Nom: CAN RAMONET\nAdreça: C/ Ludovico Pio, 3\nImmoble de quatre plantes, entre mitgeres, cobert amb una teulada a dues aigues de vessants a façana. Pel que fa al seu emplaçament, aquest el trobem ubicat al costat esquerre del carrer Ludovico Pio.\nLa façana principal, que dóna al carrer Ludovico Pio, està estructurada intèrnament en base a tres crugies. La planta baixa consta de tres obertures, a destacar especialment el portal d'accés rectangular equipat amb llinda monolítica de dimensions importants i muntants de pedra ben treballats i escairats. En la llinda es pot llegir la data de "1 5 9 7".\nEn el primer pis trobem tres obertures de similar tipologia, és a dir tres finestres rectangulars equipades amb llinda monolítica, muntants de pedra i ampit treballat. Sobre l'ampìt un petit ornament de ferro forjat de tall vegetal. Sota la finestra trobem la solució arquetípica, que consisteix en la disposició de dues o tres pedres, com a mesura de reforç en la sustentació de la pesant finestra.\nEn el segon pis s'observen tres obertures, dues de les quals són bastant irrellevants ja que no han rebut cap tractament destacat. Trenca aquest ritme uniforme i monòton, la tercera finestra, ubicada a l'extrem esquerre i equipada amb llinda monolítica, muntants de pedra i ampit treballat. Sota l'ampit tornem a trobem la solució arquetípica, que consisteix en la disposició de dues o tres pedres, com a mesura de reforç en la sustentació de la pesant finestra.\nPel que fa al tercer pis, el qual exerciria de ben segur les tasques de golfes, trobem cinc obertures: dues d'arc de mig punt rebaixat al centre, intercalades per tres petites finestres quadrangulars. Totes cinc bastant irrellevants.\nRemarcar, a mode d'apunt, que el material preponderant en les llindes, muntants i ampits de les diferents obertures, és la pedra, concretament la pedra sorrenca. Una tipologia de pedra molt més efímera i volàtil en comparació a la pedra nomolítica o pedra calcària de Girona, d'aparença i naturalesa més robusta. Immoble de quatre plantes, entre mitgeres, cobert amb una teulada a dues aigues de vessants a façana. Pel que fa al seu emplaçament, aquest el trobem ubicat al costat esquerre del carrer Ludovico Pio.\nEn el primer pis trobem tres oberture...\nInicis s. XXI aprox. Obres de manteniment de l'immoble


València es prepara per a viure la nit de les compres\nValència es prepara per a la nit de les compres\nL’Ajuntament ha donat suport, un any més, a la celebració de la Shopening Night València, la nit de les compres en la qual més 200 comerços del centre de la ciutat amplien el seu horari (des de les 20 hores fins a la mitjanit) per acostar-se a la ciutadania amb música, espectacles i ofertes especials. Aquesta iniciativa, que genera un impacte econòmic de vora 1 milió d’euros, enguany se celebra el pròxim dijous 7 de juny amb un homenatge a The Beatles.\nEl regidor delegat de Comerç, Carlos Galiana, ha presentat hui «aquesta cita entre els comerciants i la ciutadania», que celebra la seua tretzena edició i que converteix la ciutat en un escenari de moda, cultura i oci, amb propostes que també són un reclam turístic. En paraules de l’edil, «per a l’Ajuntament es tracta d’una oportunitat per donar suport als xicotets comerços que impulsen aquesta campanya, que en anteriors edicions ha sigut capaç de mobilitzar entre 70.000 i 80.000 persones i de generar un impacte econòmic molt important».\n«Pel que fa a la ciutadania, és una nit molt especial, en la qual pot conéixer millor els establiments comercials de València i gaudir del seu servici amb un ambient lúdic», ha manifestat el regidor de Comerç, que ha estat acompanyat per la presidenta de la Confederació d’Empresaris del Comerç i Servicis de la Comunitat Valenciana (Cecoval), Isabel Cosme, qui, en nom de tots els col·lectius de comerciants organitzadors ha ressaltat «el paper del comerç com a una eina de cohesió ciutadana».\nEn la presentació d’aquest esdeveniment també ha participat el director de Negoci i Màrqueting de Caixa Popular, José María Company, com a portaveu d’aquesta entitat que patrocina i participarà en aquesta iniciativa «en la qual el comerç pren la paraula». Per últim, el responsable de mitjans de comunicació de la Shopening Night, el periodista Josep Lozano, ha explicat que per animar els clients i clientes, s’ha amplia l’àrea d’acció, amb quatre zones en les quals s’han organitzat actuacions musicals, amb la intervenció de bloguers, instagramers i fotògrafs que dinamitzaran els carrers amb l’esmentat tribut al llegendari grup de pop-rock de Liverpool.\nLa Shopening Night, que intenta afavorir el sector del comerç i donar els clients noves experiències, també té un vessant social. Enguany, com en anteriors edicions, destinarà part dels seus beneficis a la Fundació Pequeño Deseo, una organització benèfica que ajuda els xiquets i xiquetes amb malalties cròniques “perquè vegen complits els seus desitjos”.


Dijous se celebra el Ple del mes d'abril per videoconferència com a mesura de prevenció per la COVID-19 | GESTOR DE COMUNICATS | Ajuntament de Sant Just Desvern\nsantjust.cat 28/04/20 Nota informativa\nDijous se celebra el Ple del mes d'abril per videoconferència com a mesura de prevenció per la COVID-19\nNota informativa Núm. 51 relacionada amb el coronavirus – 28/04/20 17 h\nAmb motiu de la crisi sanitària provocada per la COVID-19, i davant les recomanacions de les Administracions estatal i autonòmica, des de l’Ajuntament de Sant Just Desvern es considera oportú adoptar les mesures necessàries per a la protecció de la salut i seguretat de la ciutadania per contenir la progressió de la malaltia. Davant d'això, l'Ajuntament està utilitzant el servei de videoconferència LOCALRETMEET, que el Consorci Localret ha posat en funcionament per celebrar les sessions dels òrgans col·legiats dels ens locals a distància.\nAixí, la sessió extraordinària del Ple de l'Ajuntament d'aquest dijous 30 d'abril de 2020 es farà, a partir de les 19 h, de forma telemàtica i es podrà seguir per streaming al canal de youtube de l'Ajuntament. És un ple extraordinari per criteris jurídics dins l'Estat d'Alarma, i és per aquest motiu que no hi ha intervenció del públic.\nUn dels punts destacats de l'ordre del dia és la modificació de l'Ordenança Fiscal reguladora del preu públic per a la prestació dels serveis de l’Escola Bressol Municipal. Aquesta modificació suposa un canvi del sistema de preu per afavorir les famílies ja que el preu que pagaran es basarà en els ingressos de la unitat familiar i en el nombre de persones que la integren, la qual cosa vol contribuir a reduir les desigualtats.\nUn altre punt previst és la modificació extraordinària de crèdits del Pressupost Municipal 2020 per fer front a despeses vinculades a la COVID-19. Això permetrà destinar 165.000 euros a la compra de material de protecció, adequació de l'espai públic i espais comuns, i desinfeccions.\nPel que fa a l'Àrea de Planificació Territorial, Habitatge i Medi Ambient, es porta a ple l'aprovació provisional del Pla Especial dels entorns de Can Fatjó. El pla concreta els usos de la masia catalogada, situada a la vall, com a habitatge i per a la guarda de cavalls. També s'inclou un punt referent a la correcció d'una errada material del reglament d'estacionament de la zona blava.\nEn l'àmbit de Serveis Socials, es presenta l'aprovació del disseny d’un Programa de Salut Mental. Es tracta d'un Pla adaptat a les necessitats municipals de Sant Just Desvern i la constitució de la taula de salut mental per desenvolupar el programa d'atenció a les persones i famílies que pateixen aquesta situació. Estarà formada per agents i entitats locals i supramunicipals. I un altre punt important és l'aprovació inicial de la modificació de l’Ordenança Municipal reguladora de les prestacions econòmiques atorgades per l’ajuntament de Sant Just Desvern, amb la qual es vol assolir la universalització dels serveis socials municipals i redefinir el concepte d'unitat familiar, per tal d'arribar a més persones i ampliar els ajuts.\nEn aquest ple es debatran dues mocions, una presentada pel grup municipal CUP-AMUNT per la derogació de l'article 135 de la constitució, la LRSAL i la Llei d'Estabilitat Pressupostària com a mesura necessària per afrontar la nova crisi social i econòmica; i una altra presentada pel grup municipal d'ERC per demanar la flexibilització de les regles fiscals amb la finalitat d’augmentar la capacitat pressupostària del món local.\nL'odre del dia també donarà compte de diferents decrets i decisions que s'han pres per fer front a la situació d'alarma derivada de la crisi sanitària.\nEl Ple extraordinari de dijous finalitzarà amb la declaracio institucional de l’Ajuntament de Sant Just Desvern davant la crisi de la COVID-19


Ivan Aranda: d’octubre 2011\nIntervenció en el Ple extraordinari de 25 d'octubre sobre el pressupost municipal:\nEl pressupost municipal és el document més important de l'ajuntament. Defineix els ingressos i les despeses de la corporació municipal al llarg del 2012. I és, també, l'instrument mitjançant el qual el govern municipal (i a vegades oposició, malauradament en aquest cas no) defineix quin és el programa de govern per al municipi de Canet i quin és el pacte del tripartit de CiU, UMDC i PP.\nA primera vista, constatem que la partida dels salaris dels regidors del govern, és a dir, percepcions de tota mena, han augmentat respecte a l'anterior pressupost (206.000 € el 2011 a 237.000 el 2012, el que significa un augment del 15%). Queda clar, doncs, que les retallades són en altres partides, i no precisament en aquesta on haurien de donar exemple a uns treballadors municipals que se'ls demana que es redueixin el sou, mesura encara no efectiva. Primer apliquin-se la medicina abans d'aplicar-la als demés. Encara recordem com el portaveu del govern deia que publicarien en la web municipal les percepcions mensuals que reben cadascun dels diferents regidors com a mesura de transparència i de no amagar res, ens preguntem des del grup municipal d'ERC si s’ha fet enrere en la seva afirmació.\nTambé, ens preguntem quin pla de futur ens espera i quins recursos hi pensen destinar. En aquest sentit no ens preocupa que es dediquin 105.000 € a festes (la Festa Major de l'any passat va costar 75.000 €). El que realment ens preocupa és que no es dediqui ni un cèntim a planificar. No veiem per enlloc cap partida destinada a l’elaboració del Pla Estratègic que tant necessita el nostre municipi per sortir de l’atzucac en el que estem immersos. Aquest pla és tant important com sanejar l’economia, i tots dos són compatibles en el temps. És important començar a treballar en quin model de poble volem per sortir de la crisi, i amb el pressupost que avui presenten no hi és. De la mateixa manera que no tenen previst cap partida per l’elaboració del POUM. Un Pla Urbanístic que amb tanta insistència es demanava fa poc més de 5 mesos per part de tots els aquí presents. Què ha passat, preguntem? És que potser amb el nou tripartit de dretes no hi ha consens a l’hora de planificar? Amb els pressupostos que es volen aprovar avui, s’està perdent un any sencer en definir cap a on volem anar com a poble. Canet no es pot permetre perdre més temps en la no planificació.\nEl vot del grup municipal d'ERC no pot ser favorable. Primer perquè no es veu cap programa de govern, segon perquè un cop més no és planifica ni a curt, ni a mitjà, ni a llarg termini, i tercer i últim, si bé és cert que des de l’àrea d’hisenda com d’intervenció se’ns ha facilitat la informació demanada, aquests pressupostos se’ns han presentat sense poder treballar-los conjuntament, i sense poder fer cap aportació.\nEtiquetes Canet de Mar, ple, pressupost


Malgrat i Lloret persegueixen la nocturnitat de les urgències del CAP | Ràdio Palafolls\nHome Societat Malgrat i Lloret persegueixen la nocturnitat de les urgències del CAP\nMarc Ferri , octubre 14, 2016\t / 494 0\nJa fa temps que la conselleria de salut manté reunions amb els diversos municipis que demanen ser els escollits per oferir el servei d’urgències de nit els 365 dies de l’any, i no només els mesos d’estiu com passa a Malgrat i Lloret de Mar.\nEls alcaldes d’aquestes localitats, Joan Mercader i Jaume Dulsat, es reuneixen aquest matí amb el conseller de Salut Antoni Comín a la seu de la conselleria a Barcelona. Ho faran al costat de 23 representants d’Ajuntaments més i amb la intenció de redefinir el funcionament de les urgències mèdiques. La intenció de Salut és recollir les propostes del món locals per tenir-les en compte alhora de fer el nou Pla d’Ordenació de l’Atenció Urgent.\nS’inicia així el procés participatiu que ha d’ajudar a definir els criteris sobre la prioritat dels municipis per tenir el servei de nocturnitat als caps. La conselleria de Salut havia de presentar aquest estiu el nou pla que establiria quins CAP podran obrir o no, però finalment, la conselleria ha ajornat la presentació d’aquest informe fins desembre.\nMalgrat i Lloret són dos dels municipis convidats avui a la trobada al costat també del sector sanitari. Actualment aquests dos municipis només tenen servei d’urgències nocturnes als seus CAP als mesos d’estiu, coincidint amb l’increment poblacional per la vinguda de turistes.\nLa resta de l’any, però, els malgratencs s’han de desplaçar fins l’hospital de Calella o el CAP de Poblenou per ser atesos i els lloretencs a Blanes.\nLloret, però, ha aconseguit que Salut els mantingui el servei nocturn fins al desembre, a l’espera de conèixer el nou Pla d’Ordenació de l’Atenció Urgent.Mercader explica que Lloret té més població, però que igualment demanarà gaudir de les urgències nocturnes durant tot l’any.\nAbans de l’estiu els alcaldes de Pineda, Malgrat i Palafolls es van reunir amb Comin per reclamar millores a l’atenció sanitària de la nostra zona.


