitter.com/8cQXSKpqys\n— Parlamento Europeo (@parlamentoUE) February 21, 2020\nLa reacció de la xarxa no s'ha fet esperar:\nNosaltres, catalans (als estats de França i d’Espanya), valencians, balears i algueresos diem JUNTS. I tenim els mateixos drets lingüístics que la resta d’europeus. Exigim la mateixa dignitat per la nostra llengua\n— Enrique Julio (@EntiqueJulio) February 21, 2020\nJunts, en català\n— Plataforma per la Llengua - Europa (@llenguacatEU) February 21, 2020\n— ERRA (@errajota) February 21, 2020\nEspañol: no tenéis derechos en las colonias (Catalunya, Euskalerria, Galiza)#SpainIsAFascistState\n— Nuri 💛 ll*ll🍀🌠 (@ochofernur) February 21, 2020\nPARLAMENT EUROPEU El Parlament Europeu activa el suplicatori del Suprem contra Ponsatí Cèlia Forment i Bori\npaís valencià La policia espanyola atendrà en català a tot el País Valencià El Nacional\nQuioscos & Pantalles Portades: El dimoni s’amaga en els detalls Antoni Maria Piqué\nCoronavirus Catalunya continua com el territori amb més nous casos de l'Estat: 81 en un dia El Nacional\nCORONAVIRUS El contagi s'accelera: 774 nous casos de coronavirus declarats Cèlia Forment i Bori\nEL FUTUR DE JXCAT Puigneró demana un acord entre Puigdemont i Bonvehí abans del 25 de juliol El Nacional\nEl futur de JxCat Puigdemont es fa amb el control de Junts per Catalunya amb un president afí David González\nEl futur de JxCat Bonvehí acusa Puigdemont de "trencar la paraula" sobre l'ús de la marca JxCat David González


Lancaster (Wisconsin) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n42° 50′ 55″ N, 90° 42′ 38″ O / 42.8486°N,90.7106°O / 42.8486; -90.7106\nLancaster és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia una població de 4.070 habitants.\nSegons el cens del 2000, Lancaster tenia 4.070 habitants, 1.706 habitatges, i 1.079 famílies. La densitat de població era de 557,2 habitants per km².\nDels 1.706 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 32.723 $ i la renda mediana per família de 47.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.683 $ mentre que les dones 22.331 $. La renda per capita de la població era de 17.797 $. Aproximadament el 6,4% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nFennimore (16 km)\nTennyson (18 km)\n↑ 2,0 2,1 2,2 «Fact Sheet- Lancaster» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.\nISNI: 0000 0004 0423 6045\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lancaster_(Wisconsin)&oldid=24809719»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 set 2020 a les 06:47.


Miss Màgix | Winx Club Wiki | FANDOM powered by Wikia\nTemporada 1, capítol 12\nNúmero de capítol total 12\nData de llançament (Itàlia) 23 de febrer del 2004\nData de llançament (EUA) 4 de setembre del 2004\nNom en italià Miss Magix\nNom en anglès (EUA) Miss Magix\nEl monstre i el salze Següent\nMiss Màgix és el capítol 12 de la temporada 1 de la sèrie Winx Club i el capítol 12 en total. Va estrenar-se el 23 de febrer del 2004 a Itàlia.\nEl capítol comença a la ciutat de Màgix, en una cita entre la Bloom i en Brandon. Ella explica els seus somnis amb la nimfa Dafne. La Bloom vol saber més de la Dafne i dels seus poders. Després explica que el primer dia que va anar a la biblioteca hi havia molts llibres de la Dafne, però després van desaparèixer. Llavors en Brandon diu que en Timmy buscarà més coses sobre la Dafne.\nA Alfea, el professor Palladium explica que el simulador funciona de nou, i que les fades han de fer ľexamen. Ell veu que ľStella no hi és, i la Bloom diu que està a la infermeria. La Flora comença, i tria combatre encanteris de tristesa de les bruixes. Mentrestant, la Bloom va a la infermeria a buscar ľStella, i la infermera diu que no hi ha hagut ningú en tot el dia.\nElla diu a les altres Winx que ľStella ha fet campana, però no sap on hi és. Llavors ľStella apareix sortint de la seva habitació, i ella explica que el que va a fer és intentar guanyar el concurs de bellesa ’’Miss Màgix’’, on es decideix la noia més bella i amb més talent de la dimensió màgica. I diu que necessita el suport de les altres. La Bloom diu a les altres que per aquesta vegada acceptin.\nEn Torre de Núvols, una bruixa anomenada Lucy diu que demanarà a les Trix que la facin un truc de bellesa en ella, i que vol guanyar com sigui. La Mirta, la seva amiga, no hi està tan ďacord, i la Lucy diu que no la necessita i se’n va. A la ciutat, les Winx arriben al lloc on serà el concurs, i les Trix també arriben. ĽIcy es disposa a ajudar la Lucy, la faran irresistible però quan la vagin a coronar, la transformaran al seu veritable aspecte perquè totes la rebutgin.\nLa Flora i la Musa estan ajudant ľStella a guanyar el concurs, i llavors senten algú que plora. Resulta que una fada han utilitzat un encanteri que ha inflat el seu cabell, i no sap qui ha estat. Ella se’n va plorant, quan les Trix apareixen i es burlen ďella. La Bloom veu a les tres, i sospita que passarà alguna cosa.\nEl concurs comença, i el presentador fa passar a les concursants. Quan passa la Lucy, surt molt bonica, i tots fan uns comentaris. Les Trix s’alegren que el seu pla va bé. Fora de ľescenari, ľStella es lamenta de la Lucy, i llavors ella surt i quan la Bloom li dóna ľenhorabona, ella no contesta i se’n va. La Bloom comença a sospitar que hi passa alguna cosa. A ľescenari, el presentador diu que començarà el concurs.\nArriba la primera amb el talent ďatletisme, però la Darcy fa que caigui. Les Trix riuen, i passa la següent. ĽIcy posa gel als seus peus, i passa la següent amb malabarisme. Però ľStormy fa que els objectes caiguin al seu cap, i ľhan de treure amb lliteres. Ľaltra va a cantar, però es queda sense veu. Una altra, les seves colomes defequen en ella. Una altra, els seus gossos la persegueixen. Una altra, els seus anells ľescanyen. Una altra, cau en una fractura al terra feta per les Trix. El presentador fa un descans.\nDesprés del descans, balla la Lucy, i tots diuen que és fantàstica i s’emocionen. Quan li toca a ľStella, ella fa el ball de la felicitat, i les Trix volen sabotejar-la. Però ella esquiva tots els paranys, i les Trix es posen furioses. Després de ballar, farà un comentari de la seva actuació. La Darcy fa que no parli bé, però el presentador se n’alegra perquè parla a ľinrevés.\nQuan coronaran la millor, després de tensió, trien la Lucy. Però quan tots aplaudeixen, la Lucy torna al seu estat de debò, i tots la rebutgen. El pla de les Trix ha funcionat, i ľStella és triada. Ella se sorprèn i després s’emociona ďhaver guanyat. Les Winx diuen que ho han aconseguit, i ľStella diu que han de celebrar-ho però la Bloom li recorda el seu tracte que ha ďestudiar durant tota la nit.\nĽendemà, ľStella està a ľexamen amb una mica de somni, però tria continuar el que va començar la Bloom. ĽStella apareix al planeta Dòmino simulat, i comença a tirar llavors de plantes. Malgrat tenir son, continua. Fa ploure, i després fa sortir el sol. Però les plantes creixen molt ràpid, i demana sortir. Llavors en Palladium diu que ľha de suspendre, i ľStella està trista. Llavors la Bloom li diu que començaran les vacances, totes se n’alegren i acaba el capítol.\nĽStella guanya el títol de Miss Màgix.\nDels Especialistes, només apareix en Brandon en aquest episodi.\nObtingut de «http://ca.winx.wikia.com/wiki/Miss_M%C3%A0gix?oldid=3609»


