lo carrer del riu: 13/06/2010\nEl grup intercomarcal Veïns d'Ascó convoca un acte al costat del mas del gerent de l'associació de municipis nuclears\nLes informacions i contrainformacions sobre les virtuts i els perills del magatzem temporal centralitzat (MTC) de residus nuclears s'han anat succeint en els darrers mesos, a través dels actors principals de la cursa, o també dels actes programats pels diversos grups socials sorgits a la Ribera d'Ebre a favor i en contra de la candidatura asconenca. Un dels grups anticementiri s'ha proposat avui anar un pèl més enllà en la seva campanya de pressió i ha convocat un acte, concretament una xoriçada popular, just al costat d'una finca que és propietat del gerent de l'Associació de Municipis en Àrees Nuclears (AMAC), l'advocat reusenc Marià Vila d'Abadal, erigit sovint en el portaveu reivindicatiu dels dos candidats a ser la seu de l'MTC avalats per la mateixa AMAC, Ascó i Yebra (Guadalajara). L'associació convocant d'avui, el grup intercomarcal Veïns d'Ascó, és la mateixa que va tallar l'eix de l'Ebre contra el cementiri nuclear fa dos diumenges. Avui, doncs, ha organitzat una doble marxa lenta de vehicles des de Móra i des d'Ascó, fins a l'estació de tren de Garcia on s'ha fet la xoriçada, amb la singularitat que l'estació es troba tot just a tocar d'un mas que és propietat de Marià Vila. Amb aquesta acció, segons les declaracions fetes al diari Avui pel portaveu de la Coordinadora Anticementiri Nuclear de Catalunya (CANC) Sergi Saladié, es pretén «denunciar la campanya bruta que ha orquestrat el gerent de l'AMAC per aconseguir que el govern espanyol es decanti per Ascó». Vila, per la seva banda, va comparar «la radicalització i el mal gust» de la protesta, afegint que «entra en el pla personal», amb la radicalització i el mal gust dels grups radicals bascos. Avui: Pressió ecologista al gerent de les nuclears\nEl Punt: Els anticementiri intensifiquen la pressió en la recta final del procés de selecció d'una seu per a l'MTC\nMiravet: XV Festa de la Cirera\nSandro Rosell serà el president del Barça\nL'exvicepresident més rebel de Joan Laporta, el que va abandonar primer la directiva del "cercle virtuós", serà el nou president del Barça. El 55% de l'escrutini ja confirma el que apuntava el sondeig a peu d'urna encarregat per TV3 i Catalunya Ràdio. Rosell ha guanyat de llarg amb un 61,5% de vots, a falta del 45% de l'escrutini. En segon lloc hi ha Agustí Benedito, amb el 13,9% de suports. Marc Ingla va tercer, amb un 12,3%, i Jaume Ferrer queda en l'últim lloc, amb un 11,1%, un resultat menys dolent del que li atorgava el sondeig. elPeriódico: Els aspirants feliciten a Rosell i es posen a la seva disposició\nVilaWeb: L'enquesta de TV3 dóna la victòria a Sandro Rosell amb un 62% dels vots\ndirecte.cat: Rosell mantindrà la cessió del Camp Nou per la consulta sobre la independència a Barcelona\nEls nacionalistes flamencs del N-VA es converteixen en la primera força de Flandes\nEl fins ara minoritari N-VA, jove partit dels nacionalistes conservadors flamencs, es converteix en la força més votada a Flandes, on altres grups independentistes com l'ultradretà Vlaams Belang perden suports, mentre que els socialistes s'imposarien a Valònia, segons els sondejos a peu d'urna i els primers resultats parcials publicats avui en tancar dels col·legis electorals.\nMés de 7,7 milions de belgues estaven cridats a les urnes en unes eleccions anticipades convocades després de la caiguda del segon govern del democratacristià flamenc Yves Leterme, incapaç d'alleujar les tensions entre les dues principals comunitats del país, la flamenca i la valona.\nEls primers resultats en diversos cantons flamencs concedeixen més del 20% dels vots a Nova Aliança Flamenca (N-VA), liderada per Bart de Wever, que defensa la independència de la regió nord del país però que s'ha declarat disposat a donar suport a un líder való per dirigir el futur Executiu federal.\nVilaWeb: Victòria històrica del partit independentista flamenc, segons els primers resultats\nGeli diu que el govern investigarà si a Barcelona es fan teràpies per "curar" l'homosexualitat\nMarina Geli PSC 130610 RAC1\nLa consellera de Salut, Marina Geli, ha reaccionat davant la notícia d'aquest diumenge del diari El Periódico en què es destapa el fet que diversos psiquiatres de Barcelona apliquen teràpies per "curar" l'homosexualitat a joves gais que no l'accepten per motius religiosos o de rebuig social.\nEn declaracions al programa 'Via Lliure' de RAC1, Geli ha assegurat que el govern investigarà si a la capital catalana es fan teràpies contra l'homosexualitat. 'Vull pensar que és esbiaixat el que comenten. En tot cas, la pròpia Societat Catalana de Psiquiatria, n'estic totalment convençuda, donarà alguna resposta a aquest tema. I, per descomptat, nosaltres ho investigarem", ha assenyalat la consellera de Salut.\nIgualment, Geli ha recordat que el Pla Director de Salut Mental no fa cap referència a l'homosexualitat perquè "de cap manera l'homosexualitat és una malaltia". elPeriódico: Psiquiatres de Barcelona apliquen teràpies per 'curar' l'homosexualitat\nlaVanguardia: Abren un expediente a una clínica de Barcelona que aplica terapias contra la homosexualidad\nJesús Moncada és un escriptor en llengua catalana nascut a Mequinensa el 1941 i mort a Barcelona el 13 de juny de 2005. La població, on va viure fins a la seva desaparició anegada per l'embassament, és l'escenari de la seva obra literària. "—Dinamiten el pont— va mussitar l'Aleix, observant el riu des de la galeria del convent—. Els feixistes deuen ser a prop.\n—Vés a Barcelona, a casa de la tia Assumpta —va cridar ell—. Aniré a buscar-t'hi.\nAlgú va arrencar en plors al seu costat però un estrèpit enorme, com un redoblament de tambors, ofegà els planys: les cavallades de les mines de la vídua de Salleres a les quals el vell quadrer acabava d'obrir les portes dels estables abans d'anar-se'n, galopaven pel mur de l'Ebre embogides per l'aldarull i pel tro de les explosions cada vegada més properes.\nEl llaüt lliscava per les aigües negroses, la figura de l'Aleix s'esvania en la foscúria. Quan doblaven la confluència de l'Ebre amb el Segre, una flamarada esbandí la nit i ensangonà la vall com un alba esgarriada i efímera. Volaven el pont. Al cap d'un moment, l'ona provocada per l'explosió estigué a punt de fer sotsobrar el llaüt. Però Malena no va sentir els crits d'esglai dels fugitius amuntegats a la nau ni la blasfèmia del Nelson. Enmig del desori va colpir-la un pressentiment terrible: no tornaria a veure l'Aleix." (Fragment de Camí de Sirga)\nEl grup intercomarcal Veïns d'Ascó convoca un acte...\nEls nacionalistes flamencs del N-VA es converteixe...\nGeli diu que el govern investigarà si a Barcelona ...


Com conduir amb gel? - Alevais Grues (Figueres | Roses)\nEn termes generals, conduir durant lhivern és una activitat arriscada. No obstant això, conduir amb neu, gel o fortes pluges encara és molt més arriscat, ja que les possibilitats de patir un accident durant la conducció són més grans, per la qual cosa, és molt important acatar alguns consells de seguretat.\nConsells per conduir de manera segura durant l’hivern\nEl més important per conduir a l’hivern és portar cotxe amb prudència per la carretera. Sense importar l’hora del dia, cal caminar amb meticulositat per tenir temps de reaccionar davant de qualsevol incident que es pugui presentar a la via.\nA més, és molt important estar alerta davant l’aparició de plaques de gel, ja que es presenten durant dies en què la via sembla estar en excel·lents condicions, ja que no són fàcils de visualitzar a distància. Per això, en conduir amb prudència, pots evitar accidents o imprevistos relacionats amb aquest tipus de plaques.\nPer poder anticipar-te a l’aparició de plaques de gel a la carretera, has de visualitzar la temperatura que marca el cotxe. Quan es troba en 3 graus centígrads o menys, cal estar alerta, ja que la humitat fa que la formació de plaques sigui una realitat imminent.\nÉs clar, també has de mantenir la distància de seguretat amb altres vehicles, encara que en les èpoques d’hivern aquesta hauria de ser més gran, en la mesura que se’t permeti. D’aquesta manera, pots evitar incidents amb altres vehicles, així com també accidents de gran magnitud, cuidant-te tu i els teus durant el trajecte a casa.\nApril 21, 2022 /by alevaisgrues\nhttps://www.alevaisgrues.com/wp-content/uploads/2022/04/conduir-gel.jpg 580 950 alevaisgrues https://www.alevaisgrues.com/wp-content/uploads/2019/10/image001.png alevaisgrues2022-04-21 19:18:202022-04-21 19:18:20Com conduir amb gel?\nCom passar la Inspecció Tècnica de Vehicles o ITV? Coneix la importància del servofre per al teu vehicle


