Farmàcia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nciència i pràctica de la preparació, conservació, presentació i dispensació de medicaments\n(S'ha redirigit des de: Apotecaria)\nDispensació de medicaments\nLa farmàcia (del grec φάρμακον /fármakon/, medicament) és la ciència i pràctica de la preparació, conservació, presentació i dispensació de medicaments, també el lloc on es preparen els productes medicinals i el lloc on es dispensen, però l'espai físic és millor anomenar-lo oficina de farmàcia (antigament anomenat apotecaria) per distingir el concepte de ciència i pràctica amb el concepte de lloc. Aquesta definició és la més universal i clàssica que se solapa amb el concepte de Farmàcia Galènica (Galè va ser un metge romà del segle II expert a preparar medicaments). A partir del segle XX la gran preparadora de medicaments és la indústria farmacèutica i no ja tant els farmacèutics a nivell individual (per descomptat els farmacèutics coordinen i investiguen la formulació i preparació de medicaments en les grans empreses farmacèutiques). És a dir, si abans tot farmacèutic era galènic per definició actualment ja no és així.\nAvui dia, la farmàcia és una àrea de les ciències de la salut, que estudia la procedència, naturalesa, propietats i tècniques de preparació de medicaments per al seu correcte aprofitament terapèutic així com l'efecte de l'organisme sobre els medicaments i el dels medicaments sobre l'organisme (és a dir, té un triple component químic-biològic-clínic). Recentment es considera també pràctica de la farmàcia aconsellar al pacient pel que fa a la seva medicació i assessorar als metges o altres professionals sobre els medicaments i la seva utilització (farmàcia clínica i atenció farmacèutica).\nEls farmacèutics col·laboren amb els químics, els bioquímics i els farmacòlegs per descobrir i desenvolupar compostos químics (i biològics) amb valor terapèutic. A més, cada vegada amb més freqüència es demana consell a la comunitat de farmacèutics en matèria d'higiene i salut pública.\n1 Disciplines de la farmàcia\n2 Història breu de la farmàcia\n2.1 Segle XIX a espanya\n2.2 Segle XX a espanya\n3 Oficina de farmàcia\n4 Serveis de Farmàcia Hospitalària\n4.1 Personal dels serveis de farmàcia hospitalària\n5 Simbologia farmacèutica\n6 Simbologia de les farmàcies en línia\n7 Farmacèutics espanyols\n8 Col·legis Oficials de Farmacèutics als Països Catalans\nDisciplines de la farmàciaModifica\nLa farmàcia s'ha desenvolupat a partir de diverses ciències com la química orgànica, la bioquímica, la fisiologia, la botànica, la biologia cel·lular i la biologia molecular. En els seus orígens la pràctica mèdica i la farmacèutica estaven fusionades. Després es van separar i divergir. Actualment són complementàries, no s'entén una medicina sense farmàcia i no té sentit una farmàcia sense medicina. Així, la farmàcia és, en veritat, una reunió de múltiples disciplines de la ciència, i es pot dividir en dues branques principals: Ciències Farmacèutiques i Pràctica Farmacèutica.\nFarmacogenètica i farmacogenòmica\nDisseny molecular de fàrmacs\nSíntesi química de fàrmacs\nEtnobotànica farmacèutica o Etnofarmacologia\nTecnologia farmacèutica o farmacotècnia\nBiofarmàcia i farmacocinètica\nAtenció farmacèutica i farmàcia clínica\nFarmàcia d'atenció primària, sobretot al Regne Unit i Espanya\nFarmàcia comunitària o oficinal\nAlgunes activitats de l'Atenció farmacèutica i farmàcia clínica sobretot en la pràctica hospitalària i primària són: (Segons la Societat Espanyola de Farmàcia Hospitalària])\nFarmacovigilància i farmacoepidemiologia\nInformació i avaluació de medicaments\nFarmacocinètica clínica i monitoratge terapèutic\nSuport nutricional (Nutrició parenteral)\nPreparació i control de mescles intravenoses\nEducació sanitària al pacient\nAnàlisis clíniques, sobretot a França i altres països europeus, inclosa Espanya\nLa farmacologia i toxicologia, en alguns entorns i