La Botera 2011 – Celler Roig Parals – DO Empordà | colors del vi.cat\ncolorsdelvi 3 d'abril de 2015 DO Empordà, Vi negre\nUs volem parlar aquesta vegada d’un vi que ens va sorprendre el primer dia que el varem descobrir, La Botera del celler Roig Parals el·laborat dins de la DO Empordà. El varem descobrir a la vinoteca MacaBeu del meu amic Ricardo a Palamós, per cert el lloc molt recomanable també. Ens va agradar, a primer glop, per la seva frescor i agradable pas per boca.\nEl Celler que l’elabora Roig Parals (Mariona Parals i Santi Roig) està ubicat a Mollet de Peralada a la comarca de l’Alt Empordà, al nord de Figueres i al sud de l’Espolla. Dins del terme municipal l’edifici de la bodega es troba al centre de la localitat que està envoltada de vinyes algunes amb més de cent d’anys. Roig Parals té en propietat 10 Ha i 4 més que controla, que pertanyen a altres conreadors, totes amb cultiu orgànic i sostenible. Les parcel·les en propietat més antigues tenen més de 100 anys i daten de finals del segle XIX, de l’any 1896, on té plantada la Samsó (Carinyena) empeltada amb empelts francesos. També té vinyes de Cabernet, Merlot i Garnatxa com a negres i Muscat i Macabeu com a blanques.\nMés información del celler : WEB DEL CELLER\nEl vi La Botera és senzillament: un vi seductor mediterrani. És un vi de Samsó i Garnatxa i amb un curt envelliment de 6 mesos en fusta. Expressa la seva joventut a la vista amb un color cirera picota amb tocs violetes, blavosos. Domina la fruita madura i tocs frescos, balsàmics, en nas i en boca com hem comentat té un pas amable, tani suau, amb records de plantes mediterrànies, molta fruita vermella i un lleuger toc de la fusta. Si teniu l’oportunitat no dubteu en descobrir-lo, será tot un encert.\ndo emporda emporda la botera roig i parals vi negre


2011 marca un nou punt àlgid del malware - YCOM\n2011 marca un nou punt àlgid del malware\nPanda Security constata l’aparició de 26 milions de nous exemplars de patògens. El robatori de dades, els perills de les xarxes socials i la ciberguerra, temes recurrents de l’any passat.\nSegons el nou Informe Anual 2011 elaborat per PandaLabs, el laboratori antimalware de Panda Security, en el 2011 el nombre de malware creat puja fins als 26 milions de mostres, fet que suposa gairebé el 30% de les mostres totals de programari maliciós recollides a la base de dades de Panda Security, 88 milions en total. Aquesta xifra, que creix de manera exponencial, és la més gran registrada en tota la història de la companyia.\nAquests nombres indiquen la capacitat dels cibercriminals d’automatitzar la creació de noves variants i enguany hem vist que la mitjana de noves amenaces que es creen i distribueixen han augmentat des de 63.000 a 73.000 nous exemplars diaris. Gràcies a la Intel·ligència Col·lectiva de Panda Security que detecta, analitza i classifica automàticament el 99,4% de les noves amenaces rebudes, només el 0,6% que el sistema no és capaç de determinar de manera automàtica si és malware o no, és analitzada per l’equip tècnic de la companyia. Al novembre del 2011 PandaLabs va anunciar que la Intel·ligència Col·lectiva de Panda Security va aconseguir els 200 milions d’exemplars de fitxers analitzats, i aquest nombre ja ha sobrepassat els 210 milions.\nEl tipus de malware que ha dominat el 2011 continua sent el troià, i enguany amb un creixement més ràpid. Mentre que en el 2009 els troians ocupaven el 60% dels nous exemplars creats, en el 2010 va baixar al 56%. Enguany ha tornat a créixer i se situa en un 73% de les noves mostres. Gairebé 3 de cada 4 nous exemplars de malware són troians. En segon lloc estan els virus (14,24%) i en tercer els cucs (8,13%).\nPel que fa al rànquing d’infeccions, Tailàndia, la Xina i Taiwan tornen a encapçalar la llista dels països amb més PCs infectats amb el 60, 56 i 52 per cent respectivament, essent la mitjana d’Ocs infectats a nivell mundial del 38,49%. Cal destacar que els països anteriorment esmentats són els únics que sobrepassen el 50% d’infeccions.\n2011: l’any dels ciberatacs, xarxes socials i ciberguerra\nA l’informe trimestral també s’hi inclou un repàs al més destacat de l’any en què podem destacar el robatori de dades més gran de la història amb Sony com a gran protagonista i en el qual es va accedir a les dades de més de 100 milions d’usuaris i el cas de Steam, víctima d’un atac en el qual es van comprometre les dades de més de 35 milions de persones.\nLes xarxes socials ocupen un lloc destacat en aquest informe, i ocupen un lloc importantíssim en la vida dels internautes, essent Twitter i Facebook els reis en aquesta matèria. En el 2011 ha entrat amb força un nou jugador, Google+, aconseguint milions d’usuaris en uns pocs mesos, però sense interès especial per part dels ciberdelinqüents per a distribuir les seves creacions a través d’aquesta nova xarxa.\nEn 2011 el també s’han s’han patit atacs a tot el món que han afectat governs de tots els llocs i colors. No només els governs n’han estat les víctimes, sinó també companyies relacionades amb els mateixos, com ara fabricants armamentístics. En l’informe també podem trobar una mirada al futur en què PandaLabs tracta d’explicar les tendències de seguretat per al 2012.


Posted on Octubre 2, 2010 by sandramercado\nEl destí d’aquesta setmana és el Cap de Creus(Girona). Per anar fins a lCap de Creus el que et surt més a compte és anar-hi amb cotxe, el viatge dura 2 h. aproximadament des de Montornès del Vallès.\n-Cala de Culip\nAndrea Beltrán i Sandra Mercado\n« El racó del sonat Aniversaris! »\nConeix els alumnes : Veronica Basquens i Noelia Sánchez!\nAvui tenim una cançó dels beatles titulada Let it be


El programa Art Jove s'obre enguany a les cases balears de l'estranger\n19 abril 2021 16:47\nEls certàmens inclouran per primera vegada les modalitats de vídeo i còmic\nA.NÚÑEZ. | 25 febrer 1999\nEl programa Art Jove, promogut per la Direcció General de Joventut i dirigit a potenciar l'esperit creador dels joves entre 16 i 30 anys, s'amplia en l'edició d'enguany, l'onzena, a les cases balears exteriors de països com ara l'Argentina, Puerto Rico, Cuba o Mèxic. Així, els fills d'emigrants, podran participar també en els certàmens de Fotografia i de Literatura, en la modalitat de relat.\nUna altra novetat per a Art Jove 99 és la inclusió dels certàmens de Còmic i de Vídeo (amb projectes de videocreació, grafisme electrònic, infografia, reportatge, documental i ficció), ateses les demandes rebudes a l'edició del 98, segons va assenyalar ahir a la presentació del programa la consellera de Presidència, Rosa Estarás.\nLa resta de modalitats en les quals es pot concursar són les habituals: Arts plàstiques (pintura, escultura i instal·lació), Fotografia, Música Jove Contemporània, Música per a Cançó d'Autor, Música per a Joves Intèrprets (grups de cambra i solistes), Literatura (poesia, relat i article), Disseny de moda i complements (peça de vestir i calçat i complements), i Disseny per a l'Hàbitat.\nEls premis en metàl·lic d'enguany oscil·len entre les 400.000 pessetes del primer guardonat en Disseny de Moda i les 50.000 dels tercers classificats en literatura. Les dotacions han augmentat respecte de l'any passat: 6.350.000 milions per als premis extrets d'una inversió per al total de la programació de 14 milions.


El Punt Avui - Notícia: Grills a l'olla sobiranista\nGrills a l'olla sobiranista\nEl PSC explora el dret a decidir després del fracàs de l'Estatut\nTura reclama al partit que perdi la por a parlar d'independència\nCaamaño fa evident la llunyania del PSOE\nTweet\tLaia Bonet, Montserrat Tura i Miquel Iceta , ahir al matí Foto: ANDREU PUIG.\nPer segon dia consecutiu, Pere Navarro admetia ahir que el PSC pot semblar una “olla de grills”. Eurovegas, el pacte fiscal i la comissió d'investigació parlamentària sobre sanitat continuen fent xup-xup dins el partit amb un nou ingredient afegit: el dret a decidir. Mentre Navarro intervenia en un acte de la Fundació Pere Tarrés, la plana major dels socialistes feia un tastet sobiranista al Pati Manning de Barcelona. La Fundació Rafael Campalans hi va reunir experts d'arreu en una jornada titulada Autogovern, federalisme i dret a decidir. Els casos d'Escòcia i el Quebec, a la qual va assistir una nodrida representació de la direcció del PSC: des del mateix president de la Campalans, Miquel Iceta, fins a Montserrat Tura, passant per Rocío Martínez-Sampere i Laia Bonet. El PSC eixamplava mires després de la “fatiga” que en molts federalistes ha provocat el fracàs de l'Estatut.Tura va reclamar al partit que perdi la por a parlar de la independència i va reclamar “instruments d'Estat” per a Catalunya. Iceta va remarcar que el Parlament ja podria convocar una consulta sobiranista amb el suport de dos terços de l'hemicicle. Una de les conclusions que es podien extreure de la jornada és que el desllorigador dels processos de secessió és polític, no jurídic. Una altra és l'evident llunyania mental del PSOE respecte a les majors reclamacions d'autogovern que faci el PSC. Francisco Caamaño, federalista convençut, rebutjava que els que qüestionen el dret a decidir siguin menys demòcrates que els que l'avalen i expressava les seves “reserves” sobre el fet que sigui realment “un dret”.\nEl Punt Avui. Comarques Gironines 30-06-2012 Pàgina 29 El Punt Avui. Edició Nacional 30-06-2012 Pàgina 9 DESA LA NOTÍCIA A:\nXavier Campos Ballester (Gex) Ostres, Pedrín...Aquest "senyor" Caamaño és jurista, no? Si no vaig errat, fins i tot va ser "ministre de justicia" (es clar...a Ecspanya, ja està tot dit). Doncs sembla mentida que no sàpiga que el dret a la lliure determinació de les nacions és això, UN DRET UNIVERSAL. Potser és que va fer la "carrera" de Dret encara a l'època franquista (vull dir, quan el dictador "per la gràcia de Déu" encara era viu, atès que el "franquisme" mai no ha acabat a ca'n ecscanya...)\nDoncs sí que promet el "debat independentista" a ca'n PSC-PSOE...\nDiumenge 01 juliol 2012, 00:16


