Gairebé 50.000 catalans opten a rebre el subsidi per a persones que han esgotat l'atur | Pixabay\nGairebé 50.000 catalans opten a rebre el subsidi per a persones que han esgotat l'atur\nEl nou ajut cobreix els ciutadans que s'han quedat sense prestacions entre el 13 de març i el 30 de juny\nper Alba Francín / ACN 12/11/2020 17:12h\nProp de 50.000 catalans podran optar a rebre el subsidi per a persones que han esgotat l'atur, segons dades de la delegació del govern espanyol a Catalunya. L'ajut, que s'ha de demanar a les oficines del SEPE, està disponible des del 6 de novembre i cobreix les persones que han esgotat les prestacions entre el 14 de març i el 30 de juny i no tenen accés a cap altre ajut ni possibilitat d'incorporació al mercat laboral.\nEl subsidi, per tant, no és compatible amb la renda garantida o altres ajuts similars. Hi poden optar les persones en atur inscrites com a demandants de feina que han esgotat la prestació i també les que estiguin en el mes d'espera per accedir al subsidi d'esgotament de la prestació.\nTreball ha enviat una carta individualitzada als potencials beneficiaris\nLa ministra de Treball, Yolanda Díaz, ha enviat una carta individualitzada als potencials beneficiaris de l'ajut per informar-los que s'hi poden acollir. Segons els càlculs del govern espanyol, els potencials beneficiaris de l'ajut són 33.725 persones a la demarcació de Barcelona, 6.341 a la de Girona, 3.282 de Lleida i 6.596 de Tarragona.\nCatalunya, líder en l'ocupació a temps parcial\nCatalunya és la comunitat líder de l'Estat pel que fa a l'ocupació a temps parcial, amb un total de 455.500 treballadors. En aquest sentit, i segons un estudi de Randstad, el 17% dels professionals de tot l'Estat que treballen en règim de temps parcial són treballadors catalans. L'estudi s'ha dut a terme mitjançant les dades del tercer trimestre de l'Enquesta de Població Activa, també coneguda com a EPA.\nLes xifres, però, varien si ho comparem amb altres anys. Per exemple, des de l'any passat ha disminuït un 11,7% el volum total d'ocupats que estan treballant amb règim de mitja jornada. Així les coses, cal destacar que el 2019 es va registrar la xifra més alta de la sèrie històrica, amb un total de 510.300 persones registrades que feien feina a Catalunya a temps parcial.\nPerò el volum total d'ocupats no és l'únic que ha registrat un descens, ja que la taxa d'ocupació amb jornada parcial també ha caigut fins al 13,6% en territori català.\nLa Seguretat Social comptabilitza un augment d'autònoms\nEl nombre d'autònoms registrats a Catalunya ha incrementat lleugerament en un any, i la Seguretat Social ha comptabilitzat un total de 549.144 afiliacions a finals de setembre. Aquesta xifra suposa un augment del 0,4%, tant pel que fa al mes de juny com respecte a any abans.\nEn relació amb les províncies, Girona i Lleida són les que han registrat una caiguda de les afiliacions per compte propi, concretament en els sectors de l'agricultura i la indústria.\nÚltima hora Última hora Actualitat Última hora Atur Última hora Treball Última hora Ajudes


