I el Dalí continua...: PEDRO TAMARAL, supervisor de la companyia aèria Jet Blue Airways a Nova York\nPEDRO TAMARAL, supervisor de la companyia aèria Jet Blue Airways a Nova York\nEntrevista Pedro Tamaral\nper Raúl Sánchez i Raúl Periañez\nA l’assignatura de Cultura Audiovisual de l’Alba Sabaté a 1r de Batxillerat, estem fent unes entrevistes a exalumnes del nostre institut, el Salvador Dalí. Avui tenim, al Pedro Tamaral, un exalumne, que actualment resideix a Nova York i on treballa a una companyia aèria.\nPedro Tamaral a l'empresa on treballa actualment\nRaúl Periañez: Quin any vas acabar els teus estudis al Dalí? Quants anys tens ara? On vius?\nPedro Tamaral: Crec que vaig acabar els meus estudis amb 19 anys, perquè vaig repetir un curs a l’ESO, però ara no me'n recordo bé si vaig acabar amb 18 o amb 19 anys si et sóc sincer. Crec que va ser al 2010. Ara tinc 28 anys i visc a Nova York.\nEl Pedro amb l'Alba Sabaté el dia de la seva graduació\nRaúl Sánchez: De què treballes, i quan vas començar a treballar-hi?\nPedro Tamaral: Doncs vaig començar a treballar a l’aeroport, no ho sé…. quan tenía… En quin curs esteu vosaltres?\nR.P i R.S: Estem a 1r de batxillerat.\nPedro Tamaral: 1r... doncs vaig començar més o menys quan tenia la vostra edat. Els caps de setmana, anava a l’aeroport a treballar de maleter; després vaig estar treballant uns anys al Chek-In. Més tard, vaig començar a treballar a les oficines d’una companyia aèria que es diu “Volotea” a Barcelona. I després d’això, per allà a l’any 2016 o 2015, vaig anar-me'n a treballar amb Qatar Airways, que era la aerolínea que patrocinava el Barça, i vaig estar vivint a Qatar, que és a la vora de Dubai, en el “Middle East”. I ara fa dos anys que vaig venir aquí, a Nova York amb una companyia que es diu “Jet Blue Arways”.\nRaúl Sánchez: Per què vius a Nova York? A quina zona de la ciutat vius?\nPedro Tamaral: Doncs visc a Manhattan, la part principal de Nova York, i visc principalment aquí, perquè la meva dona és americana. Vam estar primer vivint a Espanya, després a Qatar, que no li va agradar gaire, aleshores, em va proposar venir a viure aquí, i per això ens vam mudar aquí. Ella abans sempre havia viscut a Nova York.\nRaúl Periañez: Et sents còmode amb el treball i la ciutat?\nPedro Tamaral: La veritat és que al principi va ser una mica difícil, perquè és una altra cultura, estàs lluny de la teva llar, però ara hi estic molt bé. Al tenir molta experiència en aerolínies, em van fer supervisor del departament als 6 mesos i la veritat que ara estic molt bé.\nRaúl Periañez: Què vas fer només acabar els estudis al Dalí? Altres estudis, o vas seguir estudiant?\nVaig continuar treballant, i després vaig començar la carrera de Història, perquè m’agradava molt la història. I després em vaig canviar a la carrera de Turisme, però la veritat és que és una bogeria, perquè si tens un treball de “full time” 40h a la setmana, és molt difícil compaginar-ho tot. Quan me’n vaig anar a Qatar, vaig deixar la carrera de Turisme a la meitat; afortunadament no m’ha fet falta ni me l’han demanat, perquè al meu camp és més important l’experiència que els estudis, però evidentment et fan falta uns estudis, però et valoren més l’experiència que les titulacions que has pogut tenir\nRaúl Sánchez: Quins propòsits acadèmics i/o laborals tenies quan hi eres?\nPedro Tamaral: Volia ser professor d'història; l’Adolfo per mi va ser el professor que més em va inspirar juntament amb l’Alba. L’Adolfo va ser el que em va fer que m’agradés la història i m’hi interessés.\nRaúl Sánchez: Has acabat fent el que volies?\nPedro Tamaral: Mira, a mi m’agradava molt l’aviació, per això treballava a l’aeroport, pero aqui a Espanya quan vaig començar a treballar va començar tota la crisi i aquí era molt complicat trobar alguna cosa que t'agradi i que et fessin fix, però al final em vaig canviar a Turisme i aquí vaig veure que realment m’agradava l’aviació. Sí, sí, que he acabat fent el que m’agrada.\nRaúl Periañez: De què traballes actualment? En què consisteix la teva feina? T’agrada?\nPedro Tamaral: De supervisor del departament de serveis a tripulació, el meu treball consisteix a supervisar unes 150 persones; bàsicament a revisar i assignar els vols als pilots i a les hostesses, i saber quin és el límit d’hores que poden volar. A més, també m'encarrego de supervisar i valorar les persones i posar comentaris sobre ells. Sóc com el que dona el vist i plau final.\nRaúl Periañez: Has sentit que el Dalí t’ha ajudat en el teu desenvolupament acadèmic i personal? Com?\nPedro Tamaral: Completament, mira… jo tinc dèficit d'atenció bàsicament és que et distreus molt facilment i no prestes gaire d’atenció a clase. En aquella època no sabien què era i em tenien com un bitxo raro. Més que res per això vaig repetir, perquè no em prestaven atenció i em vaig desmotivar, pero despres ja van saber com tractar millor aquest problema. Això depèn dels professors. Per exemple, jo vaig tindre la sort de tenir uns professor que em van ajudar que m’agradessin els estudis i m’interessessin.Iés que estic molt agraït al Dalí\nEl Pedro el dia de la seva graduació saludant el director Marcel Rodà\nRaúl Sánchez: Tens algun record especial de la teva estada al Dalí? En recordes alguna anècdota?\nPedro Tamaral: Ufff… anecdotes (rialles).\nLes que em venen al cap son les trastades que es feien.Sempre me'n recordo d’una que la va fer un noi la qual va anar molt d’hora a l’institut i va posar ciment a tots els panys; a més, estàvem a l'època d'exàmens i aquell dia no es va poder fer classe. La veritat és que tinc molts bons records amb Alba sobretot el 3 ultims cursos sobretot em va ajudar molt tant fora com dins de l'institut.\nAquesta és la fotografia de la promoció del Pedro al Batxillerat\n(El Pedro és a la dreta amb camisa blanca)\nR.P i R.S: Doncs moltes gràcies per concedir-nos aquesta entrevista.\nPedro Tamaral: Igualment nois, ha sigut un plaer!\nPublicat per Alba Sabaté a 12:17\nPEDRO TAMARAL, supervisor de la companyia aèria Je...


Equipament per a hostaleria: 10 novetats | HOSTELCO\nInici\_Equipament\_Equipament per a hostaleria: 10 novetats que no et deixaran indiferent\nHa plogut una mica des de l’última edició d’HOSTELCO, i el sector hostaler, imparable, continua desafiant els reptes tecnològics i els hàbits dels consumidors. En aquesta tasca titànica té un aliat: la innovació en equipament, més activa que mai. I com a petita mostra, aquesta selecció de novetats.\nAquí tens algunes de les novetats més interessants que m’he trobat últimament tot passejant per passadissos firals i congressos gastronòmics. Atenció, no hi són tots els que hi ha, ni viceversa: n’hi ha molts més… Però no puc resistir-me a explicar-vos alguns dels equips que m’han sorprès i que contribueixen a millorar la feina i l’oferta hotelera:\nHola, maduració induïda. Has sentit a parlar d’aquesta tècnica revolucionària? Acaba d’arribar a la cuina professional i bàsicament aconsegueix que un aliment es torni més tendre i voluminós, amb tota l’aroma, la seva consistència i color, a més d’allargar-ne la vida útil. El presenta la italiana NCG i el seu equip Waveco (patentat, of course) per preparar aliments ràpidament, coure a baixa temperatura amb precisió matemàtica, madurar productes, aconseguir fermentacions ultrarràpides, maioneses sense emulsionants… Farà tornar bojos els xefs més inquiets.\n– Arriba el superrefredament. Si no ho veig no ho crec, però jo mateixa vaig poder provar, termòmetre en mà, com una cervesa a -5 ºC mantenia l’escuma, les bombolles i l’estat líquid intactes. Un desafiament a la física? No. És la revolucionària tecnologia de supercooling o superrefredament que han portat a Espanya els refrigeradors Wondercool. Permet refredar tot tipus de begudes per sota del seu punt de congelació sense que es congelin: tot un puntàs en bars i restaurants, que ara poden vantar-se, i amb raó, d’oferir als seus clients les begudes més fredes del mercat\n– El taulell sobre el qual s’hi cuina: una innovació que permet als xefs cuinar directament sobre el taulell de treball i que ara està entrant amb força als restaurants. Es diu TPB Tech i el seu secret és la placa d’inducció invisible integrada al mateix taulell. Un nou concepte en les cuines industrials, a les quals aporta estalvi d’espai, fàcil manteniment, baix consum energètic i alta seguretat. Martín Berasategui, Xavier Pellicer i els Torres ja hi cuinen a sobre…\n– La democratització del xurro: molts establiments hostalers voldrien oferir xurros acabats de fer en qualsevol moment i a demanda, fet que sol ser incompatible amb l’operativa del local. La zamorana MBZChurros ho ha solucionat amb una màquina revolucionària de fer xurros cruixents, acabats de fer, amb el sabor de l’autèntic xurro artesà, i més sans: sense colesterol, perquè fa servir calor seca. I sí, estan molt bons. Una innovació patentada que ha despertat l’interès de bars, cafeteries i hotels de mig món, i que en breu tindrà una germana gran: una màquina expenedora de xurros ben calents.\n– Gel d’alta qualitat… i molt més econòmic. Això és el que aconsegueix Gold Ice, un innovador sistema de producció, assecat i emmagatzematge automàtic de glaçons en congelació. Així, l’hostaler pot oferir als seus clients gel de màxima qualitat, sense minves per la descongelació, ni trencaments ni blocs de gel pel transport. Els que tenien fabricadors de gel tradicionals optimitzen ara al màxim el consum d’aigua i llum, i els que compraven els glaçons s’estan estalviant fins al 80 %, asseguren els seus creadors. Hotels, pubs, salons, cafeteries, barets, fins i tot restaurants d’alta cuina ja ho fan servir.\n– Entrepans en segons: és el que promet el sistema Croust’Wich, que permet fer entrepans, enrotllats i amanides de qualitat en 2 segons, al moment, amb els ingredients frescos i el pa ben calent i cruixent, fet que afavoreix la venda per impuls. Aquests atractius punts de venda de menjar ràpid, que arrasen a França, optimitzen gràcies a un estudiat disseny la preparació d’entrepans i els seus farcits, i garanteixen una alta rendibilitat i retorn de la inversió.\n– Planxa sense fum ni greixos: contribuint a la imparable tendència saludable, Rog-Roll’n’Grill cuina carns, peixos i vegetals ràpidament i sense olis ni altres greixos, en el punt desitjat i sense generar fums, per la qual cosa no es requereix extracció. Els aliments es cuinen en passar a través dels tres rodets giratoris, que fan la funció de planxa i un cop fets cauen a la safata de recollida. Un equip compacte, ultrarràpid, fàcil d’utilitzar i el millor: s’autoneteja.\n– Adeu a les taules i cadires que coixegen, a vessaments imprevistos i a haver de falcar potes. El revolucionari sistema esTABLEes, ideat pel dissenyador Rafa Ortega, garanteix una estabilitat total fins i tot en els paviments més irregulars, ja que els mobles que l’incorporen s’ajusten automàticament a terra en pocs segons i tantes vegades com es desplacin. La firma ofereix a l’hostaleria una àmplia gamma de taules i taules altes anticoixesa que s’adapten a totes les necessitats i estils, perfectes per a ús interior i exterior…\n– El plat que absorbeix el greix: sí, sí, com ho llegeixes. Creat per una jove emergent bilbaïna, el plat Hola reivindica el plaer de gaudir del menjar sense preocupar-se de la línia. La seva superfície plena de forats és capaç d’absorbir l’oli dels plats, estalviant entre 300 i 420 calories per ració. El plat Hola es fabrica en porcellana blanca d’alta qualitat, amb un diàmetre de 25 cm. Pot rentar-se al rentaplats i es dirigeix tant al mercat domèstic com al canal horeca. Als xefs els agrada no només per poder oferir plats amb menys greix, sinó pel propi valor estètic del plat, ja que és un disseny que ha rebut premis internacionals.\n– El rostidor de pollastres que recull greix i s’autoneteja. La nord-americana Alt-Shaam presenta la graella AR 7T amb sistema automàtic de recollida de greix i que, a més, es neteja sola. En aquest forn, el sistema de recollida de greix s’activa automàticament durant la cocció, i el greix es bomba a recipients externs, amb total seguretat i menys feina per al personal. El sistema d’autoneteja treballa amb tecnologia de raigs que eliminen la brutícia més difícil i redueixen el consum d’aigua al mínim.\nEt semblen interessants aquestes novetats? Apunta’t doncs aquesta data: del 20 al 23 d’abril de 2020, on un renovat saló HOSTELCO, amb més espai expositiu i sis noves àrees, mostrarà el més nou per a la gran família hostalera.