Això s'ha acabat: Les coses són com son\nLes coses són com son\nAvui he estat al cinema, veient la interminable "Piratas del Caribe 3" (que a part de la durada excessiva és realment divertida) i m'he adonat d'una cosa de la que feia temps que no me n'adonava.\nAbans, però, faré una menció especial als amics de CINESA "a Paramount/Universal Company": sou uns FILLS DE PUTA, heu assolit per fi la barrera psicològica dels 7 èurus en el preu de l'entrada. No sé si ho acabeu de fer o fa temps que ho havieu fet perquè intento no anar a les vostres sales, però avui no he tingut més remei i m'he trobat amb aquesta desagradable sorpresa. Sort que l'herència d'AMC a Diagonal Mar és bona i les sales valen la pena, FILLS DE PUTA CABRONS.\nBé, fet aquest paréntesi, vaig al gra.\nDesprés de 10 minuts d'anuncis cortesia dels FILLS DE LA GRANDÍSSIMA PUTA, per fi ha arribat un dels moments que m'omple d'emoció sempre que vaig al cinema, els trailers. En una sala en què la mitjana d'edat era de 13 anys (i això és perquè els pares de les criatures i jo la feiem pujar), s'han succeit el trailer d'Shreck Tercer, el de Ratatouille i el de la nova pel·li de Harry Potter. Riures, comentaris i una exclamació com un nen sol: "mama, jo la vull veure!". Hollywood és el que té. I després Piratas del Caribe, que tot i durar les ja esmentades tres hores (amb intermig de deu minuts inclós), ha mantingut calladets i clavats a les butaques tots aquells marrecs que en condicions normals no serien capaços d'aguantar ni deu minuts en silenci i amb el cul enganxat a la cadira. Però és que a sobre s'ho passaven bé. I jo també. I tots.\nI és això del que m'he adonat avui: Hollywood, què bons que sou, amb quina maestria sou capaços de tocar allà on heu de tocar quan voleu que ens ho passem bé. Sigui el que sigui el que hem hagut de pagar a l'entrada i sigui quin sigui el preu que hem hagut de pagar per les crispetes, què bons que sou quan feu allò que sabeu fer tan bé. Shreck, el ratolí prota de Ratatouille, Harry Potter o el Capità Jack Sparrow, dona igual, aquesta tarda tots se'ns han fotut a la butxaca només asomar el nas per la pantalla, qualsevol d'ells ens podia vendre el que vulgués, ja fos un ninot d'acció, un joc de la Play, un cotxe o un menú d'hamburguesa doble. Què bons que sou, cabrons.\nQuè bons que sou fent això que fa tants anys que sabeu fer i que sens dubte continua sent l'espectacle més gran que pot existir en una sala de cinema d'aquest planeta. El gran cinema comercial americà no morirà mai, passi el que passi, i jo seguiré disposat a deixar-me la pasta que faci falta per poder seguir-lo gaudint. I ja sé que hi haurà qui em prengui per idiota pe preferir Bruckheimer a Querejeta, però m'agrada passar-m'ho bé fins i tot si he de passar el peatge de deixar-me el cervell a casa. De fet, fins i tot crec que ho prefereixo així.\nEls FILLS DE LA GRANDÍSSIMA I RECARGOLADÍSSIMA PUTA de CINESA poden estar tranquils amb mi, no els fallaré. En el fons mai deixaré de tenir 10 anys ni de ser el nen que va flipar mirant els Goonies o Juegos de guerra. Pels segles dels segles, amén.\nPiolat per Senyor Giménez les 0:55:00\nEtiquetas: mola, palla mental\n7 euros? Crec que m'esperaré a l'estiu per veure-la gratis en qualitat dvd cortesia de la mula santa.\nEncara no ha provat el santíssim Ares?\nDoncs la veritat és que no. De moment no tinc cap queixa de la mula, m'esperaré a que ranquegi.\nDonen el que la gent vol, ni més, ni menys.\nEl nostre estimat país té una indústria cinematográfica de MERDA que fa pel·lícules de MERDA que només interessen a quatre moderniquis amb problemes d'identitat.\nExacte, donen el que la gent vol: distracció.\nPer cert, els comentaris, si no són via pop-up no es llegeixen. Hi ha alguna cosa en aquest nou look que no xuta. Simplement ha de canviar el color de la lletra dels comentaris que la deu tenir a negre.\nA mi, la primera em va distreure. La segona va ser soporífera. La tercera la veurà la puta mare dels Verbinski.


Crònica gràfica a Castellfollit de Riubregós - Història i Estat\nCrònica gràfica a Castellfollit de Riubregós\nEls grafits del setge de Balaguer de 1280.\nEl rei Pere II s’imposa militarment als nobles catalans revoltats al setge de Balaguer de 1280. Un esdeveniment que és el tema dels grafits coetanis conservats a Castellfollit de Riubregós.\nQuan Pere II hereta les corones de Catalunya, València i Aragó el 1276, ja té 36 anys i és un príncep experimentat militar i políticament. És un moment delicat, perquè es troba enfrontat a la tercera revolta dels musulmans valencians, que aconsegueix esclafar el 1277 amb la presa del fort castell de Montesa.\nPerò si és un inici de regnat militarment brillant, les despeses de les empreses bèl·liques dels darrers anys del regnat de Jaume I han exhaurit la hisenda reial. Pere troba una situació econòmica de la monarquia delicada, vorejant la fallida i, en aquests casos, el recurs tradicional del poder és el cobrament d’impostos.\nAmb Jaume I, els nobles catalans s’han enriquit. I esdevenen l’objectiu fiscal del rei Pere, que recorda el recurs del bovatge, un impost d’obligatorietat discutible que poden cobrar els sobirans catalans al principi del seu regnat i que grava la possessió, entre altres, de dues propietats que solen tenir els nobles: bestiar i bens immobles. Però el 1277 el gruix de l’alta noblesa rebutja el pagament del bovatge, argumentant que és una imposició reial que no ha estat aprovada en corts, i esclata un altre conflicte armat.\nJugant hàbilment amb la divisió dels nobles, el rei Pere acaba guanyant la partida als revoltats que, refugiats a la plaça forta de Balaguer, el 1280 no poden resistir el setge. Llavors el sobirà confisca rendes, honors i propietats als revoltats, però n’evita les execucions i només empresona els capitostos. Al vescomte Ramon Folc VI de Cardona el tanca al castell de Sant Esteve, a Castellfollit de Riubregós. És una refinada revenja, en ser Castellfollit una possessió del patrimoni del Cardona.\nÉs llavors quan algun dels revoltats empresonats grava a l’arrebossat de la presó dibuixos dels escenaris i personatges del setge, amb el rei i el Cardona de protagonistes.\nPerò al cap d’un any, amb la hissenda reial prou recuperada, Pere II mostra la seva vàlua com a polític: sap reconciliar-se amb els revoltats, a qui retorna possessions i honors el 1281. Ramon Folc de Cardona esdevé fidelíssim al rei Pere, que li encarrega la defensa de Girona contra la croada francesa de 1285.\nLa torre del Ballester o d’en Balet és una de les tres torres albarranes conservades del castell, des d’on es veuen totes i bona part del terme de Castellfollit. Al fons de la vall podem veure el Priorat de Santa Maria. Foto de Jordi Peñarroja, del 2016.\nA l’arrebossat d’aquestes parets de la presó del castell de Sant Esteve hi ha grafits gravats, testimoni gràfic del setge de Balaguer de 1280. Aquest monument s’està restaurant i, per motius de seguretat, és d’accés restringit. Fotografia de Jordi Peñarroja, del 2016.\nGrafit representant Balaguer el 1280, sobreposat a una fotografia actual de la plaça del Mercadal, que conserva l’estructura porxada. Part de dalt veiem un pany de muralla dels fragments que han sobreviscut fins ara. Foto de Jordi Peñarroja de la plaça del Mercadal de Balaguer, del 2013\nGrafit representant Ramon Folc VI de Cardona combinat amb l’església romànica de Santa Maria de les Franqueses (foto del 2015, de Jordi Peñarroja), a Balaguer.\nPere II assetja els nobles reclosos al seu darrer reducte, el Castell Formós de Balaguer. Fotomuntatge del 2019, de Jordi Peñarroja, combinant un grafit de la presó Castellfollit de Riubregós amb una foto del Castell Formós, del 2013.