Mercat de Sant Antoni: els paradistes | beteve.cat\nParadistes del Mercat de Sant Antoni | betevé\tclarens\t2018-05-24T12:36:29+00:00\nTreballadors del Mercat de Sant Antoni\n16 paradistes del Mercat de Sant Antoni expliquen a betevé com era el mercat vell i què n’esperen del nou. En molts casos, formen part de nissagues que van començar a treballar-hi fa molts anys. Descobreix les històries, les anècdotes i els records de tots ells, en el següent contingut.\nPere Ros Escardívol\nespecialitat: fruita i verdura\nmés de 100 anys al mercat\n«No volem caure en un mercat de turistes, envoltats de gent fent fotos»\nLa carxofa és el producte estrella de la parada Minyonet. El Pere lamenta que just avui la pila de carxofes no fa patxoca com altres dies. Sota la pell de pagès i uns ulls que s’humitegen en parlar de la seva vida al mercat, aquest comerciant de Sant Boi vol recuperar tota la il·lusió i els diners invertits en el nou recinte. “No volem caure en un mercat de turistes i que els veïns no puguin comprar perquè estan envoltats de gent fent fotos”, assenyala comparant Sant Antoni amb la Boqueria.\nEl Pere, nostàlgic de mena, explica que del mercat antic al nou queden pocs paradistes. Dels 94 que es van instal·lar a la carpa provisional, només 53 aniran a les noves instal·lacions. Tot i així, remarca que “el producte de qualitat ha de ser la manera de guanyar clientela”, aquella que, segons diu, han perdut perquè la carpa és més incòmoda i és més lluny.\nEl Pere és la quarta generació d’aquesta parada i des dels 14 anys no ha deixat de venir cada dia al mercat. Les seves filles continuaran la saga, tot i que se li fa difícil imaginar-se la vida sense el mercat. “El dia que no vinc sembla que em falti alguna cosa”.\n“Quan era molt petit la meva mare em posava a dormir en una caixa sota la parada»\nNúria Zaragoza Cullell\nany d’obertura: 2005\n«Els clients són família i quan se’n van, fa molta pena»\nA través dels ulls i un tímid somriure, la Núria desprèn il·lusió. La va necessitar per emprendre sola aquesta aventura. Fa 13 anys que es va instal·lar al Mercat de Sant Antoni però es dedica a l’ofici de carnissera des que en tenia 16. “La meva parada no té generacions al darrere i et trobes una mica sola, però els companys sempre m’han fet sentir com una més”, explica. La bona acollida i la companyonia són uns dels trets que destaca de la seva relació amb Sant Antoni.\nAl mercat renovat espera mantenir la relació i el tracte amb els clients, encara que no li agrada anomenar-los així perquè sempre els ha sentit com una família. “Te’ls estimes molt i fa molta pena quan se’n van, però els anys passen i ens fem grans”.\nAl darrere del mostrador i les carns selectes ben col·locades, el fill de la Núria també serà una peça clau en la nova etapa al mercat. “Vull que tot vagi encarrilat a les noves generacions, per exemple, oferint un servei a domicili o productes elaborats”, proposa. La Núria troba a faltar l’esperit dels aprenents d’abans però s’escarrassa cada dia a ensenyar al seu fill els valors d’un paradista de tota la vida, una persona que estima la clientela, o, millor dit, la família.\n“Com que la meva parada no té generacions al darrere, et trobes una mica sola»\nRicard Andrés Pullés\nparada: Ricard i Carme\nany d’obertura: 1983\n«Del nou mercat esperem que no perdi l’essència que ens caracteritza, som la segona casa dels veïns»\nDiuen que els peixaters són una raça a part dins un mercat. El Ricard té 59 anys i en fa 35 que treballa a Sant Antoni. Per ell, el mercat és una manera de viure. “És una convivència contínua amb la família del comerç i la gent que ve a comprar”, assegura.\nEvidentment és dels que destaquen que passa més temps amb els clients i els treballadors del mercat que amb els de casa seva. Ho explica content i orgullós. Per això no voldria que aquesta essència es perdés al mercat renovat. “És molt important mantenir el tracte proper perquè és el que ens diferencia”.\nEl Ricard es desviu per la clientela. Tant, que se la guanya amb una confiança cega. “Un dia va venir una persona a la parada, era el primer cop que em comprava i, a l’hora de pagar, es va adonar que no duia diners”, relata. Ell li va dir que ja ho pagaria la propera vegada que vingués. La clienta, sorpresa, així ho va fer. I 20 anys més tard, encara continua comprant el peix al Ricard. “Són situacions a les quals no dones importància però que certifiquen la confiança que s’estableix entre les dues parts”.\n“Era el primer cop que em comprava i, a l’hora de pagar, es va adonar que no duia diners»\nGeorgina Oliver Badia\nparada: Aviram Oliver Badia\nany obertura: 1920\n«Personalment tinc por que s’ompli d’estrangers»\nLes germanes Oliver Badia són la tercera generació d’una parada que fa 98 anys que es dedica a l’aviram a Sant Antoni. Totes dues han fregat safates de pollastres des de ben petites, però la Georgina és la que pren el rol de portaveu. “Ens mereixem que tot ens vagi bé al mercat nou”, afirma fent memòria dels “anys durs” que han passat esperant, primer, que les obres comencessin i, després, que acabessin.\nCom també temen altres paradistes, la Georgina no vol que el turisme envaeixi el recinte remodelat i destorbi els compradors. “Personalment tinc por que s’ompli d’estrangers”. Vol que vinguin a veure’l però “sense omplir-ne els passadissos”.\nDesprés d’una conversa davant la parada, la Georgina es col·loca dins el reduït espai de treball a desossar un pollastre. Recorda quan ajudava a la parada en etapa escolar. “Quan sortia del col·legi els divendres, les amigues anaven a prendre una Coca-Cola, però jo em posava la roba de treball per ajudar els meus pares”. S’ha passat la vida entre pollastres i espera estar-s’hi fins que es retiri.\n“Quan sortia del col·legi, les amigues anaven a prendre una Coca-Cola, però jo em posava la roba de treball»\nXavier Sendra Font\nparada: Cansaladers Sendra Font\nany d’obertura: 1938\n«Sempre he volgut ser actor, la parada és el meu teatre»\nAmb les obres acabades del nou mercat, aquest xarcuter ha vist la llum al final del túnel, o al final del pati de butaques. És un apassionat del teatre i sempre ha volgut ser actor. “El mercat és una manera de fer teatre, et mostres sempre content, la gent et veu en un escenari i tu interpretes un paper o un altre en funció de com et diuen el bon dia”, explica el Xavier, de Cansaladers Sendra Font.\nLa parada té 80 anys d’història i el Xavier és la segona generació que la capitaneja. Vol aprofitar la nova etapa al mercat per potenciar “temes que ara interessen” i captar més clientela. “La gent està molt sensibilitzada amb la carn ecològica, el medi ambient i el producte de proximitat”. El Xavier tampoc no s’oblida d’incorporar el servei a domicili i plantejar-se la venda a través d’internet.\nAquest xarcuter ha passat tantes hores rere el taulell que aquest ha estat l’escenari on va conèixer la seva dona, clienta durant anys. És un amor entre bambolines i pernils.\n“La veia sempre i el cor m’anava a 3.000″\nJoan Miquel Argudo Pérez\nparada: Joan Miquel Argudo\nespecialitat: olives i conserves\nany d’obertura: 1958\n«Molta gent es pensa que l’Ajuntament ens regala una parada nova»\nAquest paradista de 47 anys fa uns preparats d’olives especials per a quan juga el Barça. “Aquests combinats són tan bons, que no arriben a la segona part del partit”, explica amb un somriure murri.\nEl Joan Miquel ha viscut dues remodelacions de mercats diferents. Va treballar durant 20 anys al Mercat del Ninot, recentment renovat, però per motius personals es va instal·lar a Sant Antoni, on la seva mare també té parada. “Vaig deixar el Ninot perquè no podia fer dues inversions”, explica. “Molta gent es pensa que l’Ajuntament ens regala una parada nova però tots hem fet un esforç que esperem recuperar“.\nEl Joan Miquel va néixer al Raval i també ha viscut a Sant Antoni. “Sóc veí i comerciant i vull el millor per al barri, però això també serà una experiència positiva per a tot Barcelona i Catalunya”. La nova parada tindrà un altre nom i li posarà l’afegitó en anglès “since 1958”.\nDe la vida al mercat destaca els amics que ha guanyat, sobretot, aquells amb qui compartia partits de futbol amb el club del mercat. “Hi vaig jugar durant 15 anys i recordo que vam estar a totes les categories”. L’afició, com no podia ser d’una altra manera, era gent de mercat.\n“El club de futbol del Mercat de Sant Antoni tenia una bona afició»\nLucía Gómez Garcia\nparada: Ous Sublims\nany d’obertura: 1995\n«Quan vam abaixar la persiana al mercat antic, em vaig emocionar»\nDels 23 anys que la Lucía acumula a Sant Antoni, recorda d’una manera especial l’últim dia al mercat antic, abans de traslladar-se a la carpa provisional. “Vam abaixar la persiana de la parada, vaig mirar al meu voltant i em vaig emocionar”. Com molts paradistes, en aquell moment, va deixar enrere unes vivències úniques en un recinte vell. Anhela repetir-les però considera que la nova etapa serà diferent.\nPer la Lucía, la clau al mercat renovat serà equilibrar la presència del turisme i la del veïnat. “Hem de trobar l’equilibri amb la gent estrangera que ens vindrà, perquè serà molta, i no deixar de tenir cura del client del dia a dia”.\nMentre continuem la conversa, la filla de la Lucía és amb una altra paradista al mateix passadís. Uns minuts després, una senyora ens interromp amablement per donar-li un parell de bosses a la mestressa. “Lucía, guarda’m la compra, que vaig a buscar el peix i així no vaig carregada”. És el dia a dia d’una confiança construïda durant anys.\nLa majoria de les parades al Mercat de Sant Antoni es coneixen pel nom del propietari. A partir d’ara, però, la parada de la Lucía serà Ous Sublims. “Ja s’hi acostumaran”, confia la paradista.\n“Ous Sublims, sublim com la meva clientela i com tots els articles que tenim»\nSergi Larregola Fernández\nparada: Bar Casa Blanca\nespecialitat: cuina de mercat\nany d’obertura: 1986\n«El nostre ha estat un projecte de 16 anys, una quimera»\nLa Blanca, del Bar Casa Blanca, era la mare del Sergi. Aquest restaurador du l’evolució a les venes. “Vam començar venent cafè amb llet i croissants, després entrepans i, posteriorment, plats combinats. Ara tenim una carta en què el 80 % és peix”, diu mentre ens mostra un plat de medallons de lluç al forn.\nEsbufega quan preguntem pel període d’obres i de seguida s’afanya a esmentar els anys previs a l’inici de la remodelació. “Tothom parla dels vuit anys d’obres que hem hagut d’aguantar però realment en són 16, una quimera, perquè vam estar vuit anys previs decidint si hi havia calés per engegar el projecte”. També lamenta que molts han caigut pel camí, o bé perquè no han pogut fer-hi front, o bé perquè s’han jubilat.\nDe la nova etapa espera “continuar igual que sempre”. El goig del Sergi és tenir ocupada una taula de sis amb famílies del barri. “Això et dona força moral de no dependre tant del ‘paella, sangria i guiris’”.\n“Vaig començar servint la iaia, ara atenc els fills i em vindran els nets»\nMiquel Humedes Andreu\nal mercat: 50 anys\ncàrrec: gerent de l’Associació\nde Paradistes de Menjar Fresc\n«El mercat que vam deixar, el que es va iniciar el 1882, no el recuperarem gairebé mai»\nNo tots els treballadors del mercat són paradistes. El Miquel és gerent de l’Associació de Paradistes de Menjar Fresc del Mercat de Sant Antoni. Es coneix fil per randa els racons del mercat i les persones que li donen vida perquè, això sí, el Miquel n’és exparadista.\nVa començar a treballar-hi amb 12 anys. Els seus avis venien fruita amb un carretó al carrer del Comte Borrell i posteriorment van comprar una parada dins el mercat. “Em vaig fer gran de cop perquè em va faltar el pare molt aviat i vaig passar d’estudiar als Escolapis a treballar al mercat”. 50 anys després i amb l’allargament del període a la carpa, va abaixar la persiana, també perquè els seus fills no volien continuar el negoci.\nEl Mercat de Sant Antoni és la vida del Miquel. “Tot el que soc i tot el que he fet sempre ha estat al voltant del mercat”. Ara que comença una nova etapa espera que el caliu que els caracteritza no es perdi. “Esperem un mercat que es modernitzi però que no perdi l’essència de ser un mercat de barri”.\nTot i així, després de recordar algunes anècdotes com el foc que feien a terra per esmorzar, l’absència de parets entre parades i les relacions estretes entre els uns i els altres, reconeix que el nou Sant Antoni serà diferent. “El que vam deixar allà va ser un mercat de tota la vida que va començar a l’època del 1882. Ara anem a un gran mercat que s’assimila també a grans superfícies. El mercat que vam deixar, no el recuperarem gairebé mai”.\n“Esmorzàvem fent foc a terra i no hi havia parets entre parades, tocaves el company del costat»\nFrancina Turull Cano\nal mercat: tres anys\ncàrrec: administració i dinamització\n«El meu taulell és com un bar amb servei de psicologia»\nLa Francina fa tres anys que treballa com a administrativa al mercat. També fa tasques de dinamització des del punt d’informació i s’encarrega del servei a domicili.\nAl seu taulell s’hi atura gairebé tothom, els dona conversa, se sap la vida dels compradors i els seus familiars, dels comerciants… “Amb aquesta feina m’he adonat que el mercat és un punt d’unió del barri, fa la funció de casal”. Ho explica sobretot fent referència a la gent gran, que és amb qui té més tracte. “Surten de casa i venen a comprar però realment es passen tot el matí al mercat”.\nPer la Francina, la remodelació del mercat ha de mantenir aquesta humanitat que es respira a cada metre quadrat del recinte però també ha de servir per modernitzar-ne la imatge i el concepte. “No ens hem d’estancar i hem d’aconseguir que la gent jove s’habituï a venir a comprar”.\n“Un dia un home es va agenollar davant la figura del sant»\nCristina Soler Garcia\nparada: Cristina & Andrea\nespecialitat: roba interior\nany d’obertura: 1951\n«Ara, tot seran comoditats, però abans anàvem amb carros i treballàvem 15 hores»\nLa Cristina porta “els encants a les venes”. Ha viscut tota la vida al mercat i assegura que els comerciants amb els clients són “una mica psicòlegs”. Per això espera que el nou edifici no canviï l’essència de l’antic. Està convençuda que tots els venedors van “amb el xip de muntar unes parades molt maques però amb l’essència de mercat, que la gent toqui, remeni, i que puguem estar per ells”. És l’essència d’una venda directa.\nAquest tracte directe ha permès a la Cristina viure tot tipus d’anècdotes divertides. “Una vegada va venir un matrimoni que era molt gran. Els vam demanar si volien ballar un pasdoble i es van posar a ballar-lo aquí al mig. Aquestes coses en un lloc normal no passen, però aquí, sí!”.\nDe moment, està molt contenta amb el nou mercat però espera que “la gent reconegui el sacrifici” que han fet per aconseguir-ho. A partir d’ara, diu, tot seran comoditats, però no oblida quan anaven amb carros i treballaven des de les 6.30 fins a les 21.30 h. “Tots hem fet un esforç econòmic amb molta il·lusió perquè això funcioni com uns grans encants”. Està convençuda que no n’hi ha més al món com aquests.\n“La meva mare ens donava la teta al carro, es tombava i seguia venent»\nespecialitat: moda de dona\nany d’obertura: 1988\n«Les ciències no se’m donen bé, les lletres no m’agraden. A l’endemà dic: ‘Papes, baixo al mercat a treballar’. Ara m’encanta»\nUn dels moments que han quedat gravats en els records de la Marta és l’últim dia a l’antic mercat. “Tothom deia que tenia moltes ganes d’anar a la carpa perquè allò estava molt deixat, però a mi sempre m’havia agradat aquell mercat, muntar, desmuntar, la venda…”.\nTot va començar l’any 1982. Els pares de la Marta tenien un bar però un client habitual els va temptar a comprar-se una parada al mercat. “Ell sempre deia: ‘Amb el que treballeu aquí, us feu un tip de pencar i jo faig el triple de caixa que vosaltres fent un quart de la vostra feina’”. Un dia es va vendre la parada i els va avisar. Així es van iniciar els 30 anys que acumula aquest negoci de moda de dona.\nLa Marta assegura que en un primer moment “odiava el mercat”. Però va ser a segon de BUP quan, per culpa de tres assignatures suspeses, va rebre l’amenaça dels pares de començar a treballar a la parada si no les aprovava. Després d’estudiar tot l’estiu per evitar el “càstig”, una nit es va decidir. “Les ciències no se’m donen bé, les lletres no m’agraden. Demà quan em llevi diré: ‘Papes, baixo al mercat a treballar’”. I així va ser.\n30 anys després, la seva feina li encanta i assegura que ha viscut moments molt divertits. Recorda sobretot els dies dels innocents: “Sempre fèiem regalets, caixetes, i les deixàvem caure als peus del taulell. La gent feia verdaderes filigranes per agafar la caixa i se la posava a la bossa i marxava”. Després, quan arribaven a casa, s’adonaven que no hi havia res.\nPer a la propera etapa s’ha marcat un objectiu clar. “Espero fer més clientela nova, sobretot, gent jove, que és el que falta aquí”.\n“Per entrar a l’emprovador? […] El meu pare així en conya li diu: ’Per les escales…’. I la dona comença a pujar les escales i puja a dalt del carro. […] va ser brutal»\nEvaristo Sender Borrell\nparada: El Rellotge\nespecialitat: roba d’home\nany d’obertura: 1928\n«Recordo moments en què no podíem ni dinar de la gent que hi havia els dissabtes»\nAmb 82 anys, l’Evaristo continua anant cada dia a la seva parada. Diu que ho fa per ajudar. I segur que no li falta experiència després de tota una vida lligat al mercat. Explica com la seva mare va comprar una parada al Mercat de Sant Antoni l’any 1928. I assegura que, embarassada d’ell, no va deixar d’anar-hi ni un dia. “Ella estava embarassada i venia a vendre al mercat igualment. I quan em va tenir, em posava en una caixa allà mentre ella despatxava”.\n14 anys després, l’Evaristo ja es passava moltes hores ajudant. Era necessari perquè es venia més que ara. “Recordo moments en què no podíem ni dinar de la gent que hi havia els dissabtes. Venien molts clients perquè acabaven de cobrar el jornal. La gent cobrava per setmanes i hi havia molt moviment. Però els marges eren molt baixos, s’havia de vendre molt bé de preu perquè la gent no arribava i hi havia molta escassetat”.\nTota aquesta gent no venia només de Sant Antoni. El mercat era molt popular a tota la ciutat però sobretot baixava gent de la muntanya de Montjuïc. Era una època de molt consum perquè la roba durava poc. “Es feia molt malbé, no estava ben cosida, hi havia molta costura en tallers de casa i no es treballava gaire bé. Els gèneres també eren molt senzills, de cotó o de viscosa. I es destrossaven molt aviat”.\nDe l’actualitat, destaca els 10 anys de crisi que han passat. Assegura que han patit molt, “no només el mercat, tot el barri”. Per l’Evaristo, la culpa ha estat de les grans superfícies, que “s’han menjat una part important del consum”. Un altre obstacle han estat les obres. Però en aquest cas, creu que pot ser un mal menor quan s’obri el mercat nou. “És el que ens donarà vida a nosaltres, al barri i a tot Barcelona”.\nI de l’etapa que ara s’obre, ho té clar: “Crec que serà diferent perquè les persones són diferents”. Es refereix al nivell adquisitiu però també als articles que es venen. “Abans es venien saldos i roba de segona mà. Ara, es ven el més maco que hi ha i bé de preu”. Evidentment la forma de comprar també ha canviat totalment.\n«Hi havia moltíssimes parades, no només a dins, sinó fora al carrer. La gent es perdia»\nCarme Salvador i Enric Bernaus\nedat: 50 i 55 anys\nespecialitat: roba interior i de la llar\nany d’obertura: 1993\n«Soc una institució perquè aquí em coneixen fins i tot les ratetes»\nL’Enric encara conserva un dels carros on antigament els paradistes guardaven la roba per vendre i altres estris per muntar la parada. Fa 25 anys que va obrir el negoci amb la Carme, la seva dona, tot i que la família Bernaus té més de 50 anys d’experiència amb una botiga al carrer de Manso. “Tota la vida he estat al barri i recordo des de ben petit anar a comprar amb la mare”, explica. “M’estirava en un espai que tenien les parades per col·locar les bosses de les senyores i m’hi estava allà fins que la mare acabava”.\nAquest paradista, “una institució” segons ens expliquen abans de conèixer-lo, també és membre fundador de l’ONG del barri De Veí a Veí. L’entitat treballa per cobrir les necessitats de persones de Sant Antoni que viuen en situació precària. Els ajuden amb col·laboracions de veïns, aliments del mercat i altres donacions de les botigues de la zona. “El comerç és una peça molt important per ajudar els veïns”. L’Enric parla i amb els seus gestos transmet implicació en tot el que fa. “Soc una institució perquè aquí em coneixen fins i tot les ratetes”.\nL’Enric i la Carme no tenen cap por de la nova etapa que engeguen al mercat remodelat. “Serà diferent, s’ha modernitzat i s’ha posat a l’altura d’un mercat del segle en què vivim”. Fent balanç del que han hagut d’esperar, es mostren optimistes. “S’ha fet molt feixuc però tot arriba”. Hi tenen moltes ganes perquè quan recorden els encants antics, l’anomenat bulevard verd, els canvia l’expressió. “Era tot molt precari. Em trucava la Carme per dir-me: ‘Porta cartrons, que tenim fred als peus’”.\n“El bulevard verd el recordo molt precari, haver de portar cartrons pel fred als peus»\nparada: Neus Maria\nespecialitat: roba infantil\nany d’obertura: 1987\n«Aquests projectes funcionen perquè tota la família s’hi aboca»\nA diferència de la majoria de comerciants del mercat, que han rebut les ordres dels seus pares per treballar a la parada, la Neus és la que mana la seva mare. “La vaig enredar per obrir juntes la parada fa 31 anys i ara ella fa els arranjaments dels vestits de comunió”. El blanc i totes les tonalitats existents d’aquest color enlluernen la meitat de la parada. A l’altra banda hi ha coloraines de roba infantil. “Aquests projectes funcionen perquè tota la família s’hi aboca”. El seu marit també dona un cop de mà quan cal anar a comprar gènere.\nLa Neus espera acabar la vida laboral al nou Mercat de Sant Antoni i només d’imaginar-s’ho, s’engresca. “Amb tots aquests anys d’espera, m’ha agafat una miqueta gran, però en tinc moltes ganes”, explica. Ganes de treballar i, per tant, de vendre. Vendre més. “Els primers anys a la carpa van anar molt bé però en l’última etapa ja estàvem una mica justets”. L’empenta és necessària. “Sempre ens parlen d’altres mercats, ara toca Sant Antoni!”.\n“Quan el pare va veure la parada sense muntar, dos carros i 10 pals, em va dir: ‘Nena, t’han estafat!»\nLluïsa Canadés Valera\nparada: Bates Maria Lluïsa\nany d’obertura: 1950\n«No m’agrada que em diguin ‘la senyora de les bates’ però és inevitable»\nEn passar per davant de la parada de la Lluïsa, sorprèn trobar-la pujada dalt l’escala, fent diversos intents per penjar una de les bates d’exposició a la barra més alta de la parada. Insisteix, insisteix, i ho aconsegueix. “Això ho faig i desfaig cada dia”, explica orgullosa als seus 78 anys.\nEls pares de la Lluïsa es dedicaven a muntar i desmuntar parades de l’antic Mercat de Sant Antoni, una època en la qual ni els carros no tenien rodes. Mentre els pares carretejaven, una Lluïsa de 10 anys ajudava la propietària d’una parada al número 1 del carrer del Comte d’Urgell. “Com que jo era petita, em posava sota la taula en una caixa perquè jo endrecés”. 68 anys després, la Lluïsa capitaneja un negoci que rutlla però que no té saga. Els fills no continuaran.\nAquesta paradista és coneguda com “la senyora de les bates”. Reivindica que té un nom i no li agrada que l’anomenin així però reconeix que és inevitable. “Anem a passejar per la Barceloneta, al Tibidabo o fins i tot en un enterrament i sento que diuen: ‘Mira, la senyora de les bates’”. Els seus nets se sorprenen. “Que no saben que et dius Lluïsa?”.\nLa Lluïsa fa anys que té la parada al carrer de Tamarit. La remodelació del mercat suposarà un gran canvi perquè és de les que tindran botiga a l’interior. “Faig una inversió perquè em ve de gust i el dia que d’allò, em traspasso la parada i ja està”. Per ella és una inversió també en qualitat de vida tot i que no s’acaba de creure que no hagi de penjar ni despenjar bates a les barres, ni que pugui tancar la parada prement un botó.\n“Aquest era un mercat preciós, de carros, cavalls i de molta gent de tot arreu»\nAlgunes nissagues del mercat acumulen més de 100 anys de venda. El Pere Ros, per exemple, capitaneja la quarta generació a la fruiteria familiar i ja pensa a cedir el testimoni a les seves filles. Recuperem les anècdotes d’alguns dels 16 paradistes entrevistats per betevé amb imatges històriques de l’època que han viscut els protagonistes.\nnotícia emesa el 22/05/2018\nResum dels records que guarden els paradistes i treballadors del mercat, anècdotes de diferents èpoques que han marcat les seves vides