potser per raons històriques, es consideren com a ciències separades de les ciències farmacèutiques, en qualsevol cas actualment són bàsiques en la formació dels graduats en farmàcia. Les facultats de Medicina solen tenir també programes de farmacologia a la formació dels seus graduats. La farmacologia clínica és, en alguns països (USA i Holanda són excepcions), una disciplina exclusiva per a graduats en Medicina, però la farmacocinètica clínica és una disciplina on els graduats en farmàcia en alguns casos han contribuït a la mateixa de forma important en termes acadèmics i en la seva aplicació industrial i en altres suposa una part de la pràctica habitual de la Farmàcia Hospitalària.\nEn els últims anys també es parla de l'ús de Teràpia gènica com una altra forma de remei contra moltes noves malalties per la qual cosa també cobra interès entre els farmacèutics tot el relacionat amb la Biotecnologia farmacèutica.\nContingut dels estudis de farmàcia a Espanya (directiva europea):\nEl Reial decret 1464/1990, de 26 d'octubre estableix el títol universitari oficial de Llicenciat en Farmàcia i les directrius generals pròpies dels plans d'estudis conduents a la seva obtenció. Segons estableix el Reial Decret 1464/1990, les Directrius generals pròpies dels plans d'estudis conduents a l'obtenció del títol oficial de Llicenciat en Farmàcia són:\nUn coneixement adequat dels medicaments i de les substàncies utilitzades per a la fabricació d'aquests.\nUn coneixement adequat de la tecnologia farmacèutica i del control físic, químic, biològic i microbiològic dels medicaments.\nUn coneixement adequat del metabolisme i dels efectes dels medicaments i de l'acció dels tòxics, així com de la utilització d'aquells.\nUn coneixement adequat que permeti avaluar les dades científiques relatives als medicaments per poder proporcionar, sobre aquesta base, informació apropiada.\nUn coneixement adequat de les condicions legals i d'altres en matèria d'exercici de les activitats farmacèutiques.\nAixí mateix, es proporcionaran els coneixements de salut pública, educació sanitària i de les anàlisis clíniques, i relacionats amb la salut pública, necessaris en matèria d'exercici de les activitats farmacèutiques.\nUn cop obtingut el títol de llicenciat o grau en Farmàcia (necessari per a escoles i exercir la professió de farmacèutic) hi ha vies de formació postgraduada com el títol de doctorat en qualsevol de les ciències farmacèutiques o biomèdiques que configuren la carrera, així com la formació especialitzada (a través del sistema MIR-FIR de residència en centres hospitalaris) en diverses àrees com farmàcia hospitalària, anàlisis clíniques, radiofarmàcia, farmàcia galènica i industrial (les dues primeres de quatre anys addicionals i les dues últimes de dos anys addicionals de residència). Així doncs, per exemple, un farmacèutic d'hospital, a Espanya ha cursat 9 anys i mig de formació teoricopràctica.\nHistòria breu de la farmàciaModifica\nMetge i farmacèutic\nEn l'antiguitat, la farmàcia i la pràctica mèdica generalment estaven unides, a vegades sota la direcció de sacerdots, homes i dones, que assistien també als malalts mitjançant l'ús de ritus religiosos. En el món, moltes persones mantenen l'estreta associació entre els fàrmacs i la medicina amb la religió i la fe. La separació entre medicina i farmàcia es va fer per primera vegada al món islàmic (en el context de la medicina inani tibb) amb la primera escola de Farmàcia a Bagdad a principis del segle IX, estudiant-s'hi principalment botànica i química. Aquesta, es va estendre a Europa de forma gradual com a alquímia, que amb el temps va evolucionar cap a la química, a mesura que els metges van començar a abandonar les creences indemostrables en el món físic. Durant l'edat medieval a casa nostra l'ofici era conegut amb el nom d'apotecari o especier. En aquella època per obrir un establiment i poder preparar i vendre els seus remeis medicinals a la ciutat de Barcelona havien de complir diverses condicions que controlava rigorosament el Col·legi d'Apotecaris:\nDemostrar la pròpia puresa de sang, és a dir no tenir ascendents (ni descendents) de la família que fossin jueus.