biblioteca: de maig 2012\nLa mare del JianHao va venir a la classe de 3rB per explicar-nos com és la Xina, perquè ens havia encuriosit molt el seu país després de la lectura del còmic "El lotus blau" de Tintín. Hem après moltes coses: que la Xina té 1.300.000.000 habitants, que l'aliment més consumit és l'arròs, que Shanghai té uns edificis molt alts, que van vestits com nosaltres menys quan es posen els vestits de gala, que a l'escola fan les mateixes àrees que aquí, però que fan cada dia 7 hores de classe, i ens va sorprendre moltíssim que fossin 50 alumnes a l'aula i que quan acaben han de deixar la classe neta i endreçada per l'endemà. I també vam aprendre com s'escrivien algunes paraules en xinès. Estem molt contents i contentes que hagi vingut a la classe. Des d'aquí MOLTES GRÀCIES.\nTintín: El lotus blau on PhotoPeach\nPublicat per Teresa Àvila a 13:33 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Famílies, projectes\nEix cronològic dels autors d'Espais Escrits\nBuscant informació he trobat aquest enllaç que m'ha semblat molt interessant.\nEix cronològic dels autors d'Espais Escrits. Xarxa del Patrimoni Literari Català on Dipity.\nPublicat per Teresa Àvila a 9:35 Cap comentari:\nLa Mònica Badia ens ha passat aquesta referència sobre el llibre que ha publicat l'Enric Queralt i que es podrà trobar a les llibreries aquest proper mes de juny. Al bloc de l'Enric, ell ens en parla així:\n“Es tracta d’un assaig que vol donar llum, il·lusió i ajudes sobre algunes de les raons que, encara avui, impedeixen avançar, de manera generalitzada, en la didàctica de la lectura a l’interior dels centres educatius. El treball arrenca amb el dubte del per què el món educatiu es resisteix a emprar “tot el que se sap” sobre el fer escola. S’adreça a persones que estiguin a l’escolaritat obligatòria, inclòs el parvulari malgrat no en sigui. Amb un llenguatge clar i directe, desenvolupa els aspectes nuclears de la didàctica de la lectura, amb aportació de referents teòrics i amb inclusió d’exemples i models experimentats al llargs dels anys de formador de centres en aspectes relacionats amb la didàctica de la llengua, tant oral com escrita.”\nEstem segurs que serà un bon referent i que ens farà plantejar aspectes de la llengua que encara anem fent i refent. Felicitats a l'Enric per la nostra part.\nPublicat per Teresa Àvila a 11:59 Cap comentari:\n"Un problema de conills" d'Emily Gravett\nAquesta setmana recomanem un altre dels llibres magnífics de l'Emily Gravett on planteja un problema del matemàtic Fibonacci: "Si deixéssim un parell de conillets en un prat, quants conillets hi hauria ...\na) Al final de cada mes?\nb) Al cap d'un any? "\nÉs un llibre-calendari on també ens mostra, de manera divertida, els problemes que podrien tenir cada mes els conills del prat Fibonacci: al gener la soledat, al febrer el fred, ... i al final: la superpoblació!\nA veure qui s'atreveix amb la resposta!\nPublicat per Teresa Àvila a 17:39 Cap comentari:\nMor als 83 anys Maurice Sendak, autor d''Allà on viuen els monstres'\nLa seva obra literària és àmplia, però Sendak és principalment conegut per una desena llarga de contes infantils que ell mateix va il·lustrar, inclòs el títol citat, que el 1964 li va fer guanyar la prestigiosa medalla Caldecott i que segueix recollint èxits de venda a tot el món. El 1996 va rebre la Medalla Nacional de les Arts de mans del llavors president Bill Clinton per la seva obra literària.\nPublicat per Teresa Àvila a 11:44 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Il·lustradors, notícia\nMuseu Hergè a Bèlgica: http://www.museeherge.com\nEditorial Juventud: http://www.editorialjuventud.es/tintincatala.htm\nTot Tintín: http://www.tintin.com/\nPublicat per Teresa Àvila a 1:30 Cap comentari:\nAquest any per celebrar la festa de Sant Jordi hem llegit i comentat el llibre d'El Petit Príncep d'Antoine de Saint-Exupéry. Cada classe ha treballat un fragment i de la reflexió i els comentaris s'ha fet una representació plàstica que podeu veure a les imatges. Hem tingut la sort de comptar amb la col·laboració del pare del Lucas i la Sofia per l'avió i els plafons dels planetes.\nPublicat per Pi del Burgar a 14:51 Cap comentari:\nEl llibre que comentarem la propera sessió del club de lectura serà "El tron de foc" de Rick Riordan. És la continuació del llibre "La piràmide vermella". Només per fer-ne cinc cèntims, els protagonistes són dos germans, el Carter i la Sadie i volen aconseguir els tres pergamins del déu Ra per poder-lo despertar i que així s'enfronti a la deessa Apofis que està a punt de sortir del seu encanteri i pretén destruir el món. Us endinsareu en el món de la mitologia egípcia de la mà de dos joves mags que sembla que no s'espanten per quasi res.\nPublicat per Teresa Àvila a 8:21 Cap comentari:\nJa tenim el llibre per a la 3a sessió del club de ...


Torra es querella contra el líder de Ciutadans a Andalusia per injúries | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nTorra es querella contra el líder de Ciutadans a Andalusia per injúries\nJuan Marín va afirmar en un debat que el president havia dit que als andalusos els faltava un gen\nBarcelona 4 DES 2018 - 13:36\tCET\nQuim Torra, aquest dilluns de visita a la presó de Lledoners. Susanna Sáez EFE\nEls serveis jurídics de la Generalitat han presentat una querella contra el diputat electe de Ciutadans a la Junta d'Andalusia, Juan Marín, per suposadament haver injuriat i calumniat el president de la Generalitat, Quim Torra, durant els debats electorals en les eleccions andaluses. El despatx del president havia anunciat accions legals després que Marín suposadament recordés uns textos de Torra en què qualificava els andalusos de ganduls, però s'ha decidit actuar una vegada han acabat els comicis.\nEl 19 de novembre, en el debat de Canal Sur, Marín va assegurar: “Els qui insultin els andalusos, com estan fent el senyor Torra i companyia, que diuen que els andalusos tenim un gen menys que els catalans, que som més ganduls, que som més dropos”. Posteriorment, el llavors candidat a presidir la Junta va desafiar Torra a denunciar-lo mitjançant un vídeo a Twitter. “Ens veiem als tribunals o on vostè vulgui, on faci falta”, li va dir Marín.\nSegons la querella, Marín “va atribuir de manera reiterada, totalment gratuïta i sense cap justificació, amb ple coneixement de falsedat, manifestacions falses al Molt Honorable President”. Amb això, diu el text, “s'atempta greument contra la dignitat, la fama i la bona estimació del més alt representant de la Generalitat de Catalunya”·\nEn el seu moment, Ciutadans es va referir al text La llengua i les bèsties, publicat en un digital català el 2012. En aquell moment Torra no exercia cap càrrec polític. En aquest escrit, l'ara president feia afirmacions com “ara mires al teu país i tornes a veure parlar les bèsties. Però són d'un altre tipus. Carronyaires, escurçons, hienes. Bèsties amb forma humana, tanmateix, que glopegen odi”. En un altre passatge, sense referir-se explícitament als andalusos, diu: “Els repugna qualsevol expressió de catalanitat. És una fòbia malaltissa. Hi ha alguna cosa freudiana en aquestes bèsties. O un petit sotrac en la seva cadena d'ADN. Pobres individus!”.


Literatura, música i dansa, de bracet en una jornada a Cornudella | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nActuació de dansa d'Alhazar\nTres arts, la literatura, la música i la dansa, es van fusionar i van abraçar un nombrós públic durant el dissabte a Cornudella. La novena edició de la Jornada Literària va sorprendre per la seva originalitat, la creativitat i per usar diferents recursos estètics, que van ser del grat del prop del centenar de persones que van omplir el claustre del rebatejat com a Casal Jaume I, l'edifici de la Biblioteca Municipal.\nForen sis els autors convidats a la vetllada que cada any organitza l'escriptor cornudellenc Jesús Maria Tibau, autors del Camp de Tarragona i de les Terres de l'Ebre -Tibau manté la tradició de les jornades d'unir literàriament els dos territoris-, però també del País Valencià o de Barcelona. El mediàtic Víctor Amela era un atractiu força poderós per aquesta edició.\nLa jornada començava davant de l'Ajuntament amb una ruta literària amb lectures de microcontes de diferents autors, aquesta espcialitat que conrea Tibau, endolcits amb una actuació al saxo de Gerard Marsal. Quatre punts escollits de Cornudella per a una ruta a la que ja s'hi sumaren unes 50 persones. Arribats al Casal Jaume I, tocava la presentació dels autors i la seva darrera obra publicada. Eren Emili Gil ('Tenebra'), Fe Ferré ('Alquímia de paraules'), Víctor Amela ('La filla del capità Groc'), Anna Moner ('El retorn de l'hongarès'), Joaquim Biendicho ('L'altre') i el propi Tibau ('No és la derrota sinó el vent').\nCada presentació anava acompanyada del recitat d'un fragment de l'obra i de l'actuacio al saxo i a la flauta travessera del Gerard Marsal. Aleshores es produí un miratge amb l'actuació en dansa d'Alhazar, una reputada ballarina que es passeja per diferents escenaris del món i des de Reus ha donat a conèixer la dansa del ventre. Els autors relataven la gènesi de la seva obra -Amela recordava la relació familiar del gueriller carlí del Forcall, anomenat 'Groc'-, la intenció que li han buscat i Tibau coincidia que els lectors sovint llegeixen les novel·les i els contes de manera prou diferent dels seus autors.\nLa jornada al Casal havia arrencat amb un exercici de taumatúrgia tribal, quan Emili Gil emplaçava el públic a posar-se d'empeus, donar-se la mà i repetir paraules màgiques.


Alba i Pau: Peles, peles! *\nPeles, peles! *\nSi busqueu papers, us faig saber que, a part dels de Salamanca, ara, també s’han posat de moda els de Panamà. Sí, qui ho havia de dir, no? Els uns no els deixen bellugar “del puesto” tot intentant que es floreixin i, en canvi, pel que fa als altres papers, tot han estat corredisses perquè volessin cap a fer les “Amèriques” on es veu que, allí, la terra és fèrtil i dóna abundosos fruits. Caram, quines coses!\nBé, em deixeu que rigui només uns instants? (riu) És que, bona gent no sé si us hi heu fixat però, de plorar, tots plegats, ho fem constantment. Clar que, n’hi ha uns que ploren molt poc. Que us penseu que els tinc enveja? Va, home, va; que no hi ha dret! (I, sí, és del tot ben cert, no hi ha de dret). Punyeta, que n’arriba a estar de mal repartit el diner!\nAh, per cert, que potser us penseu que els passarà alguna cosa als il·lustres monarques, polítics o artistes de torn que han sortint a la llista dels negocis “offshore”? Res, home, res! En qualsevol moment sentirem explicar que tal informació és mentida, que està tergiversada intencionadament per quatre sonats periodistes informàtics. I, quines penques! (els xoriços, no els informàtics)\nAra, pobres de nosaltres si desviem un cèntim, només un sol cèntim en la declaració de renda que, llavors, sí que ens empaperen a tots però, de tal manera que feina rai a tornar a veure sortir el sol una temporada. Ja ho veieu... com n’arriba a estar de mal repartida la cosa. Ep, i si n’engarjolen a un (que ja costa) és, perquè, en el fons té pocs padrins i, arribat el supòsit del cas, llavors; ja t’ho faràs!\nComentat això, la resta de contribuents, mentrestant, anem pagant i... a callar (perquè, a sobre, resulta que sóm uns privilegiats). No us diré que no. Però, sincerament, què voleu que us digui; ni uns tant ni els altres tampoc. Així ens va! Cada vegada més desconfiats com, l’altre dia a la cua del súper on, la caixera, en rebre un bitllet de 50 € el passà pel comprovador per detectar si era fals. En tornar el canvi, la compradora es tragué de la bossa el seu altre detector davant de la mirada atònita de la botiguera. El bitllet de retorn era fals.\n(*) Guió de ràdio emès a l'espai internauta festafesta.net http://festafesta.net/?p=17083