18 març 2011, 04:31\nBé, aquesta manera, segons el meu parer, elimina una situació “injusta” però en seguiria mantenint d’altres i en crearia una de nova. És a dir, és cert que només el campió guanyaria totes les partides. Sí, però del segon en avall, estaríem amb el mateix. En un campionat es donarien copes i premis pe...\n17 març 2011, 00:26\nSi partim que els que guanyen només poden jugar amb els que guanyen, el campionat a 22 parelles s’acaba a la segona ronda perquè hi haurà una parella guanyadora que, per força, haurà de jugar amb una perdedora. O què farem llavors amb l’onzena parella guanyadora? Amb qui jugarà? Bé, si partim que el...\n16 març 2011, 02:08\nBones. En primer lloc, obriré un altre fil i qui vulgui parlar de sistemes de joc, siguin suïssos, o no, si us plau, que ho comenti allí. Dit això, jo també sóc de lletres i potser m’equivoco però, a simple vista, veig que amb un número de parelles de 16, 32, 64, 128 .., sí que, segons les rondes qu...


Vox avisa a Aragonès que serà "còmplice d'un segrest" si acull els menors de Ceuta\nPublicat 21/05/2021 10:37CET\nEl líder de Vox a Catalunya, Ignacio Garriga, ha advertit al candidat d'ERC a la presidència de la Generalitat, Pere Aragonès, que seran "còmplices del segrest de nens" si Catalunya acull una part dels menors marroquins que aquesta setmana han travessat la frontera per Ceuta, perquè assegura que ho van fer enganyats.\nEn el seu torn de rèplica a Aragonès durant la segona sessió del ple d'investidura al Parlament, que se celebra aquest divendres, ha afirmat que les famílies marroquines busquen els seus fills, i creu que el que s'hauria de fer és "retornar-los de manera immediata amb les seves famílies, perquè tot nen ha de ser al seu país d'origen amb el seu pare i la seva mare".\nTambé ha replicat a Aragonès que ERC i Junts "es comporten com una màfia, perquè han malversat fons públics i creen xarxes clientelistes per col·locar els seus 'palmeros'".\nHa retret al candidat republicà que "s'ompli la boca parlant de desigualtats, quan han robat durant dècades als catalans per destinar-ho a l'agenda ideològica rupturista".\nFinalment, Garriga ha retret a l'independentisme que hagi tacat, en les seves paraules, les institucions catalanes i hagi aprovat la declaració d'independència al Parlament el 27 d'octubre del 2017: "Senyor Aragonès li rebato una cosa òbvia, no existeix sobirania de Catalunya, l'única sobirania és la nacional que resideix en l'Estat".


Tocant els fogons: Cal Pep\nSopar a Cal Pep\nReserva feta fa un mes pel petit menjador que hi ha al fons del local. Lluny del brogit de la barra. Sempre que he anat a Cal Pep he reservat taula al menjador. Això de la barra no ho veig clar. Tindrà molt adeptes, però el fet d’estar menjant i que algú pel darrera et miri malament cada cop que demanes un plat perque vol usurpar el teu lloc de privilegi el mes aviat possible, em posa nerviós. Es comparable al paio que de reull et mira el diari que tu estàs llegint. Se que el futur usurpador del teu lloc de privilegi mataria per la teva posició i això em fa sentir amenaçat.\nAl sortir a totes les guies a nivell internacional i pel fet que Barcelona s’hagi convertit en un parc temàtic farcit d’atraccions lúdico-festives, endinsar-se a Cal Pep es entra a la dimensió de la multiculturalitat. Quasi la meitat dels barreros son rossos tant o més que en Gudjohnsen i els que no ho son, tenen ulls ametllats i/o parlen idiomes desconeguts per mi. El panorama al menjador no es pas diferent.\nL’alegría del personal de Cal Pep i el fet que siguin autoctons fa oblidar aquesta excessiva multiculturalitat. I quan comencen a omplir la taula de delicies i les copes del magnífic albariño Pazo de Señorans, fins i tot mires els visitants amb uns altres ulls. Cloïsses amb pernil, sensacionals, no pots estar-t’hi de sucar pa com si fossis a casa; fritadeta de peixet i gambetes, bo però per a mi el més fluix; truita, ai la truita com està, de patates, ceba i xoriço, feta amb l’oli ben calent, compacte per fora i sucosa per dins; i el tàrtar de tonyina amb torradetes, deu segons va durar al plat; les navalles planxa, sense un gram de sorra, si Txernobil tingués mar, probablement aquestes ho serien, Déu del cel quines peces! (potser deuen ser de Vandellòs); el pernilet que no falti, de Salamanca, més que correcte; el pop a la gallega, inmens, tovet, ben condimentat amb sal i pebre i la patata ni tova ni dura; els pebrots del padró, ja se sap que uns piquen i uns no, -suposo que els japonesos del costat es van endur tots els que picaven, perque nosaltres ni un- bons però corrents; els musclos, ni fu ni fa; i em deixo pel final els meus preferits; la sipia amb cigrons, impresciindible, tot un sacrilegi no tastarla; i la botifarra amb foie i mongetes, per plorar de gust.\nTot plegat la brometa, 250 pepinos per 4 comensals, incloent-hi cuatre canyetas previes per entrar en refredor en el dia més calent de l’any, les racions de coca amb tomàquet, tres ampolles del Señorans, quatre espumes de postres, de cafè irlandès i crema catalana, - a aquestes alçades de la nit tot es bo i tot fa riure-, els necessaris cafés per continuar la nit i la visió de dues boniques noietes italianes que encaixaven perfectament en el local, petitetes, bufones, i pel que es va veure, que no tastar, d’una matèria primera excel.lent.\nPublicat per TocaFogons a 7/28/2009 11:30:00 p. m.\nEtiquetes de comentaris: Barcelona Ciutat, restaurants\nhola!!! moltes felicitats per el blog.\nCasualment ahir vaig anar a sopar a Cal Pep i em va agradar molt, era el primer cop que hi anava malgra hi havia sentit a parlar a sovint.La truita es impresionant, amb aquell allioli al damunt ummm..\nles cloïses amb la salseta i les croquetes barrejades de pollastre i pernil no estan malament. Lo que per mi haurien de millorar es el pa amb tomaquet ja que esta un xic gomos i crec que es molt important acompanyar les viandes amb un bon paambtomata.\nEstava com dius ple de turistes, que jo crec alguns hi van sols perque surt a les guies i no es sap molt be que es. Fot una mica que tu t'hagis d'esperar mentre un grup de anglesos amb poques ganes de menjar tastes plats sense cap tipus de emocio (amb molt de respecte per els anglesos que segur saven de gastronomia) pero ahir els que hi eren estaven mes preocupats per veure gerres i gerres de cervesa que per el menjar, en fi hi ha d'haver-hi de tot en aquest mon.\nDoncs res mes, anire seguint el teu blog. Molts petons, Monica\n29 de juliol de 2009 a les 12:06\nami si em convides t'acompanyo a provar aquest:\n29 de juliol de 2009 a les 12:39\nSeguiré amb atenció aquest blog, sobretot quan torni, aquí la wifi es d pagament i no em puc entretenir molt.\n29 de juliol de 2009 a les 16:16\nJo només he anat una vegada i va ser a la barra perque sempre que truques et diuen que no hi ha taula. I aquell dia com era molt tard encara ben trobar lloc a l'entrada. Coincideixo amb la teva valoració de les cloïses i la truita. La veritat és que em va agradar i tinc pendent tornar a fer taula. Però això que surti a totes les guies de guiris ho fa complicat.\n30 de juliol de 2009 a les 19:58\nTal com ho descrius hauré de pensar de trobar un dia per anar-hi.. Ho estic llegint a les 11.15 de Diumenge i tot i que m'he llevat una micona tard, de llegir-ho em va fent boca..........\nJa demanaría la truita, el pop o els calamars i amb un bon vi.\nBe hauré de conformar-me amb el que la mare tingui avui per dinar...\nAniré seguint el blog per veure les sorpreses que ens presentes.\n2 d’agost de 2009 a les 11:22\nAls que no heu pogut trobar taula, -insisteixo, imprescindible per fugir del "guiramen" de la barra-, truqueu amb un mes d'antelació. Paga la pena.\n3 d’agost de 2009 a les 0:08


Betxí: Betxí activa 240.000 euros per asfaltar camins rurals i millorar carrers\nL’Ajuntament de Betxí ha aprovat el projecte complet de pavimentació de diversos camins rurals i de millora de carrers de la població. Amb un pressupost total de 240.000€, els treballs se centraran en el camí del Campàs, del Solaig i de les Teixidores, així com en una trentena de punts urbans on l’asfalt es troba en un estat deteriorat i la completa urbanització del carrer de Sant Francesc.\nD’esta forma, el consistori escometrà un any més el pla de millora de vies rurals que anualment implementa, tot i que en esta ocasió es farà amb una inversió històrica provinent del superàvit municipal.\nAlfred Remolar ha apuntat que “continuem millorant els camins rurals del terme com tots els anys però esta vegada amb un pressupost molt important que suposarà un fort impuls a la xarxa de vies agrícoles”.\nEl projecte també inclou la repavimentació de més de trenta punts en carrers de la població per eliminar clots i desperfectes d’obres passades. Així mateix, també suposarà la remodelació completa del carrer Sant Francesc, amb la inclusió d’un carril bici, l’empedrat i l’ampliació de la vorera en direcció a l’Institut de la localitat.