Llum verda als pressupostos municipals 2018 – Blog Ajuntament de Xàtiva\nInici / Ocupació i economia / Llum verda als pressupostos municipals 2018\n30 octubre, 2017\tOcupació i economia 53 Vist\nXàtiva, 28 d’octubre de 2017.- El plenari de hui ha aprovat la proposta de pressupostos municipals per a 2018 que supera els 25 milions d’euros. L’alcalde Roger Cerdà va aprofitar el debat sobre els pressupostos per fer una defensa de la gestió de l’equip de govern al llarg de la legislatura, destacant especialment en matèria econòmica. Segons Cerdà, “entenc que és difícil per al Partit Popular admetre que gestionem millor l’Ajuntament, però la realitat és que en tres anys hem reduït el deute municipal a la meitat, passant dels 16 milions en deute bancari de 2015 als 8 milions d’euros en 2019”. L’alcalde va demanar als representants del PP que “no manipulen dades i no enganyen a la ciutadania. Vostès arribaren al 110% d’endeutament municipal i en 2012 hagueren de demanar un préstec de 11 milions d’euros per a pagar factures, de les quals havien 5 milions d’euros en factures sense consignació pressupostària”. Cerdà va tancar la seua intervenció afirmant que “hem reduït el deute a la meitat sense incrementar els impostos i sense eliminar serveis, més bé al contrari. Acumulem un 15% de descens en la contribució urbana en el que duguem de legislatura i hem invertit en millorar els serveis que prestem als ciutadans”.\nAnterior 3 de novembre: Lliurament del XXXIV Premis Literaris Ciutat de Xàtiva 2017\nSegüent Xàtiva tornarà a optar a la capitalitat cultural valenciana


El Trueta participa en un registre europeu que estudia una malaltia pulmonar crònica - Diari de Girona\nacn | girona 18.04.2017 | 11:38\nLa doctora Montse Vendrell comentant amb un company del Servei de Pneumologia un dels casos gironins inclosos al Registre Europeu de Bronquièctasis ACN\nL'Hospital Josep Trueta de Girona participa en un registre europeu sobre la bronquièctasi, una malaltia pulmonar crònica que a Catalunya afecta 36 de cada 10.000 persones i que no té tractaments aprovats. Fins a dia d'avui, el centre ha aportat informació clínica de 71 pacients dels més de 150 que es controlen des de l'hospital. Ell Comitè del Registre Europeu de Bronquièctasis (EMBARC) es va posar en marxa fa dos anys per abordar l'estudi d'una malaltia fins ara poc investigada, que té més incidència entre les dones i que, en el cas dels homes, creix en afectació a partir dels 65 anys. El registre compta actualment amb 7.000 casos però té com a objectiu arribar als 10.000 pacients en els propers mesos.\nEl centre hospitalari participa en el registre arran de la vinculació de la doctora del Servei de Pneumologia de l'ICS i l'IAS, Montse Vendrell. Vendrell és membre del Comitè del Registre Europeu de Bronquièctasis. Fins ara, el Trueta ha aportat informació clínica de 71 pacients dels més de 150 que tracta. La doctora va presentar al novembre en un congrés a Madrid la informació recollida fins al moment. Entre les dades, compten amb casos de 232 hospitals de 40 països.\nDes del registre s'han marcat com a objectiu arribar als 10.000 pacients. Una fita que els permetrà elaborar un bloc de conclusions generals que serviran per conèixer millor l'epidemiologia de la malaltia, millorar-ne el maneig i impulsar una guia europea per al seu tractament.\nD'altra banda, el registre busca promoure la creació d'una xarxa global de recerca i la participació de grups de pacients d'arreu del món.


Els premis ARC es fixen en Girona - El Gerió Digital\nEls premis ARC es fixen en Girona\nLes programacions musicals de les Fires de Sant Narcís i de l'Auditori de Girona, seleccionats\nDimarts, 5 de novembre de 2013 19:54h\nPresentació dels nominats que s'ha fet aquest avui a Barcelona © ACN\nLes Fires de Sant Narcís, en la categoria de Millor Programació de Festa Major, i l'Auditori de Girona, en la de Millor Programació Musical de Teatres i Auditoris, han estat nominats en la XI edició dels Premis ARC de la indústria musical del directe.\nEn la categoria de Millor Programació Musical de Teatres i Auditoris, el de Girona competeix amb l'Atlàntida-Centre d'Arts Escèniques d'Osona, a Vic; amb l'Àtrium, de Viladecans, i amb el Kursaal, de Manresa. A la categoria de Millor Programació de Festa Major, les Fires de Sant Narcís competeixen amb les Festes de Granollers, les de Santa Tecla a Tarragona, i amb les de Vilafranca del Penedès. Els guanyadors es coneixeran el pròxim 16 de desembre.\nEn conèixer les nominacions, la regidora d'Ocupació i Empresa a l'Ajuntament de Girona, Marta Madrenas, ha expressat la seva satisfacció per un reconeixement "que ens esperona a continuar treballant en aquesta línia". "És una gran notícia que arriba dos dies després d'haver acabat unes Fires que han tingut molt bona acollida i en les quals la música ha estat una de les principals protagonistes", ha afegit.\nL'Associació de Representants, Promotors i Mànagers de Catalunya (ARC) lliurarà els XI Premis ARC el proper 16 de desembre al Teatre Principal de Barcelona. L'elecció del guanyador es farà a través de la votació dels associats i les associades d'ARC i entre un jurat expert en cada categoria.\nEls Premis ARC estan considerats els de referència de la música en directe i de l'espectacle a Catalunya.


Vila Electrònica y Sistemes de Seguretat Grup 8 x 8 , éns dediquem a la instal•lació, reparació i manteniment d’alarmes, circuits tancats de video, videovigilancia,* Amb conecsió a central alarmes propia per conectar a policia i a mossos, Instal•lació d’antenes, porters i de videoporters desde 1977, ofereix els seus serveis tant a particulars com a empreses d´arreu de les comarques de l'Alt i el Baix Empordà ( Girona)\nVarem començar a fer els nostres primeres passes quan els aparells de ràdio i televisió eren encara de làmpades i ara estem immersos en la tecnologia d’avui, una tecnologia totalment digital que obliga a estar al dia de qualsevol avanç o novetat que surt al mercat.\nLa formació contínua que rebem i l’experiència que portem acumulada ens converteixen en un lloc d’absoluta confiança on sempre hi trobareu un bon assessorament sense cap tipus de compromís.\nOferim un tracte proper i totalment personalitzat que s´adapta per complet a les necessitats de cada client, a totes les brancas, Instal·lació, repatació i manteniment d´Alarmes, Videovigilancia *Amb conecsió a Mossos i/o policia, i equips de CCTV, d´antenes TV - SATÈL·LIT, TDT Terrestre i Satel.lit *Individuals, Colectivas, Hotels, Porters i Videoporters, Xarxes informatiques, Wifi, Megafonia, circuits tancats, i seguretat.\nTargeta de la Construcció PRL-TPC (Prevenció Riscos Laborals en Construcció i Empreses del Metall i Telecomunicacions) Inscripció al registre de la L.O.P.D - Garanties: Inst-Equips, segons normativa actuals i fabricant - Contractes de manteniment amb diferents models.\nEn definitiva, en tot el que necessiten els edificis moderns per assumir les noves tecnologies i la seguretat dels habitatges - empresas, el que anomenen i que contenen una Infraestructura Comuna de Telecomunicacions (ICT).\nVila Electrònica te oberta una divisió dins l´empresa la qual està totalment dedicada als sistemes de seguretat en la que està homologada i registrada per la Policia, mossos d’esquadra i ministeri de l’interior per a connexió a central receptora de alarmes ( CRA ). Tot donat d’alta al sistema de protecció de dades i llibre homologació i llibre de manteniment.\nLa divisió de l´empresa de Seguretat i de Videovigilancia i CCTV, Vila Electrònica pertany al grup de SISTEMES de SEGURETAT GRUP 8x8, en el qual es desenvolupen totes les ofertes que podem oferir als nostres clients,considerant que en el moment actual es un servei que complementa totalment el nostre sector,ja que la seguretat dels nostres negocis o de la nostra pròpia llar cada vegada es una eina mes indispensable.\nSistemes Alarma Antirobatori, Alarme Perimetrals, amb video opcional, en resum Tot tipus d´alarmes per a cobrir qualsevol necessitat per al nostre client,en la qual es poden instal·lar les alarmes de diferents graus.\nGRAU 1: Son les alarmes que normalment no anirien connectades a central receptora d´alarmes (CRA).\nGRAU 2: Aquestes serien les alarmes mes corrents i les mes necessitades, ja que en el moment actual el que tots volem es que quan tenim algun tipus d’intrusió al nostre negoci o domicili,ens sigui comunicat immediatament,ja sigui a través d´una trucada en el telèfon mòbil que duem sempre a sobre,o sigui amb una visualització d’imatges les quals a través dels mòbils 3G,PDA i altres aparells moderns actuals es podrà veure instantàneament el que està passant a qualsevol d´aquests llocs. En aquests tipus de grau ja tenim l´opció en la qual podem connectar-nos a central receptora d´alarmes (CRA) i en la qual el manteniment del sistema d´intrusió li entrarà totalment gratuït en la seva còmode quota mensual. Tots aquests sistemes d´intrusio de grau B es poden instal·lar cablejats,totalment inalambrics o mixtes,a mes de les grans possibilitats d´apliació que podem optar com podrien ser barreres perimetrals, volumètrics, exteriors camuflats , microones, infrarojos, alarmes tècniques ,alarmes mèdiques,detecció d’incendis, gasos.... .etc..\nGRAU 3: Aquestes son exactament igual que les de grau B però amb la diferencia que els detectors del sistema d’intrusió aniran complementats d´un sistema antimasquing a mes de ser complementats d´un sistema de videovigilancia i seran obligatòries per alguns tipus de negoci en el qual el risc de robatori i sabotatge es mes alt.\nSistemes professionals analògics i digitals de videovigilancia amb sistemes de gravació:\nvisualització per internet, mòbils 3G, 4G, PDA,,...etc.\nsistemes de televigilància IP càmeres ocultes....etc.\ncàmeres IP interior / exterior\nControl d’accessos: dispositius teclats, targetes de proximitat, tag, banda magnètica , xip o combinat de formats. Sistemes biomètrics empremta dactilar, retina ... etc.\nTot en arques de seguretat, caixes fortes, armers per el client domèstic, negoci o gran empresa, varietat de sistemes de codificació tots els nivells de seguretat i protecció.\nUs fem l’estudi i pressupost a mida. Execució, supervisió, control, manteniment i servei postvenda, directament des de la pròpia empresa.\nUs podem finançar la seva instal·lació a la vostre mida, mitjançat financera o renting, tant si es a nivell d’empresa com particular.\nEXEMPLE DE PRESSUPOSTOS D´INSTALACIONS