El radar de Sarrià: de febrer 2017\nUna medalla no disminueix la discriminació; l’augmenta\nQue a la nostra societat les dones estan discriminades és un fet objectiu que només es pot negar des del cinisme, la ignorància o la mala fe. Establerta aquesta base, la discrepància comença quan els gestors públics, la bona fe dels quals s’ha de suposar, prenen decisions estranyes per tractar d’apaivagar la discriminació femenina. Sense anar més lluny, a Sarrià es concedeix cada any la medalla de la dona, i amb aquest gest tan simpàtic a ulls d’alguns —i, sobretot, d’algunes— com, al meu entendre, tan populista, alguns polítics intenten netejar la seva pròpia consciència.\nCom a conseqüència d’una falsa descentralització de la ciutat, més formal que real, a Sarrià sempre s’ha votat dreta però gairebé sempre (34 dels 38 anys transcorreguts des de les primeres eleccions municipals democràtiques) hi ha governat l’esquerra. Xifres canten: dels 19 consellers municipals del districte, la dreta en té 16 (dones i homes) i l’esquerra només en té tres, pertanyents als comuns, socialistes i ERC. Per cert, tots tres són homes, zero per cent de dones.\nÉs ben sabut que l’esquerra sempre s’ha apropiat del fals discurs de la superioritat moral sobre la dreta, i sempre s’ha sentit molesta quan algú els fa veure les seves contradiccions. Com dèiem abans, xifres canten. Sobre el paper l’esquerra és molt favorable a la dona però, a l’hora de la veritat —la composició del Consell Plenari del Districte, per exemple—, discrimina molt més a la dona que la dreta. I per tal de dissimular-ho, es concedeix cada any la medalla de la dona. És a dir, més que els mèrits de la persona guardonada, es prima el fet de ser una dona. I això és discriminació, a Sarrià i a la Xina, i estaria bé que les dones fossin conscients d’aquesta manipulació.\nPublicat per Miquel Saumell a 8:00 3 comentaris:\nL’afirmació, més que provocadora, que he triat com a títol d’aquest comentari, és un disbarat dels més grossos que hem hagut d’escoltar en els darrers anys, sobretot tenint en compte que l’autoria de la frase pertany un personatge que fa deu anys s’asseia a la taula del Consejo de Ministros d’Espanya. És una demostració més que els ministres també poden deixar anar grans disbarats amb aquella impunitat que sembla anar aparellada amb el càrrec que ocupen.\nL’autora de la frase és una senyora andalusa, Carmen Calvo, ministra del govern Zapatero. La frase sencera deia: “Estamos manejando dinero público, y el dinero público no es de nadie”. Amb aquesta filosofia, que sembla ser compartida per altres personatges amb accés a la clau de la caixa pública, alguns polítics treuen la conclusió que com que el diner públic no és de ningú se’l poden apropiar amb total impunitat, com aquell que es troba una moneda d’un euro pel carrer.\nQuan veus que alguns governants, amb la idea que no són de ningú, ens roben els diners públics, és a dir, quan veus que et roben impunement a la cara i sense ni tan sols dissimular, i quan constates que, si són condemnats per la justícia, en la majoria dels casos i amb les excuses més inversemblants no tornen mai els diners robats, és a dir, els nostres diners, és comprensible que hi hagin persones que acabin simpatitzant amb el moviment anarquista.\nVinyeta: El País\nHi ha polítics i funcionaris públics que tenen tan clar el discurs teòric de la transparència, tan de moda darrerament, com opaca fan la seva aplicació pràctica. Te’ls trobes en tots els nivells de l’administració pública, i molt més sovint del que seria desitjable. Es tracta d’un problema greu perquè estem parlant de persones que tenen un sou públic que paguem entre tots, i que sembla que tractin d’amagar dades públiques que el sentit comú ens diu que haurien d’estar a l’abast de tots els ciutadans. Ignoro si actuen així per incapacitat o, per què no dir-ho?, per una actitud prepotent de qui pensa, erròniament, és clar, que el ciutadà ha d’estar al seu servei i no ell al servei del ciutadà. I no em referiré a cap reglament concret de transparència, que tots sabem que existeixen, perquè ara mateix no tinc aquestes dades a mà.\nEls diners que es gestionen des de l’administració pública, de qui són? Dels funcionaris? Dels polítics, potser? Doncs no, ni dels uns ni dels altres. Els diners públics que ens administren els polítics i funcionaris són del ciutadà. Seria, per tant, lògic, que quan el ciutadà pretén saber com es gasten i/o com s’inverteixen els seus diners, els polítics i els funcionaris que els administren haguessin de respondre, obligatòriament, amb una informació ràpida, concreta i sense fugir d’estudi. No és lògic que es reaccioni amb el silenci administratiu a les repetides demandes d’informació sobre quant ens ha costat una determinada actuació pública pagada, recordem-ho, amb els nostres diners. No té cap sentit que els administradors públics que actuen d’aquesta manera després et vinguin amb grans proclames sobre unes polítiques de transparència que no són capaços d’aplicar-se a si mateixos.\nAquestes coses també passen a Sarrià, on polítics i funcionaris públics que administren els nostres diners menystenen amb el silenci al ciutadà que només intenta obtenir informació sobre com es gasten els diners públics. Deixo constància que, fins al moment, ni l’alcaldessa Colau, ni el primer tinent d’alcalde Pisarello, ni el regidor del districte Mòdol, ni els dos consellers de l’equip de govern, ni cap funcionari del districte de Sarrià-Sant Gervasi han considerat convenient atendre la meva raonable petició d’informació. I, a manca d’informació, al ciutadà només li queda el càstig del vot. No cal dir que continuaré reivindicant el dret dels ciutadans a saber com es gasten els nostres diners, i com més tardin a complir amb la seva obligació d’informar més quedaran en evidència.\nDe vegades ser demòcrata no resulta gens fàcil, i s’han de pagar determinats peatges mentals en forma de respecte per a determinades opinions molt allunyades o totalment oposades a les nostres. Però en una democràcia la llibertat d’expressió hauria de ser inqüestionable i quedar fora de qualsevol dubte.\nAfortunadament, en una democràcia la veritat absoluta i el pensament únic no existeixen i, en conseqüència, encara que no ens agradi, tothom té el dret a dir-hi la seva. I encara hi afegiria que, en una democràcia, tothom té l’obligació de permetre que s’expressi amb respecte qualsevol opinió discrepant.\nDissabte passat, en una parròquia de Barcelona, un grup de gent va demanar primer i va intentar impedir després que un senyor francès impartís una conferència, no pas per ser francès sinó perquè a aquest grup de gent sembla que no els agrada el que diu i escriu el conferenciant.\nLes pobres excuses donades pels aspirants a censor, potser sense ser-ne prou conscients, per intentar justificar la seva intolerància que, es miri com es miri, és del tot injustificable, en el fons només són la trista constatació d’una manca més que evident de cultura democràtica.\nQuan en una democràcia s’intenta establir excepcions a determinats drets fonamentals i imprescindibles per poder-la considerar com a tal, i la llibertat d’expressió n’és un de cabdal, aquesta comença a grinyolar i a deixar de ser una democràcia amb tots els ets i uts per esdevenir una altra cosa.\nDissortadament d’aspirants a censor el món n’és ple, i els trobem tant a l’esquerra com a la dreta de l’arc ideològic. I quan aquests personatges esdevenen governants poden arribar a ser molt perillosos, ja que posen en risc la qualitat democràtica de la societat.\nSarrià: la mala experiència d’un procés participatiu (2/2)\nDurant aquest procés, quan s’ha preguntat en públic, per activa i per passiva, si la voluntat majoritària resultant del procés seria respectada i, per tant, si aquesta seria vinculant per a l’administració, els responsables del districte sempre han tirat pilotes fora. Alguns van interpretar que el districte ja havia decidit que, fos quina fos la voluntat dels participants en el procés, els cotxes no tornarien a La Llosa, tot i que en el plenari del mes de desembre el regidor del districte va deixar la porta oberta a revertir la decisió en funció de quin fos el resultat del procés participatiu.\nQue els cotxes no tornarien a La Llosa no es va expressar amb tota la claredat que aquest assumpte exigia fins que un conseller tècnic, no polític, així ho va expressar en un acte públic del procés participatiu celebrat el 25 de gener al Centre Parroquial. Així, amb el procés a punt d’acabar-se, per primera vegada se’ns va parlar amb la claredat que des del principi del procés els veïns demanaven. Ara bé, a ningú se li escapa que amb aquella afirmació tan contundent, el conseller tècnic estava desautoritzant el regidor del districte.\nCal fer també un comentari sobre l’empresa escollida per l’ajuntament per dinamitzar el procés participatiu. Així, les persones de l’empresa contractada que han anat donant la cara en els actes públics del procés, al meu entendre més voluntarioses que expertes en el tracte amb gent adulta que té criteri propi, semblaven molt còmodes tractant els veïns com si fossin alumnes d’EGB; vindria a ser allò que el filòsof Bernat Dedeu defineix amb encert com “filosofia del cau, metodologia d’esplai”. En fi, deixem-ho aquí. Algun dia potser sabrem quant ens ha costat aquesta dinamització; jo ho he buscat i no ho he trobat, i ho he preguntat en públic i no se m’ha contestat.\nEl desenllaç. Desautoritzant la voluntat de l’equip de govern, molts veïns que han participat en el procés han demanat que La Llosa es torni a habilitar com a pàrquing. Uns altres veïns, potser menys nombrosos però molt sensibilitzats amb la greu contaminació provocada pels vehicles, han seguit reivindicant —fa molts anys que ho fan— que els cotxes no tornin a La Llosa, i poder dedicar el terreny a altres usos i activitats. Però ara la pregunta que molts sarrianencs ens fem és: si des del primer moment el districte ja havia decidit que els cotxes no tornarien a La Llosa, calia realment fer tota aquesta comèdia, amb la despesa de temps i diners que ha comportat?\n(L’article original en versió paper es va publicar el 3 de febrer de 2017 a la pàg. 6 del núm. 1.794 de La Veu de l'Anoia)\nAl Parlament Europeu hi ha un MEP (Member of the European Parliament) del grup popular que es diu González. El tenen destinat allà perquè el seu partit, un cop amortitzat per a la política interior espanyola, el va incloure a la llista dels candidats populars a les eleccions europees. Però el podrien tenir igualment entretingut en qualsevol altra institució, posem per cas, el Senado, on els partits acostumen a deixar aparcats els seus elefants polítics. Però el fet és que, encara que no es pot considerar exactament un cementiri d’elefants, queda clar que amb González i altres MEPs, també algun de català, tot s’ha de dir, el Parlament Europeu fa perfectament aquesta tasca. L’explicació és que mentre els elefants siguin allà, molt ben pagats per cert, no emprenyen aquí.\nEl tal González va tenir la mala pensada de demanar als seus correligionaris polítics que dimarts de la setmana passada no anessin a una conferència, no fos cas que s’intoxiquessin amb el que s’hi digués. Però en comptes de fer-ho discretament, per exemple via telefònica, per no deixar massa rastre, el tal González va redactar una carta i la va enviar als MEPs del grup popular europeu, i potser a algú més. Que el text en anglès hagués quedat tan mal redactat com va quedar ignoro si ho hem d’atribuir al seu autor intel·lectual, el tal González, o a una traducció deficient. El cas és que, amb el document que s’ha fet públic, els populars han quedat ben lluïts. Per cert, el mot Cataluña, escrit així, en espanyol, es van oblidar de traduir-lo, i encara que els motius d’aquest oblit no s’han explicat, es poden intuir perfectament.\nS’ha fet públic que a la sala on van pronunciar les conferències el president Puigdemont, el vicepresident Junqueras i el conseller Romeva també hi havia eurodiputats dels grups popular i socialista, a banda d’altres parlamentaris pertanyents a altres grups polítics. Hi ha qui ignora que al Parlament Europeu hi ha diputats que tenen criteri propi i decideixen on van i on deixen d’anar sense demanar permís, al marge de les peticions puerils i ridícules de boicot que puguin rebre. Així, alguns MEPs van fer cas omís a la demanda de boicot patrocinada pel portaveu popular espanyol i van ser presents a la sala. La lliçó que se’n pot treure de tot això és que el diàleg del qual tant presumeix el Govern espanyol no només consisteix a evitar reunir-se amb qui s’hauria de reunir sinó que ha arribat a la conclusió que ni tan sols cal escoltar-lo. És a dir, no arriba ni a diàleg de sords.\nLa majoria dels ministres de l’actual Gobierno espanyol estan informalment adscrits a una d’aquestes dues colles polítiques: els sorayos, els quals tenen més afinitats amb la vicepresidenta del gobierno y ministra de la Presidencia y para las Administraciones Territoriales, Maria Soraya Sáenz de Santamaría Antón (com agraden a Madrid els noms i els càrrecs de llarga denominació!), i els cospedalos, aquells que se senten més identificats amb la secretària general del Partido Popular i Ministra de Defensa, Maria Dolores de Cospedal García. Diuen els experts que, si més no en ministres adscrits, guanyen els sorayos, coneguts també com a marianistas.\nTot i que les dues colles discrepen en alguns assumptes, en un tema molt concret sorayos i cospedalos sempre van cent per cent d’acord, i és que Catalunya no ha de poder votar mai quin ha de ser el seu futur, és a dir, si ha de continuar formant part d’Espanya o ha d’emprendre el seu propi camí al marge d’Espanya. Aquesta coincidència és la que cohesiona i sempre ha cohesionat els governs espanyols, i ho expresso en plural perquè si a Espanya governés el PSOE aquesta cohesió sobre Catalunya es mantindria sense fissures. S’atribueix a Josep Pla aquella frase que diu que lo més semblant a un espanyol de dretes és un espanyol d’esquerres, i el motiu d’aquesta semblança potser podria ser Catalunya.\nSiguin de dretes o d’esquerres, a tots els ministres espanyols els uneix el nacionalisme (el seu nacionalisme espanyol) que tant critiquen quan són uns altres —els nacionalistes catalans sense anar més lluny— els que en reivindiquen un altre que no és el seu. Conclusió: tu no pots discrepar del nacionalisme institucional espanyol mentre ells menystenen els altres nacionalismes, que consideren aldeanos. El problema és que els populares guanyen les eleccions a Espanya però a Catalunya només recullen el vuit i mig per cent dels vots, i el que val per a Espanya no val per Catalunya. Són països diferents i la gent vota diferent. Així, Catalunya cohesiona Espanya però, si ho vol fer comptant amb Espanya, Catalunya no resoldrà mai el seu problema.\nAvui comença a Barcelona un judici polític contra un expresident, una exvicepresidenta i una exconsellera del Govern de la Generalitat. No repetiré ara els arguments, àmpliament estudiats i debatuts, que porten a concloure que, per a una gran majoria de catalans, aquest judici és eminentment polític. Algú ja l’ha definit com el judici polític espanyol més important des de la mort del dictador Franco. Tot i que potser hi podria estar d’acord refereixo definir-lo com el primer gran judici polític —em temo que no serà pas l’únic— de l’Estat espanyol contra Catalunya.\nPer què dic que és un judici contra Catalunya i no contra Mas, Ortega i Rigau, és a dir, les persones que seuran al banc dels acusats? Doncs és ben senzill d’explicar. Es miri com es miri, avui es jutja la voluntat àmpliament majoritària dels catalans (quatre de cada cinc) els quals, siguin o no independentistes, pretenen votar sobre com volen que sigui el futur de Catalunya, de la mateixa manera que la gran majoria dels països que avui formen part de l’ONU van fer un camí similar en el seu moment. Doncs bé, ara és el moment de Catalunya.\nEn una democràcia, i contínuament se’ns diu que Espanya ho és —tot i que jo sempre he tingut molts dubtes al respecte—, no hi ha llei, ni govern, ni tribunal que pugui impedir que la gent s’expressi democràticament a les urnes. Sóc perfectament conscient que per part de tots els estaments de la metròpoli s’intentarà posar molts entrebancs. Però no se’n sortiran. I sí, parlo d’Espanya com a metròpoli pel tracte colonial —en el pitjor sentit del terme colonial— que el Gobierno d’Espanya dóna a Catalunya.\nUna etapa més de les pèssimes relacions entre les institucions de l’Estat espanyol —que no del poble espanyol— i Catalunya sembla superada. Des del primer moment es veia venir que la tan comentada operación diálogo entre Espanya i Catalunya acabaria en un no-res, ja que, de fet, ni tan sols va arribar a començar. Es veia venir que només era una excusa barata de les institucions de l’estat, totes elles perfectament coordinades, per justificar la violència anticatalana que vindria poc després. Doncs bé, agafem-nos-ho amb calma que ja hi som.\nLa separació de poders a Espanya és una gran falsedat, i queixar-se que aquesta afirmació no respon a la veritat, com donant a entendre que Espanya és una democràcia europea comme il faut, no passa de ser una broma de mal gust. I parlo conscientment de violència, sí. Violència parlamentària, violència judicial i violència governamental de tota mena per part d’un estat que veu, ara sí, que està en risc evident de perdre la partida i, a més, sabent tothom que la pèrdua de Catalunya serà pitjor que la pèrdua de Cuba i les Filipines.\nNo s’ha d’excloure la violència física que els poders de l’estat poden decidir aplicar en qualsevol moment. Tancs per la Diagonal no crec que en veiem cap, però avui en dia les formes de la violència són molt subtils, i es poden exercir d’una manera diguem-ne poc sorollosa. I tot plegat sota la batuta antidemocràtica d’un PP embogit que ho controla tot, però sent molt conscients que, si governés el PSOE, faria més o menys el mateix. Tal vegada les formes serien una mica més amables, o potser ni això. Preparem-nos, doncs, per aquesta nova etapa.\nAvui he tornat al món digital després d’estar uns dies pràcticament desconnectat de les noves tecnologies, no pas per voluntat pròpia sinó forçat per unes circumstàncies adverses que se m’han presentat sense avís previ i gairebé totes de cop. Així, després d’una llarga agonia (ja feia setmanes que no em permetia actualitzar-lo) dissabte se’m va morir definitivament el mòbil. Era un aparell low cost que me’l va cedir la companyia sense cobrar-me res, si més no, directament, però no n’estava gens descontent; durant dos anys m’ha donat el servei que necessitava. N’he hagut de comprar un altre (185 €), i en comptes d’un aparell low cost he optat per un de medium cost 4G, i veig que tal com em van prometre va molt més ràpid que el vell. També he hagut de comprar una targeta SIM més petita, el protector del darrere i el protector de la pantalla, total 38 €. Un es pot preguntar —de fet jo m’ho pregunto— per què totes aquestes coses no estan incloses en el preu del telèfon.\nPerò no tot acaba aquí. Dilluns se’m va morir definitivament l’ordinador; l’obria i se’m penjava, suposant que es pogués acabar d’obrir, cosa que cada vegada resultava més difícil. Ahir me’n vaig haver de comprar un altre (295 €) però aquest matí la persona que me l’havia d’instal·lar m’ha fet veure que tenia uns problemes tècnics de compatibilitat entre el disc dur i el sistema operatiu, i he hagut de tornar a la botiga per resoldre el problema canviant alguns components (128 € més). En total, la reencesa informàtica m’ha costat 646 €, i aquí encara s’hi hauria d’afegir el desplaçament al clúster informàtic del carrer Sepúlveda, el pàrquing i els honoraris de l’expert informàtic que m’ha muntat l’ordinador. And last but not least, sense oblidar l’emprenyada que tot plegat m’ha produït.\nPer si tot això no fos poc, avui, a més a més, m’he quedat dues vegades sense Wifi, i segons els tècnics de l’empresa proveïdora del servei sembla que podria ser degut a algun veí bandarra que intentava aprofitar-se de la meva connexió sense permís. En fi, un ja no pot estar tranquil ni a casa seva. Ara, però, ja està tot resolt, però no cal dir que amb la butxaca més buida. Una cosa sí que vull dir abans d’acabar: estar-se uns dies sense aquestes eines, tornar a utilitzar el bolígraf i el paper, prendre uns cafès reals mentre tens una conversa no virtual, i totes aquelles coses que d’uns anys ençà han anat quedant arraconades tampoc és cap drama. De fet, em sembla que a partir d’ara de tant en tant faré aquestes desconnexions. Al capdavall, si hi hagués una cosa urgent ja m’ho dirien pel telèfon fix, que jo encara el conservo.