Raons per dir NO a la Constitució Europea. Oleguer Presas a vilaweb - Indymedia Barcelona\nRaons per dir NO a la Constitució Europea. Oleguer Presas a vilaweb\nper futbolero\t 29 nov 2004\nVilaWeb ha demanat a personalitats de tots els Països Catalans que expressin per escrit la seva posició contrària a la Constitució europea que s'impulsa des de la UE, i que s'ha de ratificar en referèndum durant el 2005. Des del 18 d'octubre publiquem diàriament una opinió.\nOleguer Presas, jugador del FC Barcelona\nD'aquesta manera, la Constitució europea no és sinó un blindatge del 'status quo' actual i un pas enrere de cara a assolir una democràcia participativa, atès que suposa un allunyament dels centres de decisió i una reducció de la capacitat d'influència dels ciutadans. Per tot això és important dir 'no' a la Constitució europea. No a una Europa que no reconeix el nostre poble, la nostra llengua, la nostra cultura, els nostres drets com a ciutadans i com a treballadors, i que fomenta una societat desigual i opressiva. No a la nostra negació com a poble i com a individus\nextret de www.vilaweb.com [29/11/04]\nRe: Raons per dir NO a la Constitució Europea. Oleguer Presas a vilaweb\nper jo\t 29 nov 2004\namb gent així ntrona a venir de gust dir Visca el Barça i visca Catalunya\nper internacionalista\t 29 nov 2004\n"La tendència privatitzadora dels serveis socials fomenta societats elitistes i discriminatòries, i beneficia els interessos del capital privat"\nEl Barça i l'estructura socio-econòmica sencera Catalunya, dominada per una èlits que controlen Barça, Generalitat, llengua, escoles privades i Església, i construeixen una Catalunya contra els inmigrants, contra la igualtat d'oportunitats, contra l'esquerra i contra tota veu discordant, obeeix a això. El Preses aquest o bé està cec - i per tant no sap què és el Barça-Nike-Adidas-La Caixa- o bé és un hipòcrita de merda.\ninternacionalista no es mes tonto per que no te entrenes.\nTendries que ser una mica més respetuos amb les opinions dels altres\nEl oleguer a demostrat que a pesar de ser un privilegia te els peus a terra, felicitats per ell per ser persona i mogarse\nper xavier\t 29 nov 2004\nostia,que llest que ets internacionalista.clar ,i aixi que ha de fer l´oleguer?renunciar al seu talent futbolistic i jugar amb l´equip de l´escola del barri o que?\nd´acord que el barça és una macro estructura econòmica peró almenys es financia amb les quotes dels socis i les aportacions dels sponsors i no dels impostos dels ciutadans.\nno siguis tan purista per que ja m´agradaria saber com tu fas per ser tan internacionalista.\ndeixem dir-te també que el barça a part de ser un club amb diferents seccions esportives també és un sentiment per a moltissima gent. i quan dic gent,també incloc a moltissima gent d´esquerres la qual ho ha demostrat al llarg dels anys com en xirinacs,el filosof terricabras,l´ex-alcalde d´arbucies i moltissims més que et podria anomenar.ja veus que ser del barça no vol dir necessariament ser un capitalista ni un hipocrita.\nper sapet\t 29 nov 2004\nInternacionalista....tu saps que vol dir tenir una feina?\nper barsitis\t 29 nov 2004\nJustament perquè és un sentiment i destruiex el fútbol català, monopolitzant-ho TOT, el Barça no té credibilitat.\nNomés imagineu algú que digui Viva el Madrí y "España Libre", i es digui nacionalista espanyol d'esquerres. Només imagineu-lo.\nAla, a tragar amb la historieta de que el Barça és més que un club, que és lo vostre. Però aquí a Indymedia no hi teniu lloc. Per això ja teniu TV3, Catalunya Radio, Mikimoto, CiU, ERC, Maragall i tota un cort de "radicals".\nper ....\t 29 nov 2004\nD'altra banda: no es financiarà el Barça amb els impostos dels ciutadans: però TV3 sí.\nDe toda manera, aquí prima el neoliberalisme, i el Barça és una estructura que troba aixupluc, finançament i excedències pressupostàries en La Caixa, que em roba a mi i et roba a tú, i a més us fa pagar peatges als qui teniu cotxes.\nPerò com que La Caixa és catalana suposo que si la toquem serà com un "atac contra Catalunya" per vosaltres, clar.\nLa Caixa, més que un club....\nper Maria\t 29 nov 2004\nCom a persones militants, hem d'entendre la diferència entre treballar en una empresa i dirigir-la!\nCap treballador d'un Mc Donalds és enemic de la classe treballadora, pel fet de treballar en una multinacional assessina!\nPotser us creieu que una persona integre, per definició és precaria i viu en cases okupades o és incapaç de treballar en un lloc on cobra molt més del que la mitjana dels obrers!\nNo parleu del que no coneixeu! No parleu aquells que no el coneixeu!\nVisca la terra i els qui la defensen!\nper contra l'estupidesa\t 29 nov 2004\n¿I també hem d'entendre que algú que treballa en una empresa de fer millions no la critiqui, sino que l'alabi constantment, apel·li al sentiment, i tregui pilotes fora?\nEm sembla molt bé que aquest senyor estigui contra l'Europa del capital, i vagi a votar que NO. A veure si es mostra tan anticapitalista quan Nike li ofereixi un contracte sucós (a ell o al seu club), deixi de pagar impostos (i fiscalitzi a Andorra), i el seu amo firmi convenis que liquiden clubs petits de Cataluya, abosrbits pel Barça.\nEncara hi haura gent que vegi en el Barça la lluïta d'un poble contra l'imperi. Si és així, ja pot durar segles aquesta "lluïta", que res no canviarà.\nEl patètic és que tot aquest ego barcelonista-catalanet surt quan el Barça guanya!!\nA quant estan els pisos de vora el Camp Nou? Deuen pujar quan el Barça, i Catalunya, va bé, oi? oi oi?\nper ostiiii\t 29 nov 2004\ntenim un nostradamus!!!!!!!!!!!\nEm pots predir el futur a mi tb?\nmireu nois,si no us agrada el barça es el vostre problema,peró no insulteu ni acuseu de capitalistes als seguidors d´aquests clubs.tothom es lliure d´ocupar el seu temps lliure amb el que l´hi roti. avui dia és molt dificil donar lliçons de coherència,sobretot quan veus a molta gent que va de mega radical i es gasta300eurus per un forro polar o s´en va tot el cap de setmana a esquiar o a fer escalada amb uns materials que valen la ostia.\ncom que no tenim lloc a indimedia els seguidors cules! tu que et creus que ets tiu! ja m´agradaria saber de quina casa ets noi.potser ens sorprendriem i tot!\nper cert,com es nota que no en tens ni ideia de futbol quan dius que el barça es carrega elfutbol base del pais.\naquests que aneu de puristes i de super guais internacionlistes ja podeu anar criticant,ja,peró de si d´alguna cosa en podeu estar segurs ,es que amb aquest discurs no convençereu ni al vostre propi fill.\npel que fa al discurset de la caixa i les seves vinculacions amb el barça em fa pixar de riure. que voleu doncs que faci el club si necessita calès,demanar un credit al vaticà? que passa,que vosaltres demaneu els credits als pares?\nbé,a qui l´hi agradi el futbol que el disfruti i a qui no l´hi agradi doncs que no el miri i ja està. i que segur que hi ha moltissimes coses criticables(sous dels jugadors,contractes milionaris...)peró crec que moltes de les critiques que s´acostumen a fer per part de certa gent no s´aguanten per enlloc.\nper cert,l´altre dia vaig anar al concert dels 25 anys de la CUPA (candidatura d´unitat popular d´arbucies) i no us podeu imaginar l´alegria que hi havia per la victoria del barça contra el madrid. el millor per aixó va ser quan l´alex d´inadaptats es va posar una samarreta del barça i va cridar ben fort: GORA ETO´O MILITARRA\nper va..\t 30 nov 2004\nque aqui en internet todos somos muy coherentes...más respeto, que la coherencia total no existe, es adaptable, o es que la conexión a internet te la fabricas con un yogur y un cable???\nMe parece bien que Oleguer de su opinión, pero me la suda que sea jugador de futbol o de parchis, lo importante es que una persona más sabe que se ha de votar NO a la constitución neoliberal\nque utilice su condición famosa me parece bien, a más gente quizá llegará su mensaje\nvenga menos prepotencia y más respeto, que hace falta en indymedia, que ya es triste...que aquí seamos igual de gilipollas que la sociedad...salud\nmolt correcte " va .. "\nla cosa va aixi !!!\nper no- taxes\njordiimatt@hotmail.com\t 03 des 2004\nPer què no dóna els seus diners als més pobres? No és també el futbol una mena d´explotació? Oleguer és un privilegiat, de la classe superior i guanyarà més diners dels que mai nosaltres veurem. Si volem acabar amb el feixisme acabem abans amb el futbol. No tenen dret els taxistes que treballen més de vuit hores a no pagar mes impostos, i a que siga respectada la seua propietat? És el capitalisme o es la llibertat el que menys us agrada.... no conec cap règim que sense respectar la propietat els seus ciutadans tinguen les llibertats reconegudes.... Fins i tot en Cuba no es pot tenir ordinador si no et donen la llicència... nosaltres açí tenim l´ordinador quan ens done la gana... Capitalisme o llibertat? No voldreu per al demés lo que vosaltres no voleu per a vosaltres mateixos? P.S. Visca la comunitat valenciana lliure