La prova de Papanicolau passa a dir-se Von Wuttke a Alemanya – benegre.cat\n“Coi d’alemanys, no tenen respecte per la història” ha explicat Nikos Papanikolau, besnét del metge que va fer-se famós pel sistema que va desenvolupar i que va adoptar el seu nom. En Nikos que també es ginecòleg, i té una consulta privada a Mitilene, la capital de la grega illa de Lesbos, creu que tot plegat és un atac més dels alemanys i diu que “dominen l’economia i creuen que poden tocar les vulves com els sembli. Lamentable”. En declaracions a Benegre.cat, Nikos Papanikolau, ha subratllat que la comunitat científica internacional té constància dels estudis del seu besavi.\nPer la seva part, Klaus Allofs, portaveu del Col·legi de Metges d’alemanya (CPD) i de la Societat Alemanya de Ginecologia (DGG) ha assenyalat que els professionals de la sanitat i la comunitat universitària alemanya rebutgen les queixes de Grècia. Segons Allofs, el prestigiós diari Bild publicarà, aquest cap de setmana en el seu suplement de ciència, documents inèdits que demostren que Georgios Papanikolau va aprofitar un cita amorosa de Herbert Von Wuttke per apropiar-se de la investigació sobre la prova que va revolucionar la citologia moderna.\nA tot això, el portaveu del govern provisional de Grècia, Efthimios Eindringenaki, ha ressaltat que “la citologia cervical s’anomena prova de Papanicolau a tot el món perquè és una manera de reconèixer que el doctor és el “pare” de la citologia exfoliativa. Eindringenaki ha assenyalat que si Alemanya no rectifica posaran una demanda davant la Cort Penal Internacional, i una altre demanada davant els organismes de la Unió Europea per aconseguir que es reconeguin els drets de Papanicolau.\n« Hermínia respon #19 – El temps\nSacsejar-se el penis més de cinc cops seguits després de pixar es considerarà masturbació »