A continuació, podeu veure les principals organitzacions polítiques de l'esquerra independentista , com podeu observar, la paraula que més es repeteix a aquesta pàgina és "escissió", el nostre gran problema, esperem que en un fútur la paraula més sentida sigui: UNITAT.\nPSAN partit socialista d'alliberament nacional dels PP.CC: Partit constituït al març de 1969 a partir d'una escissió de la joventut marxista i independentista del front nacional de Catalunya. Existeix actualment.\nPSAN-P Partit socialista d'alliberament nacional (provisional): Sorgeix en un moment en què el moviment obrer i popular català pren novament l'ofensiva del combat per la liquidació de la dictadura i avança cada cop més, en el camí per la imposició d'una alternativa democràtica i popular.\nE.C.T: Esquerra catalana dels treballadors\nM.U.M: Moviment d'unificació marxista: Organització independentista i marxista constituïda al maig de 1977, en fusionar-se el COL.LECTIU CATALÀ D'ALLIBERAMENT i el COL.LECTIU COMBAT.\nO.S.A.N: Organització socialista d'alliberament nacional\nB.E.A.N: Bloc d'esquerra d'alliberament nacional: Partit inependentista i socialista constituit al maig de 1979 pel BLOC CATALÀ DE TREBALLADORS i un grup d'independents.\nFNC front nacional de catalunya: Organització fundada a París l'any 1940, de resistència i alliberament nacional per membres de diverses organitzacions nacionalistes.\nIPC independentistes dels Països catalans: Organització independentista i socialista revolucionària fundada al març de 1979 en fusionar-se el PSAN-prov i l'Organització socialista d'alliberament nacional, de la Catalunya nord. Acaba disolta al MDT l'any 1987\nN.E nacionalistes d'esquerra: Moviment socialista i nacionalista sorgit a Barcelona al desembre de 1979 a partir de la crida d'un grup d'intel.lectuals per a concòrrer a les eleccions autonòmiques. El 1985 es dissolgué dins l'entesa dels nacionalistes d'esquerra, però un sector s'hi oposà i creà el Moviment d'esquerra nacionalista.\nENE entesa dels nacionalistes d'esquerra: Partit fundat a Barcelona al desembre de 1985 per la confluència de nacionalistes d'esquerra, renovadors d'esquerra republicana de Catalunya i independents per l'esquerra nacional. Defensen l'alliberament nacional dels Països Catalans per mitjans democràtics i la construcció del socialisme. Acaben disolts i repartits entre ERC i Iniciativa per Catalunya.\nM.E.N moviment d'esquerra nacionalista: Partit independentista i revolucionari fundar el 1985 per una escissió de Nacionalistes d'Esquerra contrària a la creació de l'Entesa dels nacionalistes d'esquerra.\nM.D.T moviment de defensa de la terra: Organització independentista sorgida el 1984 de la confluència del PSAN i de IPC. Es definí com un front revolucionari d'alliberament nacional. Tingué bastant implantació repartida arreu dels PP.CC. El Febrer de 1987 es dividí en dos grups MDT-IPC i MDT-PSAN. Existeixen a l'actualitat (el que queda de MDT-IPC), però res a veure amb el que van ser.\nC.LL catalunya lliure: Organització independentista sorgida al junn de 1989 com a coal.lició impulsada pel MDT-PSAN i el FNC davant les eleccions europees d'aquell any (19.586 vots). Transformada en partit el desembre de 1989, es definí com organització de masses del MCAN. El 1991, una part marxa a ERC i anys més tard acaben desapareixent.\nA.U.P assemblea d'unitat popular: Moviment d'esquerra independentista fundat al març de 1993 a Barcelona. Sorgí de la confluència d'independents, dirigents de la Crida i del MDT-IPC. El 1995, s'acosten a ERC i el 1996 bona part dels seus dirigents hi ingressaren, fet que provoca la dissolució del grup.\nE.R.C esquerra republicana de Catalunya: Partit creat a Barcelona al 19 de Març de 1931 en la Conferència d'Esquerres Catalanes. Sota l'impuls de Francesc Macià i LLuis Companys.\nP.U.A plataforma per la unitat d'acció: Moviment independentista de l'esquerra revolucionaria i antifeixista. Fundat el 1995 per ex-militants del MDT-IPC , de CATALUNYA LLIURE i dels sectors crítics de AUP amb l'ingrés dels seus dirigents a ERC. Actualment es diuen ENDAVANT.\nENDAVANT osan: Orgnització socialista d'alliberament nacional, provinent de la disolta PUA. Actualment un dels impulsors del Procès de Vinarós.\nMAULETS: Organització independentista juvenil dels Països Catalans fundada l'abril de 1988 i promoguda pel MDT-PSAN. El 1989 esdevingué la branca juvenil de Catlunya Lliure. El 1995 abandonà CL i alguns seguidors s'integraren a la PUA. El 1998 Maulets es fusionà amb JIR (joves independentistes revolucionaris) per crear MAULETS-EL JOVENT INDEPENDENTISTA REVOLUCIONARI.\nJ.E.R.C: Joventuts d'Esquerra Republicana de Catalunya.\nCAJEI: Coordinadora d'Assemblees de Joves de l'Esquerra Independentista.\nAra fa prop d’un any va néixer la Coordinadora d’Assemblees de Joves de l’Esquerra Independentista: la CAJEI, que pretén ser un marc de diàleg i coordinació de treball de què tot el jovent independentista i d’esquerres organitzat en col·lectius i assemblees de joves en pugui participar activament. No s’ha d’entendre aquest ànim d’unificar les lluites locals com un intent de dividir els esforços revolucionaris mitjançant la creació de noves organitzacions, es tracta d’una coordinadora que es crea per tal d’agilitar el debat entre els diferents col·lectius juvenils de l’esquerra independentista i facilitar les lluites locals, així com ajudar a la creació de noves assemblees de joves.\nÉs per tot això que s'impulsa a les Assemblees de Joves a participar dins dels espais de treball comarcals dels que disposa la CEI, i com a CAJEI participa en el treball i el diàleg que es fa dins de la Coordinadora de l’Esquerra Independentista.\nS'enten que el socialisme és l’únic model econòmic i social capaç de superar l’actual sistema capitalista per tal d’assolir en la seva culminació una societat justa i sense desigualtats de cap mena. Com a joventut socialista, saben que l’internacionalisme és un pilar bàsic per la construcció de la revolució. Per tant, i tenint en compte que l'àmbit d’actuació és el territori català, defensen i defensaran qualsevol català o catalana que hagi estat repressaliada per les seves conviccions socialistes. I ho fan donant suport i coordinant-se amb tots el col·lectius antirepressius i de suport a preses i presos polítics catalans, com són en l’actualitat Rescat i Alerta Solidària\nSCAF: Socialista Contra les Armes i el Feixisme.\n-Ideals: SCAF, és un ideal, que classifica a un tipus de gent. L'ideal SCAF, es centra en la lluita pel socielisme, antifeixisme, antisexisme i antiarmes. Molts independentistes catalans, bascos, o altra gent d'arreu d'Euskadi, Països Catalans i d'Espanya, es qualifiquen com a SCAF. La lluita SCAF, es centra en un ambient "pacifista", però a favor de la lluita al carrer, com poden ser pintades, murals, reivindicacions, antisimbolismes opressors i llengua opressora, o actes de coneixença dels seus ideals.\n-Estètica: L'estètica SCAF, pot ser, de vestimenta skin head, o SHARP, tot i que no acostumen a vestir així. És més normal, uns pantalons acampanats, texans, de pana, bombats... amb bambes, o espardenyes d'espart; samarretes, i jaquetes curtes i arrapadetes. Acostumen a portar un seguit de "partxes" reivindicatius a la roba, i xapes.