Versos des de la trinxera: de desembre 2009\nun matí de diumenge\nEt miro dessota els llençols, sentint l'escalfor de la teva mà sobre la meva cuixa. M'agraden els teus llavis, penso quan sento el teu respirar fort mentre dorms. Als matins, tinc la sensació que la teva olor s'impregna a la meva pell. Et desvetlles, et gires buscant estar més còmode per continuar dormint i em trobes mirant-te. Et miro mirant-me, mig adormit. Ens diem bon dia, somriem perquè és diumenge, no hem posat cap despertador i ningú ens està esperant. Jo no tinc son, tu no vols sortir del llit. No ens ho diem però, sabem que gairebé és migdia i tot i així, ens acomodem de nou abrigant-nos amb els llençols.\nLa persiana entreoberta i darrera, el sol d'hivern que no acaba d'entrar a l'habitació em deixa veure't amb la claror suficient perquè mentre et miro, torni a tancar els ulls, mig desvetllada, mig extasiada. Absorta de tot el que passa a l'exterior.\nPublicat per su a 20:03 2 comentaris:\nA casa fa fred, no hi ha dormit ningú aquesta nit. Esmorzem fora, a la terrassa d'un bar on hi dóna el sol matiner de l'hivern. Un cafè amb llet i un croissant normal, es veuen unes napolitanes de xocolata que fan molt bona pinta però la xocolata no li senta bé de bon matí. Esmorzen llegint el diari, parlen poc i es miren de reüll. Un noi amb cara d'haver-se acabat d'aixecar passeja un labrador negre. Una nena surt de la fleca, és dissabte i no hi escola. Són les deu del matí i els carrers del barri estan molt tranquils, al bar no tenen encesa la televisió i no s'escolten com de costum, les tertúlies del programa d'en Cuní. Es fumen la primera cigarreta del matí i l'estómac se'ls remou; la mateixa sensació estranya que cada matí, quan fumes després de fer el cafè, t'avisa que ja estàs desperta. Paguen l'esmorzar i s'acomiaden, els agrada aquell bar i l'escullen com el bar preferent del barri per tornar-hi un altre cop. A l'aparador de la fleca, hi ha un pastís de maduixes que els crida l'atenció. - Podríem menjar pastís de postres avui. - Sí, però de maduixes no que en sóc al·lèrgica. Demanen una bossa de llevat, prepararan un pastís d'arròs sense fer servir arròs, estrenaran el forn i casa seva, cada dia fa més olor a casa.\npd. Vint-i-sis espelmes i un per molts anys!\nPublicat per su a 11:13 1 comentari:\n...amb vistes a l'onyar\nUna barricada de capses a la porta d'entrada, el somier del llit recolzat a la paret de l'habitació i al menjador, els mobles posats tal i com els van trobar el primer dia que van entrar al pis. La veïna del quart, encara avui, li ha recordat que la neteja de l'escala es fa a entre tots i que, cada veí, hauria de netejar la seva part. “Els veïns del primer continuen sense netejar mai i estic cansada d'haver de fer-ho jo”. Quan només portava dues setmanes vivint en aquell pis, la veïna del quart ja es va fer conèixer com “la que està emprenyada amb els del primer perquè no netegen l'escala”. Avui l'escoltava i pensava que tenia raó, que la va avisar només arribar i certament, el replà del primer pis mai està net.\nEncara no ha conegut a les veïnes del cinquè que van entrar a viure-hi, uns quants mesos després que ella. Des del cel obert, a vegades, sent les converses que tenen a la cuina. Escolten Marlango i Herman Düne, si es quedés més temps li hagués agradat conèixer-les. Amb la veïna que han arribat a intimar més és amb la que viu al segon pis. És una noia jove que viu sola en un pis, imagina, reformat amb estil de modernitat però mantenint l'essència d'antiguitat de l'edifici. La paret de cada estança deu estar pintada de diferent color, els mobles de l'Ikea perfectament conjuntats amb les bigues del sostre. Amb aquesta noia, com deia, és amb la que més ha intimat en els gairebé dos anys que ha viscut al pis. La seva bicicleta recolzada a la barana del replà l'avisava si era o no a casa; pels dies en què, l'esquerda de la canonada empapava el celobert que dóna al sostre de seu lavabo. Fet que la portava a barallar-se, setmana sí i setmana també, amb la immobiliària per tal que el lampista acudís a tapar l'esquerda el més ràpid possible. Sort en va tenir que la noia era d'allò més pacient i simpàtica, i que, segurament, coneixia que els desperfectes que tenia el pis no eren culpa, de cap manera, eren culpa seva sinó de la propietària que a part d'aquest pis, també era propietària de dos altres pisos del mateix edifici.\nUn cop ha carregat les últimes bosses al cotxe, ha tornat a pujar al pis i hi ha donat una volta, passejant cada habitació. Ha passejat meticulosament cada racó excepte la seva, la que havia estat la seva habitació. En aquesta darrera només hi ha donat una volta ràpida, per vigilar que no es deixés res amagat en algun calaix. Se l'ha mirat com de reüll perquè el record que en vol tenir, fermament, no és de la distribució que es va trobar el primer dia que va entrar a veure el pis – que és aquesta la que ha deixat abans de marxar-. Li agradaria recordar, en canvi, el temps que va passar per acabar d'escollir quin llit, quines fotografies i quina, com hauria d'acabar sent l'habitació; també, els matins amb la llum entrant pels porticons. I això, i allò i té una fotografia de les bigues del sostre feta des del llit. Certament, aquelles bigues donaven un toc ben acollidor a aquell pis.\nPublicat per su a 23:16 Cap comentari:


Avís Legal Restaurant Casa Rocher\nEn aquest espai, l'USUARI, podrà trobar tota la informació relativa als termes i condicions legals que defineixen les relacions entre els usuaris i nosaltres com a responsables d'aquesta web. Com a usuari, és important que conegues aquests termes abans de continuar la teua navegació. Germans Rocher S.C..Com a responsable d'aquesta web, assumeix el compromís de processar la informació dels nostres usuaris i clients amb plenes garanties i complir amb els requisits nacionals i europeus que regulen la recopilació i ús de les dades personals dels nostres usuaris. Aquesta web, per tant, compleix rigorosament amb el RGPD (REGLAMENT (UE) 2016/679 de protecció de dades) i la LSSI-CE la Llei 34/2002, d'11 de juliol, de serveis de la societat de la informació i de comerç electrònic.\nLes presents Condicions Generals regulen l'ús (incloent el mer accés) de les pàgines de la web, integrants del lloc web de casarocher.es inclosos els continguts i serveis posats a disposició en elles. Tota persona que accedisca a la web, casarocher.es (“Usuari”) accepta sotmetre's a les Condicions Generals vigents a cada moment del portal casarocher.es.\nL'Usuari queda informat, i accepta, que l'accés a la present web no suposa, de cap manera, l'inici d'una relació comercial amb casarocher.es. D'aquesta manera, l'usuari es compromet a utilitzar el lloc web, els seus serveis i continguts sense contravindre la legislació vigent, la bona fe i l'ordre públic.Queda prohibit l'ús de la web, amb finalitats il·lícits o lesius, o que, de qualsevol forma, puguen causar perjudici o impedir el normal funcionament del lloc web. Respecte dels continguts d'aquesta web, es prohibeix: La seua reproducció, distribució o modificació, total o parcial, llevat que es compte amb l'autorització dels seus legítims titulars; Qualsevol vulneració dels drets del prestador o dels legítims titulars; La seua utilització per a fins comercials o publicitaris. En la utilització de la web, casarocher.es, l'Usuari es compromet a no dur a terme cap conducta que poguera danyar la imatge, els interessos i els drets de casarocher.es o de tercers o que poguera danyar, inutilitzar o sobrecarregar el portal (indicar domini) o que impedira, de qualsevol forma, la normal utilització de la web. No obstant això, l'Usuari ha de ser conscient que les mesures de seguretat dels sistemes informàtics en Internet no són enterament fiables i que, per tant casarocher.es no pot garantir la inexistència de virus o altres elements que puguen produir alteracions en els sistemes informàtics (programari i maquinari) de l'Usuari o en els seus documents electrònics i fitxers continguts en aquests.\ncasarocher.es informa que existeixen fulls de reclamació a la disposició d'usuaris i clients. L'Usuari podrà realitzar reclamacions sol·licitant el seu full de reclamació o remetent un correu electrònic a info@casarocher.es indicant el seu nom i cognoms, el servei i/o producte adquirit i exposant els motius de la seua reclamació. L'usuari/comprador podrà notificar-nos la reclamació, bé a través de correu electrònic a: info@casarocher.es, si ho desitja adjuntant el següent formulari de reclamació: El servei/producte: Adquirit el dia: Nom de l'usuari: Domicili de l'usuari: Signatura de l'usuari (només si es presenta en paper): Data: Motiu de la reclamació:\nEn virtut del que es disposa en els articles 8 i 32.1, paràgraf segon, de la Llei de Propietat Intel·lectual, queden expressament prohibides la reproducció, la distribució i la comunicació pública, inclosa la seua modalitat de posada a disposició, de la totalitat o part dels continguts d'aquesta pàgina web, amb finalitats comercials, en qualsevol suport i per qualsevol mig tècnic, sense l'autorització de casarocher.es. L'usuari es compromet a respectar els drets de Propietat Intel·lectual i Industrial titularitat de casarocher.es. L'usuari coneix i accepta que la totalitat del lloc web, contenint sense caràcter exhaustiu el text, programari, continguts (incloent estructura, selecció, ordenació i presentació dels mateixos) podcast, fotografies, material audiovisual i gràfics, està protegida per marques, drets d'autor i altres drets legítims, d'acord amb els tractats internacionals en els quals Espanya és part i altres drets de propietat i lleis d'Espanya. En el cas que un usuari o un tercer consideren que s'ha produït una violació dels seus legítims drets de propietat intel·lectual per la introducció d'un determinat contingut en la web, haurà de notificar aquesta circumstància a casarocher.es indicant: Dades personals de l'interessat titular dels drets presumptament infringits, o indicar la representació amb la qual actua en cas que la reclamació la present un tercer diferent de l'interessat. Assenyalar els continguts protegits pels drets de propietat intel·lectual i la seua ubicació en la web, l'acreditació dels drets de propietat intel·lectual assenyalats i declaració expressa en la qual l'interessat es responsabilitza de la veracitat de les informacions facilitades en la notificació.\nLes pàgines de la web casarocher.es, podria proporcionar enllaços a altres llocs web propis i continguts que són propietat de tercers. L'únic objecte dels enllaços és proporcionar a l'Usuari la possibilitat d'accedir a aquests enllaços. casarocher.es no es responsabilitza en cap cas dels resultats que puguen derivar-se a l'Usuari per accés a aquests enllaços. Així mateix, l'usuari trobarà dins d'aquest lloc, pàgines, promocions, programes d'afiliats que accedeixen als hàbits de navegació dels usuaris per a establir perfils. Aquesta informació sempre és anònima i no s'identifica a l'usuari. La Informació que es proporcione en aquests Llocs patrocinat o enllaços d'afiliats està subjecta a les polítiques de privacitat que s'utilitzen en aquests Llocs i no estarà subjecta a aquesta política de privacitat. Pel que recomanem àmpliament als Usuaris a revisar detalladament les polítiques de privacitat dels enllaços d'afiliat. L'Usuari que es propose establir qualsevol dispositiu tècnic d'enllaç des del seu lloc web al portal casarocher.es haurà d'obtindre l'autorització prèvia i escrita de casarocher.es L'establiment de l'enllaç no implica en cap cas l'existència de relacions entre casarocher.es i el propietari del lloc en el qual s'establisca l'enllaç, ni l'acceptació o aprovació per part de casarocher.es dels seus continguts o serveis.\nEl Prestador no atorga cap garantia ni es fa responsable, en cap cas, dels danys i perjudicis de qualsevol naturalesa que pogueren portar causa de: La falta de disponibilitat, manteniment i efectiu funcionament de la web, o dels seus serveis i continguts; L'existència de virus, programes maliciosos o lesius en els continguts; L'ús il·lícit, negligent, fraudulent o contrari a aquest Avís Legal; La falta de licitud, qualitat, fiabilitat, utilitat i disponibilitat dels serveis prestats per tercers i llocs a la disposició dels usuaris en el lloc web. El prestador no es fa responsable en cap concepte dels danys que pogueren dimanar de l'ús il·legal o indegut de la present pàgina web.\nAmb caràcter general les relacions entre casarocher.es amb els Usuaris dels seus serveis telemàtics, presents en aquesta web es troben sotmeses a la legislació i jurisdicció espanyoles i als tribunals.\nEn cas que qualsevol Usuari tinguera algun dubte sobre aquestes Condicions legals o qualsevol comentari sobre el portal casarocher.es, per favor dirigisca's a info@casarocher.es.\nDe part de l'equip que formem Germans Rocher S.C. t'agraïm el temps dedicat a llegir aquest Avís Legal.