L'homenatge a Robert Martínez es trasllada al Teatre Municipal - Balaguer Televisió\nEl tècnic balaguerí Robert Martínez recollirà el títol de fill predilecte de la ciutat el proper dissabte 24 de novembre, en un acte que se celebrarà a partir de les 6 de la tarda al Teatre Municipal. Inicialment el lliurament s’havia de celebrar a la Sala d’Actes de l’Ajuntament de Balaguer, però degut a la gran quantitat de públic que es preveu que hi assisteixi les 187 butaques es quedarien curtes. D’aquesta manera es trasllada al teatre amb cabuda per a 700 persones que podran acompanyar a Robert Martínez en aquest reconeixement i gaudir de les sorpreses que s’han programat al llarg de l’acte.\nL’acte, obert a tota la ciutadania, comptarà amb la presència de regidors, antics representants del consistori i altres receptors de títols honorífics de la ciutat. Al finalitzar el lliurament del títol de fill predilecte, Robert Martínez serà l’encarregat d’inaugurar l’exposició dels 30 anys de la Nit de l’Esport a la Sala d’Actes del consistori i un llibre que recull fotografies i textos d’aquestes tres dècades de lliurament de premis esportius a la ciutat.


Preinscripció Infantil-Primària – Col·legi Sagrat Cor-Diputació\nCODI CENTRE FESB-SAGRAT COR DIPUTACIÓ: 08005266\nOFERTA DE PLACES: cliqueu aquí per veure l’oferta\nGUIA DEL PROCÉS DE PREINSCRIPCIÓ: https://preinscripcio.gencat.cat/web/.content/ajuda/guia-preinscripcio.pdf Cliqueu aquí per descarregar-la\nLA PREINSCRIPCIÓ PAS A PAS: cliqueu al següent enllaç per a conèixer el calendari del procés, la documentació que s’ha de presentar, els criteris de baremació i per a realitzar el tràmit de preinscripció (trobareu un requadre per a cada etapa educativa) https://preinscripcio.gencat.cat/ca/inici\n21 D’ABRIL: Publicació de la llista de sol·licituds amb puntuació provisional. Clica aquí per veure la llista\n3 MAIG: Llista de sol·licituds amb la puntuació del barem resoltes les reclamacions. Clica aquí per veure la llista\n9 MAIG: Sorteig per resoldre les sol·licituds de preinscripció empatades en punts: el número per determinar l’ordre en cas d’empat és el 1.013 (números assignats: 139.769)\n11 MAIG: Publicació llista de sol·licituds ordenada per barem i número de desempat. Clica aquí per veure la llista\nUs informem que la preinscripció s’ha de fer telemàticament, o bé en suport informàtic. Per a aquelles famílies que necessitin qualsevol tipus de suport o aclariments per a fer el tràmit de preinscripció, podreu fer la sol·licitud A LA NOSTRA ESCOLA directament. Només us demanem que reserveu cita per rebre atenció personalitzada a la secretaria de l’escola, trucant al 932656361. Us indicarem la documentació necessària que caldrà que porteu.