MAPA On són els 823 centres educatius amb aules confinades a causa del coronavirus? | Nació Solsona\nMAPA On són els 823 centres educatius amb aules confinades a causa del coronavirus?\nLes últimes dades fetes públiques pel Departament d'Educació són del 2 d'octubre i apunten a un alentiment en el creixement del nombre d'aules confinades, també per algunes ja s'estan reobrint, passada la quarentena. Sigui com sigui, l'afectació ha provocat que, per ara, hi hagi 30.128 persones confinades, a causa de 3.157 positius detectats. Els dos centres totalment confinats són escoles bressol: la Llar d'infants la Florida és de l'Hospitalet de Llobregat, i la Llar d'infants Picarol, de Vilagrassa. Un 16% del total, en tot cas, ja tenen com a mínim una aula tancada.


Taishan, una de les cinc muntanyes sagrades de Xina. | Altres indrets\nTaishan, una de les cinc muntanyes sagrades de Xina.\nPublicat el 07/08/2012 per altresindrets\nEls xinesos del Sud diuen que tenen milers de muntanyes, rius i genis, i els xinesos de la província de Shandong responen dient que ells tenen una muntanya, un riu, i un sant, donant a entendre que ells tenen els millors: Taishan, el riu groc, i Confuci.\nLes cinc muntanyes sagrades de Xina són la muntanya oriental Taishan (la de la Supremacia), la occidental Huashan (la de l’Esplendor), la meridional Hengshan (la de l’Equilibri), la septentrional Heengshan (la de la Constància) i la central Songshan (la de l’Eminència).\nTaishan és la més venerada de les cinc muntanyes sagrades de Xina. Es troba a 1.545 metres sobre el nivell del mar. En l’antiguitat, i al llarg del temps, s’hi ha fet ofrenes i rituals, i s’hi ha anat construint edificis i monuments.\nDiuen que només cinc emperadors xinesos hi van pujar, i un d’ells (Qianlong, de la dinastia Qing) la va pujar en diverses ocasions. Confuci i Mao també hi van pujar. Diuen que Confuci des de dalt de la muntanya va dir “el món és petit”; i que Mao va dir “Orient és vermell”. Nosaltres, amb els peques, i degut a la pluja que queia, no vam poder arribar fins a dalt, i només vam poder dir “quin mal temps que fa”.\nA l’antiguitat es creia que el sol iniciava el seu viatge cap a ponent des de Taishan.\nLa muntanya, amb els seus temples, han estat durant molts anys un destí de peregrinatge, i de marcada importància tant pel budisme com pel taoisme.\nLa princesa dels núvols blaus ocupa un lloc destacat, sent una deessa taoista molt venerada per les dones de Shandong i altres regions, a qui acudeixen en busca de fertilitat, descendència i protecció.\nVa ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO a l’any 1987, ocupant una zona protegida d’unes vint-i-cinc mil hectàrees.\nMalgrat que la muntanya es coneix com a Taishan, la paraula shan en xinès vol dir muntanya, per la qual cosa el més correcte és anomenar-la muntanya Tai.\nLa muntanya és accessible en autobús des de la base fins a “la Porta del Mig Camí al Cel”, i allà hi ha un telefèric que puja fins a dalt. Però la forma tradicional d’accedir al cim és caminant, pujant els sis mil sis-cents esgraons de pedra que porten fins a dalt.\nEl camí de pujada està tot fet d’escales de pedra, i es van trobant temples, inscripcions cal·ligràfiques xineses, amb la cota d’alçada gravada cada cent metres a l’escaló de pedra corresponent.\nPer arribar-hi vam agafar un tren a Yanzhou per anar fins a Tai’an, poble des del qual s’agafa el bus per anar a Taishan. Un taxi des de l’estació de tren fins a l’entrada de Taishan costa uns 30 iuans aproximadament. El taxista ens va dir que aquell dia no pujaven els busos fins a la part mitjana de la muntanya, perquè hi havia perill d’huracans.\nVam pujar fins on venen els tiquets, a la base de la muntanya. Allà un guarda ens va dir que els busos si que funcionaven aquell dia.\nEl dia estava nuvolat. De fet les previsions meteorològiques havien anunciat un tifó segons ens van dir, i el cel no pintava gaire bé. Però es veia gent per tot arreu, i no semblava que hagués de ser res important.\nVam tornar a baixar i vam agafar un autobús (el núm. 3) que ens va portar fins a Tianwai, d’on surten els busos cap a la part mitjana de la muntanya (la porta del mig camí al cel). El bus per pujar més el tiquet d’entrada costa 157 iuans per persona.\nQuan vam arribar a “la porta del mig camí al cel” ja feia estona que plovia, i la capelina ja estava fent la seva utilitat.\nFerran no volia posar-se l’impermeable, i l’Ona volia anar als braços. Mentrestant la pluja no parava. Sara va decidir quedar-se en un petit local a prendre quelcom, amb els peques. Harry, Bianbian i jo vam iniciar la pujada al Taishan, sabent abans de començar que no arribaríem fins a dalt.\nEstava plovent, això limitava les fotografies a fer, malgrat que entre la capelina i un paraigües que vaig comprar al mercat de l’estació de Yanzhou, me les vaig anar apanyant. Durant algunes estones plovia molt poc, i era el moment d’aprofitar.\nEl paisatge anava canviant segons es movia la boira. El camí estava molt concorregut per turistes xinesos. Alguns em demanaven per fer-se fotos amb mi. Ho vaig trobar estrany, doncs durant tots els dies passats demanaven preferentment fer-se fotos amb els peques.\nQuan estàvem a poc més de 1.100 metres d’altitud vam decidir tornar enrere, doncs a baix ens esperaven Sara i els nens, i a més a més la pluja no parava.\nDe baixada vam comprar per sis iuans un chien bin chuan tah sum, que és una espècie de crep farcit amb ou, ceba tendra, salsa de soja i xurro xinès, tot barrejat. No apte per a paladars tradicionals.\nFerran es va posar molt content amb un caragol que li vam portar (el va posar en una botella buida d’aigua, i li va anar donant menjar), i amb unes fotos que li vaig ensenyar d’uns gripaus que vam veure tot pujant.\nLa tornada la vam fer en bus fins a Tai’an, i després de menjar en un restaurant de la ciutat, vam anar a l’estació de tren per tornar a Yanzhou.\nSi bé no vam poder pujar fins al cim, i malgrat que el temps no va ser bo, al menys vam poder fer una caminada per la muntanya.\nDiuen que qui puja fins a dalt de Taishan viurà fins als cent anys. Nosaltres no podem agafar-nos a aquesta dita, però, per si fos certa, suposem que algun mirament tindrà amb qui ha fet l’esforç d’anar-hi malgrat no haver arribat fins al cim. I si no és així, qui vol viure fins al cent anys? Qui no es consola és perquè no vol.\nL'entrada va ser publicada el 2012, Àsia Oriental, Est de Xina, Xina i etiquetada chien bin chuan tah sum, cinc muntanyes sagrades de Xina, Shandong, Taishan per altresindrets. Guarda l'enllaç permanent.


Holiday home Øvrebø Heimdal Fjellestad Noruega - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nHoliday home Øvrebø Heimdal-, Fjellestad, Fjellestad, Noruega, 4715 - Veure al mapaHoliday home Øvrebø HeimdalVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 6 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Øvrebø Heimdal és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Fjellestad. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Øvrebø Heimdal asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com pesca que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Holiday home Øvrebø Heimdal és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Fjellestad.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sepesca Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióneveraempolles d'aigua de cortesiacalefaccióplat de dutxa Idiomes ParlatsNoruec Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. NOVASOL us enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, us enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on heu de recollir les claus.\nAllotjaments a Fjellestad


BLOC DE REMOLAR: COMPTE GENERAL 2009: MÉS DÈFICIT\nEl passat dimecres vam tindre ple ordinari de l'ajuntament. Un dels punts que vam tractar va ser el del Compte General de 2009 que, una vegada més i ja en van unes quantes (lamentablement), mostraven clarament la mala gestió econòmica que ha fet el Partit Popular en l'ajuntament de Betxí.\nCom es veu al quadre de dalt (les xifres no són meues, que quede clar, sinó del departament econòmic de l'ajuntament), el resultat pressupostari d'eixe exercici, de 2009, és de -362.000 euros. És a dir, els comptes de l'ajuntament demostren que eixe any es van gastar molts més diners dels que es van ingressar, en concret, més de 60 milions de les antigues pessetes.\nPer altra banda, també podem comprovar que el Romanent de Tresoreriva va ser, una vegada més, negatiu. El romanent de tresoreria és el que queda per pagar, més el que queda per cobrar més els diners que hi ha en caixa. El resultat, ja el veeu: -784.000 euros, és a dir, vora 130 milions de les antigues pessetes en negatiu.\nMirant cap enrere, li hem dit a l'equip de govern infinitat de vegades que reduira el gasto, que eliminara el despilfarro i les despeses innecessàries (l'any passat, sense anar més lluny, 4800 euros en entrades per a la correguda de la beneficiència), que no estirara més el braç que la mànega, que qui no guarda quan té no menja quan vol... res de res, mai no ens van fer cas i ara tenim ací els resultats que tots, més o menys, podíem preveure. I això que ens van dir que els primers 4 anys eren d'inversió i els segons 4 anys serien de gestió. És esta la gestió que ens van prometre?\nCom podeu suposar, seguir amb esta gestió econòmica durant més temps és insostenible per a l'ajuntament. I el pitjor de tot és que, com he dit sempre, la mala gestió d'uns pocs, la pagarem tots els betxinencs i betxinenques.\nPublicat per Remolar a 18:01


A punt per a l’inici de les obres a les estacions de la plaça d’Espanya i de l’Eix Macià - Creu Alta\nEls treballs s’han adjudicat amb un pressupost de 31,2 milions d’euros\nLes obres de les estacions de la plaça d’Espanya i de l’Eix Macià - Creu Alta estan a punt de començar i en els propers dies és previst que s’iniciïn els treballs. El Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat ha adjudicat les obres, amb un pressupost de 31,2 milions d’euros.\nCategories: Espai públic , Ajuntament, Sostenibilitat\nAmb l’objectiu de minimitzar l’impacte de les tanques d’obra de l’estació dels FGC al passeig de la Plaça Major, s’estan col·locant unes lones dissenyades per estudiants de l’escola Illa. Les lones tenen diversos motius i diferents colors per donar un altre aspecte a aquest espai en espera de la seva configuració definitiva.\nCategories: Educació, Urbanisme i Habitatge\nEl programa de millora de l’espai públic Posem a Punt la Ciutat ha iniciat 34 actuacions\nLa plaça Rosalia de Castro ja compta amb una nova àrea de jocs infantils\nLa plaça Rosalia de Castro, al districte tercer, ja llueix un aspecte renovat després de la remodelació de l’àrea de jocs infantils. L’actuació que s’ha dut a terme ha suposat la substitució de tots els elements de joc i també del paviment que havia quedat obsolet.