Apartments By Lakeway Pokhara Nepal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLakeside 6, Damside Pardi, Pokhara, Nepal, 33700 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartments By Lakeway\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartments By Lakeway està situat idealment a Damside Pardi; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Apartments By Lakeway asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa, telèfon, ventilador per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartments By Lakeway no troba competidors en cap categoria.


Amb motius, sense raó - Diari de Girona\nAmb motius, sense raó\njavier cuervo 05.11.2020 | 23:14\nAmb motius, sense raó Diari de Girona\nCabem més dels disturbis que encenen les nits d'algunes ciutats per les condemnes dels partits que pels convocants. De moment, això és una pel·lícula muda del gènere de catàstrofes. El que vulguin expressar amb vandalisme i saqueig trobarà millor solució en llenguatge articulat, amb paraules, excepte per als que només vulguin trencar i robar.\nPodem imaginar les causes, però és molt millor no fer-ho i deixar que els convocants expressin en paraules els motius del seu malestar. Aquesta expressió és important perquè el malestar es defineix com a neguit i incomoditat indefinible. És curiós que el diccionari –el llibre de les definicions– inclogui «indefinible» quan els seus autors saben que tot és definible si se li dedica temps i profunditat.\n«Llibertat», una paraula que ha aparegut pintada en els llocs de la discòrdia, no val com a explicació perquè és massa genèrica i se la confon amb «albir», que és la voluntat no governada per la raó, sinó per l'antull o caprici. Ara mateix moltes persones tenen motius per a la queixa i la reclamació i amb aquestes expressions es pot treballar, però amb la destrossa de les terrasses on tants creuen que s'asseu la llibertat principal, no.\nEn aquests grups petits d'alterats hi conflueixen causes diferents que acaben confoses amb uns efectes que s'espesseixen en un fum que no deixa veure ni respirar. La causa, que és l'origen d'alguna cosa, es torna motiu, és a dir, una cosa que mou o pot moure i això està passant, però els sempre motivats ultres (de futbol, de partit, d'emocionalitat) han de ser aturats i, si cal, detinguts per la policia.\nDavant d'aquests aldarulls hi ha els bàrbars i al darrere hi ha causes i motius, però cap raó. Dels diversos sentits de la paraula «raó» només un s'identifica amb motiu o causa i en aquesta circumstància és millor deixar la raó limitada al discórrer. La raó, en el sentit més ample de l'enteniment, és l'únic que ens pot treure amb bé d'aquesta pandèmia. Mentre ho fa necessitem molta paciència.\nOCUPEM LA DEVESA!.\nCatalunya, en situació d'«UCI social».\nCatalunya albira una desescalada diferent: «No podem fer un altre Sant Joan».


El necessari compromís dels partits polítics amb la família - Forum Libertas\nEl necessari compromís dels partits polítics amb la família\nLa família és el factor clau en la transformació social, econòmica i política a llarg termini. Ella posseeix una gr…\n8 mayo, 2015 Josep Miró i Ardèvol\nLa família és el factor clau en la transformació social, econòmica i política a llarg termini. Ella posseeix una gran capacitat subutilitzada d’establir concepcions i organitzacions que determinin un millor acompliment econòmic i polític. Només es requereix prendre-la en consideració per a tals fins.\nHi ha una contradicció important entre el marc de referència intern de la família i el del model econòmic imperant, que l’afecta negativament; tant, que tendeix a destruir-la, alhora que genera poderoses disfuncions en el conjunt econòmic. Es tracta que la família no es regeix per la recerca del guany màxima a costa dels altres membres, ni es fonamenta en el contracte com a forma de vinculació, ni els béns i serveis que s’ofereixen entre els seus membres estan subjectes al mercat. Les seves normes de referència són unes altres. Funciona dins de paràmetres de donació, solidaritat, reciprocitat i compromís intergeneracional. El model social i econòmic funciona sota principis contraris als que la família fa servir per aconseguir els seus fins. Superar aquesta contradicció exigeix canvis en el model econòmic i social per aproximar als fonaments que regeixen el bon funcionament de la família. En aquest sentit, una concepció política i econòmica de la família és un factor de transformació social, segurament el més important que pot donar-se. La família com a subjecte històric que determina una societat mes humana, sense que això menyscabi la seva capacitat productiva, i sense que aquesta degradi les condicions de vida futures.\nPer avançar en el camí, és una exigència necessària que les polítiques públiques valorin obligatòriament les seves conseqüències sobre les famílies, com a primer pas, prenguin en consideració un segon: com augmentar els seus efectes positius i eliminar o compensar els negatius. Cap llei hauria prosperar sense aquest requisit. Aquesta és la base del nou enfocament per a un desenvolupament sostenible.\nÉs fonamental arribar als cinc objectius establerts en la Comunicació de la Comissió Europea al Parlament a l’octubre de 2006 sobre el futur demogràfic d’Europa, consistents en promoure la renovació demogràfica a Europa creant millors condicions per a les famílies; fomentar l’ocupació amb més llocs de treball i vides laborals més llargues i de millor qualitat; augmentar la productivitat i el dinamisme de l’economia europea; acollir i integrar els immigrants a Europa; i garantir unes finances públiques sostenibles que permetin una protecció social adequada i l’equitat entre generacions.\nEn relació a la creació de millors condicions per a les famílies i la renovació demogràfica, l’informe assenyala que la renovació demogràfica requereix l’adopció de mesures encaminades a conscienciar la societat sobre les necessitats de les famílies, passar a una societat favorable als fills i crear condicions que permetin un millor equilibri entre la vida familiar i la vida professional. també millors condicions per a l’obtenció del permís parental i incentius perquè els pares s’acullin al permís per paternitat, i el foment d’una assistència a la infància d’alta qualitat. La Comissió era favorable a considerar reduccions tributàries per a la segona persona que contribueix als ingressos familiars, ja que la participació en el mercat laboral d’aquestes persones depèn més de les reduccions tributàries. Tot això, fruit d’un consens europeu, hauria de ser incorporat pels programes dels partits polítics amb un afegit, l’estímul a la contractació laboral d’aquestes persones, reduint sensiblement la quota de l’empresa a la Seguretat Social en funció del nombre de fills .\nCarnestoltes. Festa o desastre? : La destrucció de la norma