\nSuperar un examen teòric.\nEstar en pràctiques durant diversos anys (aquest foren finalment reduïts a només cinc a la fi del segle XV), després dels quals s'adquiria el títol de mestre apotecari.\nEls cònsols d'aquesta institució nascuda el 1445 eren els responsables de reglamentar les normes per exercir la professió, aprovar la farmacopea local i elaborar els exàmens.\nLa farmàcia moderna comprèn remeis complexos que difereixen molt dels elixirs, beuratges, i pols descrites en la Farmacopea de Londres (1618) i en la Farmacopea de París (1639), provinents la majoria de preparats d'obres clàssiques (com De Materia Medica), obres àrabs i jueves com les d'Avicena o Maimònides i de les primeres farmacopees europees com Antiditarium Florentinum (1498) o les Concòrdies de Barcelona (1511).\nSegle XIX a espanyaModifica\nLa distinció entre el farmacèutic com a fabricant de medicaments i el metge com a terapeuta no es va començar a generalitzar fins ben avançat el segle XIX. Ja en aquella època ambdós tenien una formació universitària reglada. De fet és llavors quan es popularitzen els termes farmacèutic i farmàcia (o oficina de farmàcia) en comptes d'apotecari i apotecaria. Moltes vegades els metges preparaven i prescrivien els medicaments; i igualment alguns farmacèutics feien ells mateixos les prescripcions a més de fabricar-ne grans volums per a la seua comercialització.\nAmb l'aparició de les institucions modernes d'ensenyament mèdic com ara el Reial Col·legi de Farmàcia, la Facultat Reunida de Medicina i Cirurgia i l'Escola Especial de la Ciència de Guarir (precedents de l'actual Facultat de Farmàcia) els vells col·legis gremials passaren a ocupar-se només de tasques administratives de la professió.\nEls farmacèutics en la primera meitat del segle XX que ensenyaven Farmàcia a les facultats solien tenir dobles llicenciatures: Farmàcia-Ciències Naturals (botànica), Farmàcia-Ciències Químiques (aquesta era la més freqüent per l'alt contingut de matèries comunes) tot i que també havien farmacèutics dedicats a la galènica. Aquests farmacèutics estudiar amb el pla de 1886 (que va durar 50 anys). La llicenciatura constava de cinc cursos: el preparatori que es cursava en una Facultat de Ciències i s'estudiava Ampliació de Física, Mineralogia i Botànica, Química general i Zoologia.\nPrimer curs de Farmàcia .- Instruments i aparells de Física aplicats a la Farmàcia, Mineralogia Aplicada, i Zoologia Aplicada.\nSegon Curs de Farmàcia .- Botànica descriptiva i determinació de plantes medicinals, Química Inorgànica aplicada a Farmàcia.\nTercer Curs de Farmàcia .- Matèria farmacèutica vegetal, i Química Orgànica aplicada a la Farmàcia.\nQuart Curs de Farmàcia .- Anàlisi Química i en particular dels aliments, medicaments i verins, i Farmàcia pràctica o galènica, Legislació relativa a la Farmàcia, i Pràctiques de Matèria animal, mineral i vegetal.\nCurs de Doctorat .- Es estudiava Química biològica amb la seva anàlisi, i Història crítica de la Farmàcia i Bibliografia farmacèutica.\nEra obligatori fer pràctiques i per al doctorat defensar una tesi d'investigació.\nEls farmacèutics de 1890 estaven perfectament informats de tots els esdeveniments que van revolucionar a la ciència de la Farmàcia (l'avanç de la Química i l'aparició de la medicina preventiva) amb les aportacions de científics com Edward Jenner (pare de la microbiologia i Immunologia que va viure al segle XIX), Louis Pasteur (que va generalitzar els experiments de Jenner sobre la vacunació). Químics rellevants com Claude Louis Berthollet (n. 1748, metge que es va dedicar a la Química), Antoine Lavoisier (va ordenar la Química perquè pogués desenvolupar posteriorment), John Dalton i Jöns Jacob Berzelius (les dues grans figures de la Química Moderna) i l'avançat a la seva època Dimitri Ivanovitx Mendeleiev (autor del sistema periòdic natural dels elements químics, la taula periòdica que segueix vigent en els nostres dies).