Ajuntament de Tordera - S'amplia el termini de presentació de treballs per al concurs Literari Premis Sant Jordi de Tordera 2020 i punts de llibre\n< MARÇ 2021\nS'amplia el termini de presentació de treballs per al concurs Literari Premis Sant Jordi de Tordera 2020 i punts de llibre\nDAVANT del decret de L'ESTAT D'ALARMA, des de la regidoria de cultura es va decidir posposar el certamen i les dates d'entrega. Tal i com es va acordar en junta de govern local, obrir una nova convocatòria de presentació dels treballs del concurs literari i punts de llibre fins el 31 de juliol de 2020 a les 14:00 h.\nTal i com es va acordar en junta de govern local i amb l'aixecament dels terminis processals, s'ha ampliat el termini de presentació dels treballs del concurs literari i punts de llibre fins el 31 de juliol de 2020 a les 14:00 h. Des de la regidoria de cultura s'impulsa any rere any, el tradicional concurs literari de Sant Jordi. Es mantenen les categories infantil, juvenil i adults, divides en grups i amb diferents modalitats (poesia, prosa i recerca). També es manté la Beca de Recerca Local Salvador Vendrell, el Concurs de Punts de llibre i el premi literari Infantil "A" "Baron de Carlos".\nDes de la regidoria de cultura es promou el premi de periodisme Impromptus Prudenci Bertrana, un premi periodístic dins de la categoria adults (grups E i F). Per optar a aquest premi, dotat amb 200 € per al grup E i 300 € al grup F, caldrà presentar una crònica periodística de caire subjectiu sobre algun tema quotidià basat en la realitat social i local en la línia dels articles periodístics que escrivia Prudenci Bertrana. Quant a l'article periodístic premi Impromptus Prudenci Betrana, ha d´ésser una crònica periodística de caire subjectiu sobre algun tema quotidià basat en la realitat social i local en la línia dels articles periodístics de Prudenci Bertrana.\nEn aquesta modalitat, la regidoria recorda que l'article periodístic Impromptus Prudenci Bertrana haurà de tenir una extensió màxima d'un full (DiN A4).\nCada concursant pot presentar només un treball en cada modalitat. Les obres presentades han d´ésser escrites en llengua catalana, totalment inèdites i de temàtica lliure, excepte si s´especifica una altra cosa com en el cas dels treballs d´investigació i recerca. El veredicte del jurat serà inapel·lable i aquest es reserva el dret de declarar els premis deserts. El sistema emprat pel jurat és de votació secreta i per eliminació. El jurat està facultat per resoldre qualsevol imprevist que pugui sorgir i fer interpretació d´aquestes bases en cas de dubtes.\nLa presentació dels treballs per al Concurs literari Premis Sant Jordi 2020 té el termini establert fins al 31 de juliol.\nLes bases de la convocatòria s´han procurat adaptar a les de la Mostra Literària del Maresme per la qual cosa l'Ajuntament es reserva el dret de presentar a aquest certamen els primers i segons premis de cada grup i modalitat.\nAcord Junta Govern Local modificació entrega data de treballs\nBases concurs literari Sant Jordi 2020\nBases concurs punts de llibre Sant Jordi 2020


Biblioteca Pública Municipal Antoni Gaudí: de maig 2021\nLaboratoris de lectura per a famílies, el nou projecte de la Biblioteca Antoni Gaudí\nLa Biblioteca Antoni Gaudí posa en marxa un cicle familiar de laboratoris de lectura "M'agrada llegir" amb l'objectiu d'experimentar al voltant de la lectura i descobrir noves formes d'apropar-nos als llibres infantils.\nLes sessions són dinàmiques i s'organitzen en diferents parts formades per una benvinguda, una descoberta de llibres relacionats amb el laboratori, una lectura compartida i una activitat de creació. Tenen una durada aproximada de 60 minuts i els infants han d'anar acompanyats de les seves famílies.\nEl primer laboratori que s'ha programat dins d'aquest cicle és "Llibres sense paraules. L'art en els àlbums il·lustrats". El lector coneixerà diferents tipologies d'àlbums il·lustrats i aprendrà a llegir aquests llibres a través de les il·lustracions, unes imatges que esdevindran la primera galeria d'art dels infants. Està adreçat a infants de P3 a 1r.\nD'aquest laboratori s'han programat 2 sessions que tindran lloc en diversos dies:\n"Les formes, les protagonistes" | dissabte 29 de maig a les 11.00 h\n"Els àlbums corals" | dissabte 5 de juny a les 11.00 h\nLes persones interessades a participar-hi poden inscriure's a una sessió o a les dues. Cal inscriure's presencialment a la biblioteca o enviant un correu electrònic a l'adreça biblioteca.gaudi@riudoms.cat (cal indicar si es vol assistir a les 2 sessions o només a 1 i en aquest cas en quina d'elles).\nEls laboratoris tenen aforament limitat i es realitzaran a l'aire lliure seguint totes les mesures higièniques i de seguretat necessàries.\nAmpliem el fons de la biblioteca amb més novetats editorials!\n👇 Aquí teniu les d'aquest mes de maig. Bona lectura!\nGuia de novetats maig 2021\nActivitats del mes de maig 2021\nLes activitats presencials es desenvolupen amb inscripció prèvia, aforament limitat i seguint totes les mesures de seguretat necessàries.\nLaboratoris de lectura per a famílies, el nou proj...


La Biblioteca Xavier Amorós llueix un gran mural a la façana lateral | Canal Reus TV\n11:19 - 13 gener 2021\nEl mural, que ha generat un gran impacte visual, representa una biblioteca gegant, a les prestatgeries de la qual conflueixen els llibres preferits de l'artista amb obres amb una intervenció reusenca destacada.\nLa Biblioteca Xavier Amorós comença l'any 2021 amb la finalització d'un gran mural que llueix a la façana lateral, obra de l'artista Gasic Painter. La iniciativa, liderada per la regidoria de Cultura i Política Lingüística de l'Ajuntament de Reus, s'emmarca també en el programa Llambordes impulsat des del departament de Joventut, de la regidoria de Salut i Ciutadania, que té per objectiu la promoció de l'art urbà entre els i les joves i també cap a tota la població en general.\nEl gran mural es va començar a pintar a mitjans del mes de desembre i va finalitzar aquest dimarts 12 de gener i il·lustra la façana lateral de l'espai bibliotecari al Camí de Riudoms. El mural, que ha generat un gran impacte visual, representa una biblioteca gegant, a les prestatgeries de la qual conflueixen els llibres preferits de l'artista (inclou homenatges familiars, artístics i culturals propis), amb obres amb una intervenció local destacada que, en la seva majoria, han estat reconegudes amb premis a nivell de país.\nDes de les Biblioteques Municipals de Reus ha suposat una ocasió per donar llum a intervencions poc conegudes com són la traducció o la il·lustració feta per persones vinculades amb la capital del Baix Camp. També per posar en valor les obres originals, ja reconegudes com el poemari guanyador del Premi Carles Riba de poesia, de Xavier Amorós o el primer llibre de poesia de Gabriel Ferrater, que conté les referències més explícites del seu origen reusenc.\nA banda dels llibres, la prestatgeria gegant conté altres picades d’ullet a la biblioteca (els planetes de l’univers del coneixement, el follet Àster de la Sala Infantil, el logo d’”El formiguer” o l’espai de nadons, de Pere Prats Sobrepere) i també a les festes i altres trets diferenciadors de Reus, com un el Xiquet de Reus, el campanar o un avió.\nL'artista Gasic Painter és nascut a Reus i actualment és un dels referents de la ciutat dins el món del graffiti i la pintura mural.\nEl talent d'artista rau en el bagatge del graffiti i "Street Art" des de finals dels 90's. La seva formació en el món de la pintura mural i les decoracions artístiques com els grafitis és autodidacta, però també és titulat a l'Escola d'Art i Disseny de Tarragona com a tècnic superior en Arts plàstiques i disseny en la modalitat d'il·lustració i en gràfica publicitària.\nLes obres que recull el mural\n"Harry Potter", de J. K. Rowling. Traducció de Laura Escorihuela Martínez\n"Història general de Reus", de Pere Anguera\n"Un conte sense cap ni peus", d'Àngels Olle. Premi crítica Serra d’or de literatura infantil i juvenil 1994\n"Qui enganya para", de Xavier Amorós. Premi Carles Riba de poesia 1964\n"Ulisses", de James Joyce. Traducció de Joaquim Mallafrè. Premi de la Generalitat de Catalunya a la millor traducció en la convocatòria de 1981 i el Premi de la Crítica Serra d’Or de 1982\n"La Guerra dels xiclets", de Jordi Folck. Premi Protagonista Jove 2001\n"Tòquio Blues", traduït d'Albert Nolla. El 2005 va rebre el Premi Ciutat de Barcelona de traducció al català\n"Da nuces pueris", de Gabriel Ferrater. Primer llibre del poeta, on són més vives les seves vinculacions amb Reus i conté el poema A l’inrevés\n"Els Camins de la llum", de Coia Valls. Autora de capçalera de la Biblioteca Xavier Amorós i guanyadora de diversos premis\n"El Banc blau", d'Albert Asensio. Premi Llibreter 2017\n"Dies de suau oreig", d'Aureli Trujillo. Recull de diversos premis de poesia\n"L'Escola de Bibliotecàries: 1915-1939", d'Assumpció Estivill i Rius. Referent en l’àmbit bibliotecari de Catalunya\nRodoreda. Homenatge a una de les grans autores de la literatura catalana\nbiblioteca xavier amorós mural homenatge


Projects – Galetes Farners\nNEULA AMB PRALINÉ D’AMETLLA\nESPECIALITATSGaletes artesanals de tota la vidaInformació del producte DESCRIPCIÓ Neula amb crema de praliné d’ametlla INGREDIENTS Sucre, farina de BLAT, AMETLLA torrada en pols (25%), greix vegetal no hidrogenat de palma, OUS frescos, oli d’oliva i gasificants (bicarbonat amònic i bicarbonat sòdic) y aroma: vainillina. INFORMACIÓ ADICIONAL COMPARTEIX\nFI PRALINÉ D’AMETLLA COBERT DE GALETA\nESPECIALITATSGaletes artesanals de tota la vidaInformació del producte DESCRIPCIÓ Fi praliné d'ametlla cobert de galeta INGREDIENTS Sucre, farina de BLAT, AMETLLA torrada trossos (25%), greix vegetal no hidrogenat de palma, OUS frescos, oli d’oliva i gasificants (bicarbonat amònic i bicarbonat sòdic) y aroma: vainillina. INFORMACIÓ ADICIONAL COMPARTEIX\nBESCUIT D’AMETLLA AMB AROMA D’ANÍS\nESPECIALITATSGaletes artesanals de tota la vidaInformació del producte DESCRIPCIÓ Bescuit d'ametlla amb aroma d'anís INGREDIENTS Farina de BLAT, AMETLLA en pols (25%), glucosa, gemma d’OUS frescos, raspadura de llimona, emulsionant (nortemul) i aromes: anís, canyella i llimona. INFORMACIÓ ADICIONAL COMPARTEIX\nCRUIXENT TORRÓ D’AMETLLA\nESPECIALITATSGaletes artesanals de tota la vidaInformació del producte DESCRIPCIÓ Cruixent de torró d'ametlla INGREDIENTS AMETLLA torrada trossos (50%) i sucre. INFORMACIÓ ADICIONAL COMPARTEIX


Cardona s'acomiada d'un concorregut Casal Multiesportiu de més de 160 joves - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCardona s'acomiada d'un concorregut Casal Multiesportiu de més de 160 joves\nHan estat cinc setmanes d'activitats, algunes lligades a la Fundació SHE i al projecte FutbolNet\nredacció manresa 13.08.2015 | 00:00\nFotografia de grup dels participants de l´edició d´enguany al Casal Multiesportiu de Cardona ajuntament de cardona\nEsport, natura i diversió. Són els tres principals eixos del Casal Multiesportiu de Cardona, que ha omplert el poble d'activitats durant cinc setmanes, i que ha tingut la participació d'un total de 162 nens i joves d'edats compreses entre els 7 i els 17 anys.\nUn any més, el Casal ha centrat les seves propostes en l'esport clàssic, amb tornejos de futbol sala i bàsquet, però també se n'han fet de bàdminton, així com diverses gimcanes o sortides al riu, que han servit d'activitats alternatives. A més, els participants del casal d'enguany també es van poder sumar a la jornada ludicoesportiva que es va muntar des de la Fundació SHE, i al projecte FutbolNet de la Fundació Futbol Club Barcelona.\nLa cloenda es va fer amb una nova jornada esportiva, i també va incloure una sortida dels participants al parc aquàtic WaterWorld de Lloret de Mar.