Un veí de Vilanova mor a l'A-2, en el tercer sinistre mortal en moto aquest mes\nLa víctima mortal va sortir de la carretera per causes que es desconeixen\nDijous, 25 abril 2019. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nMes tràgic a les carreteres anoienques. Un home moria aquest dimarts en un accident de motocicleta a l'A-2, quan el seu vehicle va sortir de la carretera.\nEn qüestió de 35 dies, quatre persones han mort a les carreteres anoienques. El balanç tràgic creixia aquest dimarts amb la mort de P.C., de 54 anys i veí de Vilanova del Camí, que va perdre la vida al migdia, quan la moto que conduïa va sortir de la via a l'A-2, a Castellolí, per causes que es desconeixen.\nDe fet, els quatre accidents mortals que s'han registrat enguany a l'Anoia han estat de persones que circulaven en motocicleta i tres d'aquests accidents tenien lloc aquest mes abril. Dos dels sinistres es van produir al Bruc, a la carretera BP-1101 en qüestió de sis dies.\nObertes les inscripcions per a la 24a Caminada Popular de Tous\nUna cinquantena de persones celebren el Dia Mundial de l'Activitat Física caminant\n1 El jove detingut a La Torre de Claramunt passarà a disposició judicial per homicidi 3730 lectures\n4 Les colles critiquen l’Ajuntament per l’encavalcament d’actes de divendres i dissabte 1458 lectures\n5 Sospita de 2 casos de listeria a la Catalunya Central 1147 lectures\n6 L’Ajuntament d'Igualada ordena tancar l’accés a l’antic edifici de la fàbrica de mitjons Carlomagno 1030 lectures


Què queda de nosaltres quan ja no hi som? No, no em refereixo a la transcendència després de la vida o més enllà de la mort. Em refereixo a què en queda quan deixem l’escola, o la universitat, quan canviem de feina, quan posem fi a una relació, quan canviem de colla d’amics… En resum, què anem deixant en aquestes petites o gran circumstàncies que es van succeint al llarg de la nostra vida?\nSegur que en ens encanta pensar que un record inesborrable o un buit impossible d’omplir. Però molt em temo que, a tot estirar, petits instants, petites anècdotes que la memòria dispara, gairebé per casualitat, fruit d’una curiosa associació amb qualsevol fet d’un present on ja no hi som. I, ben mirat, potser no pot ser d’altra manera.\nNosaltres mateixos anem soltant llast, al llarg de la nostra vida. Segur que recordem tots els nostres companys d’institut, posem per cas? De la major part no en retenim ni els noms. Doncs, per més sana vanitat que tinguem, el mateix passa a la inversa. Som estrictament allò que vam ser, en el seu moment. I prou. I ja és molt.\nEns agrada pensar que perviurem a través de les nostres obres, dels nostres actes, de les nostres paraules, i que tot el que hem fet tindrà una certa transcendència, i no ens adonem que l’únic passat on realment deixem empremta és el present immediat que anem dibuixant cada dia. Agafem-nos fort al que tenim, al terra que trepitgem, i gaudim-ne amb tanta intensitat com puguem. La resta, la nostra memòria inclosa, es perdrà, com llàgrimes entre la pluja, que deia aquell.\nProvocar Claredat, si us plau.


Arriba la 8a Mostra de Comerç Local a Canovelles | Setdies.cat\nArriba la 8a Mostra de Comerç Local a Canovelles\nTags: Canovelles, Comerç\nDissabte 3 d’octubre tindrà lloc la vuitena edició de la Mostra de Comerç Local de Canovelles, organitzada per l’Ajuntament amb l’objectiu de dinamitzar el comerç de la zona i oferir als assistents promocions dels seus articles.\nEnguany participaran a la mostra 20 comerços i serveis de Canovelles, que instal·laran la seva parada al llarg del carrer Riera, des del carrer Narcís Monturiol fins a la Font del Mil·lenari. A més de parades amb productes de tot tipus –bisuteria, roba, calçat, llibres, flors, complements o joguines– hi hauran activitats per a grans i petits durant tot el dia.\nA les 11 h començarà l’activitat infantil Pinta’m 4 ratlles i el Taller de galetes creatives i a les 12.30 h, s’inaugurarà la mostra a càrrec de l’alcalde i diversos regidors de l’Ajuntament de Canovelles. Al voltant de les 17 h, la mostra oferirà un altre novetat d’enguany: els jocs gegants Jugantots, que amenitzaran la tarda de tota la família.\nEls comerços, a banda d’oferir els seus productes, faran demostracions al carrer, com ara, pentinats i talls de cabell al moment.


Els hospitals reprogramaran consultes externes, proves diagnòstiques i cirurgies no urgents\nA Catalunya hi ha 190 casos nous confirmats de coronavirus; en total, ja en són 509 des que es va diagnosticar el primer\nDues dones al davant de l’Hospital d’Igualada. // EFE - Susanna Sáez\nActualitzada el 13-03-2020 21:38\nA Catalunya, hi ha 190 casos nous confirmats de coronavirus. En total, ja en són 509 des que es va diagnosticar el primer cas. Un degoteig de casos que el Departament de Salut preveu que continuï enfilant-se de 8 a 10 setmanes més. La situació posa en alerta tot el sistema sanitari.\nCom ho faran per poder atendre tots els casos? Tots els hospitals hauran de reprogramar les consultes externes, les proves diagnòstiques i les cirurgies no urgents. També es limitaran les visites d’acompanyants. A més, s’ampliarà la vigència de les receptes perquè els malalts crònics no hagin d’anar tan sovint a renovar-les. El director del CatSalut, Adrià Comella, diu que l’objectiu és tenir capacitat per atendre els malalts greus.\nTot allò que és important no s’ha de deixar de fer, tot allò que és urgent hem d’intentar que no es deixi de fer. Per aconseguir-ho, als centres de sanitari s’hi ha d’anar només per les qüestions més importants i més urgents\nAdrià Comella director del CatSalut\nEl director del CatSalut, Adrià Comella, durant la compareixença per actualitzar la situació del sistema sanitari català arran del coronavirus. // ACN - Mar Vila\nEn els propers dies és probable que les proves es facin només en els casos greus, i els lleus passin a comptabilitzar-se en un mostreig estadístic. Salut demana que les urgències vitals es comuniquin pel 112 i les consultes per algun símptoma, pel 061, però no les preguntes informatives.\n13-03-2020 19:26 COVID-19\nDíaz Ayuso deixa en mans del govern de l’estat el confinament de la Comunitat de Madrid\n13-03-2020 20:00 COVID-19\nSánchez i Torra acorden ajornar la taula de diàleg pel coronavirus\n13-03-2020 18:43 ‘VERSIÓ RAC1’\nDirector assistencial de l’Hospital d’Igualada: “Hi ha pocs laboratoris que puguin fer la prova del coronavirus”