\nEl 1890 el farmacèutic avançat té darrere del taulell, no una rebotiga amable i acollidora, capaç d'albergar agradables tertúlies més o menys científiques, sinó un autèntic laboratori químic-farmacèutic on pot amb tota solvència preparar nous medicaments. Altres farmacèutics se surten de l'oficina de farmàcia per crear laboratoris independents. Posteriorment serà la indústria farmacèutica la que prepari els nous medicaments relegant l'activitat galènica dels farmacèutics d'oficina de farmàcia a una important decadència durant el segle XX.\nLa química era fonamentalment química orgànica aplicada a la Farmàcia (Química farmacèutica) i la botànica era una farmacognòsia i fitoquímica. Va tenir un gran impuls la Química Biològica per diversos farmacèutics que van ser pioners en incorporar-la i desenvolupar-la en els seus plans d'estudis com a curs obligatori de doctorat (abans que els químics, biòlegs i fins i tot metges). A l'Espanya de la II República la Bioquímica va ser protagonitzada i impulsada per farmacèutics i metges espanyols (fins i tot a nivell mundial).\nSegle XX a espanyaModifica\nEn la primera meitat del segle XX els farmacèutics espanyols van arribar a assolir nivells molt elevats en camps com la botànica i la Farmacognòsia, la Bioquímica i la Nutrició, la Química Orgànica i la Farmàcia Galènica. El màxim interès per als farmacèutics espanyols va ser sens dubte la Química Biològica (Bioquímica) on van ser líders en la seva implantació en els plans d'estudi de Farmàcia (i més tard de Ciències Químiques, Naturals i Medicina). No obstant això, el cop d'estat militar i la posterior guerra civil espanyola (1936-1939) van truncar amb les possibilitats de desenvolupament de la Farmàcia Espanyola. Molts dels farmacèutics exiliats van contribuir a millorar el nivell científic farmacèutic de no pocs països llatinoamericans.\nEls farmacèutics espanyols no es van interessar massa, durant la primera meitat del segle XX, per disciplines com la Farmacologia Experimental, que de fet era incipient en aquella època. La farmacologia sí que va ser una disciplina que va tenir un gran desenvolupament juntament amb la fisiologia a les facultats de Medicina. Va ser decisiu l'impuls que li va donar a la mateixa senyor Teófilo Hernando Ortega (n. 1881, Torreadrada, Segòvia) catedràtic de terapèutica de la facultat de Medicina de Madrid i Juan Negrín, fisiòleg de prestigi i personatge polític de la II república i la guerra civil. Diversos metges farmacòlegs brillants es van haver d'exiliar a altres països (Estats Units, Mèxic pej.) Es considera a Teófilo Hernando el pare de la Farmacologia clínica espanyola. Es va exiliar a França però va tornar a Espanya per exercir la medicina clínica encara que mai va tornar a exercir la docència. La farmàcia espanyola no començaria a recuperar-se fins ben entrada la dècada dels 1960, bé per l'exili exterior o l'interior dels seus protagonistes.\nEl 1919 es va regular la venda de les especialitats farmacèutiques i cinc anys més tard es va decidir desregulades. Això va provocar forts enfrontaments entre detractors i defensors que l'oficina de farmàcia era l'única adequada per vendre medicaments. Aquest debat s'ha reobert en l'actualitat.