La Comunitat registra 155 casos nous de coronavirus, 15 defuncions i 746 altes – tucomarca.com\nHomeSeccióLa ComarcaCanal SalutLa Comunitat registra 155 casos nous de coronavirus, 15 defuncions i 746 altes\nPer províncies, es registren 27 nous casos a Castelló, 30 a Alacant i 98 a la província de València\nS’ha administrat un total de 562.350 dosi de la vacuna contra el coronavirus\nDes de l’última actualització s’han registrat 746 altes a pacients amb coronavirus. D’aquesta manera, ja són 385.099 persones en la Comunitat Valenciana les que han superat la malaltia des que va començar la pandèmia. Per províncies, les altes es distribueixen de la següent manera: 39.660 a Castelló, 144.372 a Alacant i 201.012 a València, a més de 55 no assignades.\nEls hospitals valencians tenen, actualment, 478 persones ingressades: 25 a la província de Castelló, amb 3 pacients en UCI; 205 a la província d’Alacant, 60 d’ells en l’UCI; i 248 a la província de València, 75 d’ells en UCI.\nA més, s’han registrat 15 defuncions per coronavirus des de l’última actualització, per la qual cosa el total de defuncions des de l’inici de la pandèmia és de 7.066 persones: 776 a la província de Castelló, 2.673 en la d’Alacant i 3.617 en la de València.\nD’acord amb les dades registrades, en aquests moments hi ha 3.542 casos actius, la qual cosa suposa un 0,90% del total de positius.\nOrpesa: 3 casos. Àmbit educatiu\nElda: 6 casos. Àmbit educatiu\nLa Diputació construirà una glorieta en la carretera d’Alzira a Corbera per a reduir la perillositat en l’encreuament amb la CV-506\n14 maig, 2020 administrador Canal Salut, Finestra, Infraestructures, La Comarca, La Comunitat, Medi Ambient, Política, Secció, Successos 0\nPost també disponible en: CastellanoLa consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, Ana Barceló, ha destacat que és el segon dia consecutiu en què les Unitats de Cures Intensives (UCI) de la Comunitat Valenciana no […]\nLa Falla L’Alegria de Xest suspèn el programa fins 2022 mentre que Indústria i Comerç esperarà a setembre per decidir\n18 febrer, 2021 administrador Covid-19, La Comarca, La Comunitat, La Foia de Bunyol-Xiva, Oci i Cultura, Pobles en Festes, Secció, Successos, Xest 0\nPost també disponible en: CastellanoLa Junta Local Fallera de Xest es reuneix per abordar la celebració de les Falles 2021 La Junta Local Fallera de Xest ha comunicat quina és la situació a la localitat […]


Socialment Responsables | Morera Asesores & Auditores\nMorera Asesores & Auditores es conscient de l’impacte econòmic, social i mediambiental que generen les empreses en el seu entorn.\nLa nostra filosofia d’empresa, en línia amb els nostres valors, vol contribuir a millorar el nostre entorn, garantir i afavorir la nostra sostenibilitat i creixement econòmic.\nPer això, implementem voluntàriament, una sèrie de mesures en línia amb el nostre compromís social, relacionades amb:\nEl benestar del nostre equip humà.\nLes persones que treballen en Morera Asesores &Auditores són el pilar fonamental de la nostra activitat i el principal actiu. Comptar amb persones motivades, preparades i compromeses resulta determinant per a poder oferir el millor servei als nostres clients, aconseguir l’èxit en l’estratègia empresarial i contribuir al desenvolupament socioeconòmic del territori.\nEl nostre objectiu és atreure als millors professionals, i afavorir el seu desenvolupament professional i humà en el marc d’un bon ambient de treball oferint gran estabilitat laboral, fruit de l’origen familiar de l’empresa, formació constant, polítiques d’igualtat de gènere i conciliació familiar.\nEls estàndards de qualitat i transparència.\nFomentem el comportament ètic, un model de negoci responsable amb visió a llarg termini i compromès a assumir els reptes de la nostra societat, centrant-nos en la importància del propòsit de la nostra firma: ajudar les empreses a complir amb la normativa vigent a través d’un assessorament personalitzat i donar resposta a les necessitats actuals i futures dels nostres clients, en un entorn normatiu canviant, on les empreses requereixen coneixements i experiència tant a nivell nacional com internacional.\nContribuïm a la lluita contra el frau, la corrupció i el blanqueig de capitals a través del nostre codi ètic i els serveis que oferim.\nEl Compromís amb el Medi Ambient.\nLa nostra estratègia es basa a evitar o reduir les emissions associades al nostre ús d’energia. Hem realitzat accions, com a millores en la il·luminació de les nostres oficines, o la implantació de sistemes d’estalvi en la climatització, reducció de consums en equips ofimàtics i impressores, optimització de recursos, reciclatge de paper, supressió de plàstics d’un sol ús i col·laboració en projectes socials.\nEn aquesta línia, els nostres clients disposen en la nostra WEB d’aquesta publicació, des d’el mes de febrer passat, en format digital perquè tot aquell que renunciï al format en paper pugui continuar accedint als seus continguts de manera ràpida i sostenible des de qualsevol dels seus dispositius.\nEl canvi climàtic és un dels principals reptes als quals s’enfronta el planeta, amb impactes per a l’entorn físic, la societat i l’economia.\nMorera Asesores & Auditores vol contribuir a la transició\na una economia sostenible i socialment justa, que estimuli un\ndesenvolupament i creixement econòmic responsable.


«Incerta glòria» amb 16 nominacions i «Estiu 1993» amb 14, favorites als Gaudí - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n«Incerta glòria» amb 16 nominacions i «Estiu 1993» amb 14, favorites als Gaudí\nacn | barcelona 28.12.2017 | 11:50\nLes pel·lícules amb més nominacions als X Premis Gaudí són 'Incerta Glòria', d'Agustí Villaronga, amb 16, igualant així les que el 2012 va tenir 'Eva'; seguida per l'òpera prima de Carla Simón 'Estiu 1993', amb 14; el darrer film d'Isabel Coixet 'La llibreria', amb 12; 'Tierra firme' de Carlos Marques-Marcet, amb 11; 'Brava' de Roser Aguilar, 'Abracadabra' de Pablo Berger i 'La llamada' de Javier Ambrossi i Javier Calvo amb 3, i 'Júlia ist' d'Elena Martín amb 2. Una dada destacada és que, dels 30 films nominats, 12 d'ells estan dirigits per dones. Els actors Àlex Brendemühl i Nora Navas han estat els encarregats de llegir els nominats a les 22 categories en un acte que s'ha celebrat aquest dijous a l'Antiga Fàbrica Estrella Damm. La presidenta de l'Acadèmia, Isona Passola, ha anunciat que l'actor David Verdaguer, doblement nominat, serà l'encarregat de presentar la gala del 28 de gener. Una altra novetat és que aquest any s'entregarà per primera vegada el Premi del Públic.\nA Millor pel·lícula en llengua no catalana estan nominades 'Júlia ist', dirigida per Elena Martín, escrita per Elena Martín, Marta Cruañas i Pol Rebaque i produïda per Lastor Media; 'La llibreria', escrita i dirigida per Isabel Coixet i produïda per Diagonal TV, A Contracorriente Films, Green Films i Zephyr Films; 'La llamada', escrita i dirigida per Javier Ambrossi i Javier Calvo i produïda per Lo Hacemos Y Ya Vemos, Sábado Películas i Apache Films, i 'Tierra firme', dirigida per Carlos Marques-Marcet, escrita per Carlos Marques-Marcet i Jules Nurrish i produïda per Lastor Media i Vennerfilms.\nA Millor direcció, el premi es disputarà entre Agustí Villaronga ('Incerta glòria'), Carla Simón ('Estiu 1993'), Carlos Marques-Marcet ('Tierra firme') i Isabel Coixet ('La llibreria'). Les nominacions a Millor guió són per Carla Simón ('Estiu 1993'), Carlos Marques Marcet i Jules Nurrish ('Tierra firme'), Coral Cruz i Agustí Villaronga ('Incerta glòria') i Isabel Coixet ('La llibreria); a Millor protagonista femenina Laia Artigas ('Estiu 1993'), Laia Marull ('Brava'), Núria Prims ('Incerta glòria') i Oona Chaplin ('Tierra firme'); i a Millor protagonista masculí Antonio de la Torre ('Abracadabra'), David Verdaguer ('Tierra firme'), Marcel Borràs ('Incerta glòria') i Ricardo Darín ('Nieve negra').\nAnna Castillo, per 'La llamada'; Bruna Cusí per 'Estiu 1993' i per 'Incerta glòria' i Natalia Tena per 'Tierra firme' són les nominades a la categoria de millor actriu secundària. En l'apartat de millor actor secundari els nominats són Bill Nighy per 'La llibreria', David Verdaguer per 'Estiu 1993', Emilio Gutiérrez Cava per 'Brava' i Oriol Pla per 'Incerta glòria'.\nDocumentals, curts i film per televisió\nPel que fa a pel·lícules documentals, les nominades són 'Classe valenta', dirigida per Víctor Alonso Berbel; 'La Chana', escrita i dirigida per Lucija Stojevic, i Sasha, escrita i dirigida per Fèlix Colomer. A millor curtmetratge, les nominades són 'Cunetas', dirigida per Pau Teixidor Coloma, 'La inútil', dirigida per Belén Funes, 'Les bones nenes', dirigida per Clara Roquet i 'Els desheretats', escrita i dirigida per Laura Ferrés. A la millor pel·lícula per a televisió, s'ha nominat a 'Amics per sempre', dirigida per Roman Parrado; 'La llum d'Elna', dirigida per Sílvia Quer; 'Pau, la força d'un silenci', dirigida per Manuel Huerga, i 'Res no tornarà a ser com abans', dirigida per Carol López.\nAquest any hi ha dues pel·lícules nominades a millor film d'animació: 'Deep', dirigida per Julio Soto Gúrpide i 'Tadeo Jones 2. El secreto del Rey Midas', dirigida per Enrique Gato i David Alonso.\nEn l'apartat de millor pel·lícula europea, s'ha nominat a 'Dunkirk' ('Dunkerque'), escrita i dirigida per Christopher Nolan; 'La tortue rouge' ('La tortuga roja'), dirigida per Michael Dudok de Wit; 'Lady Macbeth', dirigida per William Oldroyd, i 'Toni Erdmann', escrita i dirigida per Maren Ade.\nSegons volta, el 2 de gener\nEl 2 de gener començarà la segona volta de votacions d´on sortiran els films guanyadors de cada categoria. La gala dels X Premis Gaudí tindrà lloc al l´Auditori del Fòrum CCIB el diumenge 28 de gener de 2018, i estarà dirigida per segon any per Lluís Danés. En el transcurs de la cerimònia, l'actriu Mercedes Sampietro rebrà el Premi Gaudí d´Honor – Miquel Porter 2018 en reconeixement a la seva extraordinària trajectòria cinematogràfica.