Aixequen barreres als túnels de Vallvidrera per la protesta dels treballadors en vaga | InfoCat, l'infomatiu digital de Catalunya i el Maresme\nPàgina d'inici > Catalunya, Notícies\t> Aixequen barreres als túnels de Vallvidrera per la protesta dels treballadors en vaga\nAixequen barreres als túnels de Vallvidrera per la protesta dels treballadors en vaga\n30/11/2012 Deixa un comentari Go to comments\nVALLVIDRERA >> Barreres amunt per la vaga dels treballadors. La protesta dels treballadors de Tabasa ha aconseguit que l’empresa que gestiona els túnels de Vallvidrera hagi hagut d’obrir els peatges.\nEls treballadors, en lluita per la retallada de sous, han tallat la carretera de Vallvidrera, l’única via alternativa als túnels. Això ha provocat una gran retenció de trànsit al peatge que, finalment, ha obligat l’empresa a aixecar barreres.\nTabasa ha aixecat el peatge durant una hora. Entre les 8 i les 9 del matí.\nEl protocol de seguretat obliga a aixecar barreres quan les retencions arriben a l’interior dels túnels. Segons el Servei Català de Trànsit, aquest divendres la matí s’han registrat cues de fins a sis quilòmetres.\nTabasa també gestiona el túnel del Cadí, on no s’ha registrat incidents. A totes dues infraestructures, Cadí i Vallvidrera, s’han respectat els serveis mínims d’un cobrador per sentit de circulació entre les 7 i les 9 del matí.\nAquest divendres a la tarda hi ha convocades noves aturades des de les 17.00 hores fins a les 20.00.\nEls treballadors demanen a la Generalitat que els garanteixi la devolució de la paga extra de Nadal en el futur, tot i el procés de privatització en marxa.\nLes ràdios hauran de pagar 85 euros per cada partit que vulguin retransmetre Detingut l’home que va apunyalar la seva parella enmig del carrer a Badalona


UN GRANET DE SORRA.: Mor Ralph Baer, inventor de la consola de videojocs i el joc de taula Simon\nMor Ralph Baer, inventor de la consola de videojocs i el joc de taula Simon\nRaloh Henry Baer, va néixer a Alemanya en 1922, va fugir amb la seva família jueva als Estats Units abans que esclatés la Segona Guerra Mundial, escapant abans de la cèlebre Nit dels CristallsTrencats.\nAllà es va convertir enautodidacta; es va graduar en especialitats com a tècnic de ràdio i en la poc coneguda Enginyeria de Televisió; va treballar en diverses companyies i fins va fundar la seva pròpia. Però sempre va tenir la idea d'usar la TV per a alguna cosamés que per contemplar passivament: Volia jugar amb ella.\nVa dissenyar la primera consola de sobretalula, la i la primera pistola per disparar a la pantalla, primer perifèric en la història del videojoc.\nTambé va ser l'autor del popular i frenètic joc de taula Simon.\nprem sobre la imatge per jugar


La Secretaria Permanent del Programa Ciutats Amigues de la Infància d’UNICEF, ha guardonat l’Ajuntament de Martorell amb el Reconeixement Ciutat Amiga de la Infància, en el marc de la VIII Convocatòria de Reconeixements 2018-2022.\nEl guardó posa en valor la tasca de l’Ajuntament, en coordinació amb les entitats locals i amb els nens i nenes, per liderar el procés continu d’implementació de polítiques i mesures que milloren el benestar de la infància i adolescència en el municipi.\nTambé és molt significatiu el treball conjunt que el Govern municipal fa amb les escoles: l’alcalde dina periòdicament amb els alumnes, i els infants visiten la sala de plens, on exposen les seves propostes.\nEl Govern municipal potencia molt també el treball amb les famílies i dedica molts recursos als espais urbans dedicats a la infància: amb més de 27.600 habitants, compta amb 63 parcs infantils.\nLa regidora d’Ensenyament de Martorell, Núria Canal, s’ha mostrat molt satisfeta: “Valorem molt positivament aquest reconeixement. Això vol dir que Martorell creu i potencia el paper de la infància a casa nostra. Vol dir que tenim un pla local d’infància amb uns objectius, uns indicadors i uns valors amb què treballem i creiem. Aquesta certificació el que fa és reconèixer aquest treball i aquesta manera de fer de Martorell vers la seva infància”.\nEl Programa Ciutats Amigues de la Infància, que lidera UNICEF Comitè Espanyol des de l’any 2002 en aliança amb el Ministeri de Salut, Consum i Benestar Social, la Federació Espanyola de Municipis i Províncies, l’Institut Universitari de “Necessitats i Drets de la Infància i l’Adolescència” –IUNDIA-, busca contribuir a millorar les condicions de vida dels infants i adolescents mitjançant la promoció i la implementació de polítiques municipals que garanteixin el seu desenvolupament integral amb un enfocament de drets. Actualment, 23 municipis catalans compten amb aquest reconeixement.\nL’acte de lliurament dels guardons serà el proper 27 de novembre.


L'arribada a La Paz\nEL viatge transcorre amb normalitat, excepte el tema menjar. Per primer cop no pugem al bus amb provisions, esperant que ens abordin anant i tornant els venedors d’aigua i menjar que habitualment omplen tots els trajectes. Quan ja pensàvem que no dinaríem el bus es para davant un restaurant. Però no es para per dinar sinó perquè hi ha un bloqueig (un altre!). Els conductors no paren de buscar camins alternatius de cop tota la planúria s’emplena de cotxes, busos i camions anant amunt i avall aixecant polseguera. EL poble esta totalment bloquejat, de manera que encara que prenem una drecera aniríem a parar a una altra barricada. A més alguns passatgers i gent bloquejada s’encara als manifestants (estudiants universitaris i familiars). Hauríeu d’haver vist una Cholita corrents cap als manifestants com si els hagués d’atropellar a tots!!! I la policia només observa. Finalment un dels busos troba un carrer alternatiu i en un descuit dels manifestant, un seguit de busos fan el camí i aconseguim passar el bloqueig, això si, amb menys passatgers: sempre que hi ha bloqueigs algú queda pel camí.\nArribem a la Paz de nit i el paisatge espectacular. Tota una vall, amb les respectives faldes de muntanya, racons i raconets plens de llums grogues i blaves com si es tractés d’un arbre de nadal, a 3800 metres d’altura… La nostra idea és fer servir la Paz com a base per anar a Tiwanacu, La Carretera de la Muerte , Rurenabaque i Copacabana, abans d’entrar a Perú\nÒstia del Karma\nCochabamba és una ciutat gran, molt gran. També sembla més perillosa, doncs només d’arribar ja et comencen a dir: aquí no hi vagis, allà en compte, etc… Passem el diumenge fent una volta pel centre i el dilluns ens n’anem decidits cap al mercat. És un mercat gegantesc on venen de tot i sense cap ordre. O sigui que al cantó d’una parada de car, venen flors i al cantó instruments. Només alguns gremis estan més o menys agrupats. I en fi, aquí em roben el mòbil. Estàvem avisats, però jo, portava el mòbil a la butxaca (no al bolso) i se’ns arramben i ens apreten. Noto que em toquen, poso la mà a la butxaca (l’altra la tenia sobre el bolso) i no trobo el mòbil. EM giro, agafo el paio pel braç i comencen a cridar “es el de la camiseta roja…” Unes noies feien senyes que no vam saber interpretar i jo que corro darrera l’altre tiu (el de rojo) el paro l’agafo i li pregunto pel mòbil. EM diu que no sap res. Li demanem que ens ensenyi les butxaques però no vol i ens diu que anem cap allà on ens han robat…. Tornem allà i total, les noies ens diuen que no era ell, que eren els altres dos (un dels que havia agafat primer) Joder… ho podíeu haver dit més clarament! En fi, tal com profetitzava en Lluís ens han robat.\nEl segon dia a Cochabamba anem a veure el Cristo Redentor, una estàtua de 40 metres d’alt com el Corcovado de Rio de Janeiro. L’estàtua és immensa, però a més el lloc serveix de mirador de tota la ciutat. Allà ens trobem una parella de jubilats de Girona que feien el turista, aprofitant el viatge que feien per visitar la seva filla, que treballa entre La Paz i Cochabamba. Finalment sortim de Cochabamba ja aclimatats direcció a la Paz.\nBolívia | Sin comentarios\nLa nostra visita a San Ignacio Moxos comença amb la travessa del Riu Mamoré i un immens camí enfangat on hi ha més d’un camió encallat. Ajudem a estirar-ne algun a força de braços i finalment, després d’una hora aconseguim fer-nos pas entre vehicles encallats i la nostra furgoneta aconsegueix passar. Arribem a San Ignacio més tard del previst, cosa ja normal. Aquí teníem previst veure el capellà i passa-hi alguns dies, però resulta que no hi és. Per tant decidim tornar enrere cap a Trinidad i allà buscar un vaixell per baixar direcció nord cap a la frontera de Brasil, a Guayaramerin. Trobem lloc per dormir a Trinidad i anem en moto fins a Puerto Almacen on carreguen les barcasses tot es les mercaderies que van la nord. Parlem amb el capità del vial “Jesús Andrés” i ens fa un molt bon preu: 200 bolivians per 5 dies de travessa (uns 20 euros). Tornem al poble per comprar queviures i acabar quatre gestions i un cop allà ens assabentem d’un brot de Dengue que afecta especialment Guayaramerin. EL Dengue és una malaltia transmesa pels mosquits, que no té prevenció ni cura. La primera vegada que l’agafes, en principi sobrevius. EL problema és la segona vegada, quan el teu cos ja te anticossos i la cosa es torna un xic més perillosa. Prenem la decisió de no malgastar cap cartutxo i tornar anar cap a la Paz , passant, però per Santa Cruz, doncs és més econòmic.\nEl viatge dura tota la nit i a les 6 del matí trobem un bloqueig a la carretera. Bolívia és un país amb poques carreteres principals i gairebé cap secundària, de manera que quan una carretera es bloqueja pel que sigui (accidents, esllavissades, etc…) no hi ha alternatives. Finalment al cap de 3 hores obren pas durant una estona i podem escapolir-nos. Mentrestant, la gent havien abandonat el bus per espavilar-se pel seu compte i anem amb la meitat del passatge. EL bloqueig era per protestar per la corrupció a l’ajuntament de Cuatro Cañadas, o sigui 200 persones paralitzaven ¼ part del transport del país.\nA Santa Cruz decidim descansar i esperar al vespre per anar direcció Cochabamba (on pararem un parell de dies per aclimatar-nos, doncs La Paz està a 3800 metres i nosaltres portem quinze dies a 200. A la terminal ens trobem un francès, en Peyu, que havíem conegut a San Ignacio Velasco i passem el dia junts. A la tarda l’acomiadem (ell va cap a Paraguai) i nosaltres pugem al bus direcció Cochabamba on arribem sense contratemps a les 6 del matí.\nDesprés de l’accidentada arribada a Santa Cruz, passem un dia per informar-nos de què visitar. La pròpia ciutat no té massa atractius i sortim aviat direcció cap a la Chiquitania. Aquesta zona de vegetació abundant i bastant plana, s’estén en una àrea de 600 km de llargada per 300 d’amplada a l’est de Santa Cruz fins a tocar l frontera de Brasil, a Puerto Quijarro.\nEstem a uns 300 m d’alçada i fa una calor i una humitat molt altes i tot el dia vas suat.\nAgafem una flota fins a la ciutat de Roboré. Aquí visitem una cascada i també la zona de los Herbores a Aguas Calientes. L’aigua brolla de terra a uns 40 graus i comença un riu d’aigua calenta d’un pam de fondària. Allà ens trobem amb un grup de mennonites, i posteriorment en veurem molts mes, doncs hi ha 15 comunitats en tota la província (a més de la resta de Bolívia i altres països d’Amèrica.\nLa Calor apreta i sortim cap a Santiago de Chiquitos, més a l’est, però a més alçada. Aquí un professor ens acompanya a l’allotjament del Senyor Juan Moreno. Ens acull com a fills i xerra pels descosits. ens posem a parlar estones i estones. A més passa un munt de família per la casa i coneixem un munt de persones i experiències. A més ens serveix sopar cada vespre, fa llàstima marxar i tot. A Santiago visitem el mirador i aprofitem per descansar i veure la primera de les esglésies de la ruta jesuita. Son uns dies de molt tranquil•litat amb alguna que altra pluja.\nDe Santiago tornem enrere cap a San José de Chiquitos on casualment ens trobem a la Tamara. Fa 5 mesos havíem conegut a la Tamara i la seva mare just arribar a Buenos Aires i casualment ens trobem en una oficina de bitllets de bus. Passegem per San José, visitem l’església i el conjunt missional i anem a veure una amiga seva que ens obsequia amb beguda i menjar típics, a part d’una interessant xerrada amb el seu pare. Tan ell com el propietari del restaurant Sabor y Arte, en Pierre, ens recomanen que pugem cap al nord i fem la ruta de la selva en vaixell…. veurem.\nSortim de San José de nit per una carretera forestal amb un autobús dantesc, però tot i així aconseguim dormir fins a les 7 del matí. Arribem a San Ignacio Velasco, capital de la Chiquitania, on anem a dormir en un modest però còmode allotjament, Casa Suiza. Aquí aprofitem per anar a un concert d’una coral en honor als 25 anys d’ordenació del bisbe (la missa ens l’estalviem) en una església molt maca, però que és una imitació i tot i intentar ser una copia fidel a la que hi havia hagut al mateix lloc i que s’havia deixat caure, no és patrimoni de la humanitat com les anteriors.\nEn aquest poble, trobem també una botiga d’informàtica on ens fan un apanyo per a poder carregar el portàtil, d’aquí que tornem a tenir blog!\nDes de San Ignacio Velasco, aprofitem per anar fins a Santa Ana, una església més modesta, però potser més maca i interessant. A més, com sempre, la xerrada amb el taxista ens aporta nous punts de vista polítics, culturals i gastronòmics de la Chiquitania.\nFinalment sortim direcció a Concepción on hi ha l’església més maca de totes. Fem la visita de rigor al poble i passem el dia en aquest tranquil poble, amb algun que altre ruixat. També parlem llargament amb una polaca antropòloga que ens hem anat trobant i amb en Tingo, un ex tinent d’alcalde on parlem també àmpliament de collas i cambas al voltant d’una cervesa i la fresca del vespre (fresca no, una mica menys de calor)\nAl dia següent, ultima església del recorregut, San Javier, i ens acomiadem de la Tamara a San Ramon. Ella torna cap a Santa Cruz, Sucre i Chile i nosaltres continuem cap al nord.\nEn aquests dies descobrim més quantitat de sucs de diferents fruites i nous plats. En aquesta zona la gen fa servir menys la bocina i la majoria de gent circula en moto (sense casc) Si la gent anés amb cotxe els carrers de les ciutats estarien bloquejats. I una curiositat que hem detectat a tot Bolívia: totes les bombetes son de baix consum.