\nLa indústria farmacèutica espanyola, a lfinal del segle XIX i principi del segle XX probablement a causa de la decadència econòmica i social no va poder recuperar el terreny perdut que altres països havien guanyat (França, Alemanya, Anglaterra) amb el desenvolupament d'una potent indústria farmacèutica. L'únic laboratori de la postguerra civil que tenia un bon nivell científic i empresarial era l'Institut de Biologia i Serumteràpia (IBYS). Durant l'època franquista Espanya era un mercat amb moltes possibilitats d'expansió per a la indústria farmacèutica internacional i nacional però el nacionalisme imperant propugnar una expropiació, en els anys 1950, de les grans multinacionals alemanyes existents al país abans la guerra civil. Van sorgir d'aquesta manera CEPA, Explosius i Cros, i l'Institut Espanyol de Farmacologia (IEF) vinculat a l'acabat de crear Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC). Aquesta estratègia no va donar resultat científic ni empresarial, excepte l'impuls acadèmic de l'IEF en l'àmbit de la fisiologia. La manca d'inversió en recerca i les polítiques entre multinacionals i la patronal (Farmaindústria, recentment creat) i l'Administració Espanyola van convertir Espanya en un mercat per comercialitzar medicaments però en detriment de tot indici de recerca científica i farmacèutica. Els anys 1950-1.970 són més aviat anèmics pel que fa a ciència farmacèutica es refereix (amb la possible excepció dels farmacèutics dedicats a la química, ja que durant la primera meitat del segle XX hi havia una excel·lent escola de químics espanyols, destaquen noms com Enrique Gutiérrez Ríos i Manuel Lora-Tamayo). Posteriorment, Farmaindústria si donaria suport el desenvolupament i la investigació de les grans multinacionals a Espanya (la indústria és molt sensible a l'entorn regulador i s'adapta ràpidament). Tant les grans empreses farmacèutiques (aquesta època és la de major esplendor de les multinacionals com a centres de producció massiva de medicaments) com les nacionals (originades en la seva majoria per farmacèutics emprenedors) empraven a farmacèutics com a responsables de la producció i desenvolupament de medicaments. L'oficina de farmàcia passa a convertir-se en un petit comerç on prima la venda de productes sobre l'activitat professional del farmacèutic. Això ha arribat a evidenciar una desproporció enorme entre la capacitacón i formació científica del farmacèutic i la seva activitat oficinal.\nEl 1944 hi va haver una reestructuració dels plans d'estudi de Farmàcia donant lloc a un pla de sis anys (igual que els llicenciats en Medicina) encara que després el 1965 va tornar a ser de cinc anys. Es consolidava una carrera amb una sòlida base científica (s'introdueix l'assignatura de Química Farmacèutica separada de la Química Orgànica de primers cursos). Davant aquesta situació de crisi professional de la Farmàcia les escoles oficials de farmacèutics exercir i exerceixen una pressió en aconseguir que l'oficina de farmàcia sigui considerada com un element clau en la cadena de valor del medicament.\nL'any 1973 s'introdueix la Farmacologia (es deia Farmacodinàmia) i la Biofarmàcia i Farmacocinètica (en algunes facultats es donava en lloc o amb el nom de Farmàcia Galènica Especial) en el pla d'estudis de Farmàcia. No obstant això, durant la dècada dels 60 un nodrit grup de farmacèutics s'especialitzen en farmacologia (destaquen noms com Joaquín del Río, José Antonio Naranjo, Francisco Zaragozá i altres) que han desenvolupat fructíferes carreres científiques en institucions vinculades al CSIC o la Universitat en l'àrea de la Farmacologia. D'altra banda, diversos professors de Farmàcia es converteixen en líders acadèmics dels ensenyaments de la Farmacocinètica i Biofarmàcia (Jose María Pla Delfina, José Doménech Berrozpe, Rafael Cadórniga, etc.). Es posen les bases per al desenvolupament científic de la Farmàcia Hospitalària i la Farmàcia Clínica. Un farmacèutic que va tenir gran influència política en el desenvolupament de la Farmàcia durant la democràcia va ser Juan Manuel Reol Tejada (va ser el primer director general de Farmàcia del Ministeri de Sanitat en un govern democràtic i farmacèutic molt actiu en la Reial Acadèmia de Farmàcia i membre del Club de Roma). Un dels grans impulsors de la Farmàcia Clínica en els Hospitals va ser Joaquím Bonal (que va ser Cap del Servei de Farmàcia de l'Hospital Sant Pau i Santa Creu de Barcelona i director general de Farmàcia i Productes Sanitaris). Distingits professors de Farmàcia i Teconologia Farmacèutica (nom actual dels departaments de Farmàcia Galènica) com ara Alfonso Domínguez Gil Hurlé lideren l'aplicació de la farmacocinètica i biofarmàcia a la pràctica de la Farmàcia Hospitalària, dotant d'alt contingut científic la pràctica d'aquesta. Els farmacèutics entraven de ple en àrees de la Farmacologia fins llavors poc explorades per ells.