Quality Inn Ingleside (TX) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 5 allotjaments a Ingleside (TX).\n2800 Hwy 361, Ingleside, Ingleside (TX), Estats Units, 78362 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Quality Inn està situat idealment a Ingleside; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nEls serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de Choice Hotels us esperen a Quality Inn. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Quality Inn és una elecció inteligents per a viatgers a Ingleside (TX), i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nAllotjaments a Ingleside (TX)


Volar a través dels versos i el llenguatge de Lluís Solà | Diari de Tarragona\nTeatre Bartrina. El dramaturg reusenc Francesc Cerro-Ferran estrena avui, a les\n21.30 hores, l’espectacle ‘Solà sol Solà’, creat a partir de poemes de l’autor\n18 de Septiembre de 2020 - 12:09 hs\nElisabet Márquez i Jordi Francesch són els intèrprets de l’espectacle ‘Solà sol Solà’ dirigit per Francesc Cerro-Ferran. FOTO: cedida\nEmprenent un viatge sensorial, el dramaturg reusenc Francesc Cerro-Ferran convida a volar a través del llenguatge del poeta Lluís Solà en l’espectacle Solà sol Solà. El llenguatge del capvespre, avui divendres dirigirà al Teatre Bartrina (21.30 hores). «És una proposta de creació pròpia inspirada a partir dels versos del Lluís Solà. Hi ha pocs textos i menys espectacles en l’àmbit teatral que tractin el capvespre d’una manera específica», explica el director artístic, qui confessa que «per a mi, aquest moment és una obsessió, perquè el capvespre té un llenguatge propi, unes emocions, una música, un ambient i també una manera de respirar».\nFrancesc Cerro-Ferran ha trobat tot aquest llenguatge en els versos de Lluís Solà, de qui assegura que «si fos un poeta estranger, tothom el llegiria i l’hauria estudiat a les escoles. És una de les grans veus de la poesia d’aquest país, i no entenc per què no se li ha donat més importància».\nEn l’espectacle Solà sol Solà. El llenguatge del capvespre, el director artístic convida al públic a volar per «la poesia i els versos necessaris de Lluís Solà». «Des del punt de vista estilístic, treballa el llenguatge d’una manera pulcra i preciosista. Escoltar un sol vers d’ell és com una pintura, és a dir, un plaer per als sentits», afegeix Francesc Cerro-Ferran. En aquesta mateixa línia, el dramaturg reusenc fa valdre que «el poeta coneix molt bé la llengua i el llenguatge, i fa màgia amb les paraules i les imatges perquè. de vegades, la poesia té un punt estètic, però Lluís Solà transcendeix l’estètica i la transforma en una obra mestra. Així mateix, reconeix que «volar a partir del que ha escrit qualsevol gran poeta, i que un espectacle estigui a l’altura de les seves paraules, és una responsabilitat, i a partir del món de Lluís Solà he creat un món paral·lel a l’escenari».\nDe l’obra del poeta, Francesc Cerro-Ferran destaca que «un eix vertebrador és el silenci, i és una de les coses que més m’ha seduït, així com el concepte de capvespre com al·legoria a aquest silenci, reclusió i reflexió, i també la llibertat, tan necessària en moments com l’actual».\nEssència de l’ànima\nI d’aquesta manera l’espectacle –que s’inclou en el cicle ‘Projecte Bartrina. Cultura de proximitat’– mostrarà «el sentit més profund de la paraula per arribar a l’essència de l’ànima». Els encarregats de posar veu a les paraules són Elisabet Márquez i Jordi Francesch que, segons Francesc Cerro-Ferran, «conversen a cau d’orella i al capvespre sobre el més profund de l’ànima dels personatges, amb intensitat i llenguatge d’orfebreria». Dels intèrprets, el dramaturg reusenc destaca que «Jordi Francesch és un actor de casa nostra i especialista en el món de la poesia, per la seva saviesa i calidesa de la veu», mentre que d’Elisabet Márquez afirma que «és un descobriment i l’espectacle és un dels seus primers passos en l’àmbit professional. És un gust poder mostrar aquest talent».


Segons ha pogut saber RAC1, l’últim mes li ha enviat missatges amenaçadors i fins i tot vídeos amb contingut sexual\nLa consellera de la Presidència, Meritxell Budó // ACN - Rubén Moreno\nActualitzada el 04-02-2021 09:28\nLa consellera Meritxell Budó ha denunciat un home per assetjar-la a través de les xarxes socials. Segons ha pogut saber RAC1, l’últim mes li ha enviat missatges amenaçadors i fins i tot vídeos amb contingut sexual.\nBudó va rebre els missatges a través d’Instagram. Li va enviar un perfil amb nom i cognoms, no anònim. Això va permetre als Mossos identificar-lo fàcilment i detenir-lo. Ara l’investiguen en un jutjat.\nLa consellera de la Presidència, Meritxell Budó // ACN - Bernat Vilaró\nLa consellera anima les víctimes a denunciar\nLa consellera Budó ho va revelar dimecres en una presentació de la nova llei contra la violència masclista de Catalunya que aborda per primera vegada de manera específica aquest tipus d’accions digitals. Una eina que, segons Budó, li ha permès denunciar-ho als Mossos, i anima qualsevol dona que s’hi pugui trobar a fer el mateix.\nLa nova llei també considera per primer cop violència masclista la violència obstètrica i contra els drets reproductius, la violència que s’exerceix contra els que acompanyen les dones víctimes o la violència vicària, en què l’agressor utilitza els fills amb l’objectiu d’atacar la mare.\n09-10-2020 11:52 DENÚNCIA A XARXES\nEducació aparta un professor d’institut de Castellar mentre se l’investiga per assetjament sexual\n26-11-2020 09:05 ESCENA INCREÏBLE\nL’indignant tutorial masclista per comprar de manera sensual a la televisió pública italiana


BITLLES CATALANES: COMENÇA LA LLIGA CATALANA 2018-2019 (27.09.2018)\nEl proper cap de setmana 29-30 de es posarà en marxa la vuitena edició de la Lliga Catalana de bitlles. Els més de 50 equips inscrits començaran a competir dividits en 6 grups territorials, i lluitaran per aconseguir la classificació pel Campionat de Catalunya de Clubs 2019.\nEls grups 1 i 2 estan formats per equips de les Terres de Lleida, amb la incorporació de dos equips del C.B. Igualada. El grup 3 està format per clubs de la comarca del Baix Empordà més un equip de la Penya del Bistec de Tordera. El grup 4, que començarà la competició el cap de setmana 6-7 d’octubre, està format per cinc equips de les Terres de l’Ebre. Els altres dos grups, el 5 i el 6, els formen equips de la província de Barcelona més el Perxa d’Astor de Sant Feliu de Buixalleu (la Selva), i el Salomó (Tarragonès)\nFoto: el C.B. Sant Jaume de Bellpuig competirà en el Grup 2


Hôtel Clauzel Paris (França París) - Booking.com\nIle de France 7.487 establiments\nHotels a París 5.275 establiments\n9è districte 288 establiments\nOfertes al Hôtel Clauzel Paris, París (França)\nAquest barri és una opció fantàstica per als viatgers que els interessa anar de compres, l'art i passejar per la ciutat – Comprova la ubicació 33 Rue Des Martyrs, 9è districte, 75009 París, França – Aquest barri és una opció fantàstica per als viatgers que els interessa anar de compres, l'art i passejar per la ciutat – Comprova la ubicació Bona situació! Mostra el mapa\n*8.1* Place Pigalle: a només 6 minuts! (428 m a peu)\nCadet: a només 6 minuts a peu! (461 m)\nLe Peletier: a només 6 minuts a peu! (439 m)\nNotre-Dame-de-Lorette: a només 4 minuts a peu! (331 m)\nEstació de metro de Pigalle: a només 6 minuts a peu! (424 m)\nEstació de metro de Saint-Georges: a només 3 minuts a peu! (179 m)\n*8.1* La Cigale Concert Hall: a només 6 minuts! (418 m a peu)\nForça bé 7,4 157 comentaris\nJanisha, Regne Unit\nAquest hotel està situat al districte 9, al centre de París, a 12 minuts a peu dels grans magatzems Galeries Lafayette. Ofereix habitacions amb TV de pantalla plana i disposa de recepció les 24 hores del dia.\nL'hotel Clauzel té ascensor i totes les habitacions disposen de telèfon i de mobles de fusta, així com de bany privat amb assecador.\nL'hotel Clauzel serveix cada matí un esmorzar continental a la sala d'esmorzars. Després d'esmorzar, els clients poden utilitzar l'ordinador amb internet que hi ha a la recepció.\nL'estació de metro de Notre-Dame-de-Lorette és a 400 m de l'hotel i permet arribar a la basílica del Sacré-Coeur. L'estació de tren de Saint Lazare és a 15 minuts a peu.\nEl Hôtel Clauzel Paris treballa amb Booking.com des del 14 de maig de 2010.\nL'han desat a 1762 llistes\nQuan vols allotjar-te a Hôtel Clauzel Paris?\nS'acaben de reservar a París: 185 hotels com Hôtel Clauzel Paris s'acaben de reservar al nostre web\nVoltants de l'allotjament – Aquest barri és una opció fantàstica per als viatgers que els interessa anar de compres, l'art i passejar per la ciutat – Comprova la ubicació Bona situació! Mostra el mapa\n5 raons per triar Hôtel Clauzel Paris\nInstal·lacions de Hôtel Clauzel Paris\nLlegeix-ho Hôtel Clauzel Paris accepta peticions especials, que pots escriure al pas següent.\nEl Hôtel Clauzel Paris accepta aquestes targetes i es reserva el dret de fer una retenció temporal a la teva targeta abans de l'arribada.\n7,4 Força bé 157 comentaris\nMostra els comentaris de: Tots els enquestats Famílies (43) Parelles (51) Grups d'amics (25) Persones que viatgen soles (38) Persones en viatge de negocis (25) Mostra els comentaris de: Totes les puntuacions Fantàstic: 9+ (31) Força bé: 7 – 9 (78) Bé: 5 – 7 (32) Malament: 3 – 5 (12) Molt malament: 1 – 3 (4)\nAra hi ha 1.534 persones buscant allotjament a París