A) PART GENERAL. Escola d’Administració Pública de Catalunya. Generalitat de Catalunya\n> Administració general\n> Cos superior d'administració\n> A) PART GENERAL\nCos superior d'administració. A) PART GENERAL\nAquests materials són una ajuda per a la preparació de les oposicions al cos superior d'administració de la Generalitat de Catalunya, però en cap cas no es poden considerar l’únic material de preparació de les proves. Darrera actualització: juliol de 2014\nResolució GAP/2542/2008, de 4 d'agost per la qual s'aprova i es fa públic el temari de les proves selectives per a l'accés a l'escala superior d'administració general del cos superior d'administració de la Generalitat (DOGC 5193, de 12.08.2008) | Correcció d'errada (DOGC núm. 5287, de 30.12.2008) | Modificació (DOGC núm. 5333, de 06.03.2009) | Correcció d'errada (DOGC núm. 5337, de 12.03.2009)\n1. Dret constitucional 2. L'organització política i administrativa de l'Estat 3. La Unió Europea 4. L'organització política, institucional i administrativa de Catalunya 5. L'Administració pública. El dret administratiu 6. Economia espanyola i catalana 7. Economia del sector públic. La gestió economicofinancera 8. Estadística 9. Gestió pública 10. Funció pública 11. Polítiques públiques 1. Dret constitucional\n[PDF, 123,33 KB ]\nLa Constitució espanyola de 1978: estructura, contingut i principis. Els drets fonamentals i les llibertats públiques. El Tribunal Constitucional: composició i competències. Processos. El valor de les sentències del Tribunal Constitucional. Tema 2\n[PDF, 125,09 KB ]\nLa Corona. El Govern: funcions, potestats i composició. Designació i remoció del govern i del president. Relacions amb les Corts Generals. Les Corts Generals. El Defensor del Poble. El Tribunal de Comptes. Tema 3\n[PDF, 165 KB ]\nLa potestat legislativa. La delegació legislativa a favor del govern. La iniciativa legislativa. Les lleis orgàniques. Les lleis ordinàries. Les lleis marc. Les lleis d’harmonització. Tema 4\n[PDF, 157,17 KB ]\n[PDF, 174,77 KB ]\nLes estructures administratives a Espanya. L'Administració pública: principis constitucionals informadors. Organització i funcionament de l'Administració general de l'Estat. Òrgans superiors i òrgans directius. Òrgans territorials. Delegats del govern a les comunitats autònomes. L'Administració institucional: les corporacions de dret públic. Organismes autònoms i entitats públiques empresarials. Òrgans consultius de l'Administració de l'Estat. El Consell d'Estat. Tema 6\n[PDF, 160,73 KB ]\nLes comunitats autònomes. Constitució i competències. Relacions entre l'Estat i les comunitats autònomes: coordinació i control. Els estatuts d’autonomia de les comunitats autònomes: naturalesa jurídica i contingut. La distribució de competències. Tipologia competencial. Les comunitats autònomes amb dues llengües oficials. Tema 7\n[PDF, 162,72 KB ]\n[PDF, 130,09 KB ]\nLa Unió Europea i el dret comunitari. Les institucions comunitàries. La Comissió. El Consell. El Parlament Europeu. El Tribunal de Justícia. El Tribunal de Comptes. Tema 9\n[PDF, 150,24 KB ]\nCaracterístiques del l'ordenament jurídic comunitari. Les fonts del dret comunitari. Tractats. Reglaments. Directrius. Tema 10\n[PDF, 163,14 KB ]\nAplicació i eficàcia del dret comunitari europeu. Relació entre el dret comunitari i l'ordenament jurídic dels estats membres. Principis i control. Participació de les comunitats autònomes en la formació i en l'execució del dret comunitari. Tema 11\n[PDF, 153,33 KB ]\n[PDF, 160,2 KB ]\nL'Estatut d'autonomia de Catalunya de 2006: estructura i contingut. Drets i deures de la ciutadania. Principis rectors. Garanties dels drets estatutaris. Competències de la Generalitat de Catalunya: tipologia. Relacions de la Generalitat amb l'Estat, amb altres comunitats autònomes i amb la Unió Europea. L'acció exterior de la Generalitat. Tema 13\n[PDF, 157,99 KB ]\nLes institucions de la Generalitat de Catalunya: el Parlament, el President, el Govern, el Consell de Garanties Estatutàries, el Síndic de Greuges, la Sindicatura de Comptes i el Consell de l'Audiovisual de Catalunya. Tema 14\n[PDF, 178,19 KB ]\nL'organització administrativa de la Generalitat de Catalunya. Organització i prestació de serveis. Principis generals. Òrgans: centrals, territorials, consultius, actius i col·legiats. Tema 15\n[PDF, 149,85 KB ]\nEl model divisional: les empreses públiques, els organismes autònoms, els consorcis i les fundacions. Criteris generals i classes d'entitats públiques. Tema 16\n[PDF, 144,6 KB ]\n[PDF, 32,62 KB ]\nEl concepte de dret administratiu. El concepte d'Administració pública. El principi de legalitat. Les potestats administratives: formes d'atribució i classes. Potestats reglades i potestats discrecionals. Tècniques de control de la discrecionalitat administrativa. Tema 18 [PDF, 179,95 KB ]\nLa relació juridicoadministrativa: concepte i elements. La personalitat jurídica de les administracions públiques. Tipologia d'entitats públiques. Capacitat jurídica dels ens públics. El ciutadà com a titular de drets davant l'Administració. Els drets públics subjectius. Els interessos legítims. Capacitat jurídica i capacitat d'obrar. Tema 19 [PDF, 153,11 KB ]\nLa competència administrativa: concepte, classes i naturalesa. Criteris de delimitació i formes d'atribució. Les relacions interorgàniques. La jerarquia administrativa. La delegació, l'advocació i la substitució. La coordinació administrativa. Tema 20\n[PDF, 163,65 KB ]\nEl reglament: concepte i fonament. Classes de reglaments. Procediment d'elaboració dels reglaments. El principi d'inderogabilitat singular dels reglaments. El règim d'impugnació dels reglaments. La qüestió d'il·legalitat. Tema 21\n[PDF, 163,43 KB ]\nL'acte administratiu: concepte i classes. Elements de l'acte administratiu. La motivació i la forma. El silenci administratiu: el silenci positiu i els actes presumptes. Eficàcia de l'acte administratiu: principis generals. Executivitat de l'acte administratiu. Notificació i publicació. Invalidesa dels actes: nul·litat de ple dret, anul·labilitat. Convalidació. Tema 22 [PDF, 173,4 KB ]\nEl procediment administratiu: concepte, principis i importància. El procediment administratiu comú. El procediment administratiu derivat de l'organització pròpia de la Generalitat de Catalunya. Tema 23\n[PDF, 166,54 KB ]\nLa revisió dels actes en via administrativa. La revisió d'ofici. La revocació dels actes administratius. Els recursos administratius: objecte i classes. El recurs ordinari i el recurs de revisió. Les reclamacions prèvies a l'exercici d'accions civils i laborals. Tema 24\n[PDF, 169,19 KB ]\nEl control jurisdiccional de l'Administració pública: contenciós, civil i penal. La jurisdicció contenciosa administrativa: concepte, naturalesa, extensió i límits. Actes impugnables. La sentència en el procediment contenciós. Execució. Recursos. El recurs contenciós especial dels drets i llibertats fonamentals. Tema 25\n[PDF, 164,13 KB ]\nLa responsabilitat de les administracions públiques. La responsabilitat patrimonial. L'acció de responsabilitat. La responsabilitat de les autoritats i del personal al servei de les administracions públiques. Tema 26\n[PDF, 187,57 KB ]\nL'activitat negocial de l'Administració pública. El règim jurídic dels contractes i altres negocis jurídics. L'organització administrativa per a la gestió de la contractació. Tema 27\n[PDF, 171,47 KB ]\nLes activitats de l’Administració pública. Els principis de l’activitat administrativa. Classificació material: activitat de limitació, de foment i de servei públic. Altres formes d’activitat administrativa: econòmica, arbitral, planificadora i inspectora. 6. Economia espanyola i catalana\n[PDF, 140,12 KB ]\nEl model econòmic espanyol: línies generals. Trets bàsics de l’economia catalana. Tema 29\n[PDF, 135,65 KB ]\nEls sectors productius a Catalunya: macromagnituds principals. Tema 30\n[PDF, 101,47 KB ]\nLa renda nacional: evolució i distribució actual. La balança de pagaments. La balança comercial. Tema 31\n[PDF, 147,5 KB ]\nEls fons estructurals de la Unió Europea: el FEDER, l’FSE, el FEOGA-O. Objectiusi zones elegibles. El fons de cohesió. 7. Economia del sector públic. La gestió economicofinancera\n[PDF, 110,57 KB ]\nLa dimensió econòmica del sector públic. La despesa pública: evolució i composició; els ingressos públics: evolució i composició; el saldo pressupostari: evolució i composició Tema 33\n[PDF, 121,48 KB ]\nEl finançament de les comunitats autònomes. El règim foral i el règim comú. Els ingressos de les comunitats autònomes. Tema 34\n[PDF, 136,62 KB ]\nDelimitació del sector públic. El criteri politicoadministratiu. L’organització del sector públic en els pressupostos de la Generalitat de Catalunya. Tema 35\n[PDF, 104,55 KB ]\nEl pressupost públic de la Generalitat: concepte, principis pressupostaris, estructura i contingut. El cicle pressupostari: planificació, elaboració, aprovació, execució i control. Tema 36\n[PDF, 103,02 KB ]\nEls pressupostos de la Generalitat de Catalunya. Classificació orgànica, econòmica i per programes. Documentació que acompanya els pressupostos. Tema 37\n[PDF, 147,7 KB ]\nEl control intern de l’activitat economicofinancera del sector públic. La Intervenció General. El control extern. La comptabilitat com a mitjà de control. 8. Estadística\n[PDF, 129,96 KB ]\nDefinició i conceptes principals. Estadística descriptiva i estadística inferencial.Anàlisi temporal i atemporal. La distribució de freqüències. Tema 39\n[PDF, 128,98 KB ]\nEls valors representatius d’una distribució unidimensional: la mitjana aritmètica, la moda, la mediana. Mesures de dispersió d’una distribució unidimensional: el rang, el percentil, la variància i la desviació tipus. Tema 40\n[PDF, 96,94 KB ]\nEl concepte de probabilitat. La probabilitat condicionada. Concepte de variable aleatòria. Variables aleatòries discretes i contínues. La distribució normal. Concepte de mostra d’una població. Tipus de mostreig. Tema 41 [PDF, 131,2 KB ]\n[PDF, 135,43 KB ]\nRelació entre política i administració. Les noves orientacions de la gestió pública. L’ètica i els valors a l’Administració pública. Tècniques de direcció gerencial. Tema 43 [PDF, 94,06 KB ]\nDisseny i execució de les polítiques públiques. Teories de la decisió. Tema 44 [PDF, 170,04 KB ]\nL’avaluació de les polítiques públiques. Control de les polítiques públiques. Control estratègic i control de gestió. Indicadors de gestió dels serveis públics. Tema 45 [PDF, 188,91 KB ]\nLa gestió de la qualitat a l’Administració pública: conceptes generals. La gestió de la qualitat a l’Administració de la Generalitat. Tècniques bàsiques per a la qualitat i la millora. La gestió del coneixement. Tema 46\n[PDF, 193,36 KB ]\nLes administracions públiques i la societat de la informació. L’administració electrònica: pilars i principis. El model d’administració electrònica de Catalunya. El règim jurídic de l’administració electrònica: regulació estatal i de la Generalitat de Catalunya. Tema 47\n[PDF, 181,75 KB ]\nEl desenvolupament dels serveis electrònics. Serveis de col·laboració interadministrativa. La signatura electrònica i el certificat digital com a eines d’identificació i autenticació. Tema 48\n[PDF, 152,1 KB ]\nLa protecció de dades de caràcter personal. El règim jurídic de la protecció de dades de caràcter personal. Regulació estatal. Regulació de la Generalitat de Catalunya: els decrets d’aplicació. Bases de dades de legislació i de jurisprudència. Tema 49 [PDF, 153,92 KB ]\nLa informàtica com a eina de suport en els processos administratius. Concepte, components i funcionament general d’un sistema informàtic. Els sistemes informàtics. Grans ordinadors. Xarxes locals o miniordinadors. Ordinadors personals. Sistemes corporatius. Tendències actuals d’arquitectures informàtiques per a organitzacions complexes. Tema 50\n[PDF, 141,01 KB ]\nTema 51 [PDF, 161,86 KB ]\nEstructura i ordenació de l’ocupació pública. El règim jurídic de la funció pública espanyola: l’Estatut Bàsic de l’Empleat Públic. El personal al servei de les administracions públiques. La funció pública de l’Administració de la Generalitat de Catalunya. Estructura de la funció pública. La plantilla de personal. La relació de llocs de treball. El Registre general de personal. Tema 52\n[PDF, 160,76 KB ]\nL’accés a l’ocupació pública. L’oferta pública d’ocupació. La selecció de personal: sistemes de selecció, requisits de participació i procediment selectiu. La promoció interna. La selecció de personal interí. Mobilitat i sistemes de provisió de llocs de treball. La carrera professional. La formació i el perfeccionament del personal. Tema 53 [PDF, 176,2 KB ]\nDrets i deures del personal al servei de l’Administració de la Generalitat. Retribucions i nòmines. Vacances, llicències i permisos. Mesures de conciliació de la vida personal, laboral i familiar. Mesures d’igualtat d’oportunitat per raó de gènere. La prevenció de riscos laborals a les administracions públiques. Situacions administratives, incompatibilitats i responsabilitat i règim disciplinari. Tema 54\n[PDF, 144,88 KB ]\nEl règim del personal laboral de l’Administració de la Generalitat. Normativa laboral. Conveni col·lectiu únic del personal laboral de l’Administració de la Generalitat. Contracte de treball: conceptes, subjectes i forma. Contingut del contracte de treball. Modalitats, modificació, suspensió i extinció. Incompatibilitats i responsabilitat. Tema 55 [PDF, 125,83 KB ]\nTema 56 [PDF, 164,38 KB ]\nPolítiques públiques relacionades amb l’economia productiva: en matèria d’agricultura, ramaderia i pesca; d’empresa, indústria i energia; de comerç, turisme i societat del coneixement; de defensa dels usuaris i consumidors, i de defensa de la competència. Tema 57 [PDF, 174,16 KB ]\nLes polítiques en matèria de medi ambient, de territori, de paisatge i d’urbanisme. Tema 58\n[PDF, 154,37 KB ]\nLes polítiques públiques de caràcter social: d’acció social; d’habitatge; de justícia i serveis penitenciaris; de cultura i llengua catalana; de treball i ocupació. Tema 59 [PDF, 181,06 KB ]\nLes polítiques públiques de caràcter prestacional: en matèria de salut; d’educació i universitats; de seguretat i emergències. Tema 60\n[PDF, 161 KB ]\nLes relacions institucionals i exteriors. La cooperació internacional. Tweet Data d'actualització: 24.07.2014