Oltra creu que els vacunats indegudament "han de ser sancionats" però "no pot haver-hi càstig sobre la salut" | Valencia Extra\nLa vicepresidenta de la Generalitat, Mónica Oltra, ha defensat que les persones que es van vacunar indegudament “han de ser sancionades” encara que considera que “no pot haver-hi càstig sobre la salut” i advoca perquè se’ls administre la segona dosi, encara que “ho han de decidir els tècnics i experts en salut pública”.\nAixí ho ha considerat Oltra, que s’ha preguntat si el fet de no inocular-los la segona dosi podria “tindre una afectació per a la salut que afavorisca que el virus es faça més resistent”, encara que ha matisat: “Jo això no ho sé”, per la qual cosa ha insistit que “han de decidir els tècnics”.\nPreguntada sobre si està d’acord amb la posició del president, Ximo Puig, Oltra ha afirmat tindre una coincidència “absoluta” en el “retret social i ètic”. “És repugnant el que han fet, saltar-se la cua de la vacunació. Li l’han llevada a una altra persona en situació de vulnerabilitat i aqueix acte pot determinar la vida o la mort d’una persona perquè aqueixa vacuna no està en el cos d’una persona prioritària”, ha asseverat.\nEn aquesta línia, respecte a Puig ha afirmat que “òbviament hi ha decisions que es comparteixen més, i altres menys”. “Hi ha mirades diferents, sensibilitats diferents respecte de diferents qüestions, no és merament partidista, també de persones. Cadascun té la seua mirada, la seua visió, però en general compartim la necessitat de traslladar la gravetat de la situació i l’estrés sobre el sistema sanitari”, ha agregat.\nOltra també s’ha pronunciat sobre el que “ha fallat” perquè la Comunitat Valenciana estiga en una situació epidemiològica com l’actual. Per a la vicepresidenta “encara queden moltes qüestions per desentranyar en aquest virus”, però sí que ha apuntat que durant les festes van estar obertes “l’hostaleria, les grans superfícies comercials i els espais de socialització que és on el virus es mou” i que estan “afavorint aqueix contacte”.\nEn aquest sentit, ha apuntat: Aara estem absorbint les conseqüències d’aqueixa frase que punts hem combatut en tants àmbits de ‘Salvar el Nadal'”. “Salvar el Nadal és que tothom estiga en la taula, encara que siguen taules diferents”, ha considerat i ha afegit que “Salvar el Nadal era no ajuntar-se i no freqüentar espais de socialització”, ha agregat.\nAixí, també ha considerat que “s’està ajuntant el cansament” i que “no s’acaba de traslladar la gravetat de les conseqüències d’aquesta pandèmia per a molta gent”. “Estem fregant els 100 morts al dia, quasi 100 famílies, quasi 100 persones que deixen aqueix buit en la taula. M’agradaria que la gent fóra conscient”, ha agregat.\nD’altra banda, ha considerat que la mesura d’obligar a utilitzar la mascareta a la platja és “didàctica” en el sentit que “s’ha vist socialització de persones que no porten màscara”. “Una cosa és anar-se a passejar, i una altra són rotlles de persones que ‘com està el bar tancat, perquè ens anem a la platja’. És important que la gent entenga que això és greu”, ha agregat.\n“ELS COMPTES NO IXEN”\nRespecte a la vacunació fins a l’estiu, Oltra ha afirmat que la Comunitat porta 114.000 persones vacunades i que aquest dilluns han arribat 37.000 dosis més. “Portem un ritme bastant ràpid, però en fi, som cinc milions de persones i tenim 114.000 vacunades, després no fa falta ser Pitàgores, que els comptes no ixen si no vénen les dosis que falten”, ha apuntat, encara que ha recordat que l’estiu “és fins al 22 de setembre”.


3 botons i START: Cinema i videojocs: Els Goonies\nCinema i videojocs: Els Goonies\nA l'article de la secció "Cinema i videojocs" d'avui, la pel·lícula protagonista és una de les mítiques del cinema d'aventures dels anys 80, Els Goonies, però s'ha de dir que no va tenir gaire presència als videojocs més enllà de l'època.\nVa sortir el 1986 per a l'MSX, un any després de l'estrena als cinemes, i també aquell any el tenien els japonesos a les seves Famicom (la Nintendo japonesa), perquè la resta del món no va veure aquell títol en cap consola. Però tots dos jocs, malgrat que compartien nom, creadors (els de Konami) i inspiració, eren diferents:\nAquest és el de l'MSX, el que tinc jo, però no hauria colat com un dels jocs de la meva infantesa perquè he de confessar que no hi he jugat mai gaire, tot i que en parlar-ne aquí me n'han vingut ganes.\nI aquest és el de la NES. Per una vegada, i sense que serveixi de precedent (ara em sona que ja havia passat, però en fi...), he de reconèixer que la versió de la consola de 8 bits de sobretaula de La Gran N supera la de l'MSX en tots els nivells.\nInexplicablement, The Goonies II (Nintendo, 1987) sí que va sortir fora del Japó, i fins i tot se'n va fer una versió per al Famicom Disk System. És curiós que el joc es digués així també en els països on no hi havia hagut una primera part, i més encara si som conscients que tampoc no hi havia seqüela de la pel·lícula, de manera que tenim un videojoc força valorat avui dia, però amb un títol d'allò més absurd.\nI va triomfar en bona part pel sistema de joc, poc vist en aquell moment, que barrejava plataformes i exploració amb aroma d'RPG.\nCom he dit abans, la pel·lícula no va tenir cap més adaptació en forma de videojoc, si bé el 1988 un dels seus protagonistes (del film i del joc) va tornar a viure una aventura a la Nintendo (només al Japó, un altre cop): el Konami Wai Wai World reunia personatges de diferents jocs de Konami, i un d'ells era en Michael Walsh, en Mikey per als amics i protagonista d'Els Goonies.\nLa portada del joc, ja que no he pogut trobar cap vídeo on sortís el personatge, que aquí podem veure a la part inferior dreta. Aquesta va ser, doncs, l'última incursió d'un goonie en un videojoc.\nPublicat per Moroboshi a 22:44\nEli Ramirez. 30 de juny de 2009, a les 0:46\nLa peli era genial :D!!!!


Entrevista a Joan Estarriola i Vilardell Alcalde de Fontcoberta - Pla de l'Estany\nEntrevista a Joan Estarriola i Vilardell Alcalde de Fontcoberta\nDijous, 21.3.2019 15:00h\nJoan Estarriola i Vilardell Alcalde de Fontcoberta\n"Tenim una població rejovenida que comença a fer-se pas"\nFa uns mesos que com a grup heu dut a terme un procés de repensar el municipi pels propers anys. el resultat ha estat satisfactori?\nEn realitat, el que hem fet ha estat repetir el que un grup de persones ja vàrem fer fa 17 anys quan vàrem tenir la gosadia de posar el municipi damunt la taula i analitzar-ne les mancances, el que funcionava bé i el que calia millorar, quins eren els serveis que ens faltaven i quins havíem de potenciar o de millorar... Va ser una verdadera gosadia per què parlàvem de depuradores, de la zona esportiva, de protegir espais naturals sensibles, fins i tot comprar-los si calia com el bosc d’Espolla, d’actuar al Clot de Melianta, de soterrar la línia d’alta tensió que creuava Melianta i les altres línies de serveis i un llarg etcètera; temes i projectes que en aquell moment a més d’un li podien semblar brindis al sol però que la realitat ens ha donat la raó i pràcticament s’ha realitzat tot.\nI sí, hi hem tornat. Ho hem tornat a fer amb gent nova i amb gent que ja hi va participar aleshores i el resultat ha estat espectacular. Hem establert unes línies d’actuació pels propers 10-15 anys, amb el compromís que tots els programes electorals giraran entorn d’aquests objectius.\nQue t’ha ajudat a decidir a tornar-te a presentar?\nUn dels temors que teníem era que més podíem oferir als nostres veïns? Fontcoberta és el municipi del Pla de l’Estany que percentualment, més ha crescut en els darrers 12 anys i tot i que teníem idees i projectes, no sabíem si anaven en sintonia amb aquest nou Fontcoberta. Doncs ara ja sabem que en alguns casos sí que s’ha confirmat, en altres s’han millorat però sobretot en moltíssims ens han obert noves possibilitats, nous camins i noves perspectives que no solament m’han ajudat a decidir a tornar-me a presentar, sinó que ho faré amb les piles ben carregades.\nSatisfet de la feina que heu pogut dur a terme aquesta legislatura que s’acaba?\nAquesta legislatura i, no ho oblidem, l’anterior, han estat duríssimes per una crisi econòmica global que ens va agafar a tots a contra peu. A més, en el nostre cas amb l’agreujant de la fallida del promotor de Nova Melianta que va deixar la urbanització sense acabar. Això que ha estat una llosa pesadíssima que hem hagut d’arrossegar fins fa ben poc, ens ha fet alentir però no ha impedit que poguéssim complir amb els compromisos que en el seu dia vàrem adquirir amb els nostres convilatans. Amb aquestes darreres cinc obres, algunes acabades i altres engegades: Urbanització de l’antiga carretera de Fontcoberta, el pla de camins, la reparació del Clot de Melianta, la futura planta de biomassa i la depuradora de Vilavenut, haurem pogut acabar la feina que havíem compromès. Francament, n’estem molt satisfets.\nFontcoberta i Vilavenut són dos nuclis molt diferents , com n’afronteu la gestió perquè tothom es senti ben valorat?\nEl nostre és un municipi peculiar, en molts sentits. Som dos pobles, Fontcoberta i Vilavenut i dues realitats diferenciades, una urbana dins d’un entorn totalment rural. A més dins d’un espai que no representa més del 5% del territori, hi viu aproximadament el 85% de la població; si a això hi sumem que ens trobem a menys de quatre quilòmetres de la capital de la comarca, amb els avantatges però també amb els perills que això pot comportar de convertir-nos en un satèl·lit o en una ciutat dormitori amb la conseqüent despersonalització que se’n derivaria, ens ha fet viure en una permanent preocupació. També, preocupació ha estat intentar reduir la distància entre els serveis bàsics que reben els veïns de la zona urbana amb els que podem oferir a les zones rurals. En aquest sentit, darrerament amb el pla de camins hem aconseguit portar camins amb reg asfàltic a la totalitat de veïnats del municipi i ja només ens queden 6 cases aïllades per cobrir i arribar al 100%. Compaginar aquestes realitats i trobar l’equilibri, no ha estat fàcil però em penso que ho estem aconseguint.\nFinalment, em podries dir 3 adjectius per definir el municipi?\nUn municipi tranquil amb un paisatge gairebé verge, un paisatge del segle XIX, sense pràcticament alteracions. Unes singularitats úniques; el fenomen de la Platja d’Espolla i el seu inquilí més famós, el triops, sense oblidar-nos d’aquests imponents gegants naturals; les alzines reclamadores.\nI tot plegat, amb una població rejovenida que comença a obrir-se pas.


Appartement Cemiliana Bonifacio França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSanta Manza, Gurgazu, Bonifacio, França, 20169 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Appartement Cemiliana\nConvenientment situat a Bonifacio, Appartement Cemiliana és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Appartement Cemiliana, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Appartement Cemiliana es reflexa en cada habitació. banyera hidromassatge, aire condicionat, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com bany, jardí. Appartement Cemiliana és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Bonifacio.\nCal que informeu el Appartement Cemiliana de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


EUPV defensa al Parlament Europeu la reciprocitat en les emissions d’À Punt, TV3 i IB3 - Diari Serpis\nL’eurodiputada d’Esquerra Unida Marina Albiol ha defensat este dimarts 22 de gener al Parlament Europeu la reciprocitat en les emissions d’À Punt, TV3 i IB3, d’acord amb l’Informe del Parlament Europeu sobre les normes mínimes per a minories a la Unió Europea. En aquest informe, aprovat per l’Eurocambra el passat mes d’octubre, s’insta a la Comissió Europea i als estats a garantir la llibertat de prestació de serveis, transmissió i recepció de continguts audiovisuals en les regions en què viuen minories lingüístiques per a que puguen veure i escoltar continguts en la seua llengua materna.\nL’eurodiputada d’EUPV s’ha adreçat als representants del Partit Popular a l’Eurocambra per reprendre’ls l’intent d’instrumentalització de la Comissió de Peticions per “tractar d’acallar les veus discrepants”. En la sessió, dos càrrecs públics del PP han acudit per demanar el tancament de TV3, intentant trobar encaix en directives sobre pluralitat i llibertat d’expressió. Albiol els ha recordat que “el PP ha bloquejat a la Comissió peticions de persones agredides durant l’1 d’Octubre per anar a votar, i en canvi amb un debat sobre la pluralitat de TV3 i Catalunya Ràdio estan encantats. Ells sí que manipulen: manipulen aquesta comissió utilitzant-la amb fins partidistes, manipulen els mitjans de comunicació que tenen sota el seu control fins a extrems descarat, i arriben a exercir la censura, com van fer amb el tancament dels repetidors d’Acció Cultural del País Valencià”.\nArticle anteriorLa Diputació dóna espai a Fitur a una trentena de municipis\nArticle següentGandia ha atés en dos anys a 170 persones refugiades de 28 nacionalitats


Notícies - Les Cases dels Mestres, pendents que l'Ajuntament compri el terreny que connecta amb el carrer\nLes Cases dels Mestres, pendents que l'Ajuntament compri el terreny que connecta amb el carrer\nProjecte de masoveria urbana a la Floresta\nEl projecte de masoveria urbana de les Cases dels Mestres, a la Floresta, està pendent que l'Ajuntament adquireixi la franja de terreny que hi ha entre les edificacions i la via pública per poder tirar endavant. El consistori creia en un primer moment que l'espai era de propietat pública i ara està buscant una solució per obtenir-la amb una compra o una permuta. Aquest tràmit és imprescindible, ja que la connexió amb la via pública fa que l'espai adopti la condició de solar i s'hi pugui actuar.\nEl projecte ja ha superat el procés d'adjudicació, la llista es va fer pública al gener, però està pendent dels permisos per començar les obres. El tinent d'alcalde d'Urbanisme, Damià Calvet, ha explicat el cas durant el torn de precs i preguntes del ple en resposta al regidor de la CUP-PC i president del consell de barri de la Floresta, Ramon Piqué.\nUna franja de la finca frontal on hi ha les cases, que ens pensàvem que era públic i és el que dóna la condició de solar, no és pública. Hem d'aconseguir la propietat perquè hi puguem actuar.\nAl juliol, la plataforma Clau Mestre, que agrupa adjudicataris i l'impulsor del projecte 6 claus, ja va alertar d'un encallament del procés. Llavors, tant Calvet com l'alcaldessa, Mercè Conesa, van assenyalar que faltaven 'tràmits' per tirar endavant el pla.