Bombes atòmiques, diamants i tretze roses - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\nBombes atòmiques, diamants i tretze roses - Diari de Barcelona\nBombes atòmiques, diamants i tretze roses\n1. Milonga del Moro Judío, Jorge Drexler\nEl 3 d’agost de 1492, durant la Inquisició, els jueus van ser expulsats definitivament d’Espanya per Ferran i Isabel, els Reis Catòlics. El març del mateix any se’ls va donar un termini fins el 3 d’agost per marxar. Aquesta data marcà el desterrament definitiu d’un poble que va viure a la Península Ibèrica durant segles abans de ser expulsats.\nConstituïen el 20% de la població. La meitat es va quedar i convertir al cristianisme de manera forçada, d’altres es van convertir per convicció i finalment una altra part va mantenir els ritus jueus dins les parets de casa.\nL’efemèride no és motiu de celebració ni d’orgull. D’aquesta manera, el cantautor uruguaià, Jorge Drexler, interpretà l’any 2004 La Milonga del Moro judío. Una cançó que és un clam a la interculturalitat, la convivència de les diferents tradicions i l’evidència que tots els éssers humans són iguals independentment de la religió que professin. Una lliçó de la qual possiblement encara queda molt per aprendre.\n2. Obertura de l’òpera Guillem Tell, Orquestra filharmònica de Tòquio.\nEl mateix 3 d’agost però d’uns segles mes tard, al 1829 es va estrenar l’òpera Guillaume Tell de Gioachino Rossini, basada en el personatge mític de Guillem Tell.\nSegons la llegenda fou un heroi de la independència suïssa que el segle XIII va guiar als seus conciutadans en contra dels seus dominadors austríacs. El reclam artístic del personatge no només es va plasmar en forma d’òpera, sinó que anys abans, l’any 1804 el reconegut escriptor alemany Friederich von Schiller va escriure l’obra de teatre 'Guillem Tell' que també va servir d’inspiració al compositor italià.\nL’òpera es va estrenar a París i consta de quatre actes que es poden allargar fins aproximadament 4 hores. La trama argumental es vesteix de molts personatges que donen vida a una obra llarga i complexa, però tothom té en ment el famosíssim moment en que el protagonista fa honor a la seva punteria llançant una fletxa a una poma que està recolzada damunt del cap del seu fill.\nUs deixem l’obertura de l’òpera molt coneguda arreu del món interpretada per l’orquestra filarmònica de Tòquio.\n3. When I’m Sixty Four, The Beatles\nDos anys, 292 actuacions i un grup que va esdevenir llegenda entre les quatre parets d’un subterrani petit i humit de Liverpoool, que emulava els locals del districte de jazz de París. Sí, estem parlant de The Cavern Club, on el 3 d’agost de 1963 els Beatles van tocar-hi per última vegada.\nLlavors els quatre de Liverpool ja havien agafat una embranzida col·lossal i el petit club no podia satisfer la demanda d’audiència del grup. Un mes abans, havien enregistrat She Loves you i sis mesos després inciarien la seva primera gira a l’altre costat de l’oceà.\nEls Beatles hi van tocar per primera vegada el 9 de febrer de 1961, uns anys després que l’empresari Alan Sytner inaugurés el club (1957). The Cavern va ser la sala que va catapultar la carrera de John Lenon, Paul McCartney, George Harrison i Ringo Star - tot i que va començar tocant-hi Pete Best-. En aquestes quatre parets va ser també on Brian Epstein, el que seria el seu mànager, els va descobrir. Epstein va quedar fascinat per la seva música, el seu ritme i el sentit de l’humor.\nDurant l’última actuació dels Beatles un tall d’energia va deixar a les fosques i en silenci el local. En aquell moment Lennon y McCartney van aprofitar l’ocasió per interpretar la versió acústica de When I’m Sixty Four (la cançó no va ser editada fins 1967).\nA la dècada següent The Cavern va acollir actuacions de grups com The Rolling Stones, The Yardbirds, The Kinks, Elton John, Queen, The Who i John Lee Hooker. Però el que està clar és que el club passarà a la història per ser el bressol d’un dels millors grups de tots els temps.\n4. Enola Gay, Orchestral Manoeuvres in the Dark\nEl 6 d’agost de 1945 es produí un fet que suposaria l’inici del final de la Segona Guerra Mundial. I a la vegada, una atrocitat per milers de persones de la ciutat japonesa d’Hiroshima. El bombarder B-29 nord-americà, Enola Gay, va llançar la primera bomba atòmica sobre aquesta ciutat. L’explosió es va produir a 600 metres d’alçada emportant-se 12 km2 de la ciutat i causant gairebé 80.000 morts i 70.000 ferits, que van morir al cap de pocs mesos.\nEl grup britànic, Orchestral Manoeuvres in the Dark (OMD) va llançar el 26 de setembre de 1980 una cançó que portava per títol el nom del bombarder Enola Gay, però amb un clar missatge antibèl·lic. La lletra apel·la l’oient i el fa reflexionar sobre la necessitat d’utilitzar o no utilitzar bombes. El tema va tenir molt d’èxit arreu del món i es van vendre més de 5 milions de còpies.\n5. Diamonds are a girl’s Best Friends, Marylin Monroe\nAra fa 58 anys, el 4 d’agost de 1962 va morir la icona femenina més populars del segle XX; Parlem de Marylin Monroe, cantant, actriu i model nord-americana.\nSi bé va començar treballant com a model, no va trigar en fer carrera a Hollywood on va adoptar el seu nom artístic i va deixar enrere el nom de naixement, Norma Jeane Mortenson. Al llarg de la seva curta però intensa carrera cinematogràfica va fer arribar a rodar 29 pel·lícules, algunes tan conegudes com ‘Els senyors prefereixen les rosses’ o 'Seven Year Itch'.\nVa ser molt més que un rostre bonic. Darrere la seva personalitat s’amagava una joventut plena de patiment. Tot i ser considerada un ‘sex symbol’ per moltes generacions, Monroe va reivindicar el dret de les dones a mostrar el cos amb autonomia i seguretat.\nDestaquem la cançó de jazz Diamons are a girl’s Best Friends. El tema va ser inicialment interpretat per Carlon Channing al musical de Broadway ‘Els senyors prefereixen les rosses’ però és la versió de la Marilyn la que la va fer famosa. És segurament el tema més icònic de l’actriu. La cançó també va aparèixer en el famós film, Moulin Rouge, llavors interpretada per l’actriu Nicole Kidman.\n6. O Leãozinho, Caetano Veloso\nEl 7 d’agost fa anys Caetano Veloso, compositor i cantant brasiler. El músic va ser un dels impulsors del moviment tropicalista, un moviment cultural nascut als anys 60 amb la voluntat d’universalitzar la música brasilera. O Leãozinho és una cançó composta per Veloso i inclosa dins l’àlbum Bicho. El títol, traduït del portuguès, significa “petit lleó”.\n7. I Wanna Dance with Somebody, Whitney Houston\nLa cantautora Whitney Houston va néixer el 9 d’agost de 1963. La seva carrera musical va ser especialment exitosa sobretot a la dècada dels 80 i els 90, destacant en els gèneres pop, gòspel i rythmn and blues.\nNo només destacà com a cantant, a més va fer carrera cinematogràfica, produint pel·lícules com Princesa por Sorpresa, i actuant com a actriu protagonista a El Guardaespatlles. També va posar banda sonora a la pel·lícula, amb el senzill I will Always Love You, que en el seu moment va ser el més venut de la història cantat per una dona. A més, la banda sonora de El Guardaespatlles guanyà el Grammy el 1994. A més, va tenir un paper destacat com a activista, donant suport al moviment anti-apartheid. El 2012 la van trobar morta a la banyera d’un hotel de Beverly Hills. En el moment de la seva mort, era la dona que havia acumulat més premis fins al moment.\nRecordem a la cantant amb un dels seus temes més populars: I Wanna Dance With Somebody.\n8. Trece Rosas, Medina Azahara:\nEs coneix amb el nom de Tretze Roses Roges el grup de noies que van ser afusellades per la Dictadura Franquista el 5 d’agost de 1939, quatre mesos després del final de la Guerra Civil Espanyola. Es tractava d’un grup de noies vinculades a les Joventuts Socialistes Unificades (JSU) d’entre 18 i 29 anys. 9 d’elles eren menors d’edat quan van ser afusellades, ja que aleshores la majoria d’edat s’assolia als 21 anys. Se les acusava de ser responsables d’un delicte “d’adhesió a la rebel·lió”. Els dirigents del PCE i les JSU havien abandonat el país i l’organització va caure en poc temps. Els fitxers amb els noms dels militants socialistes no havien pogut ser destruïts i van ser requisats pels franquistes un cop van ocupar Madrid. Els militants van ser perseguits i empresonats, entre ells les Tretze Roses, que van ser torturades i traslladades a la presó de dones de Ventas.\nEl règim les va culpar més endavant de l’atemptat contra el comandant franquista Isaac Gabaldón Izurzún i la seva filla, per formar part de la suposada “xarxa comunista de grans dimensions”. Amb elles també van ser afusellats 50 homes més.\nEl grup de rock andalús Medina Azahara el 2018 va dedicar la cançó Trece Rosas a les joves.\n9. I’m Waiting for the Man, The Velvet Underground\nEl 6 d’agost de 1928 naixia a Pittsburgh, Pennsilvània, Andy Warhol. L’artista polifacètic va revolucionar el món de l’art durant més de dues dècades, iniciant el moviment del pop-art. Les reproduccions de les llaunes de sopa Campbell, les llaunes de Coca-Cola o els retrats de Marilyn Monroe van revolucionar la idea d’art i el paper de l’artista, convertint-lo en un dels personatges més famosos del segle XX.\nAls anys 60 Warhol va començar a fer de manager de la banda The Velvet Underground, que va començar a formar part de la seva exposició d’art Exploding Plastic Inevitable. Warhol va introduir l’artista i amiga seva Nico al grup i l’any 1966 va produir el disc The Velvet Underground & Nico. Warhol, a part de portar-ne la producció, també va dissenyar la portada del disc. La relació de Warhol amb el grup va acabar poc després, a causa de les diferències entre l’artista i Lou Reed.\nWarhol també va dissenyar portades de discos per a altres artistes, per exemple: la portada de Rockbird de Debbie Harry, la portada d’Aretha, d’Aretha Franklin; la de Love You Live dels The Rolling Stones, Sticky Fingers també dels Stones; de Made in Spain de Miguel Bosé o de Menlove Ave de John Lennon.\n10. My Future, Bilie Eilish\nUna altra de les propostes musicals de la setmana és el nou single de Billie Eilish My Future. La setmana passada la cantant nord-americana va llançar el seu nou single compost durant el confinament.\nA causa de la pandèmia, l’artista ha hagut d’aplaçar la gira mundial que tenia prevista per aquest any, és per això que ha aprofitat el confinament per dedicar-se a escriure nova música.\nAmb només 18 anys, aquest 2020 ha guanyat quatre premis Grammy gràcies al seu àlbum When We All Fall Asleep, Where Do We Go?. Ha estat premiada com a millor nou artista, millor autora de cançó, millor grabació de l’any i millor àlbum de l’any; convertint-se en l’artista més jove en aconseguir-ho.