Bolsonaro designa el quart ministre de Salut des de l’inici de la pandèmia\nEl Brasil continua incapaç de controlar el virus, amb xifres rècord de morts i contagis\nMarcelo Queiroga, el nou ministre de Salut del Brasil. Ueslei Marcelino / Reuters\nSantiago de XileFins a tres vegades ha arribat a canviar de ministre de Salut el president del Brasil, Jair Bolsonaro, des de l’inici de la pandèmia . Aquest dimarts ha entomat el relleu Marcelo Queiroga, fins ara president de l’Associació de Cardiologia Brasilera, en substitució d’Eduardo Pazuello, un militar especialista en logística i sense experiència en salut abans d’assumir el ministeri. Queiroga serà, doncs, el quart ministre de Salut de la pandèmia al Brasil. “Té tot el que es necessita per fer una bona feina i donar continuïtat a tot el que Pazuello ha fet fins avui”, ha dit Bolsonaro.\n“La política [per combatre el covid-19] és del govern de Bolsonaro, no del ministre de Salut. El ministre de Salut executa la política del govern”, ha dit Queiroga en les primeres declaracions com a titular de la cartera, quan li han preguntat pel ritme de la vacunació al país. També ha fet esment als confinaments, dels quals ha dit, alineat amb Bolsonaro, que només s’han d’aplicar “en situacions extremes” i que “no poden ser una política de govern”. Una opinió que difereix de la que havia fet explícita en ocasions anteriors, prèvies a assumir el càrrec.\nJa com a màxima autoritat sanitària, també ha evitat ser explícit sobre l'ús de la cloroquina , un fàrmac contra la malària que Bolsonaro sempre ha defensat per al tractament del covid-19, contra totes les recomanacions dels organismes internacionals. Ha assegurat que les seves opinions al respecte “són conegudes” i que “només cal investigar”. Partidari de l’ús de les mascaretes, ha demanat respectar la distància als periodistes que l’escoltaven: “Estan aquí aglomerats i això no és bo. Vull el seu suport per vèncer la pandèmia. Necessitem una unió nacional per vèncer el virus”.\nEl recanvi s’ha concretat després d’un primer intent fallit amb la cardiòloga Ludhmila Hajjar, que va rebutjar la invitació de ser la titular de la cartera perquè discrepa amb Bolsonaro sobre la manera de reconduir la pandèmia, segons ha explicat ella mateixa. Ja amb el sí de Queiroga, Bolsonaro va destacar: “Té tot el que es necessita per fer una bona feina i donar continuïtat al que Pazuello ha fet fins avui”. Com el mateix president ha reconegut, Queiroga és un vell conegut de la família del mandatari, a qui ha donat suport en diverses ocasions a través de les xarxes socials. Ha tingut vincles amb el seu fill, el senador Flavio Bolsonaro, i també va participar en l’equip de transició del govern després de les eleccions presidencials del 2018.\nProblemes amb la vacunació\nLa gestió d’Eduardo Pazuello, que la justícia investiga per “omissió” i “falta de transparència”, s’ha caracteritzat per acatar de forma incondicional les directives de Bolsonaro i pels problemes en campanya de vacunes. La immunització avança lenta al gegant llatinoamericà, mentre la crisi sanitària s’ha agreujat durant les últimes setmanes, com ha passat a la resta de la regió. Tot plegat, passa factura al president d’ultradreta, que des de l’inici de la pandèmia ha fet bandera del negacionisme: ha posat en dubte l’eficiència de les vacunes, va qualificar el virus de “gripeta” i ha dit que les mascaretes “són cosa de mariques”, entre altres polèmiques.\nL’únic tímid canvi en l’actitud de Bolsonaro es va veure la setmana passada, després de la primera compareixença pública de l’expresident Luiz Inácio Lula da Silva per l’anul·lació de les condemnes. L’ultradretà va aparèixer en públic amb la mascareta posada i va defensar la inoculació, que ara ha encarregat a Queiroga que acceleri.\nEl Brasil registra un nou rècord de defuncions per coronavirus i està al límit del col·lapse sanitari\nPressions pel canvi\nAbans de Pazuello, el diputat Luiz Henrique Mandetta i l’oncòleg Nelson Teich també van sortir del ministeri de Salut, però ells per diferències amb el mandatari. El primer va ser destituït després d’un any i quatre mesos al càrrec, quan feia poc més d’un mes que la pandèmia havia arribat al Brasil. El segon va renunciar menys d’un mes després d’assumir la cartera. Pazuello, el tercer, s’ha mantingut 10 mesos com a titular fins que la situació ha estat insostenible. Les pressions, inclús de parlamentaris aliats de l’executiu, han obligat Bolsonaro a fer el pas.\nEl nomenament es produeix en el pitjor moment de la crisi sanitària al país. El Brasil, que mai ha pogut controlar la pandèmia, ha comptabilitzat en les últimes 24 hores més de 1.000 morts i 36.000 nous casos positius. En total, el país registra quasi 280.000 morts i més d’11,5 milions de contagis, i és el segon del món amb més infeccions i defuncions per covid-19, només per darrere dels Estats Units.


Montserrat i Bar València-Quart guanyen la seua primera partida en la Copa Edicom - PilotaViu\nDiumenge, 23 de setembre de 2018 - 20:00h\nPaco Durà / Quart-Borbotó.\nEls equips de Montserrat i Bar València-Quart han reaccionat i s'han apuntat la primera victòria en la Copa Edicom de galotxa, al guanyar, respectivament, a Borbotó i Marquesat, en les partides disputades entre dissabte i diumenge.\nMontserrat supera a Borbotó, 15-70\nA la canxa de Borbotó, l'equip local es va vore impotent per fer-li front al de Montserrat. I també quedava reflectit que els de l'Horta Nord tenen problemes quan els falta Adrià, jugador que és important per a fer el "bot". La seua baixa la cobria Pablo Salvador, junt a Enric i dos juvenils, Carlos i Dani. Enfront estava Montserrat, amb el seu equip clàssic, format per Óscar, Javier, Carlos i el feridor Añó. I estos van dominar la partida amb rotunditat, 15-70.\nBar València-Quart, 70; Marquesat, 45\nI diumenge, al carrer València de Quart de les Valls, s'enfrontaven el Bar València-Quart i Marquesat, que havien acceptat el canvi de carrer, degut a que en Quart es celebraven estos dies les festes del poble. Els locals, tot i la baixa de Moro, s'han quedat els tres punts, en guanyar 70-45, encara que després d'anar per davant 50-15; els de Marquesat han reaccionat i han estat a un joc d'endur-se un punt. Jugaven pels locals, Alex, el Xato, Juan Antonio i el feridor M. Àngel. I pels visitants, Pau, Nando i Benja.\nBeniparrell, 8 punts (descansava).\nBar València-Quart, 4.


El groguet Étienne Capoue ha visitat aquest dijous 31 de març el CEIP José Soriano de Vila-real | Notícies Dígitals\nEl groguet Étienne Capoue ha visitat aquest dijous 31 de març el CEIP José Soriano de Vila-real\n31/03/2022 01/04/2022 Étienne Capoue, ceip josé soriano, villarreal cf\nEl migcampista del Villarreal Étienne Capoue ha visitat aquest dijous el CEIP José Soriano de Vila-real gràcies a l’activitat ‘Una Estrella en Tu Cole’ de la iniciativa Endavant Club Groguet. La primera visita presencial d’un futbolista ‘groguet’ des que va començar la pandèmia del covid-19.\nDurant l’acte, els alumnes de 3r curs del centre d’educació vila-realenc han pogut assaciar la seua curiositat fent tot tipus de qüestions sobre el Submarí i la seua trajectòria com a futbolista professional en una divertidíssima xarrada entre el jugador i els ‘groguets’. Étienne Capoue es va fer una fotografia amb els xiquets de la classe del CEIP José Soriano. Finalment, tots van eixir al pati per a jugar una estona a futbol amb l’ídol groc, que fins i tot va llançar uns penals als joves alumnes.\nEl Villarreal, amb els més xicotets gràcies a Endavant Club Groguet\nA través de l’activitat ‘Una Estrella en Tu Cole’, el Villarreal CF acosta el club als més xicotets de la província de Castelló des de la temporada 2014-15. Una infinitat de futbolistes del primer equip i el Villareal Femení han passat durant els últims anys pels centres escolars de la província de Castelló.\nDurant la pandèmia, el club groc es va reinventar per a celebrar l’activitat ‘Una Estrella en Tu Cole’, ideant un format virtual que permetera acostar a les estreles grogues amb els aficionats més joves de la nostra província.\nD’ara en avant, els futbolistes del primer equip del Villarreal i Villarreal Femení aniran passant per més centres escolars per a conéixer i gaudir dels més xicotets. A més de la visita de les estreles del Villarreal, els centres escolars de la província de Castelló poden completar de manera gratuïta un entrenament dirigit per tècnics de futbol base groc, així com una visita guiada per l’Estadi de la Ceràmica.\n← Valencia Basket s’imposa al Spar Gran Canaria (67-61)\nEl Tau Castelló perd davant el CB Prat al Ciutat de Castelló (78 a 80) →


El Punt de Voluntariat tanca per vacances - Consorci d'Acció Social de la Garrotxa\nEl Punt de Voluntariat tanca per vacances\nActualitat General — 05 agost 2021\nDurant les properes setmanes el Punt de Voluntariat estarà tancat.\nAquest servei ubicat al Casal Cívic Olot del carrer Bisbe Lorenzana,2 forma part del SISA ( Servei d’Informació i Suport a l’Associacionisme) . En aquest espai totes les entitats de la ciutat poden trobar suport en temes de voluntariat, finançament o altres necessitats que puguin sorgir en la gestió del seu dia a dia. Des del Punt donem sortida, en la mesura del possible, a aquelles demandes que les entitats fan al SISA així com atendre a totes aquelles persones que s’interessen pel voluntariat a la ciutat o comarca.\nL’horari habitual d’obertura és els dimarts de 16h a 20h i els dijous de 10h a 13h. A més d’aquest horari també es pot demanar informació a través del correu electrònic entitatsgarrotxa@casg.cat o bé al telèfon 972 26 66 44 / 681 394 318.\nTornarem a estar presents al local del Punt a partir del 13 de setembre. Fins llavors us desitgem unes bones vacances.\nBONES FESTES DEL TURA 2021!\nAquest any, malgrat les restriccions esdevingudes arrel de la pandèmia, les Festes del Tura es tornen a posar en marxa!. Si bé no seran les festes a les que estàvem acostumats sí que donaran color i alegria a la ciutat. […]