La masturbació d’elles i d’ells – En Plenes Facultats\nEts aquí: Inici1 / Blog2 / La masturbació d’elles i d’ells\n25 de juny de 2019 /0 Comments/in Blog, Noticias Novedades, Sexo, sexualidad y erótica /by En Plenas Facultades\nLes joguines sexuals ajuden a veure la masturbació d’una manera més natural. D’entre les desenes de joguines que hi ha al sex-shop Kitsch, la sexòloga Marina Castro escull una vagina de silicona i un vibrador que simula el sexe oral. (Fotografies de Jordi Borràs)\nAcabes de complir cinc anys. Et poses la mà dins dels pantalons i, encuriosit pel que amaga la teva cremallera, et comences a tocar. No saps què hi tens, allà avall, però sents pessigolles quan t’acaricies. Rius, és com un joc. De cop, els familiars, que estan a punt de donar-te el teu regal d’aniversari, se’t queden mirant. Si ets nen, et trauran la mà dels pantalons i, amb una mirada divertida, et diran: “Ai, mira aquest nen, que espavilat!”. Si ets nena, els ulls dispararan una mirada plena de retrets, t’agafaran del canell i exclamaran, seriosos: “Això no es toca. Brut!”. Aquesta petita gran diferència és la que farà que, de grans, els homes i les dones tinguin una concepció de la masturbació, i en conseqüència, de la seva sexualitat, molt diferent. Així ho consideren la psicòloga especialitzada en sexologia i parella Marina Castro(Girona, 1980) i el psicòleg, sexòleg i terapeuta de parella Ignasi Puig Rodas(Barcelona, 1980).\nUns comentaris que semblen innocents poden arribar a calar en la intimitat d’un dels exercicis de coneixement propi més importants. “Hi ha moltes dones que han après a masturbar-se cap per avall, amb la mà ficada i amb la cara tapada. És una masturbació des de la vergonya”, ressalta la sexòloga. La imatge és dura. Un acte que hauria d’estar ple d’estima cap a una mateixa es converteix en un instint del qual amagar-se. I sí. Tot i que algunes ho neguen (o s’ho neguen), les dones es masturben. Els motius són diversos: algunes per relaxar-se i anar a dormir, altres per avorriment, altres per desig. “És una masturbació per vici, perquè m’agrada, perquè m’ho passo bé. Però sí que és cert que m’he d’agradar, perquè sinó la masturbació és des de la vergonya, des del tabú, des de la culpa”, denuncia la Marina. Estimar-se per masturbar-se. Ara bé, si pregunteu al vostre grup d’amigues si es toquen, moltes us diran que no. Que no ho necessiten. “Tampoc necessito menjar creps de xocolata, però que bones que estan. Si tu ho fas per necessitat de menjar, menjaràs un arròs blanc i et serà igual”, comenta amb picardia la Marina. Aquí, però, l’Ignasi salta. “Bé, no la necessites… moltes vegades menjar-se una crep de xocolata, tot i que quant a nutrients no ens aporta res, sí que ens aporta un benestar emocional”, assenyala l’expert. Masturbar-se per estimar-se.\nUn sexe tan ràpid, tan artificial i tan fal·locèntric fa que els homes percebin les joguines sexuals com una amenaça a la seva masculinitat i poden arribar a sentir-se desplaçats.\n“Anem molt condicionats per la idea que el sexe és la penetració, i és el que dona menys plaer a la dona, però també a l’home”\nEn aquest sentit, la Marina Castro considera que, si no coneixem el que ens agrada, serà complicat poder ensenyar a l’altre què volem al llit, perquè no hi ha a dues dones que els agradi el mateix. “Una persona pot estar amb una parella que li agrada l’estimulació directa en el clítoris i fer-ho genial en aquesta parella, però després se’n va amb una altra persona i resulta que té més sensibilitat al clítoris i no suporta que li toquin. O cada dona expressa el que li agrada o tenim un problema”, assenyala. De fet, la sexòloga apunta que les dones tenen la tendència a explicar el que no els hi agrada. “Un pacient em deia: ‘És que la meva dona és com una karateka, està tota l’estona: No!, no!, no!, no!’”, explica fent cops a l’aire amb la mà recta. Per a la Marina, fa falta la cultura d’expressar diferent el que els agrada. “Però moltes dones quan els preguntes ‘què t’agrada?’, moltes et contesten: ‘No ho sé’. Com és que no ho saps? Perquè no ho has fet. Perquè no t’ho fas”, lamenta. “A mesura que sé el que m’agrada, sigui amb joguines, sigui amb les mans, després també ho puc ensenyar a la meva parella. Puc explicar-li, ensenyar-li, mostrar-li, fer-ho davant de l’altre perquè l’altre ho vegi, agafar la mà de l’altre i utilitzar-la com si fos de plastilina… hi ha tot un aprenentatge”, celebra.\n“A les societats més orientals, on entenen que l’ejaculació és una pèrdua d’energia vital, eviten ejacular si no volen tenir fills, llavors és molt habitual que ja des de petits els nanos treballin aquest sol pèlvic i practiquin”\nNotícia publicada per Paula Ericsson el 19 de juny 2019 per a La Mira.\nFont original: La Mira\nhttps://www.enplenesfacultats.org/wp-content/uploads/mast1.jpeg 932 1399 En Plenas Facultades http://www.enplenesfacultats.org/wp-content/uploads/epf-cat-logo.png En Plenas Facultades2019-06-25 15:31:272019-06-25 15:33:04La masturbació d’elles i d’ells\nInforme sobre substàncies analitzades a Catalunya durant 2018 Feliç 50è Dia Internacional de l’Orgull LGTBI!


Sin tiempo para morir (No Time to Die) | Ningú no és perfecte\nPel·lícula que tanca l’etapa de Daniel Craig com a James Bond. Després d’una entrada magistral a Casino Royale, la saga ha estat irregular. Quantum of Solace no va convèncer, Skyfall es presentava com el pas endavant que hauria d’haver estat la seqüela de Casino Royale, per tornar a baixar amb Spectre, la pitjor del Bond de Craig. Davant la dicotomia de decidir si apostar per un nou James Bond o fer una pel·lícula més amb Daniel Craig que tanqués el cercle, es va apostar per la darrera opció. El resultat és una pel·lícula amb el Bond més humà que mai hàgim vist, que no deixa de ser una evolució del personatge, necessària amb el temps. Sin tiempo para morir, és una molt bona pel·lícula, malgrat que disti de ser perfecte, tampoc és la millor pel·lícula mai feta de Bond. Cada pel·lícula cal mirar-la amb la perspectiva de l’època en què es va fer. Mirar i jutjar amb la mirada actual les primeres de Sean Connery o les de Roger Moore, crec que és un error. El Bond de Craig és fill de l’època actual, com en el seu moment ho van ser els anteriors. Cap Bond ha estat igual, però certament aquest és el més diferent i personalment amb el que millor he connectat, per aquest necessari exercici d’humanització que ha tingut i que m’ha fet proper un personatge que sempre havia percebut com a molt distant. Una altra cosa ja són les històries i les pel·lícules, que n’hi ha hagut de millors i pitjors, de la qual la saga Craig tampoc se n’ha lliurat.\nEn la direcció tenim a Cary Joji Fukunaga, realitzador de Jane Eyre i la magnífica primera temporada de True Detective. Entre el repartiment, a part de Daniel Craig, repeteixen Léa Seydoux, Ben Whishaw, Naomie Harris, Jeffrey Wright, Ralph Fiennes i Christoph Waltz. De tots ells comentar que Léa Seydoux, ja em va semblar fluixa a Spectre i aquí m’ho torna a semblar. Em costa creure que ella i Bond funcionin com a parella i comparem aquesta relació amb la química que tenien Craig i Eva Green com a Vesper a Casino Royale, la cosa cau pel seu propi pes. Sobre Jeffrey Wright, he de dir que m’ha encantat que recuperin el seu personatge que ens dona un dels moments més emotius de la pel·lícula. Pel que fa a Christoph Waltz, he de dir que surt poquet, però està millor que a Spectre, que per altra banda no era excessivament complicat.\nEntre els nous personatges destacar a Lashana Lynch, la nova 007, en un paper que podia haver donat per a més, però que la quantitat de personatges amb els quals ha de compartir cartell, li treuen temps per desenvolupar-lo. També tenim a Ana de Armas, que apareix en la millor seqüència de la pel·lícula, que és tot el que passa a Cuba. Realment el seu personatge és el que ens hagués agradat que hagués acompanyat al protagonista en la seva aventura. Entre els dos hi ha molt bona química i a més és una relació no romàntica que hagués estat molt interessant poder desenvolupar durant una pel·lícula sencera. Tota aquesta part és sensacional, inclosa una seqüència de vestuari que quedarà com els millors moments de la història del personatge. Aquests dos personatges femenins són dels millors escrits de la franquícia Bond. Acabo el repàs del cast amb Rami Malek que interpreta el dolent d’aquesta aventura. Sense trobar-lo malament, tampoc és un dolent que destaca especialment perquè no deixa de ser la caricatura del dolent de torn, sense massa matisos de Bond. El guió no el desenvolupa com calia i el seu personatge no és tant problema de l’actor com del guió. Aquí Malek no ha pogut fer meravelles amb el material que li han donat.\nLa música l’ha posada Hanz Zimmer, que ha deixat de fer el que fa habitualment i s’ha posat al màxim en la musicalitat que requereix una pel·lícula de Bond.\nSobre el metratge, cal comentar que és massa allargat. Han volgut posar moltes coses en ser una pel·lícula de tancament i amb menys metratge funcionaria millor.\nLes escenes d’acció impecables. Des de la clàssica amb el cotxe per Itàlia, com tot el que envolta a Cuba i la genial persecució per Noruega. La que em queda més coixa i també és més convencional, és la de l’illa de la part final.\nSobre el final, he de dir que és cert que emociona, però es percep forçat i poc orgànic. Segurament serà l’aspecte que aixequi més polseguera i que més divideixi a l’espectador. Per a mi, malgrat que aconsegueix fer-te sentir el que busca, crec que és un mal final.\nSobre el guió, diguem que es nota que Phoebe Waller-Bridge ha estat l’encarrega de polir-lo. Estic segur que de la seva ploma surten els millors de diàlegs i situacions, així com els millors moments d’humor de la pel·lícula. Espero que en la següent, en lloc d’encarregar-li que poleixi algunes coses, li encarreguin que escrigui el guió sencer. Segur que tothom hi guanyarà.\nSin tiempo para morir, és una pel·lícula que funciona. Un entreteniment de primera mentre la veus, que fa que durant la projecció t’oblidis d’altres aspectes que descuida i dels quals te n’adones quan comences a pensar en la pel·lícula. Ara bé, mentre estàs assegut a la butaca, romans entregat a l’aventura de l’espia més famós del món, però que quan hi penses et queda la sensació que amb una mica d’esforç podia haver quedat molt millor.\nSegüentLes 10 imprescindibles del Sitges 2021Next