Mas diu que la sentència del TC reforça el caràcter plebiscitari de les eleccions | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nMas diu que la sentència del TC reforça el caràcter plebiscitari de les eleccions\n“Durant molts anys hem intentat entendre’ns amb l’Estat, però se’ns tanquen tots els camins”, afirma el president de la Generalitat\nBarcelona 11 JUN 2015 - 18:56\tCEST\nEl president Artur Mas durant la compareixença. albert garcia\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, ha assegurat aquest dijous que la sentència del Tribunal Constitucional sobre la consulta del 9 de novembre “reforça el caràcter plebiscitari de les eleccions del 27 de setembre” sobre la independència. En opinió de Mas la sentència, que declara inconstitucionals els preparatius per la pseudoconsulta, “porta les aspiracions de molts catalans a un atzucac”.\nMas ha comparegut a la Galeria Gòtica, un dels espais més nobles de la Generalitat, per remarcar la transcendència de la consulta. El president ha assegurat que la sentència és una demostració més que l’única sortida per resoldre el conflicte català és dotar de caràcter plebiscitari sobre la independència les eleccions anticipades que ha anunciat per al 27 de setembre. “Durant molts anys hem intentat entendre’ns amb l’Estat, dialogar i pactar, però se’ns tanquen tots els camins”, ha assegurat.\nEl president català ha insistit en la part de la sentència que recorda que la Generalitat no és competent per preguntar als ciutadans sobre la independència de Catalunya. La seva interpretació és que “si no podem preguntar una cosa així és que vivim en una democràcia de baixa intensitat”.\nMas ha evitat avançar què farà a partir de la setmana vinent si Unió, el soci minoritari de la federació CiU, aposta per desmarcar-se definitivament del full de ruta sobiranista que Convergència i Esquerra Republicana van pactar al març. Només ha dit que el diàleg permanent amb l’Estat que demana Unió Democràtica és precisament el que ell ha intentat sense èxit. També ha dit que, a dia d’avui, no té previst fer canvis al Govern. Ho ha dit després que els últims dies hagin sorgit tota mena d’especulacions des de cercles propers al mateix Mas en el sentit que podria plantejar-se l’expulsió del Govern dels consellers d’Unió.


la veu aguda i el posat fràgil. els ulls del tamany d'un puny, com les veritats doloroses. allà restava, guspirejant a la pantalla de la tv. audrey hepburn a sabrina. amb shorts blancs i camisa a quadres. acotant el cos per ensabonar l'esponja a la palangana per, posteriorment, fregar la capota d'un cotxe d'aquells antics que deurien gastar quantitats ingents de benzina. escena en 16:9 esdrúixola, d'aquelles que es marquen a l'imaginari propi com si d'una peça de ferro roent es tractés. recordar l'audrey en vespres de dilluns. on el dia porta totes les impertinències i els malhumors que sempre se li pressuposen. on el dia és un banal intent de repetir el diumenge. on preparar una segona cafetera. poblar el cendrer rítmicament. il·lumanr-se la cara amb poc més que els llums catòdics. baixar a veure l'amic de l'oest asiàtic per aprovisionar-nos de queviures i dolços calòrics. compartir manta i conjugar perspectives. la vida passa, que deia aquell, però tot sovint no et venen ganes de posar un peu al carrer per veure-la, sinó que ja en tens prou amb intuir-la.\nàudio: maronda: sin ministerio\nPublicado por Oscar Villalibre Vicente en 06:55\nchaval, me parece que te lo tienes demasiado creído esto de la literatura underground\nai, mira, anónimo, que cada uno escriba lo que quiera y como quiera...! No he acabat mai d'entendre els comentaris d'aquest tipus: sempre acabo pensant que vénen de l'enveja o de vés a saber què, perquè són totalment gratuïts...\nm'agrada tant el teu blog, no sempre tens temps per llegir aquell gran llibre que et van recomanar, no sempre estàs a la última de les novetats literàries. No sempre Murakami et ve de gust. Però sempre tens 5 minutets per fer-li un cop d'ull a aquest racó i sentir que la lectura del dia està feta, que per un dia qualsevol la meva passió literària està coberta. I sempre amb nota. Gràcies per enriquir les meves lectures! Ai, espera, signo l'entrada, que a mi el tema anonymous no em va


Vicenç Pagès Jordà :: Els articles més estranys - L’estatut segons la RAE\nSegons la tradició preagustiniana, l'Esperit Sant és l'autor directe de les Escriptures, és a dir, el que va dictar les paraules als que les van escriure. És per això que els cabalistes esmercen tantes energies en la recerca de missatges ocults. En aquests temps de laïcitat, hi ha qui ha repetit l’operació en textos d’índole no religiosa, com ara els diccionaris. Així, el Diccionari Fabra inclou nombroses frases-exemple que ajuden el lector a comprendre el sentit de cada paraula. Sovint aquestes frases són portadores d’informació transcendent. Si hi busquem, per exemple, la paraula compendiarem>, trobarem la frase següent: En aquest llibre es compendia tota la filosofia dels antics.\nDe vegades m’he preguntat si aquestes investigacions esotèriques serien fecundes en altres llengües. Finalment m’he decidit a agafar el llibre Ortografía de la lengua española de la Real Academia Española en l’última edició, corresponent a 1999. La veritat és que, tret d’alguna citació de Clarín o Cervantes, les frases que els acadèmics han triat per exemplificar les seves ensenyances són tan banals que no resulten útils. Costa de trobar-hi cap sentència susceptible de ser llegida com una gran revelació. Però la paciència, finalment, dóna resultat. A la pàgina 62, paràgraf 5.2.8, dedicat a precisar l’ús de la coma darrere de determinats modificadors oracionals, he trobat una frase que mostra fins a qui punt la RAE no es limita a netejar, fixar i donar esplendor, sinó que intervé, de manera visionària o profètica, en el debat polític d’actualitat. La frase, dilectes lectors, diu així: “No obstante, es necesario reformar el estatuto”.\nLa frase citada forma part d’un grup de tres que, llegides de manera consecutiva, es transformen en un fragment de diàleg francament accessible. Fa l’efecte que es tracta d’una conversa mantinguda entre dues persones amb un cert poder de decisió al Congrés de Diputats, posem que entre un membre del PSC i un del PSOE. Vegem-ne la sèrie: “Por consiguiente, no vamos a tomar ninguna resolución precipitada”. “No obstante, es necesario reformar el estatuto”. “Efectivamente, tienes razón”. Cada dia que passa sembla més clar que la Real Academia ha encertat les seves prediccions.


L'àvia Clementina Bloc: El subministrament mundial d'aliments amenaçat pel decliu dels pol·linitzadors\nEl subministrament mundial d'aliments amenaçat pel decliu dels pol·linitzadors\nThe Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services (IPBES) (Plataforma intergovernamental científic-normativa sobre diversitat biològica i serveis dels ecosistemes) és l'òrgan intergovernamental que avalua l'estat de la biodiversitat i dels serveis dels ecosistemes i posa a disposició de la societat els resultats dels estudis realitzats en 124 paisos.\nAquest organisme ha celebrat el passat 26 de febrer la primera avaluació mundial de pol·linitzadors. Segons es pot concloure a partir de l'estudi de dades aportades pels investigadors de 124 països participants, un nombre cada vegada més gran d'espècies de pol·linitzadors a tot el món estan en risc d'extinció per diverses causes, moltes d'elles d'origen humà.\nLa desaparició d'aquests pol·linitzadors tindria un efecte devastador sobre el subministrament mundial d'aliments.\nAbella de la mel. Via Wikimedia.\nDues entitats catalanes han participat en aquest estudi aportant dades recollides a casa nostra: el Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (CREAF) i el Centre Tecnològic Forestal de Catalunya (CTFC).\nEls canvis en l'ús del sòl.\nLes pràctiques agrícoles intensives.\nL'ús de pesticides.\nLes malalties i plagues.\n75% de cultius alimentaris del món depenen com a mínim en part de la pol·linització.\n300% augment del volum de la producció agrícola en els últims 50 anys depen de la pol·linització animal.\n90% de plantes amb flors silvestres depenen en certa mesura de la pol·linització animal.\n1,6 milions de tones de producció anual de mel de l'abella melífera occidental.\n16,5% Percentatge de pol·linitzadors vertebrats en perill d'extinció a nivell mundial.\n40% d'espècies pol·linitzadores d'invertebrats (en particular les abelles i papallones) en perill d'extinció.\nMalgrat les evidències, l'IPBES senyala que encara som a temps de revertir la situació.\nMajor atenció a les pràctiques basades en els coneixements indígenes i locals.\nSuport a les pràctiques tradicionals que gestionen la distribució irregular de l'hàbitat i la rotació dels cultius.\nPromoció de l'agricultura sostenible ajudant a diversificar el paisatge agrícola i fent ús dels processos ecològics com a part de la producció d'aliments.\nManteniment o creació d'una major diversitat d'hàbitats pol·linitzadors en els paisatges agrícoles i urbans.\nEducació i intercanvi de coneixements entre agricultors, científics, indústria i públic en general.\nDisminució de l'exposició als pesticides dels pol·linitzadors mitjançant la reducció del seu ús.\nRecerca de formes alternatives de control de plagues, i adopció d'una sèrie de pràctiques d'aplicació específica, incloses les tecnologies, per reduir la dispersió de pesticides.\nMillora de la cria d'abelles amb atenció al control de patògens.\nMillor regulació del comerç i ús dels pol·linitzadors comercials.\nEtiquetes de comentaris: Apicultura, Cultura, Ecologia, Mel, Natura


Can Ràfols dels Caus, un passat mil·lenari. – Cellers de Catalunya\nPublicado por cellersdecatalunya el 3 abril, 2020\nSegueixo amb la crida de la Denominació d’Origen Penedès perquè entre tots donem veu als cellers penedesencs, que tot i els moments durs que estem vivint, s’ha d’intentar que l’esforç que s’ha fet fins ara, no sigui en va.\nAvui us presento CAN RÀFOLS DELS CAUS\nLa finca té un passat mil·lenari. Els documents més antics que es refereixen a la seva existència 1478.\nEl Celler es únic, diferent, original, singular i atractiu. Un projecte que respecte el paisatge del Massís del Garraf on hi cultiven 28 varietats de raïms.\nPrescindeixen de productes químics i utilitzen tan sols adobs orgànics, veremant a mà cada cep i respectant les fermentacions espontànies, sense addició de llevats seleccionats, per tal d’obtenir el millor vi.\nEls seus vins tots ells de marcat caràcter mediterrani i amb una sorprenent frescor, enriquits amb els matisos que aporta la terra on han estat conreats.\nLa vocació agrícola d’aquesta propietat es reflecteix en l’escut de la casa, conformat per una arada, una aixada i un falçó, utensili que s’emprava en la verema. Aquest instrument dóna fe d’una llarga tradició vinícola a Can Ràfols dels Caus.\nAvinyonet del Penedés Turisme Avinyonet\nFotos i textos ©Maria Rosa Ferré\nEntrada anterior Celler La Torre del Veguer, un mas fortificat del 1359\nEntrada siguiente Celler Mas Comtal, vins d’autor.