Long Track - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Long Track (Pista llarga en anglès) o Longtrack, és una disciplina esportiva motociclista de velocitat sobre una pista ovalada. L'esport és molt popular a Alemanya, per la qual cosa la majoria de les pistes són en aquell país, tot i que també n'hi ha a la República Txeca, Finlàndia i Noruega. De vegades se'n fan curses a Austràlia i els EUA, però aquestes són generalment en pistes d'hípica adaptades.\n1.1 Relació amb l'Speedway\n2 Competició internacional\n2.1 Campionat del Món individual\n2.2 Campionat del Món per equips\nEl Long Track és molt similar a l'Speedway però se'n diferencia per córrer-se en pistes de 1.000 metres, cosa que fa que les velocitats que s'agafen siguin molt més altes. Les curses són normalment de sis corredors, tot i que de vegades se'n fan de vuit, que corren en sentit contrari al de les busques del rellotge.\nRelació amb l'Speedway[modifica]\nHi ha diferències subtils entre les motocicletes d'ambdues modalitats: una moto de Long Track és lleugerament més gran i té dues velocitats, mentre que les de Speedway en tenen només una.\nAteses les similituds entre ambdues disciplines, molts pilots de Speedway participen també en Long Track. Malgrat no haver-hi cap lliga regular de Long Track, n'hi ha mots torneigs amb premis lucratius que ofereixen un mitjà d'ingressos addicionals als pilots de Speedway.\nEl Long Track també està estretament relacionat amb el Grass Track i la majoria dels pilots competeixen en les dues disciplines.\nLa FIM (Fédération Internationale de Motocyclisme) organitza unes Sèries Mundials i un Campionat del Món de Long Track individual i per equips, però tot i que ambdues competicions es denominen Long Track en realitat ho són de Grass Track, ja que sovint es corren sobre herba.\nCampionat del Món individual[modifica]\nEls pilots que competeixen al Campionat del Món de Long Track individual han de superar unes proves classificatòries prèvies. Primer han de ser seleccionats per la federació de motociclisme del seu país i després han de competir en les rondes classificatòries fins a arribar a les disputades semifinals, que un cop superades donen pas al Campionat pròpiament dit.\nCampionat del Món per equips[modifica]\nAl Campionat del Món de Long Track per equips hi competeixen equips de 3 pilots per país, corrent cadascun d'ells amb tots els altres i acumulant punts en funció del resultat de cada cursa. L'equip que hagi sumat més punts al final és el guanyador. En tots els campionats celebrats fins al moment l'equip guanyador ha estat Alemanya.\nVegeu també: Historial del Campionat del Món de Long Track\nEl Long Track al Web de la FIM (anglès)\nVídeo de la final del Campionat del Món del 2004 a Nova Zelanda (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Long_Track&oldid=18172886»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 feb 2017 a les 19:34.


Joan Boada: d’abril 2010\nSituem-nos a Els Hostalets d’En Bas, un terreny d’uns 200m2 de bona terra, com tota la de la Vall, amb una figuera, dos presseguers, dos cirerers, un pruner, un maduixer i una petita barraca de fusta per les eines. Hem passat el fred febrer i les faves ja són altes ( les vaig plantar el novembre i han aguantat gelades i nevades), cebes de Figueres, ceba tendra i alls són les primeres hortalisses plantades. A partir del mes de març comença tot a canviar: el color de la terra, l’olor, els colors, tot a punt per l’esclat primaveral.\ndiari de l'hort,\nVaig néixer a Els Hostalets d’en Bas (La Garrotxa) l’any 1959, estic casat i tinc una filla. Visc a Girona. Vaig començar la meva vida política a finals del 80 al sindicat CCOO en l’àmbit de l’ensenyament, sóc professor d’història i geografia. A l’any 1987 participo en la creació d’Iniciativa per Catalunya, com a independent d’esquerres. He estat regidor a l’Ajuntament de Girona i diputat (1995-2006) i portaveu (1999-2006) del meu grup al Parlament de Catalunya. He estat Secretari general del Departament d'Interior, Relacions Institucionals i Participació del Govern d'esquerres entre el 2006 i el 2010. Del 2010 al 2012 he estat diputat del Parlament de Catalunya. He presidit ICV a la regió de Girona fins el 2012. Actualment sóc membre de les executives regionals i nacionals d'ICV i del seu Consell Nacional.\nDes del gener del 2013 m'he incorporat a la meva tasca de professor de secundària a l'Institut de Santa Coloma de Farners.\nSempre que el meu treball m’ho permet vaig a Els Hostalets a fer allò que més em diverteix: passejar, mirar, estar amb la familia i cuidar l’hort. Aquesta activitat fa que continuï intensament relacionat amb la meva terra. Plantar, sembrar i veure com la pluja i el sol fan crèixer a poc a poc pebrots, bròquils, tomates ( amb gust de tomata), alls, cebes, patates... i, menjar-los, és un plaer intens. Tant que vull compartir amb vosaltres una mena de diari de l’hort per poder explicar setmanalment ( si la feina no ho impedeix) com va l’hort, què planto i què cullo, què sembro i què menjo.\nEspero que ens divertim.


PROMOCIÓ -18€ '4D Òptic' - Biblioteca de Catalunya - Teatre Barcelona\nFinalitzada: 18€ per veure ‘4D Òptic’ de Javier Daulte i La Perla 29\nLa Perla 29 recupera un èxit escrit i dirigit per Javier Daulte: 4D òptic. Una història de ciència-ficció protagonitzada per Nora Navas, Sandra Monclús, Jordi Rico o Albert Triola, entre altres. Un grup de científics, dedicats a assajar protocols òptics d’alt refinament tecnològic, descobreix per accident una porta que duu a la quarta dimensió.\nTeatre Barcelona t’ofereix entrades a 18€ per les funcions del 29 de novembre al 23 de desembre (el preu de l’entrada sense promoció és de 28€). Promoció vàlida per a les compres fetes fins al 27 de novembre.\nPer aprofitar aquesta promoció, clicka al botó de ‘COMPRA ENTRADES‘ que trobes a continuació i segueix amb el procés de compra.


1r de Primària de compres al Mercat ~ Escola Pia Sabadell\nHome » primària , SUMMEM » 1r de Primària de compres al Mercat\n1r de Primària de compres al Mercat\n11.6.18 primària, SUMMEM\nLa setmana ha començat ben entretinguda pels alumnes de primer de primària. Aquest matí, després de deixar les motxilles a la classe, han marxat cap al mercat a buscar els ingredients necessaris per fer un bon esmorzar.\nAprofitant que la setmana passada ja van practicar la compra de productes amb euros, avui al mercat ja han calculat quants diners s’han gastat. I abans d’anar al pati cadascú ha pogut menjar-se el seu entrepà!\nSegur que ha estat una experiència molt bonica i a partir d’ara ja poden fer-se l’esmorzar sense necessitar ajuda! Trobareu un recull de fotografies d'aquesta activitat seguint aquest enllaç o accedint a l'apartat d'àlbums d'aquest web.


Sectors – LACTOTECNIA\nLactotecnia, garantia de qualitat\nLactotecnia posa a disposició de tots els seus clients un ampli assortiment de productes de gran qualitat.\nSigui quin sigui el sector per al qual necessiteu els productes, disposem de proveïdors de reconegut prestigi mundial i posem al vostre servei tots els nostres coneixements i experiència per a donar solució a les vostres necessitats.\nDesenvolupem la nostra activitat segons segments de mercat: això significa que el nostre client sempre està en contacte amb un professional que coneix els productes que fabrica, els seus processos productius i necessitats, cosa que ens permet de trobar la solució més eficaç tant tècnicament com econòmicament parlant.\nPanificació i brioixeria\nConfiteria i xocolateria\nSopes, salses i precuinats\nTots els nostres productes estan certificats segons un sistema de gestió de la qualitat en diferents normes segons gamma de producte. L’objectiu d’aquest sistema és l’absoluta definició i control dels processos de treball amb la finalitat de garantir la qualitat del nostre servei i dels productes comercialitzats.