VALÈNCIA: UNA CIUTAT MÉS VERDA GRÀCIES A L’ENLLUMENAT SOLAR | blogimpulsa\nVALÈNCIA: UNA CIUTAT MÉS VERDA GRÀCIES A L’ENLLUMENAT SOLAR\nLa ciutat de València, a Espanya, ha instal·lat les lluminàries solars de Sunna Design per il·luminar les zones fosques d’un dels parcs. El Jardí de Vivers, cor verd de la ciutat, compta ara amb un enllumenat públic fiable i sostenible, adaptat a les necessitats dels ciutadans i de la natura.\nEl funcionament de les lluminàries solars és beneficiós per a tots\nLes solucions solars beneficien tant els residents com el medi ambient, conciliant el benestar urbà amb la conservació de la natura. Aquesta harmonia guia les accions de València, que pretén ser una ciutat verda modèlica. Per tant, era natural que els seus equips encarregats de l’enllumenat públic validessin la tecnologia de Sunna Design per presentar un projecte destinat a fer més còmode i segur un parc de la ciutat.\nEls estudis d’il·luminació de Sunna Design van permetre proposar a l’empresa les solucions solars més adequades. Les lluminàries amb detecció de presència integrada proporcionen als usuaris de Vivers un nivell de llum superior a 10 lux i una excel·lent uniformitat.\nEn la recerca d’un equilibri entre la seguretat pública i la preservació de la natura, es va triar una temperatura de color de 2700K per reduir l’impacte de l’enllumenat públic de la il·luminació a la biodiversitat del parc.\nUna solució d’il·luminació fiable, econòmica i sostenible\nLes lluminàries solars de Sunna Design compleixen totes les expectatives del municipi. L’optimització de l’energia és la clau d’aquest enllumenat públic ecològic, que utilitza un recurs natural, gratuït i il·limitat. Un enllumenat públic sostenible també significa un equip fiable que resisteixi el pas del temps. Les llumeneres solars de Sunna Design tenen una garantia de 6 anys i bateries patentades que poden funcionar durant més de 10 anys sense ser substituïdes.\nL’eficàcia d’aquestes lluminàries també rau en la instal·lació. A diferència d’un sistema d’enllumenat públic convencional que requereix grans obres, les lluminàries autònomes de Sunna Design es poden instal·lar ràpidament i estar operatives immediatament. Això suposa un estalvi de temps i diners per al municipi de València, que evita els costos de rases, cablejat, connexions i quadres elèctrics inherents a la connexió a la xarxa.\nAmb el seu disseny sobri, les lluminàries iSSL Maxi Road s’integren fàcilment a l’entorn urbà i verd del Jardí de Vivers, permetent a la ciutat gaudir d’una harmonia alhora estètica i pràctica.\nPer a més informació o per contactar amb Sunna Design:\nFiled under Il.luminació · Tagged with lluminàries, lluminàries solars\n← OBRES DE CONSOLIDACIÓ ESTRUCTURAL DE L´ESGLÉSIA DE SANT RAFAEL\nLA IMPORTÀNCIA DE COMPLIR AMB ELS REQUISITS FORMALS ALS EXPEDIENTS DE CONTRACTACIÓ PÚBLICA FINANÇATS AMB FONS PROCEDENTS DEL PLA DE RECUPERACIÓ, TRANSFORMACIÓ I RESILIÈNCIA (PRTR) →


si fas la comanda en 5 h i 43 minuts Detall del lliurament\nUn joc de targetes per a nens i nenes, es pot jugar en solitari o en grup. Contribueix a gaudir dels beneficis mentals i físics del Ioga. Conté 30 targetes, jocs i especificacions dels beneficis de cada postura.\nEs tracta d'un joc desenvolupat per Yoguitos, un projecte itinerant creat amb objectius enfocats a ressaltar la naturalesa, espontaneïtat, sinceritat, autenticitat dels nens i nenes a través d'un exercici que mil·lenàriament ha beneficiat a l'ésser humà a través de la seva pràctica contínua. El Ioga és una disciplina que combinant exercicis de respiració, relaxació, concentració i meditació, proporciona salut i benestar, al mateix temps que desenvolupa confiança, força, flexibilitat tant en la ment com en el cos i el cor.\nInclou tríptic amb jocs i explicacions dels beneficis de les postures en anglès, castellà i català.\nEdat recomanada per Jugar i Jugar: 4 any.\nMides producte: Tarjetas: 10 x 15 cm.\nMides embalatge: 10 x 15 x 20 cm.


La CUP demana la dissolució del Consorci d’Aigües de Tarragona per ‘l’opacitat’ – Marfanta\nEls anticapitalistes lamenten que les promeses dels governs espanyol i català post-Gloria han quedat en 'paper mullat'\nUna imatge de la roda de premsa dels cupaires a Tortosa. // CUP.\nLa CUP ha denunciat aquest dilluns “l’opacitat” del Consorci d’Aigües de Tarragona i n’ha demanat la dissolució. A parer de la formació, aquesta entitat “ha acabat convertint-se en agència de col·locació” de polítics ebrencs, a banda que “es nega” a fer públiques les retribucions dels seus membres. A banda, el partit ha lamentat que vuit mesos després del temporal Gloria les promeses dels governs espanyol i català per defensar el delta de l’Ebre, “espai natural únic al sud d’Europa”, han quedat en “paper mullat”. No només això sinó que, afirma, s’han autoritzat nous transvasaments del riu a altres punts de l’Estat que dificulten la recuperació de la zona.\nSegons la CUP, les mesures post-Gloria que s’han dut a terme, com la restauració del Trabucador i les dunes artificials fetes pel govern espanyol a la Bassa de l’Arena, generen “molts dubtes” sobre l’efectivitat i sostenibilitat que poden tenir a mig i llarg termini.\nEn lloc d’això, la formació opta per aportar-hi sorra a través del riu de forma natural, cosa que implica “un canvi” en la manera de gestionar els embassaments i el respecte dels cabals ecològics.\nLa CUP també ha volgut evidenciar que “governi qui governi” l’Estat Espanyol, s’apliquen “les mateixes polítiques d’expoli que condemnen el delta i la vida de les persones que l’habiten a la desaparició”. Com a exemple lamenta que “el govern “més progressista de la història” aprova un transvasament a Cantàbria, abans fins i tot de tenir elaborat el pla per a la protecció del delta”.\nFinalment, el partit ha denunciat el “cinisme” i la “hipocresia” del Govern, que afirma que la problemàtica de regressió del Delta és un tema “prioritari de país mentre signa un acord” amb el Consorci d’Aigües de Tarragona, la Diputació de Tarragona i el Consell Comarcal de la Conca de Barberà per abastir nou municipis d’aquesta comarca.\nEls anticapitalistes duran la “problemàtica de l’Ebre” al debat de política general d’aquesta setmana.\nTags: Baix EbreCatalunyaConsorci d'Aigües de TarragonaCUPDelta de l'EbreMedi AmbientPolíticaTarragonaTortosa\nLes Terres de l’Ebre tindran un equip de Salut per fer PCR dins d’escoles i instituts


Aquesta setmana les estrenes són el dimecres 7 – “Fiesta de empresa” i “Hasta el último hombre” – Cinemes Albèniz: Els teus cinemes al centre de Girona\nAquesta setmana les estrenes són el dimecres 7 – “Fiesta de empresa” i “Hasta el último hombre”\n[title size=”1″ content_align=”left” style_type=”default” sep_color=”” margin_top=”” margin_bottom=”” class=”” id=””]Hasta el último hombre[/title][fusion_text]Segona Guerra Mundial. Desmond Doss (Andrew Garfield), un jove contrari a la violència, s’allista en l’exèrcit dels EUA amb l’objectiu de servir com a metge durant la guerra. Després enfrontar-se a les autoritats militars i a un judici per la seva negativa a empunyar una arma, aconsegueix el seu objectiu i és enviat a servir com a metge al capdavant japonès. Tot i ser rebut amb recel per tot el batalló durant la salvatge presa de Okinawa, Desmond decideix jugar-se la vida en la pitjor de les condicions, demostrant el seu valor salvant a 75 homes ferits aconseguint el respecte dels soldats.\nPel·lícula basada en la història real de Desmond T. Doss, soldat que va lluitar durant la Segona Guerra Mundial i que va aconseguir guanyar la Medalla d’Honor del Congrés per haver salvat desenes de ferits durant la batalla d’Okinawa. El film el dirigeix Mel Gibson (Apocalypto, La Passió de Crist) i està protagonitzat per Andrew Garfield (Silenci, The Amazing Spider-Man 2: El poder d’Electro). Completen el repartiment els actors Sam Worthington (Everest), Teresa Palmer (Triple 9), Luke Bracey (GI Joe: La venjança), Hugo Weaving (L’atles dels núvols), Vince Vaughn (True Detective) i Rachel Griffiths (A la trobada de Mr. Banks), entre altres.[/fusion_text]\n[title size=”1″ content_align=”left” style_type=”default” sep_color=”” margin_top=”” margin_bottom=”” class=”” id=””]Fiesta de empresa[/title]\nCarol (Jennifer Aniston) és la directora executiva d’una gran empresa. Però té un conflicte professional, que involucra a la seva família: el departament del qual és responsable el seu germà Clay (T. J. Miller) no sembla anar molt bé, així que desgraciadament haurà de tancar-lo. Per evitar el seu acomiadament, Clay i els seus companys decideixen dur a terme un enginyós pla: organitzar la millor festa de Nadal de la història. Així podran impressionar a un client i evitar el tancament de la seva divisió. És clar que cap comptava amb que la festa es sortís de control. I és que, la festa nadalenca se’ls en va de les mans i acaba convertint-se en una veritable bogeria. Aconseguiran sobreviure a la nit més boja de les seves vides?


5th Water Floral Gin. Comprar ginebra de Espanya.\nInici > Destil·lats>Ginebra>Destil·leries del Maresme>5th Water Floral Gin\n19,50 $ / ampolla\nCaracterístiques de 5th Water Floral Gin\n5th Water Floral Gin és una ginebra aromatitzada, colorida i saboritzada a través de processos completament naturals. Per a això, se li s'infusiona una barreja de flors, que fan que aquesta sigui una ginebra molt mediterrània i tingui un caràcter únic i especial.\nPer a la seva elaboració s'utilitza l'alcohol obtingut a través de la triple destil·lació de gra anglès, aconseguint d'aquesta forma un destil·lat incolor i sense impureses al qual se li afegeix una combinació secreta d'algues, fruites i vegetals.\nNota de tast 5th Water Floral Gin\nTast a la vista Color blau, net. Tast al nas Destaca una aroma especiada i floral. Tast a la boca A la boca és subtilment amarga al principi, deixant un gust de ginebre.


“La guerra contra el terrorisme” és “falsa”: Sobre la necessitat de mobilitzacions socials massives i canvis transformadors [Mark Taliano – Global Research, 21.12.2018] – L'HORA\nNombroses agències, finançades per governs occidentals, fundacions i l’OTAN, segueixen aixecant barreres a la llibertat de pensament i d’expressió en les societats postdemocràtiques d’Occident, les noves societats feixistes.\nEl totalitarisme implícit en aquestes restriccions vol dir que els mitjans de comunicació colonials són monocromàtics, fortament emmarcats i ubicus. No hi ha “lliure intercanvi” d’idees, base necessària de les societats democràtiques. Per tant, els missatges que promouen les guerres d’agressió i les ideologies econòmiques disfuncionals segueixen sent ascendents en l’esfera pública.\nEl públic és induït a creure que les interminables guerres criminals i els grans fluxos de diners públics cap al complex militar-industrial són normals i necessaris. De manera similar, les deseconomies depredadores, rescatades públicament, es presenten com els únics models econòmics viables. Se’ns diu que les economies polítiques (democràtiques) d’orientació social “no funcionen”. El públic segueix sense ser conscient que l’Imperi lliura una guerra criminal, econòmica i “cinètica”, de suport al terrorisme, contra les societats que tracten de determinar les seves pròpies economies polítiques. Les economies polítiques d’orientació social en països com Líbia, Iraq, Síria, Nicaragua, Veneçuela, etc., són constantment atacades i no se’ls permet prosperar. L’imperi es dirigeix a aquests països de manera criminal, agressiva i perpètua.\nLes barreres encobertes que creen restriccions limitades i emmarcades sobre les llibertats d’expressió creen un “efecte esgarrifós” que promou l’autocensura, i desapareixen veritats basades en evidències que d’una altra manera contrarestarien les narratives dels conglomerats de mitjans de comunicació, totes les quals estan indegudament impactades, i estan supeditades a les pressions de l’“Establishment” dels grans monopolis petroliers, bancaris, del complex militar-industrial, farmacèutic i d’altres tipus.\nEls líders de pensament que surten dels confins de les narratives de l’Establishment són l’objectiu. La suspensió sense ordre judicial de l’autor de best-sellers i professor titular de la Universitat de Sydney, el professor Tim Anderson , de les seves funcions docents, n’és un bon exemple. La seva suspensió no només crea un “efecte esgarrifós” i una cultura d’autocensura acadèmica, sinó que també restringeix el valor de la investigació basada en les proves que arriba a l’arena pública.\nEls fronts militars i d’intel·ligència, com la Iniciativa d’Integritat , ben finançada per agències estatals i fins i tot per l’OTAN , contribueixen a l’opressió, no només apuntant a individus per a campanyes de difamació, sinó també en garantir un flux ininterromput de propaganda bèl·lica.\nUna i altra vegada, els responsables polítics utilitzen els Contractistes d’Intel·ligència Privada (PICS) com a fonts d’informació falsa que envolten en polítiques prèviament planificades, per donar un aire de credibilitat a la propaganda bèl·lica. Hem oblidat ja les mentides utilitzades per justificar la suprema destrucció criminal occidental de l’Iraq? Totes les guerres posteriors a l’11 de setembre (i més enllà) van ser venudes a poblacions nacionals crèdules per mitjà d’estratègies d’engany ben planificades.\nÉs una batalla desigual, però el públic en general ha d’alliberar-se primer de les mentides de la guerra fundacional si volem fer canvis transformadors. La més important d’aquestes mentides és “La Guerra contra el Terrorisme”. El públic necessita entendre que aquest mite de “La Guerra contra el Terrorisme” és una tapadora per a les guerres criminals de conquesta. Els nostres governs i les seves agències donen suport als terroristes. Pretendre que Occident està lluitant contra l’ISIS i altres terroristes (per exemple, al-Qaida) perllonga el sofriment de les seves víctimes, en el passat, en el present i en el futur. No és una guerra contra l’ISIS. Mai ho ha estat. Occident i els seus aliats donen suport a tots els terroristes a Síria (i més enllà), incloent l’ISIS.\nSi el públic pot ser desenganyat del mite de “La Guerra contra el Terrorisme”, llavors estarà a punt per al malestar social massiu i les mobilitzacions per a reformes fonamentals. Les reformes graduals només reforcen les posicions de l’Establishment en proporcionar il·lusions sobre la formulació de polítiques democràtiques.\nPer començar, Canadà necessita abandonar l’OTAN, retallar el seu pressupost militar, posar fi a la seva deseconomia “neoliberal”, instaurar una economia socialment orientada i recuperar la seva sobirania i democràcia.\nDonades totes les barreres estructurals a què ens enfrontem, és possible que aquests objectius no s’assoleixin mai, però tot i així “guanyem” quan almenys lluitem per la justícia.\n Prof. Tim Anderson, “STEPHEN GARTON’S OVERREACH: INTELLECTUAL FREEDOM AT THE UNIVERSITY OF SYDNEY.” Avant Garde, 12 de desembre de 2018. (https://avantgarde2009.wordpress.com/2018/12/12/stephen-gartons-overreach-intellectual-freedom-at-the-university-of-sydney/?fbclid=IwAR1MpVAZX-F7LcuwbZvSzHAio1mN-L2BemweI7IVMuBrEGrjRjT-sRSRLpc) Accedit el 19 de desembre de 2018.\n Mohamed Elmaazi i Max Blumenthal, “Inside The Temple Of Covert Propaganda: The Integrity Initiative And The U.K’s Scandalous Information War.” Gray Zone, 17 de novembre de 2018. (https://grayzoneproject.com/2018/12/17/inside-the-temple-of-covert-propaganda-the-integrity-initiative-and-the-uks-scandalous-information-war/) Accedit el 19 de desembre de 2018.\n George Eliason, “A Crisis in Intelligence: Unthinkable Consequences of Outsourcing U.S. Intel. (Part 3)” Consortium News, 18 de febrer de 2018. (https://consortiumnews.com/2018/02/18/a-crisis-in-intelligence-unthinkable-consequences-of-outsourcing-u-s-intel-part-3/?fbclid=IwAR2DKmAtaSMattb28apQZ-gCJ61stFYP3jem97t93PLm-bSpQLGp-0Z_4No