Salut prioritzarà la vacunació dels cuidadors de persones afectades per malalties minoritàries, sobretot els que tenen cura d'infants\n26/02/2021 - 17.23 Actualitzat 04/03/2021 - 17.37\nEls menors de 55 anys que hagin passat la Covid rebran només una dosi (EFE/Joédson Alves)\nEls menors de 55 anys que hagin passat la Covid (simptomàtics i asimptomàtics) rebran només una dosi de la vacuna sis mesos després de la infecció, segons ha acordat aquest divendres la Comissió de Salut Pública amb representació a tots els territoris de l'Estat.\nLes persones de més de 55 anys que hagin passat la Covid sí que rebran una segona dosi de la vacuna. En el cas que emmalalteixin un cop ja hagin rebut la primera dosi, només se'ls administrarà la segona quan ja estiguin completament recuperats i hagin superat el període d'aïllament.\nTambé s'ha acordat que no caldrà fer proves serològiques ni abans ni després d'aquestes vacunacions.\nLa decisió s'ha pres després de revisar estudis clínics sobre l'efectivitat de les vacunes en persones que ja han estat infectades de coronavirus:\nLa Comissió de Salut Pública demana que es respecti el "principi de solidaritat" per vacunar primer les persones d'edat avançada que no estiguin institucionalitzades, amb les vacunes que tenen una eficàcia més alta. Recorden, però, que totes les vacunes disponibles a Espanya són "segures i eficaces".\nEs recorda que el principal factor de risc d'hospitalització i mort per Covid és tenir més de 60 anys, i que el risc augmenta a mesura que l'edat augmenta. Per això, remarca que cal vacunar primer les persones més grans.\nDesprés de vacunar a les residències de gent gran, el personal sanitari, els grans dependents i les persones de més de 80 anys, els següents a vacunar-se seran les persones d'entre 70 i 79 anys (grup 5B), les de 60 a 69 anys (grup 5C), les persones de menys de 60 amb alt risc de Covid greu (grup 7) i les d'entre 56 i 59 anys (grup 8). Aquests col·lectius rebran les vacunes de Pfizer-BioNTech i Moderna, amb ARN missatger.\nAquesta programació de la vacunació es fa "en previsió d'una major disponibilitat de dosis de vacunes en el segon trimestre de l'any".\nLa vacuna d'AstraZeneca, quan s'acabin de vacunar tots els col·lectius essencials, es destinarà a persones d'entre 45 i 55 anys (grup 9).\nPrioritat per als cuidadors d'afectats per malalties minoritàries\nSalut vacunarà contra la Covid-19 els cuidadors de persones afectades per malalties minoritàries, sobretot aquells que estan a càrrec d'infants, perquè els considera una "peça clau per protegir els més vulnerables". Respon així a la petició de familiars de persones amb malalties minoritàries, que fa temps que reclamen ser vacunats en la primera fase:\nA Catalunya, les malalties minoritàries afecten més de 350.000 persones.\nLes malalties minoritàries (MM) afecten menys de 5 de cada 10.000 persones. N'hi ha més de 7.000, un 80% de les quals són d'origen genètic i es manifesten sobretot durant la infància.


Caixa niu | Mirant cel i terra.\nConstrucció i funció de les Caixes niu.\nDesprés de l’hivern, i d’aquestes últimes nevades, ja és hora de penjar les caixes niu. Per Terrassa i arreu de Catalunya ja arriben els primers Falciots i Ballesters, que comencen a conquerir el cel. Les primeres orenetes ja volen pels parcs, i el fred comença a marxar per donar la benvinguda a la molt necessitada primavera. I quan arriba la primavera, arriba el festeig, i quan arriba el festeig arriben els més petits de la colla, els pollets. Per poder ajudar, l’home col.loca caixes niu. Una estructura de fusta, en forma de casa (com els seu nom diu…)que ajudarà a aquests petits animals a tenir èxit en la seva reproducció.\nL’arribada de les caixes niu és un dels moments més esperats de l’any. És un dels moments en que et pots apropar més als ocells. Desde uns acabats de néixer, fins a uns que ja s’han convertit en pares. També podem comprovar un dels moments més dolços en la ornitologia. La plena dedicació de les mares, i la feina d’anar amunt i avall buscant teca pels menuts. Però…nosaltres podem veure tot això? Nosaltres podem ajudar a fer tot això? Si, tots podem fer això, i ara mateix us ho explico.\nLes caixes niu, es fan, com he dit, per ajudar als ocells. Però en què els ajudem? Doncs la falta d’arbres vells, amb forats, fan que molts ocells no tinguin moltes possibilitats a l’hora de niar. Però també val a dir que la reducció del nombre d’ocells en les poblacions dels boscos catalans, faci que pujar el nombre de les caixes niu, ja que aquestes tenen moltes possibilitats d’un èxit reproductor.\nEl material ha de ser fusta, encara que desde fa pocs anys existeixen un model fet de ciment de fusta, un material molt més resistent i aïllant, això si, amb un preu més elevat. Evitaríem sobretot gastar molta fusta, i si és pogués reciclar, molt millor. També els materials com el plàstic o altres que poden afectar als de l’interior. Hi ha unes mides gairebé universals, que podríem modificar-les depenent de la fusta que utilitzem.Un cop fetes, les col.locarem amb l’ajuda d’una bastó i una escala a uns 3 metres d’alçada, evitant que els i toqui molt el sol i bretolades. Mai clavarem la caixa a l’arbre sinó al contrari, la lligarem amb uns cables de plàstic que aniran molt bé. També si es vol, es pot penjar a una branca amb una nansa i un penjador. Un cop posada comença l’estudi, podríem crear-nos un full de camp amb el dia, l’hora, i l’activitat que té el niu, això si, l’hauríem d’observar amb l’ajuda dels prismàtic a força distància, per no molestar. Un cop tenim molta informació, podríem fer una ràpida escapada i obrir la caixa per contar els polls, o els ous, i fer 4 fotos. De cara a l’octubre podríem tornar per agafar netejar la caixa i enretirar-la. Algunes reparacions per danys o directament retirar-la per fer-ne una de nova, si és necessari.\nAixò és tot. Un petit tastet del món de les caixes niu, si teniu sort, encara podeu posar alguna caixa al bosc del poble, a un parc, o al mateix jardí de casa. Qualsevol dubte i pregunta, ja sabeu, estem a la vostra disposició.\nCategories : Caixa niu, Comuns, Natura, Ocells


El món casteller s’indigna amb LaSexta | El Pati digital\n← L’assemblea aprova l’adhesió al dret a decidir i el protocol de noves colles\nLa colla castellera de Salou suspèn la seva activitat per falta d’integrants →\nEl món casteller s’indigna amb LaSexta\n21/03/2013 Deixa un comentari\nLa comunitat castellera s’ha mostrat indignada amb una notícia dels informatius de laSexta que assegura una crisi social del fet casteller per culpa de la crisi econòmica. La notícia se centra en la suspensió de l’activitat de la Global de Salou, una colla sorgida amb l’intenció d’integrar la ciutadania estrangera resident a Salou mitjançant els castells.\nLa Global es va constituir al 2009 i el projecte mai va arrencar amb gaire força, una mostra és que els castells de sis pisos van arribar al 2011 quan normalment les colles triguen pocs mesos per assolir-los. En els darrers mesos als assaigs de la colla va baixar la presència dels seus components, en part perquè alguns dels seus castellers han marxat a residir a altres ciutats o als seus països d’origen fins al punt de no tenir suficients membres per continuar fent castells.\nSi bé l’inactivitat de la Global desafortunadament és ara una realitat, no es pot fer extensiva a la resta del món casteller que viu el millor moment tant a nivell casteller com social i amb amb una expansió cada vegada més important, amb colles de nova creació a les terres de l’Ebre o l’Alt Empordà per posar alguns exemples.\nFonts de la Coordinadora asseguren que la notícia “agafa un cas excepcional i en fa la norma quan és justament el contrari. És evident que ara mateix el que estem vivint és un augment del número de colles i l’entrada de més gent a les que ja existeixen“