Psicologia lloc de treball: definició, valoració, selecció Codi: 10.553 : 3\n"Psicologia del lloc de treball" és una assignatura optativa de 3 crèdits que planteja una aproximació des del punt de vista organitzatiu a tot el que envolta el lloc de treball, tant els seus fonaments en l'organització (és a dir, l'estructura) com el seu disseny en totes les dimensions: funcions, dependències, salari, perfil, etc. També s'analitza el procés de selecció de la persona que haurà d'ocupar el lloc de treball. En definitiva, s'aborden tots aquells aspectes relacionats amb el disseny i manteniment d'aquest element essencial de les organitzacions en el context actual.\nAquesta assignatura és una optativa dins de l'especialitat de Psicologia del Treball i les Organitzacions.\nTé una relació directa amb les obligatòries: Psicologia de les organitzacions i Sociopsicologia del treball; amb les optatives: Desenvolupament professional a les organitzacions i Desenvolupament organitzacional; i amb d'altres de l'àmbit de la psicologia social com Fonaments psicosocials del comportament humà i Dinàmica de grups.\nL'assignatura Psicologia lloc de treball i desenvolupament professional aporta instruments teòrics i pràctics específics que permeten a l'estudiant desenvolupar àmbits professionals relacionats amb l'avaluació i la intervenció en el camp de les organitzacions, i també del treball i de les relacions laborals.\nAbans de cursar aquesta assignatura, cal conèixer els fonaments de psicologia social i cultural que trobem a les assignatures obligatòries de l'àrea. És imprescindible haver cursat Psicologia de les organitzacions i Sociopsicologia del treball.\nMostrar flexibilitat, respecte i discreció en la comunicació i l'ús dels resultats obtinguts de les avaluacions psicològiques de les persones o grups.\nMÒDUL 1. El lloc de treball. Disseny, definició i descripció\nMarc conceptual del lloc de treball\nProcés d'anàlisi i descripció de llocs de treball\nMÒDUL 2. La valoració de llocs de treball\nLa valoració de llocs de treball\nLa compensació o el disseny de la política retributiva\nMÒDUL 3. La persona en el lloc de treball\nIntroducció: relació persona, lloc i organització\nEl perfil del lloc


FICMA: Una cita imprescindible per alimentar els nostres coneixements i les nostres ànimes - Món Sostenible\nFICMA: Una cita imprescindible per alimentar els nostres coneixements i les nostres ànimes\nAquest novembre es celebra l'edició número dinou del Festival Internacional de Cinema del Medi Ambient de Barcelona, un festival necessari tant en cultura cinematogràfica com en educació ambiental, i que te uns objectius molts concrets: generar des del cinema un canvi positiu a la societat, i que el terme medi ambient sigui una paraula propera i -sobretot- simpàtica, ja que sempre que es parla de medi ambient es fa en termes negatius associant-ho a problemes , crisis i catàstrofes. L'espectador que entra a les sales del cinema s'adona que ell és la solució al medi ambient, que en les seves mans està la possibilitat de posar fi a tanta problemàtica i, el més important, pren consciència que ell és medi ambient, que forma part de la natura i depèn directament de la terra.\nBarcelona alberga des fa casi 20 anys el primer Festival de Cinema internacional de cinema ambiental més antic del planeta. Un Festival que en els seus inicis pocs entenien i es relegava el seu interès per als ecologistas. Avui en dia però, és un important punt d'encontre de comunicadors audiovisuals en la seva majoria que informen, sensibilitzen, formen i eduquen a la població sobre altres maneres de fer que conserven l'harmonia entre l'home, la terra i tot en el que ella habita. Un Festival que ha traspassat fronteres i s'ha convertit en un referent internacional col•laborant en molts d'altres esdeveniments similars arreu del món. Per les edicions del FICMA han passat personalitats compromeses des de Martin Sheen a Yan Arthus Bertrand, o des de Daryl Hannah a Goldie Hawn, per posar noms ben "glamorousos" i internacionals i on es poden veure les últimes estrenes cinematogràfiques que parlen sobre temes ambientals.\nArribar a l'UB és per a nosaltres molt important\nEl FICMA aquest any dona un pas més en educació ambiental i passa a celebrar el cor del Festival a la Universitat de Barcelona per crear nou públic i perquè te en compte que aquest públic és el qui el dia de demà prendrà les decisions del nostre futur.\nEls estudiants de l'UB tindran un participació activa en el Festival i s'ha creat el Premi UNIFICMA que decidirà per part d'un grup d'alumnes quina és per a ells la millor producció.\nArribar a l'UB és per a nosaltres molt important. Fer arribar aquests continguts a un públic jove i no només oferir el coneixement sinó la via de com comunicar-los per a nosaltres és fonamental.\nMés info: www.ficma.com\ndirector del FICMA, Festival Internacional de Cinema del Medi Ambient


Chengzhong Hotel Guilin Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.197, Zhiling Road, Xing'An Town, Xing'An County, Comtat de Xingan, Guilin, Xina, 541300\nDistància des de l'aeroport 75,9 km\nMés informació sobre Chengzhong Hotel\nSituat en el cor de Xingan County, Chengzhong Hotel és un lloc ideal des d'on descobrir Guilin. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Guilin. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, aparcament de cotxes, lloguer de cotxes, lloguer de bicicletes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, servei de despertador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, articles de tocador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Guilin, el Chengzhong Hotel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Cambrils, Toni Badimon, Rambla de l'Art, cinema Rambla de l'Art, cinema\nEl gerent del cinema Rambla de l'Art de Cambrils, Toni Badimon, a la zona de videoclub de l'establiment.\nActualitzada 13/10/2019 a les 09:52\nEls últims cinc anys, Catalunya ha perdut una vintena de cinemes i 80 pantalles. El 2014, el país tenia 158 cinemes a tot el territori i 756 pantalles. Actualment, segons dades de l'Institut Català de les Empreses Culturals (ICEC), les xifres s'han reduït: hi ha 137 cines i 676 sales. La recent digitalització del sector, però, està permetent als exhibidors atomitzar més l'audiència i oferir al públic allò que s'adapta als seus gustos. La versió original amb subtítols, els cicles temàtics o l'estrena tardana de films per reduir el preu de l'entrada són només algunes de les propostes que els exhibidors tenen a les seves mans per «personalitzar» l'oferta, segons Camilo Tarrazón, president del Gremi d'Empresaris de Cinemes. Casos com els Texas, els Balmes, l'Arenas, els Verdi, els Full o els Phenomena a Barcelona o altres de fora de la capital com el Kursaal de Penelles, el de Caseres o la Rambla de l’Art a Cambrils s'han fet un lloc destacat en el mapa.\nEl president del Gremi dels exhibidors especifica que hi ha quatre factors que determinen l'assistència de públic als cinemes. En primer terme, la funció de «prescripció» de films, que amb una aposta encertada pot arribar a guanyar-se la confiança d'un públic i omplir la sala sense el reclam d'un 'blockbuster'. «La programació s'ha d'alinear amb els espectadors», ha precisat Tarrazón.\nD'altra banda, segons el mateix president del sector, el públic assisteix a les sales per «l'experiència compartida» i el «punt de trobada» que es genera a les sales. Finalment, «l'excel·lència tecnològica i el confort» dels cinemes també en determina la concurrència.\nCambrils, l'únic cinema d'una sala amb programació cada dia de l'any\nA Cambrils, el cinema Rambla de l’Art s’ha reinventat per convertir-se en l’únic cine d’una sala de tot Catalunya amb programació els 365 dies de l’any. Es tracta d’una sala que històricament havia estat municipal fins que fruit de la digitalització del sector i la davallada d’espectadors, va tancar la Setmana Santa del 2013. Una empresa familiar es va interessar per les instal·lacions i van guanyar el concurs per gestionar l’espai, que va reobrir el desembre del mateix any. El gerent del cinema Rambla de l’Art, Toni Badimon, explica que van fer una inversió important per digitalitzar la sala, millorar el so i arreglar el vestíbul.\nDes d’aleshores programen entre tres i quatre films diàriament. Fan tant estrenes comercials, com cicles de cinema clàssic, documentals, versions originals subtitulades o films que no es troben en els circuits habituals. A més formen part de la xarxa Europa Cinemas de la Unió Europea, que els permet tenir una subvenció a canvi de programar cinema europeu.\nLa venda d’entrades suposa aproximadament el 90% del negoci, que es complementa amb una botiga amb articles vinculats al món del cine: pel·lícules, llibres o marxandatge relacionat amb pel·lícules icòniques, entre altres. També disposen d’una petita sala per fer exposicions o esdeveniments, com presentacions de pel·lícules, cinefòrums o fins i tot algun sopar cinematogràfic. A més fan servei de videoclub «a l'antiga» amb films menys comercials. «Una llibreria o videoclub avui en dia ja no pot subsistir, gairebé ni tan sols a Barcelona, però per nosaltres és complementari», raona Badimon.\nAmb tot han aconseguit fer-se un lloc i un nom al Camp de Tarragona i un 80% del públic és de fora de Cambrils. «Venen turistes però també tenim un gruix de gent de la zona que ve a veure unes pel·lícules que no es poden veure en altres sales», comenta Badimon. El gerent relata que tenen un gruix d’entre 100 i 150 persones «molt cinèfiles» que hi van almenys un cop per setmana.\nComenta el contingut : Cambrils, l'únic cinema de Catalunya d'una sala amb programació cada dia de l'any