La Policia Local de Roses recupera material de pesca valorat en 15.000 euros — Ajuntament de Roses\nLa Policia Local de Roses recupera material de pesca valorat en 15.000 euros\nLa Policia Local de Roses recupera material de pesca valorat en 15.000 euros La Policia Local de Roses ha recuperat d’un garatge del municipi un equip de setze canyes i diversos carrets i estris de pesca robats, tots ells de gran qualitat i valorats en un total de 15.000 €. Part d’aquest equip ja ha estat lliurat al seu propietari, mentre es continuen les diligències per retornar la resta de material i per identificar el possible autor o autors del robatori. L’operació ha estat possible gràcies a la col·laboració ciutadana. http://www.roses.cat/noticies/historic/la-policia-local-de-roses-recupera-material-de http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nLa Policia Local de Roses ha recuperat d’un garatge del municipi un equip de setze canyes i diversos carrets i estris de pesca robats, tots ells de gran qualitat i valorats en un total de 15.000 €. Part d’aquest equip ja ha estat lliurat al seu propietari, mentre es continuen les diligències per retornar la resta de material i per identificar el possible autor o autors del robatori. L’operació ha estat possible gràcies a la col·laboració ciutadana.\nMaterial pesca recuperat\nD’altra banda, aquesta passada matinada una patrulla "albatros" (Policia Local i Mossos d’Esquadra), ha detingut al carrer Ramon Llull de Roses tres individus per una temptativa de robatori. Aquesta detenció també ha estat possible gràcies a un veí de la zona, que va avisar la policia local en detectar la conducta sospitosa dels tres detinguts.\nLa Policia Local de Roses agraeix, un cop més, els avisos i col·laboració rebuts per part de la ciutadania, implicació que considera clau en la resolució de casos com aquests, de molt difícil detecció sense aquesta intervenció ciutadana.


Atutxa diu que el nou Parlament basc obre el camí a la reconciliació\nJuan María Atutxa estrenà ahir el seu nou càrrec al capdavant de la Presidència del Parlament basc sorgit de les eleccions autonòmiques del 25 d'octubre comprometent-se a treballar perquè sigui «la casa de tots». Carregat d'optimisme assegurà que la composició de la mesa de la Cambra en la qual el Partit Popular ocupa la vicepresidència primera i Euskal Herritarrok la segona, obre el camí cap a l'enteniment i la reconciliació.\nEl ja exconseller d'Interior del Govern basc, que mostrà el seu desig que el Parlament es converteixi en «un lloc de trobada, de diàleg i a poder ser de consens», demanà mostres de «generositat» a tots els grups polítics, a fi de respondre a la demanda de pau expressada en les urnes.\nDesprés de convocar la pròxima sessió per al proper 4 del mes de desembre i prendre possessió del seu càrrec, oferí un «emocionat» agraïment al lehendakari en funcions, José Antonio Ardanza, per la seva feina i la confiança que ha dipositat en ell.\nTambé es dirigí a Ibarretxe com a nou responsable de l'Executiu i li oferí suport i col·laboració institucional per al seu pròxim mandat.\nAssegurà que treballarà perquè l'òrgan que presideix es converteixi en una «eina de debat» que llevi el protagonisme a qualsevol altre instrument que no sigui la paraula.