Per Anna Cabeza a\t 20 octubre, 2014 0 comentaris\nLa precarietat laboral amenaça el sector.\nViure del teatre sempre ha estat una equació complicada. Però ara, amb la crisi econòmica de llarga durada, s’està convertint en un repte difícil de superar. La professió exigeix canvis estructurals tant pel que fa als impostos aplicables com a la gestió de les subvencions. Mentrestant, tothom esmola l’enginy per mirar de sortir-se’n.\nPrecarització extrema, amateurització creixent, canvi de paradigma, pessimisme, por del futur… Resulta inevitable que aquests conceptes apareguin en qualsevol conversa sobre la situació actual del teatre a casa nostra. No són exclusius de la professió teatral, també es poden aplicar a altres àmbits (el periodisme, sense anar més lluny), però sembla que, pel que fa a les arts escèniques, l’acarnissament és més que notable. Aquesta professió sempre hagut de batallar amb condicions precàries, explica l’actor Àlex Casanovas, president de l’AADPC; però ara, més que mai. Un exemple del trist revival econòmic que pateix el sector és el retorn a remuneracions i a condicions laborals que eren vigents fa trenta anys. El 1985, quan vaig començar i treballava amb La Trepa, cobrava 15.000 pessetes per bolo, que serien 90 euros d’ara. En aquests moments se sol pagar aquesta tarifa, que inclou la remuneració pels assajos. O sigui, que es cobra menys, afegeix Casanovas.\nHi ha una suma de factors que han conduït fins al cataclisme actual. La fitxa doble que obre aquest dòmino és l’esclat de la crisi econòmica, l’excusa perfecta que ha utilitzat el Govern central per augmentar l’IVA que s’aplica al món de l’espectacle (que ha passat del 8 al 21%). A tot això cal afegir-hi la retallada del pressupost públic destinat a iniciatives artístiques, els retards de l’Administració a l’hora de pagar els ajuts econòmics a les companyies i la reducció del poder adquisitiu de la societat que hauria d’omplir les sales. Les conseqüències han estat dràstiques reduccions de plantilla i la precarització de les condicions laborals.\nUn altre gran ingrés per a les companyies eren els bolos arreu de la geografia catalana, explica l’actor Pep Cruz, però ara això també s’ha reduït molt perquè els ajuntaments han retallat la partida de cultura i es contracta molt poc. Quan els ajuntaments proposen d’anar a taquilla la majoria de companyies no ho poden assumir, perquè és un risc massa gran. També hi ha la qüestió del preu de l’entrada. Per a Víctor Álvaro, director artístic de l’Almeria Teatre, caldria replantejar-se la manera de funcionar: El problema és la suma de: 21% d’IVA, comissió de venda, percentatge per a l’SGAE i descomptes varis. En un preu d’entrada que ja és baix, aplicar-hi tot això és insostenible. No queda pràcticament res.\nEl resultat de tot plegat és el desmantellament de la professió, com diu Cruz. El cert és que només fent teatre no s’ha pogut viure mai, apunta, i que els professionals ho combinaven amb la televisió, el cinema, la docència… Però tot això també ha caigut.\nL’anomenat “cas Llibert” no és l’únic\nEl que ja es coneix com a “cas Llibert” ha acabat per fer saltar totes les alarmes. Amb crítiques excel·lents, el premi de la crítica Serra d’Or 2014 i una més que acceptable ràtio d’espectadors per funció (tant a l’Almeria Teatre com a la Biblioteca de Catalunya), l’espectacle Llibert –creat i interpretat per Gemma Brió i dirigit per Norbert Martínez– ha plegat veles. Brió creu que potser se n’ha fet un gra massa etiquetant el seu problema com a “cas”, perquè no és l’únic, ni de bon tros. Tot va venir perquè Marcos Ordóñez ens va preguntar a través de Facebook els motius pels quals no prorrogàvem i això va encendre una espurna que ha encès el debat. Però hi ha moltes companyies que es troben com nosaltres, explica. I a la xarxa social els artífexs de l’espectacle responien així: Ens hem proposat que tornarem a fer Llibert si podem cobrar… cobrar per viure… quina decisió més agosarada, oi?\nBrió no té cap queixa del tracte rebut tant a l’estada a l’Almeria com a la Biblioteca de Catalunya pel que fa als percentatges de taquilla, que han estat els habituals. Però els números no surten. Cada una de les actrius haurem cobrat, en total, 1.400 euros bruts… El director i la resta de l’equip, escenògraf, disseny de vestuari, llums, so, fotografia, etc. n’hauran cobrat 248 bruts, i això gràcies a 117 micromecenes de Verkami, afirma. Per a Brió el gran tema són les subvencions. Qui subvenciona el teatre? La gent que el fa. Les institucions, no, assegura. I afegeix: El cost per espectador és més alt que els 23 euros que pot valer una entrada. Si volem que existeixi aquest tipus de teatre s’ha de subvencionar.\nCanviar la política de subvencions\nBrió creu que un dels grans riscos del sector és l’amateurització, ja que la gent ha de fer altres feines per subsistir. Però compaginar una feina de 9 a 5 amb assajos o representacions de teatre crema molt, diu. Per a ella és cabdal que es revisi la política de subvencions, que aquestes arribin a espectacles que siguin d’interès i que arribin a temps (perquè les companyies no hagin d’avançar els diners). No es pot viure així eternament, cal fer alguna cosa, conclou.\nLa revisió de les polítiques de subvenció és un factor important per a Pep Cruz, però ell aposta, a més, per campanyes institucionals que incentivin l’assistència al teatre, per revisar el percentatge dels drets d’autor a les sales petites, per fer més pressió per aconseguir que baixi l’IVA cultural… No hi ha gaire mobilització, i sí, molta resignació. Suposo que hi ha por que si s’aixeca la veu et posin en alguna llista negra, però jo ja fa molts anys que sóc a la professió i no vull callar…, diu. Per la seva banda, Àlex Casanovas creu que el sector ja ha fet molts esforços i no se’n poden demanar més: els preus de les entrades s’han adaptat i s’han congelat sous.\nUn apunt important és la percepció que el públic té de la cultura. Per a Víctor Álvaro, encara se la veu com un luxe, quan és una necessitat. I, a més, els mitjans de comunicació no la tracten com cal. Potser hauríem de veure una estrena teatral obrint un telenotícies, com sí que passa amb els esports…. També creu que l’augment de l’IVA ha fet un mal psicològic, perquè tot i que moltes sales l’han assumit i no l’han reflectit en el preu, s’ha creat un efecte dissuasiu en el públic.\n© Max Segura\nTaquilla inversa i teatre a domicili\nDavant d’una crisi de llarga durada, la professió teatral ha posat l’enginy a treballar i han sorgit iniciatives com la taquilla inversa (en què el públic paga després de veure l’espectacle) o les representacions teatrals en domicilis particulars, entre altres. Un dels espectacles que ha utilitzat darrerament el sistema de la taquilla inversa és Pulmons, protagonitzat per Carlota Olcina i Pau Roca, que s’ha fet a la Sala Beckett. Per a Roca, també productor de l’obra, la taquilla inversa va més enllà de “passar la gorra”: Té a veure amb la pedagogia. Al públic li donem\nelements perquè pugui fer una valoració del que ha costat muntar l’espectacle a través d’un dossier que pot consultar abans de veure’l. Així pot prendre una decisió responsable. No els ha anat malament. Si es compara la mitjana que acostuma a fer la sala, que es mou entre els 10 o 12 euros per espectador, ells n’han aconseguit entre 13,50 i 13,70 euros. Però més enllà de guanys, Roca té clar que la taquilla inversa ha fet una sacsejada a la professió i es mostra orgullós d’un sistema que li sembla millor que el clàssic, perquè guanyem més diners i defugim el tema dels descomptes en les entrades, que em semblen moralment reprovables.\nL’actriu i escriptora Estel Solé qualifica la producció del seu espectacle Animals de companyia com a ultra low cost. Tot i així, li va resultar impossible aconseguir una sala que l’acollís i va sorgir la idea: representar-lo en cases particulars. El boca-orella ha funcionat i en sis mesos el muntatge ha visitat més de 60 llars. Anant nosaltres a les cases eliminem l’intermediari, explica. Després, el públic fa un donatiu. Ens surt més a compte fer-ho en cases que en un teatre. És estranyíssim tot això!, manifesta.\nCompaginar feina i passió\nCada dia, de 8 a 15 hores, i també una tarda a la setmana, l’actriu Núria Florensa treballa en una empresa que organitza esdeveniments per a directius. Acabada la jornada laboral, la resta del dia és per al teatre. Tinc sort perquè compto amb el suport de la meva cap i gaudeixo d’una certa flexibilitat, ja que, de vegades, he de demanar festa, comenta. En el currículum de Florensa hi destaca Estàs mort o què?, una peça curta de teatre escrita i interpretada per ella, amb direcció de Màrius Hernández i amb la col·laboració de l’actor Edgar Manjarrés. També cal destacar la sèrie Mariel, de la Xarxa de Televisions Locals de Catalunya, en què feia de protagonista.\nFer dues feines desgasta molt. No vull treballar d’administrativa tota la vida, però ara he de resistir, diu. Gaudir d’una certa seguretat econòmica té, però, algun avantatge pel que fa a poder triar les feines com a actriu i, a més, sempre hi ha temps per continuar formant-se. Estic en una carrera de fons, assegura.\nTeatre en temps difícils\nNotes per a futures accions\nEl 21 de juliol passat, l’AADPC va inaugurar una nova línia d’activitats, les AccionsENTREACTE, amb una taula rodona en què Pep Cruz, Arnau Marín, Iván Morales, Mingo Ràfols i Estel Solé van perfilar a grans trets el present i el futur de la professió, sacsejada com tantes altres per la crisi econòmica. El nostre propòsit no era altre que fer d’altaveu de les queixes i els suggeriments dels intèrprets i estimular un debat que pugui conduir a solucions.\nCarme Tierz (moderadora), Arnau Marín, Estel Solé, Pep Cruz, Mingo Ràfols i Iván Morales\nAquesta taula és una acció, perquè aquí no es tracta de parlar i prou, sinó de recollir les idees que surtin d’aquesta conversa i convertir-les en propostes concretes. Amb aquestes paraules, el president de l’AADPC, Àlex Casanovas, va obrir l’acte que el 21 de juliol va tenir lloc a la Sala Mompou de l’SGAE, una trobada amb actors i actrius –a més de representants d’institucions, agents culturals i periodistes– que tenia per objectiu donar a conèixer les traves que, avui dia, obstaculitzen la feina dels professionals del teatre. També, mirar de respondre a una senzilla pregunta: és possible viure exclusivament del teatre?\nAmb aquesta taula rodona, o acció, l’AADPC i l’Entreacte volíem donar veu a les reflexions, protestes i suggeriments del sector; tant important com això, però, era fer arribar a la societat el ressò del debat, difondre la realitat dels intèrprets del nostre país. Canviar el vell estereotip de l’artista que gaudeix d’una vida de privilegis –estereotip fomentat des d’alguns partits polítics conservadors– per la imatge real: la d’un professional sempre a la corda fluixa, al qual els terrabastalls de la crisi econòmica amenacen de fer perdre l’equilibri.\nMirar enfora… i endins\nSense voler-ho, els dos primers participants de la taula, Arnau Marín i Estel Solé, van escenificar dues possibles sortides (individuals) a la situació: l’una, mirar a l’estranger, a mercats més dinàmics i receptius que el nostre, i l’altra, explorar espais privats per desenvolupar un ofici, per definició, públic. La nostra companyia es va formar el 2007, just abans de l’esclat de la crisi; els dos primers projectes que vam engegar van rebre subvenció, va explicar Marín, membre de Teatre de l’Enjòlit. Des d’aleshores hem provat diferents fórmules per tirar endavant els muntatges [com ara, la taquilla inversa], però ara hem decidit mirar a l’exterior. El nostre projecte va més enllà de fer un espectacle, respon a una manera d’entendre el teatre, i aquest fet ens ha permès créixer malgrat les circumstàncies. No tenim guanys reals, però si més no podem mantenir la companyia, va afegir.\nLa cerca (infructuosa) d’una sala on estrenar Animals de companyia va fer que Estel Solé i la resta d’intèrprets de l’obra busquessin un espai alternatiu per representar-la: el menjador d’una casa particular. Animals de companyia havia trobat el seu escenari natural (l’acció transcorre al voltant d’una taula), tot i que després de l’èxit de la funció, les mateixes sales que l’havien rebutjat inicialment van interessar-se a programar-la. L’experiència és molt positiva per la proximitat, assegura Solé. Hem après a fer de tot: premsa, difusió, venda de bolos, a muntar i desmuntar, a fer de tècnics… Cap dels membres de la companyia viu de les representacions, però.\nTant Marín com Solé representen un sector de la professió, el de les companyies joves disposades a inventar-se fórmules per fer teatre –encara que no en treguin una compensació econòmica. En aquest sector se situaria igualment un dels participants més actius de la taula, Iván Morales, jove (35 anys) però amb experiència (va començar en l’ofici quan era un nen) i un discurs clar: No hem de caure en el victimisme, sinó buscar maneres de fer sostenibles els projectes, va dir. És el moment d’experimentar, de guanyar autonomia i llibertat. De gestionar els recursos perquè fer teatre no sigui ruïnós.\nEn la mateixa línia que els seus companys de taula, Morales va reconèixer que els membres de la seva companyia, Prisamata, són actors, gestors, promotors i molt més. Jo m’autoprecaritzo i no m’agrada, però és la millor fórmula que he trobat, va continuar. Ara bé, defenso que aquesta no sigui l’única opció. Volem que es pugui treballar en bones condicions, però les experiències d’aquesta gent que busca noves fórmules són necessàries.\nAmb quaranta-set anys d’experiència, l’un, i gairebé quaranta, l’altre, Pep Cruz i Mingo Ràfols van contribuir al debat des de la perspectiva del professional que ha viscut altres crisis, altres lluites. Fa quaranta-set anys també fèiem teatre a les cases, va recordar Cruz, també fèiem taquilla inversa. Jo penso que del teatre mai no se n’ha pogut viure, el sou sempre s’ha hagut de completar amb una altra feina. El que passa és que abans érem molts els que en malvivíem, i avui ja n’hi ha molts que no poden ni malviure.\nA Mingo Ràfols, l’amoïna la poca estima que detecta en els actors. Hem de recuperar la dignitat de la professió. Jo continuo sent actor, malvisc i estic a l’atur. El més fotut de tot això és la gent que s’ha quedat pel camí. Ràfols, va dir, ha après a resistir. Aquesta professió és de corredors de fons i jo en sóc un. La gent es pensa que vivim molt bé, que tot és fàcil i que les administracions ens donen subvencions, però és mentida. Aguantem perquè aquest és un ofici vocacional i l’estimem.\nPer a tots dos, a més, un dels problemes a què s’enfronta l’ofici teatral és la platea buida. Parlem clar, no tenim públic, va dir Cruz; Ràfols va afegir: El teatre necessita un púbic i l’estem perdent. El que és important és conservar el que queda i no perdre’n més. Segons la seva opinió, hi ha un públic que reclama el nou paradigma esbossat per Marín, Solé i Morales: experiències noves, sorprenents. Com hem d’afrontar aquest canvi?, es preguntava Ràfols. Jo crec que és primordial emprendre un debat amb les institucions. Com és que els professionals del teatre no som a les taules on es decideix la política teatral del país? No comptem per a res.\nPep Cruz considera, d’altra banda, que no es fa un teatre que connecti amb l’espectador. En l’època de Franco hi havia un teatre gamberro que molestava els poderosos, els rics i l’església. Però després vam agafar un model copiat dels francesos i d’aquí ens vénen tots els mals. A qui interessa un Marivaux, en aquests moments? L’esperit del català és crític, conyon, i hem perdut el gamberrisme. Hem de sortir del model imposat. Com s’atura això? No seria millor arribar fins al final? Convé que hi hagi dos centres monumentals de producció que cada vegada produeixen menys? Potser els hauríem de deixar caure…\nLes polítiques culturals van ser blanc dels dards de tots els participants. La gent d’altres països no va al Grec, però sí al Primavera Sound, va dir Iván Morales. Això ens fa pensar: els diners públics es gasten correctament? És responsabilitat dels polítics cuidar el teixit cultural, promoure la nostra cultura. El talent hi és, només cal que s’optimitzin els recursos.\nEl debat va donar per molt més; hi van parlar periodistes, actors i actrius, gestors culturals –Xavier Marcet, president d’ADETCA, va assenyalar el desmantellament de la xarxa sociocultural com un dels orígens de l’actual situació de la cultura. Varen quedar temes a la taula, molts, però no quedaran en l’oblit. Perquè, com va dir Àlex Casanovas en la presentació de l’acte, aquesta acció només era un punt de partida. El que ara toca és seguir el camí marcat, i fer-ho col·lectivament. És molt important anar junts. Animem-nos a anar junts, va apuntar Arnau Marín. La unió, al cap i a la fi, fa la força.\nD’entre les propostes que van sorgir durant el debat, aquí en volem reproduir tres –llançades per Pep Cruz–, pel seu caràcter pràctic: campanyes de promoció de la cultura des dels mitjans de comunicació públics, la possibilitat de desgravar els productes de consum cultural (entrades per a espectacles, llibres, discos…) en la declaració de renda, i convèncer els ajuntaments perquè facin publicitat institucional. Com és possible que les institucions no promoguin l’activitat de les sales que elles mateixes subvencionen? Es va preguntar Mingo Ràfols.\nArticle anteriorParaules en imatges. Llegir en escena\nArticle següent Animal Religion, Premi Moritz de FiraTàrrega