Alcarràs acull la sisena trobada de debutants de Futbol Sala — Ajuntament d'Alcarràs\nSou a: Inici / Noticies / Alcarràs acull la sisena trobada de debutants de Futbol Sala\nAlcarràs acull la sisena trobada de debutants de Futbol Sala\nAquest diumenge va tenir lloc al Pavelló Poliesportiu d’Alcarràs la sisena trobada de debutants de futbol sala organitzada per la delegació de Lleida de la Federació Catalana i el Futsal Ponent Alcarràs.\nEls debutants en un dels partits que es van disputar.\nEn la trobada hi van participar 9 dels 17 equips de debutants que hi ha a la delegació de Lleida. En concret hi van prendre part el Maristes, Alcoletge, Balaguer Vedruna, Balaguer Comtat d’Urgell, Agramunt, Episcopal i Tremp, a més a més de l’amfitrió.\nDesenes de pares i mares van animar els equips des de la graderia que van destacar pel seu “fair play”. Així mateix, els dos àrbitres designats pel CTA de Lleida van realitzar una gran tasca formativa, ajudant i animant els joves jugadors.\nFutsal Ponent Alcarràs va repartir esmorzar a tots els presents i va entregar una medalla de record als joves jugadors. El pròxim encontre serà el 24 de març a Alcoletge.


Manifestació contra ERC? - Notícies Confidencial - e-notíciesManifestació contra ERC? -\nConfidencial · 5 de Març de 2018. 00:10h.\nManifestació contra ERC?\nConvocatòria de l'ANC per al dia 11\nAgustí Alcoberro, vicepresident de l'ANC, en una imatge d'arxiu\nNormalment, l'independentisme català organitza actes públics, com a manifestacions, contra actuacions de l'Estat. Ara, però, l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) ha convocat una manifestació el proper dia 11 els objectius de la qual han estat considerats com a confusos per diversos sectors independentistes.\nLa convocatòria no només planteja les reivindicacions habituals dirigides a l'Estat sobre el 155 i els dirigents empresonats, entre d’altres qüestions, sinó que en aquest cas s'exigeix també "un acord de creació d'un nou Govern entre les forces independentistes", i "recuperar el Govern legítim i desplegar la República".\nAixí, sembla que l'ANC vol que es tracti d'una manifestació contra els que, segons ells, estan dificultant que s'arribi a "un acord de creació d'un nou Govern", i contra els que no estan treballant, al seu parer, per "recuperar el Govern legítim", és a dir un Govern de Puigdemont. Ha convocat l'ANC una manifestació contra Esquerra?\nIndependentisme, Govern, Esquerra, Puigdemont, ANC, Estat espanyol\nTorrent acabarà al jutjat


El moll de l'os de la corona, més enllà de la infanta Cristina i Urdangarin, per Espartac Peran - Catalunya Ràdio\nLa infanta Cristina i Iñaki Urdangarin en una imatge d'arxiu (EFE/David Aguilar)\n25/01/2022 - 06.36 Actualitzat 25/01/2022 - 08.10\nEn les últimes hores he sentit alguns amics que estan molt apassionats parlant de la separació de la infanta. Un d'ells em deia: "I aquest divorci, qui el pagarà?" I l'altre contestava tot alterat: "Doncs tots plegats, com ho hem fet sempre", i afegia: "Hem pagat totes les festes de la corona, tant si eren amoroses o sexuals, com les d'assassinar elefants, com les de viure a cos de rei".\nI així anem omplint les hores i a mi, tot plegat, em fa riure... Sí, perquè tots ells estan molt distrets amb la separació i la crítica a la monarquia i, en canvi, no ens avergonyeix no haver estat capaços durant tots aquests anys de fer-los fora amb raons legítimes i de justícia moral. Som incapaços de sortir massivament al carrer i parar-ho tot. I no només per la corona, també per l'abús del preu de l'electricitat, per la defensa de la llengua a l'escola i de tantes altres coses. Ens hem acostumat a bordar molt i mossegar poc.\nOblidem la separació de la infanta, que només són les molles, i agafem-nos d'una vegada per totes al moll de l'os de la corona... Que si tu l'estires fort per aquí i jo l'estiro fort per allà, potser algun dia tombarà i ens podrem alliberar.\nMonarquiaCasa Reial espanyola Urdangarin


Joan Safont: "Un dels grans trets de Catalunya és la mesquinesa"\nNascut a Mataró el 1984 i advocat de formació, és columnista, guionista i escriptor. Dirigeix 'El Matí Digital' i és autor del llibre 'Per França i Anglaterra. La I Guerra Mundial dels aliadòfils catalans' (A Contra Vent)\n5 min. 07/12/2012 00:00\n260x366 Joan Safont, durant l'entrevista / FRANCESC MELCION Joan Safont, durant l'entrevista / FRANCESC MELCION\nEm reuneixo amb Joan Safont al nostre barri, el vell Sarrià. Vesteix elegant, amb barret i tot, és advocat i lletraferit, com molts dels intel·lectuals de principis del segle XX que ha investigat i que admira.\nQuins paral·lelismes trobem entre la situació durant la Primera Guerra Mundial i el moment actual, pel que fa al lideratge municipal a l'hora de construir país?\nQuan els problemes no es resolen la història ens mostra que reapareixen. El 1914 tenim la primera experiència administrativa catalana en 200 anys, la Mancomunitat. Amb un pressupost ínfim i els ideals del noucentisme es creen institucions educatives, s'estableix la xarxa de biblioteques, de telèfon, estructures culturals...\nJordi Pujol lamentava que actualment la burgesia no s'implica prou en la construcció del país.\nLlavors sí que hi havia una burgesia implicada, però potser també hi havia una classe intel·lectual i dirigent amb una ambició i una seguretat a vegades més clares que ara. No sé si és la gran burgesia qui hi ha darrere de la Mancomunitat sinó la burgesia mitjana i el món intel·lectual. La Mancomunitat de seguida es va trobar que no tenir poder polític la limitava molt. Per això el 1918 va començar la campanya per aconseguir un Estatut, que va fracassar. Aquí ja tenim el referent de falta de generositat, d'acord històric dels diferents elements del catalanisme. Amb una situació social molt tensa, els inicis del pistolerisme, les lluites entre patrons i obrers, la Lliga prefereix guardar l'Estatut al calaix i buscar l'ordre social amb el suport del govern.\n¿La internacionalització de la qüestió catalana va tenir més èxit que ara?\nEs pensava que de l'Europa en guerra en sortiria una nova Europa. Es va voler posar el fet català a les cancelleries per si sorgia una autonomia dins d'una Espanya renovada, perquè es creia que la victòria aliada portaria la democràcia, fins i tot una república, a Espanya, a partir del principi de les nacionalitats, dels 14 punts del president Wilson. Però no van tenir èxit perquè els aliats no van tenir cap interès a canviar l' statu quo . Entre una Catalunya aliadòfila però descontrolada i una monarquia espanyola neutralista i apamada, preferien la segona, el realisme.\nEscrius al llibre que Eugeni d'Ors és criticat perquè "no són bons temps per a posicions singulars"? ¿Passa el mateix avui?\nD'Ors creu que la Primera Guerra Mundial és una guerra civil entre europeus, no creu que sigui una lluita entre els ideals de la democràcia, del parlamentarisme contra el nacionalisme romàntic alemany. Considera que no s'ha de posicionar i això l'enemista amb molts dels seus deixebles. La seva posició el situa fora del món intel·lectual, perquè gairebé tothom és francòfil. D'Ors va passar de ser el primer intel·lectual del país a anar-se'n amb una rancúnia acumulada terrible. La mesquinesa, la falta de generositat, és un dels grans trets de Catalunya. En tenim molts exemples.\nConsideres que la neutralitat no és positiva, que hi ha idees que toca defensar. ¿No creus que hi ha conflictes en què sí que es poden assumir posicions neutrals?\nUna persona que vol escriure i vol pensar mentre el món decideix coses no pot dedicar-se a tocar la lira. En una lluita com el cas de Síria sóc molt reticent a posar-me al costat d'un bàndol, però sí que estic al costat dels que moren. En el cas d'una guerra civil, s'ha de tenir commiseració per les víctimes innocents. Però neutralitat no, perquè et tapa els ulls.\nEl llibre deixa clar que el federalisme s'ha provat molts cops. ¿Veus similituds amb el moment actual?\nAquesta colla ja eren uns decebuts del federalisme. No creien en cap via federal. Sobretot hi ha paral·lelismes amb els anys de la República. Els intel·lectuals espanyols vénen a Catalunya a fer actes de contrició per la repressió de la dictadura de Primo de Rivera. Però les coses no van canviar gaire, la república federal no va arribar mai.\n¿Ens pot passar factura l'animadversió d'aleshores contra Alemanya?\nNo ho crec, els alemanys no se'n recorden. L'Alemanya actual no té res a veure amb allò. És una Alemanya molt conscient dels errors passats. És un país exemple de bona reflexió. Però pot ser que l'antigermanisme actual i la conya amb el passat ens facin més nosa que servei.\n¿Hi ha algun vestigi de l'aliadofília catalana de la Primera Guerra Mundial?\nHi ha el Col·lectiu Wilson, d'acadèmics catalans que viuen als EUA, com Carles Boix i Sala i Martín. Wilson és un personatge molt propi d'aquella època: és un idealista que topa tant amb el pragmatisme de França i Anglaterra com amb el del seu propi país. La seva idea de les nacionalitats es deia que era per desfer Europa. Wilson va tenir aquí una gran estima.\nQuina posició creus que hauria d'assumir Catalunya davant la UE per evitar que se la ignori de nou?\nNo s'ha de perdre l'europeisme tradicional dels catalans i més ara que es redefineix Europa. Com més orgull espanyol amb la intervenció europea, més europeus nosaltres. No hem de ser ni antialemanys ni antifrancesos ni antiningú. A Europa, el tema nacionalista causa suspicàcies, ens assimilen a aïllament i hem d'explicar que som europeistes d'abans de la Primera Guerra Mundial i que hem fet nostres els corrents europeus.


El director del Centre de Medicina Regenerativa dimiteix pels canvis en la línia d'investigació\nMarxa de Barcelona una figura mundial de la ciència. El director del Centre de Medicina Regenerativa, Juan Carlos Izpisúa, deixa el càrrec pels canvis en la línia d'investigació, segons el director de recerca del Departament de Salut, Carlos Constante. El nou director del centre serà l'investigador Àngel Raya. "El País" informa que Izpisúa ha dimitit per la falta de suports financers i polítics.\nRedacció 15/01/2014 - 07.33 Actualitzat 15/01/2014 - 19.50\nEl director del Centre de Medicina Regenerativa de Barcelona, Juan Carlos Izpisúa, deixa el càrrec per canvis en la línia del centre, segons ha confirmat la Conselleria de Salut. El substituirà en el càrrec l'investigador Àngel Raya. Les raons de la marxa d'Izpisúa s'atribueixen al començament d'una nova etapa que apostarà per una relació més estreta entre la investigació i el pacient. Carlos Constante, director de recerca del Departament de Salut, ha dit que "calia incorporar un lideratge en aquest projecte, que té unes connotacions diferents".\nLa comunitat científica demana al govern que mantingui els esforços per mantenir l'impuls en recerca en plena crisi i poder fer que Catalunya continuï entre els líders de la recerca europea.\nSegons el diari "El País", Juan Carlos Izpisúa ha dimitit per falta de suport financer i polític, tant per part del govern català com de l'espanyol. El diari diu que les dues administracions implicades aporten 1,5 milions anuals al centre, que es dediquen al lloguer i al manteniment de l'edifici, que reverteixen majoritàriament en la mateixa Generalitat, propietària de l'immoble. Aquestes inversions es mantindran provisionalment, apunta el rotatiu, però afegeix que el destí d'aquest centre és molt incert després de la pèrdua de 18 dels seus 21 projectes.\nIzpisúa és un investigador d'alt nivell a escala internacional en el camp de la recerca en cèl·lules mare. De fet, un dels projectes recents del centre, la creació de minironyons en laboratori, ha estat considerat per la revista "Science" una de les deu principals investigacions del 2013. Ara, amb la seva marxa es podrien perdre alguns dels projectes del centre perquè són propietat intel·lectual del mateix Izpisúa.\nEl director del Centre de Medecina Regeneraitva de Barcelona marxa