Brau Assegut: Moments\nEs mostren els missatges amb l'etiqueta de comentaris Moments. Mostrar tots els missatges\nHa caducat el 2020, l'any que s'ha demostrat que era mentida el tòpic naïf del "tot anirà bé". I entrem en el 2021 amb el desig que "no tot vagi malament", més realista i molt més esperançador.\nBon any nou i molta salut!\nLes rebequeries calculades dels nens o nenes (pataletas en castellà) són una forma de protesta quan tenen problemes i una manera fàcil de solucionar-los. Fan servir la ira perquè són innocents i no saben gestionar les seves emocions, i és clar, perquè donen resultat: molts pares cedeixen a la manipulació, ja sigui per estrès, comoditat o perquè pensen que els nens es poden traumatitzar si no obtenen --aquí i ara-- el que demanen.\nPassat el temps, aquest nen o nena té 30 o 40 anys i ha deixat aquella etapa d'innocència per passar a un nivell més avançat, que és la ignorància. En aquest cas, quan ell o ella es troba en un cotxe aturat a la carretera per una retenció de trànsit, es pertorba perquè el món és imperfecte i fa servir una versió adulta de la ira del nen consentit que va ser, en forma de crítiques i/o insults a tot déu, sigui a l'Ajuntament, a la Generalitat, als mossos o als altres conductors. Evidentment, el món continuarà igual d'imperfecte, cosa que els reforçarà encara més en la seva ignorància, sense ser-ne conscients.\nEn fi, estem envoltats de molta gent que es fa gran però no madura.\n[Avui m'he trobat dues retencions de trànsit de 45 minuts aprox. a l'anada i de 1 hora a la tornada i haig de dir que he aprofitat tot aquest temps per escoltar per la ràdio del cotxe un podcast molt interessant. I se m'ha passat el temps volant al volant. Al vespre, he llegit en el Twitter algunes crítiques sobre aquesta retenció i m'han motivat a fer aquest comentari]\nEls llibres transmeten malalties infeccioses, com la lectura\nAquesta frase la vaig veure en un llibre de Josep Maria Espinàs (crec que "Inventari de jubilacions") i la trobo adient per aquest 23 d'abril distòpic que ens ha tocat viure per culpa de la pandèmia del Covid-19.\nI també perquè, de manera irònica em recorda què pensen de la cultura aquells que ens voldrien dòcils i sense esperit crític. Per desgràcia per a la policia del pensament, tenim la vacuna: els llibres.\nCal ser previsors\nCap d'any 2020 *\nConductors pertorbats *\nEl 100è dia de l'any\nEl futur no és el que era al 2001 una odisea a l'espai\nLlàgrimes de Sant Llorenç *\nDe l'any 2017 recordaré per sempre més:\nL'atemptat terrorista de Barcelona i Cambrils del 17 d'agost i la gestió i resposta eficaç dels Mossos comandats pel nostre Major Trapero. Una lliçó mundial de com gestionar un incident tan greu. I la posterior manifestació amb el lema #notenimpor amb la visita del rei i la rebuda amb xiulets.\nLa cantarella de "¿Dónde estan las paperetas, las paperetas dónde estan? i que tots els aparells de l'estat espanyol no van ser capaços de trobar ni una sola puta urna!\nLa concentració de tot un dia davant de la conselleria d'Economia de almenys 50.000 persones el dia 20 de setembre que va durar tot un dia. Crec que allà molta gent va fer el clic definitiu de trencament.\nL'altra cantarella de "¡A por ellos, oe!" de tots aquells policies vinguts d'arreu d'Espanya a atonyinar "a ellos" és a dir atonyinar-nos "a nosaltres", allotjats en el vaixell dels piulets. La catalanofòbia és una cosa ben normal i acceptada a Espanya i ara tothom n'és conscient, aquí, allà i també a Europa.\nEl referèndum del dia 1 d'octubre celebrat i defensat amb dignitat i sang per més de 2 milions de catalans. La vaga general del dia 3. El discurs del rei posicionant-se en un dels bàndols, un error que l'acompanyarà de per vida. I la repressió posterior de l'article 155 de la constitución española, la seva eina repressiva que fan servir a la seva conveniència. Mai m'hagués imaginat que tindríem presos polítics i exiliats a Brussel·les. I que Europa ho permeti.\nLa frustració de no saber (és un dir) si «M. Rajoy» és o no és qui és, és a dir qui cobrava diners en negre en sobres.\nAquell infame, un de tants, titulars de El País com el que deia "El separatisme passeja el seu odi a Espanya pels carrers de Brussel·les”, Tot un insult per als qui (unes 60.000 persones) vam fer més de mil quilòmetres, no per odiar ningú, sinó per donar suport als nostres polítics exiliats.\nI que dir de les anormals eleccions del 21 de desembre, preparades per canviar el Parlament català i que amb una participació d'un 82% han confirmat la majoria del bloc independentista, per demostrar que molta de la majoria silenciosa també era independentista i per veure que el PP és un partit radical a Catalunya que no pinta absolutament res. Gràcies.\nI també és l'any que el pare ens va deixar a l'edat de 91 anys. Trist i alhora satisfet perquè hem fet tot el que hem pogut perquè estigués el millor possible fins al final.\nDeixem un any (especialment els últims tres mesos) ple de emocions, d'indignació, d'incertesa, de por, de tristesa, però també de dignitat i superació. Políticament ha estat sens dubte l'any més interessant viscut mai. Tot allò de que vivíem en una democràcia consolidada, que la transició va ser modèlica, etc. s'ha fet evident davant del món que tot era una absoluta farsa. La democràcia a Espanya és de pa sucat amb oli. Han caigut les màscares de tothom i ara tots sabem de quin peu calça, és a dir si ets de la causa independentista i republicà o unionista i monàrquic. També n'hi han que diuen que no són ni una cosa ni l'altra, que són equidistants i tal, que vol dir el mateix que ser partidaris de l'statu quo i que tampoc enganyen a ningú. I això està bé perquè s'ha acabat allò de fer veure el que som o no som. No hem aconseguit la república catalana, encara, però som una mica més lliures que l'any que mai, malgrat la repressió de l'article 155, la persecució policial i de tenir tot l'aparell fiscal i judicial en contra.\nAquest any 2017 ha estat molt intens, però ha estat necessari per trobar-nos, per millorar, per trencar amb el passat. I això és el que ha passat aquest any que deixem: hem trencat amb el passat de manera definitiva. Col·lectivament hem fet un gran pas.\nSens dubte aquest any nou pinta que serà també força interessant, amb uns quants desitjos pendents, un dels quals és molt urgent: que deixin en llibertat els nostres presos polítics i que alhora puguin tornar els nostres polítics exiliats. I mentrestant continuem dempeus, pacients i resistents en el procés fins a arribar a la somiada república catalana. Continuem amb el color groc. Donec perficiam.\nEn un minut hi ha molts dies deia William Shakespeare, nascut i mort curiosament el dia 23 d'abril, dia de Sant Jordi, festiu del calendari biològic català i declarat per la UNESCO com a Diada del Llibre. El mateix dia de la mort del mestre Josep Pla, que va deixar dit que passar l'estona era la cosa més important de la vida. I què millor que passar l'estona passejant pels carrers de Barcelona plens de llibres i roses. Per a mi és un dels millors dies de tot l'any!\nI si tens amargura, contempla una rosa!\nEl futur no és el que era a 2001 una odisea a l'espai\nDeia Einstein que ell no pensava mai en el futur perquè aquest arribava amb prou rapidesa. I no li faltava raó. El 7 de març de 1999 moria Stanley Kubrick, director de "2001: una odisea a l’espai". A ell, el futur li va arribar dos anys abans.\nPerò parlem de la pel·lícula. Si haig d'escollir una pel·lícula, seria aquesta obra d'art. La he vist unes quantes vegades, la primera quan molt jove, i recordo que després vaig estar dies i dies pensant-hi, en el futur, en l'univers, en quants anys tindria l'any 2001... A més, en aquella època estava de moda l'era espacial i no feia massa que l'home havia arribat a la Lluna (ho això ens han fet creure). I què dir de la memorable banda sonora amb dos obres mestres: “Així parlà Zarathustra”, tot un símbol del futur, i el magnífic vals “El Danubi Blau”.\nTotal, que quan va arribar el 2001 vaig poder comprovar que el Windows 2000 no era cap amenaça com l'ordinador HAL (únicament que es penjava ell sol), que el futur no era el que m'havia imaginat i que l'únic que passa de veritat només és el passat.\nAvui 2 de juny inauguro de manera precipitada l'arribada de l'estiu, si més no, en el meu calendari personal. Això significa recuperar de la cambra de les andròmines, el para-sol per començar a fer vida a la terrassa, que a 25 graus i amb un ventet suau, s'hi està molt bé. El temps és fantàstic i és dissabte, el millor dia de la setmana.\nI encara em queda per davant el diumenge com a reserva, per si el dissabte no ha estat el que havia de ser. De vegades et crees massa expectatives, però com a mínim t'ajuden a reactivar les endorfines, una mica destrempades durant la setmana.\nPossiblement no passi res de l'altre món, però què més dóna, l'important són les petites il·lusions, com la llibertat de perdre el temps a perdre el temps i en creure que avui és possible qualsevol aventura.\nAvui 9 d'abril és el 100è dia de l'any i curiosament també fa 80 anys del naixement d'una mona: la "Cheetah" de Tarzan, recentment traspassada. Un cas força estrany, si tenim en compte que l'esperança de vida dels ximpanzés en captivitat no sobrepassa els 50. La pregunta és, ¿com pot haver viscut tants anys? Són preguntes interessants, com la que tothom s'ha fet algun cop, sobre ¿què va ser primer, si l'ou o la gallina? Possiblement va ser l'ou, però no el de gallina ni tampoc el de Pasqua. I aquí ve el gran dubte de veritat que molts ens fem precisament avui dia de la mona, ¿per què els pollets de la mona mai arriben a ser gallina? Són misteris sense resoldre.\nEn els moments difícils de la vida, és quan has d'aixecar el cap, treure pit i amb tota la seguretat del món poder dir que aquest any que deixem ha estat una merda, encara que com tots els anys -bons o dolents-, tenen una cosa positiva en comú, que s'acaben. Ara bé, no ens creem massa expectatives perquè l'any 2012 pinten bastos. I com que no m'agrada la falsedat, de dins només em surt que desitjar que aquest any nou passi el més aviat possible i poder retallar -sí més retallades- el camí inevitable als canvis de determinats paradigmes, entre altres coses perquè econòmicament això no s'aguanta per enlloc. Quan toquem definitivament fons, és a dir quan la situació sigui socialment inaguantable, la majoria canviarà la manera de pensar, ni que sigui per raons de supervivència. És llavors quan els canvis es produiran si volem sortir d'una vegada d'aquest forat i deixar de pertànyer a un estat en fallida. Això sí, que tinguem salut per veure-ho i que mentrestant no perdem la il·lusió ni l'alegria i sortim a buscar l'any nou abans que ens atropelli!\nLa realitat no existeix, sinó que cadascú es crea la seva pròpia realitat; o bé el cor no parla, però endevina, per això deixa't emportar per ell. Aquests són exemples dels missatges del guru de l'optimisme Emilio Duró. Realment val la pena escoltar aquest home que es presenta com una persona genèticament predisposada a la depressió i per combatre-la el més important és tenir sempre un perquè al cap per tal de tenir il·lusió per viure, més tenint en compte que la mort és segura i la vida no. En definitiva, que no ens hem d'amargar per imbecilitats de merda, que com diria John Lennon la vida és allò que se'ns escapa mentre estem enfeinats en altres coses.\nÉs molt possible que escoltar aquest vídeo sigui el més important que facis avui, especialment en aquests dies nadalencs en què tothom es desitja un bon Nadal i un feliç any nou, paraules que han acabat sent rutinàries i buides, que escoltem però que en realitat no sentim. De fet, hi ha alguna cosa més importat que la felicitat?\nEn la gran mesquita de Fatehpur Sikri (Índia) hi ha una inscripció que diu "El món és un pont, passa-hi, no hi construeixis casa teva". De forma metafòrica ens ve a dir que la vida que coneixem, és només una etapa del destí final que és l'eternitat de l'altra "vida", és a dir la mort, que pel que sembla representa l'altra vida.\nPer si de cas això no sigui ben bé així, és important que en aquesta vida hi passem el major temps possible. De moment, el pont que sí coneixem és el dia 7 de desembre, el de la Puríssima, que per alguns és tot un aqüeducte, representa tot un tast de les festes nadalenques que tenim a la mateixa cantonada.\nAvui 3 de desembre és santa Bàrbara, advocada contra les tempestes de llamps i trons i una de les grans oblidades. Són molts qui només se'n recorden d'ella quan la tempesta ja ha arribat i llavors a corre-cuita, pugen a muntar un parallamps al terrat.\nSón gent que viu el dia-a-dia i sense preveure res, pensant que la mar sempre estarà en calma. I abusa de l'aforament del vaixell, amb sobrepès, sense pensar en els riscos en cas de tempesta o mala mar, o pitjor encara el sobrepassa molt i llavors el vaixell s'enfonsa. D'altres més capsigranys, en moments d'eufòria tiren pel dret i cremen la nau pensant que no la necessitaran per retornar al lloc d'on van venir.\nAbans de ser arrossegats pel corrent, cal tenir clar que no s'ha de perdre mai l'instint per avançar-se als esdeveniments i recordar, com va dir John Donne, que la mar és tan profunda en calma com en tempesta.\nVol dir "cadascú és l'autor del seu destí", una gran veritat sobre la responsabilitat personal, principi rector de l'eficiència humana i també una de les meves frases favorites.\nSobre això, Jean-Paul Sartre deia que "l'home neix lliure, responsable i sense excuses". O dit d'una altra manera, tothom pot escollir el camí que vulgui, sempre i quan demanis permís a la teva dona (o home).\nEl fet és que avui és 11/11/11 i aquesta entrada s'ha publicat de manera automàtica a les 11:11 hores, moment en què, en teoria el món s'havia d'acabar. Però com que el destí el marquem nosaltres mateixos, he decidit que el món continuï tal qual, que malgrat tot, ja m'està bé.\nS'acaba l'any i també la primera dècada del segle XXI i el que ens espera és una endevinalla embolicada en un misteri a l'interior d'un enigma. És a dir, no tenim ni puta idea del nostre futur més immediat i sovint ni de res.\nI aquí està la gràcia: el futur és el passat que construïm cada dia i és només aquest passat el que revela l'estructura del futur. L'únic que tenim clar és que el present passa i el futur, tard o d'hora també ho farà. Però l'únic que quedarà per sempre és el passat. D'aquí ve la frase “tothom té un passat”, passat que de vegades ens encadena perquè ja no es pot canviar. Per això, més important que pensar en el futur, és millor anar preparant el nostre passat ja que aquest és en present continu.


DECRET 421/2006, de 28 de novembre, de creació, denominació i determinació de l'àmbit de competència dels departaments de l'Administració de la Generalitat de Catalunya. - DOGC. Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya - Legislación - VLEX 24508943\nDECRET 421/2006, de 28 de novembre, de creació, denominació i determinació de l'àmbit de competència dels departaments de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.\n421/2006, de 28 de novembre, de creació, denominació i determinació de l'àmbit de competència dels departaments de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.\n1.1 Es crea el Departament de la Vicepresidència. El conseller d'aquest departament tindrà la denominació de conseller de la Vicepresidència de la Generalitat de Catalunya.\n1.2 Es crea el Departament d'Innovació, Universitats i Empresa.\n1.3 El Departament de Relacions Institucionals passa a denominar-se d'Interior, Relacions Institucionals i Participació.\n1.4 El Departament de Benestar i Família passa a denominar-se Departament d'Acció Social i Ciutadania.\n1.5 El Departament de Cultura passa a denominar-se de Cultura i Mitjans de Comunicació.\n1.6 El Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca passa a denominar-se Departament d'Agricultura, Alimentació i Acció Rural.\n1.7 El Departament de Treball i Indústria passa a denominar-se Departament de Treball.\n1.8 El Departament d'Educació i Universitats passa a denominar-se Departament d'Educació.\nDepartament de la Vicepresidència.\nDepartament d'Interior, Relacions Institucionals i Participació.\nDepartament de Cultura i Mitjans de Comunicació.\nDepartament d'Agricultura, Alimentació i Acció Rural.\nDepartament d'Innovació, Universitats i Empresa.\nDepartament d'Acció Social i Ciutadania.\n3.1.1 El suport directe i assistència al president de la Generalitat de Catalunya en el desenvolupament de les seves funcions.\n3.1.2 Les funcions de secretaria del Govern, l'assessorament, la representació i la defensa jurídica del Govern i de l'Administració de la Generalitat i els organismes que en depenen, juntament amb les publicacions oficials.\n3.1.3 La difusió de l'activitat del president i del Govern de la Generalitat.\n3.1.4 L'atenció ciutadana, la informació pública sobre els recursos, els serveis i els programes de l'administració, així com la coordinació i direcció dels sistemes d'informació de base i gestió corporativa de la Generalitat.\n3.1.5 La coordinació interdepartamental i l'impuls d'estratègies conjuntes, especialment en l'àmbit de les competències connexes o compartides.\n3.1.6 La coordinació de la política informativa del govern.\n3.1.7 L'organització, la coordinació i l'elaboració...\nDECRET 296/2003, de 20 de desembre, de creació, denominació i determinació de l'àmbit de competència dels departaments de l'Administració de la General...\nDECRET 330/2011, de 3 de maig, pel qual es deroguen diverses disposicions reglamentàries referides a les matèries que són competència del Departament d...


Data inici: 16 de maig de 2018\nData finalització: 16 de maig de 2018\nAula de Pediatria SJD "Simulació avançada en Emergències Obstètriques - Maig 2018 "\nData inici: 15 de maig de 2018\nFormació 100% subvencionada. Inscriu-te al curs de Promoció i intervenció socioeducativa de persones amb discapacitat. Fundació Pere Tarrés\nData inici: 14 de maig de 2018\nCursos de curta durada de l'àmbit d'emergències UManresa\nData finalització: 27 de juny de 2018\nTaller ELS BENEFICIS TERAPÈUTICS DE L’ESCRIPTURA\nData finalització: 14 de maig de 2018\nCURS TEÒRIC PRÀCTIC MODALITATS VENTILATÒRIES NEONATALS. 6ª EDICIÓ\nData inici: 10 de maig de 2018\nLa integració sensorial a l’aula d’educació especial\nData inici: 4 de maig de 2018\nData finalització: 5 de maig de 2018\nXIV Edició curs de valoració i maneig en el pacient cremat – Adult i pediàtric\nData inici: 26 d’abril de 2018\nData finalització: 27 d’abril de 2018\nXXII Curs d'actualització. Vacunes 2018\nData inici: 25 d’abril de 2018\nAula de Pediatria SJD Hospital Barcelona - Perfeccionament en Neonatología\nData inici: 17 d’abril de 2018\nData finalització: 18 d’abril de 2018