Un dia a l'oficina (GoT 6×4) | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n18 maig, 2016 Comentaris (0) Visualitzacions: 911 Game of thrones, Sèries Lluís Simon\nJon és el cap de vendes de Westeros Ltd. Company a la zona nord. Ningú més hi vol anar. Carda molta fred (citant els clàssics). Es va estar tres dies sense respondre el mòbil, com si realment estigués mort el molt cabró. Resulta que es va agafar uns dies d’”excedència” involuntària si és que això …\nUn dia a l'oficina (GoT 6×4)\nJon és el cap de vendes de Westeros Ltd. Company a la zona nord. Ningú més hi vol anar. Carda molta fred (citant els clàssics). Es va estar tres dies sense respondre el mòbil, com si realment estigués mort el molt cabró. Resulta que es va agafar uns dies d’”excedència” involuntària si és que això existeix en el conveni. Vam enviar-hi la Sansa, és clar, la nostra becària preferida acompanyada de la Brienne, una auxiliar de transport que almenys té vehicle propi i ganes de prosperar, no com tota la colla de bàrbars que treballen per en Jon i que seran acomiadats properament si és que abans no se’ls menja la competència…\nEl vicepresident de la companyia a l’Orient Mitjà és Tyrion. Ha de negociar amb els sàtrapes de tots aquells països i vendre el producte a terroristes i militars de la pitjor mena. A totes les feines sempre hi ha un Tyrion. Aquell pel qual no donarieu un cèntim i que abans no te n’has adonat ja ha escalat tota la piràmide. I nosaltres, que ens fotíem d’ell perquè feia mig metre i no arribava als pedals del cotxe, l’únic que podem fer és debatre davant de la màquina de cafè si és veritat que s’ha picat a totes les actrius de la Riera al Luz de Gas.\nSi veniu a treballar amb nosaltres, vigileu també amb la Cersei. No té un càrrec oficial i això la fa encara més perillosa. Es passa el dia fent trucades i donant ordres per destruir no només les altres companyies del sector sinó els nostres propis homes. La seva idea de monopoli és aquesta. El seu fill (Tommen, però li diem Tonten) hauria de dissenyar la nostra estratègia de futur, però es passa tot el dia al bar contemplant la inutilitat de la seva pròpia existència.\nA la zona de l’Atlàntic hi tenim la Yara, que ha arruinat la seva franquícia. Li hem enviat el seu germà, un informàtic anomenat Theon que es va carregar tots els sistemes de l’oficina central prement només dues tecles, per intentar remuntar la situació. Estem molt malament.\nPerò això no és el pitjor. Us he de parlar del cap de recursos humans, l’entranyable Ramsay. La seva capacitat de reduir el personal i de fer expedients de regulació és llegendària fins i tot en les altres empreses. Quan un treballador que sobra passa pel seu despatx, no en surt mai més. Impressionant.\nI per acabar haig de explicar què va passar en el mític sopar d’ahir. Va venir la Daenerys, que porta el cognom dels fundadors i tal. Sempre ens en fotíem d’ella perquè semblava la típica noia col·locada a dit a la gerència. Està bona i ve a treballar cada dia amb una Honda RC, però per nosaltres no era ningú. Vam començar a beure de tot i molt. Quan estàvem tots borratxos, la Danerys -que havia begut el doble que nosalters- es va alçar, va pujar sobre la taula -què collons feia?-, va començar a caminar mirant-nos amb ulls de foc, es va treure la roba i va dir firmeu això. Ho vam fer, un per un i de genolls…\nEra una rebaixa de sou del 50 per cent.\n» Game of thrones, Sèries » Un dia a l'oficina (GoT 6×4)


Derbi en la Copa del Rei d’handbol - À Punt\nDerbi en la Copa del Rei d’handbol\nEl sorteig de la tercera eliminatòria emparella l'Agustinos i l'handbol Benidorm. El Fertiberia Port de Sagunt s'enfrontarà amb el Puente Genil.\nL'Agustinos s'enfrontarà al Benidorm en tercera eliminatòria de Copa. @CDAgustinos\n19 d'octubre 2018 - 20:05\nEl sorteig de la tercera eliminatòria de la Copa del Rei d'handbol ha deixat els següents emparellaments per als representants de la Comunitat Valenciana: d'una banda un derbi regional a Alacant entre l'Agustinos i l'handbol Benidorm, i de l'altra el Fertiberia Port de Sagunt jugarà contra el Puente Genil cordovés.\nEls altres dos emparellaments d'aquesta eliminatòria són el Recoletas Atlético Valladolid-Bidasoa Irun i el Ford Alisauto BM. Torrelavega-Condes de Albarei Teucro.\nEls enfrontaments es disputaran a doble partit els dies 19 i 22 de desembre i els guanyadors entraran en una nova fase amb els equips que classificaren entre el cinqué i el huité en la Lliga Asobal de la passada temporada: Liberbank Conca, Helvetia Anaitasuna, Bada Osca i Quabit Guadalajara.\nQuant als partits de la lliga Asobal, aquest cap de setmana el Benidorm visita demà a les 18:30 h el Frigoríficos Morrazo, un dels equips més forts de la categoria, però que aquesta temporada només ha aconseguit quatre punts després de sis jornades i dimecres passat va ser eliminat de la Copa pel Fertiberia Port de Sagunt.\nEn la Lliga Guerreras Iberdrola aquesta nit obri la jornada el duel entre el Canyamelar i el Granollers a les 21:00 h, i per a demà queden els partits Màlaga-Castelló i Elx Mustang-Gijón. Els tres equips només computen una victòria, encara que el Castelló i l'Elx tenen 3 punts, mentre que el Canyamelar i el Morvedre, que jugarà el partit d'aquesta jornada sis el dimecres 24, en tenen només dos.


Georgina Rodríguez, abandonada pels seus pares?\nLa parella formada per Georgina Rodríguez i Cristiano Ronaldo passa per un dels seus millors moments. Va ser durant les seves vacances a Eivissa i Formentera on van començar a sonar amb força els rumors d’embaràs, i ha estat aquesta setmana quan la model ha confirmat que es convertiran en pares aviat.\nLa jove espanyola de 23 anys i el futbolista van fer pública la seva relació el passat novembre, i des de llavors Georgina ha deixat de ser anònima: de deixar la feina de dependenta, a fitxar per una prestigiosa agència de models.\nEn unes declaracions a la revista ¡Hola! va assegurar que es tracta d’una noia molt familiar, i han estat moltes les ocasions en que se l’ha vist molt unida al fill gran de Cristiano. Però ara la premsa portuguesa assegura que aquesta unió -també amb la mare del portuguès- estaria motivada per l'intent de contrarestar el seu drama familiar.\nEs una alegría las vacaciones con toda la familia\nHaciendo de mamá cabra jajajajaja #BuenísimasTardes\nI és que la revista portuguesa VIP ha publicat que Georgina està abandonada pels seus pares, amb qui no tindria relació. Se'n sabia ben poc, però La otra crònica de El Mundo va confirmar que el seu pare viu a Argentina i la mare a Itàlia; sent una família desestructurada i inestable, segons el mitjà.\nTot i això, Georgina sempre s’ha mostrat centrada en la seva nova -i nombrosa- família; i més ara amb la seva futura maternitat.\nFamosos Les primeres fotos de Georgina Rodríguez lluint embaràs Jennifer Navarro\nAudiències Évole perd pistonada i és derrotat per TV3 Marc Villanueva