Francesc de Verntallat, el camí dels Remences | femturisme\nAquesta ruta ens porta a més de 500 anys enrere, quan molts pagesos catalans sotmesos a condicions d'esclavitud i determinats costums feudals, coneguts com els mals usos, es rebel·laren contra aquesta situació fundant un sindicat i prenent les armes contra els senyors feudals.\nTot seguit, coneixerem la seva història i visitarem els indrets que estan més vinculats amb el líder remença, Francesc de Verntallat.\nFrancesc de Verntallat (1428 - 1499) va néixer en una masia de La Vall d'en Bas, on comença aquesta ruta. Prop de la seva masia hi podem trobar elements que tenen relació amb els orígens de Verntallat, descendent de la nissaga dels Puigpardines. És per això que prop del Mallol, i continuant dins el terme de la Vall d'en Bas, hi trobem l'església i el castell de Puigpardines i el Mas Toralles, antic casal dels senyors de Puigpardines.\nVerntallat era el líder de la pagesia més radical en la lluita per acabar amb les condicions d'esclavitud i determinats costums feudals. Els senyors feudals exercien un control excessiu sobre els pagesos i les seves famílies. A part dels maltractaments físics que rebien, els pagesos també havien de pagar uns tributs abusius per poder treballar les terres del senyor. En aquest clima, Verntallat va saber erigir-se com la figura a qui la pagesia va seguir per aconseguir la justícia i la llibertat. Va tenir la voluntat i l'habilitat de construir un petit exèrcit que li permetia controlar gran part de la Garrotxa i les Guilleries.\nLa guerrilla de Verntallat va créixer ràpidament. Els pagesos que s'unien a la seva causa tenien l'ajuda d'altres pagesos que es quedaven treballant la terra, amb la promesa de mantenir els seus conreus mentre durés la guerra. Aquest sistema de solidaritat va permetre a Verntallat i els remences d'aguantar el pols durant molts anys, fer-se forts i acabar guanyant la guerra.\nUn altre dels factors fonamentals en la victòria dels remences va ser l'aliança amb el rei Joan II. Joan II es va veure obligat a exiliar-se a Aragó, i en la seva absència va deixar el mandat a la seva dona, la reina regent Joana Enríquez, que va mantenir la suspensió dels mals usos durant la seva regència, fet que li va servir per guanyar-se la simpatia dels pagesos. Quan la reina sofrí un setge a Girona i Verntallat i els seus homes van baixar a la ciutat per socórrer-la, es va enfortir una aliança que seria clau per a la vida de Verntallat i per l'esdevenir de la guerra. La reina, agraïda, el va nomenar capità reial. Aquest fet significava formalment el liderat de Verntallat. A partir d'aquest moment, els seus seguidors foren anomenats verntallats.\nQuan pugem a la Garrotxa per la Selva interior, veiem el Castell d'Hostoles. El castell va ser el centre del poder remença durant tot el període bèl·lic. Després de la fortificació es va convertir en un punt inexpugnable per a les tropes enemigues, i sempre va ser utilitzat com un indret de replegament segur. També ho van ser els Castells de Puig-Alder i Colltort, que antigament marcaven la frontera entre els comtats de Besalú i de Girona. Es troba situat entre els municipis de Les Planes d'Hostoles i Sant Feliu de Pallerols.\nA les Planes d'Hostoles hi trobem l'Ermita de Sant Salvador, on anys desprès es construiria el Castell de Puig-Alder. A l'altra banda de la carretera que connecta Girona, Les Planes d'Hostoles i Sant Feliu de Pallerols, hi trobem l'església de Sant Pere Sacosta. Hi ha constància que, ja al segle XIII, totes les masies de la parròquia estaven sotmeses als mals usos. A les Planes també hi trobem la Casa Jonquer, bressol d'una important nissaga garrotxina de l'època. A Sant Feliu de Pallerols hi podem visitar el molí de la Conqueta, un molí fariner esmentat per primer cop al segle XII. Durant la guerra no va deixar de funcionar per alimentar a tots els pagesos. Actualment el molí és de propietat municipal i es pot visitar.\nProp de Santa Pau hi trobem el Castell de Colltort, des de on es pot veure la zona volcànica de la Garrotxa. En aquesta ruta també podrem descobrir un parell d'elements que, tot i no estar lligats al conflicte remença, bé valen una visita. El primer són els rentadors de la Pinya, a la Vall d'en Bas, exponents d'un temps on rentar la roba es convertia en un exercici molt dur, però conciliador socialment. I el segon, el Firal de Sant Feliu de Pallerols, on ens podrem aturar i gaudir d'una bona estona enmig de la tranquil·litat de la plaça del poble.\nVerntallat es replega a les muntanyes al voltant del castell d'Hostoles perquè les remences perden el control de Besalú i Olot. L'any 1471 Girona es rendeix davant la pressió de Verntallat, que va rebre un suport vital de la zona de Finestres, a l'oest del castell d'Hostoles. El territori que avui comprèn el terme municipal de Sant Aniol de Finestres tingué una importància estratègica cabdal en molts conflictes armats de la història de Catalunya. El fet de ser una zona muntanyosa i de difícil accés, prop d'Olot, Banyoles i Girona, la van fer refugi de bandolers. Una bona mostra és l'ermita de Finestres. Més a prop dels nuclis habitats, en l'actualitat hi trobem l'església de Sant Esteve de Llémena i la de Sant Aniol de Finestres\nEl 28 d'octubre de 1472 acaba la guerra civil catalana amb la victòria dels reialistes amb l'ajuda dels remences. Aquests esperaven que el rei suprimís els mals usos després de la contribució de la pagesia en la victòria, però no va ser així, i s'entrà en un període de desconcert.\nAnys més tard el conflicte es reobrirà, però aquest cop serà un company de Francesc de Verntallat, Pere Joan Sala que iniciarà la segona guerra remença, i qui després d'algunes victòries a prop de Barcelona serà presoner i executat públicament a Barcelona. Verntallat aquesta vegada no va anar a la guerra sinó que va intentar negociar, i va acabar obtenint gairebé tot el que buscava.\nVa presidir la delegació remença que signà la sentència arbitral de Guadalupe, a Extremadura, que posa fi als mals usos, al dret a maltractar i a d'altres abusos fins llavors legals. Després de la sentència, Verntallat va residir a la cort i va estar en contacte amb personatges rellevants com ara Cristòfor Colom. Més tard es va retirar a Sant Feliu de Pallerols on va viure al mas Claperols. Avui hi podem trobar una estàtua que el recorda. A la comarca també hi trobem molts altres elements que en fan memòria: escoles, carrers i establiments mostren que Verntallat és un personatge estimat i recordat.\nLa llegenda de Francesc de Verntallat\nExplica la llegenda que Francesc de Verntallat era una guerrer ferotge, gran estratega i posseïa un caràcter indomable. Un dia que estava amb els seus homes a la muntanya, alguna cosa el va enfurismar. Va agafar la seva espasa i d'un sol cop va tallar pel mig un vern. Des de llavors va ser conegut com Francesc de Verntallat.\nTambé et pot interessar: Coneix els personatges il·lustres catalans\nUs proposem una ruta per conèixer de prop l'estructura…\nLa ciutat d'Olot es pot descobrir de moltes maneres, en aquesta…\nA Sant Joan Despí hi trobem un dels llegats més…\nLa figura de Pau Casals és única. És una…


Competències municipals – Transparència\nCOMPETÈNCIES PRÒPIES DE VILOBÍ DEL PENEDÈS\nEl municipi de Vilobí del Penedès és un ens local dins de l’organització territorial de Catalunya.\nEl govern i l’administració municipals corresponen a l’ajuntament, que es composa per l’alcalde o alcaldessa i els regidors. Com a govern local tenen, segons el que estableix l’Estatut d’Autonomia de Catalunya, en tot cas competències pròpies sobre les matèries següents, en els termes que determinin les lleis:\na) L’ordenació i la gestió del territori, l’urbanisme i la disciplina urbanística i la conservació i el manteniment dels béns de domini públic local.\nb) La planificació, la programació i la gestió d’habitatge públic i la participació en la planificació en sòl municipal de l’habitatge de protecció oficial.\nc) L’ordenació i la prestació de serveis bàsics a la comunitat.\ne) La regulació de les condicions de seguretat en les activitats organitzades en espais públics i en locals de concurrència pública. La coordinació mitjançant la Junta de Seguretat dels diversos cossos i forces presents al municipi.\nf) La protecció civil i la prevenció d’incendis.\ng) La planificació, l’ordenació i la gestió de l’educació infantil i la participació en el procés de matriculació en els centres públics i concertats del terme municipal, el manteniment i l’aprofitament, fora de l’horari escolar, dels centres públics i el calendari escolar.\ni) La regulació de l’establiment d’autoritzacions i promocions de tot tipus d’activitats econòmiques, especialment les de caràcter comercial, artesanal i turístic i foment de l’ocupació.\nk) La regulació i la gestió dels equipaments esportius i de lleure i promoció d’activitats.\nl) La regulació de l’establiment d’infraestructures de telecomunicacions i prestació de serveis de telecomunicacions.\nm) La regulació i la prestació dels serveis d’atenció a les persones, dels serveis socials públics d’assistència primària i foment de les polítiques d’acolliment dels immigrants.\nn) La regulació, la gestió i la vigilància de les activitats i els usos que es porten a terme a les platges, als rius, als llacs i a la muntanya.\nTanmateix, la Llei 7/1985, Reguladora de les Bases del Règim Local, en el seu article 25, atorga als ajuntaments un ampli àmbit competencial en tant que especifica que:\nEl municipi, per a la gestió dels seus interessos i en l’àmbit de les seves competències, pot promoure activitats i prestar serveis públics que contribueixin a satisfer les necessitats i aspiracions de la comunitat veïnal en els termes previstos en aquest article.\nb) Medi ambient urbà: en particular, parcs i jardins públics, gestió dels residus urbans sòlids i protecció contra la contaminació acústica, lumínica i atmosfèrica en les zones urbanes.\ne) Avaluació e informació de situacions de necessitat social i l’atenció immediata a persones en situació o risc d’exclusió social.\nf) Policia local, protecció civil, prevenció i extinció d’incendis\ng) Trànsit, estacionament de vehicles i mobilitat. Transport urbà col·lectiu.\nn) Participar en la vigilància del compliment de l’escolaritat obligatòria i cooperar amb les Administracions educatives corresponents en l’obtenció dels solars necessari per a la construcció de nous centres docents. La conservació, manteniment i vigilància dels edificis de titularitat local destinats a centres públics d’educació infantil, d’educació primària o d’educació especial.\nPRESTACIÓ DE SERVEIS PÚBLICS BÀSICS\nA l’article 26 de la LBRL, s’introdueixen els serveis bàsics que han de dur a terme les administracions locals, així com es posa l’accent en la gestió dels serveis públics. Els municipis hauran de prestar, en tot cas, els següents serveis:\na) En tots els municipis: enllumenat públic, cementiri, recollida de residus, neteja viària, abastament domiciliari d’aigua potable, clavegueram, accés als nuclis de població i pavimentació de les vies públiques.\nb) En municipis superiors a 5.000 habitants, a més: parc públic, biblioteca pública i tractament de residus.\nc) En els municipis amb població superior a 20.000 habitants, a més: protecció civil, avaluació i informació de situacions de necessitat social i l’atenció immediata a persones en situació o risc d’exclusió social, prevenció i extinció d’incendis e instal·lacions esportives d’ús públic.\nCOMPETÈNCIES DELEGABLES PER ENS SUPERIORS\nL’article 27 de la LBRL, disposa les competències que les administracions estatals i autonòmiques poden delegar a les entitats locals, amb l’objectiu d’evitar duplicitats administratives, millorar la transparència dels serveis públics i el servei a la ciutadania i, en general, contribuir als processos de racionalització administrativa, generant un estalvi net de recursos. Les activitats que es poden delegar són:\nc) Prestació de serveis socials, promoció de la igualtat d’oportunitats i la prevenció de la violència de gènere.\nf) Realització d’activitats complementaries en els centres docents.\ng) Gestió d’instal·lacions culturals de titularitat de la Comunitat Autònoma o de l’Estat, amb estricta subjecció a l’abast i condicions que deriven de l’article 149.1.28.ª de la Constitució espanyola.\nh) Gestió de les instal·lacions esportives de titularitat de la Comunitat Autònoma o de l’Estat, incloent les situades en els centres docents quan s’usin fora de l’horari lectiu.\nk) Comunicació, autorització, inspecció i sanció dels espectacle públics.\nn) Gestió d’oficines unificades d’informació i tramitació administrativa\no) Cooperació amb l’Administració educativa a través dels centres associats a la Universitat Nacional d’Educació a Distància.