\nPosteriorment, en la dècada dels 80-90, s'ha regulat més el caràcter assistencial del farmacèutic d'oficina de farmàcia i avui en dia ha aconseguit uns estàndards acceptables, en part pel desenvolupament de l'Atenció Farmacèutica en l'àmbit de la Farmàcia Hospitalària. La Farmàcia Hospitalària representaria a partir de la dècada dels setanta, quan es va generalitzar la presència de Serveis de Farmàcia en els hospitals espanyols, un enorme empenta qualitatiu a l'activitat professional del farmacèutic desenvolupant les seves vessants més sanitàries com la informació de medicaments, l'educació al pacient, la farmacovigilància, el monitoratge de nivells plasmàtics de fàrmacs (aplicació de la farmacocinètica que s'estudiava de forma generalitzada a les facultats de Farmàcia) i la seva potent influència en la racionalització del consum de medicaments en l'àmbit hospitalari a través de la selecció de fàrmacs i la compra directa d'ells per part dels hospitals (estalviant-se el sistema sanitari el marge de distribuïdors i d'oficines de farmàcia, i no pagant res el pacient pels medicaments hospitalaris). La Farmàcia clínica és reconeguda com la principal activitat dels serveis de farmàcia hospitalària i s'adapta cap a l'Atenció Farmacèutica que s'implantaria en les actuals oficines de farmàcia. La Societat Espanyola de Farmàcia Hospitalària (SEFH) exerceix una forta influència en la política farmacèutica en les últimes dècades del segle XX incrementant la qualitat de la farmacoteràpia i arribant a cotes insospitades, unes dècades abans, d'ús racional dels mateixos en els hospitals espanyols.\nDe forma complementària, la clàssica Farmàcia Galènica (amb un alt contingut de Biofarmàcia i Farmacocinètica) recupera un protagonisme especial a finals del segle XX com a necessitat de trobar noves formes farmacèutiques capaços d'administrar les noves teràpies biològiques (proteïnes, gens, cèl·lules, etc.).\nCap a finals del segle XX diversos farmacèutics despunten en àrees relacionades com la Bioquímica i Biologia Molecular (Joan Massagué, Julio Rodriguez Villanueva), la Microbiologia (Rafael Sentandreu, César Nombela), la Biologia cel·lular (Joan Carlos Izpisúa) entre d'altres i en la Política Sanitària (Federico Mayor Zaragoza).\nTant en àrees biomèdiques relacionades com la Bioquímica, la Biologia Cel·lular, la Biologia Molecular i la Microbiologia (on la carrera de Farmàcia, sobretot a partir dels anys 70 prepara ben als farmacèutics) com en les Ciència i Pràctica Farmacèutiques (la Farmacologia, la Biofarmàcia i Farmacocinètica, la Tecnologia Farmacèutica i la Farmàcia clínica) un nodrit grup de farmacèutics assoleixen nivells professionals molt destacats.\nEncara queden àrees de millora (per exemple una correcta planificació d'estudiants a les facultats i encara més gran desenvolupament de l'Atenció Farmacèutica a l'oficina de farmàcia i altres àmbits, així com una més clara estratègia i objectius de les Facultats de Farmàcia), a finals del segle XX la Farmàcia a Espanya s'acosta a la medicina des d'una especialització profunda i científica en totes les ciències farmacèutiques (inclosa la farmacologia) amb múltiples i interessants camps d'aplicació pràctica professional (Hospitals, Atenció Primària, Administració Sanitària, Indústria Farmacèutica, Centres de Recerca i Docència Universitària a més de l'Oficina de Farmàcia).\nOficina de farmàciaModifica\nPrestatgeries d'una oficina de farmàcia\nVegeu també: Oficina de farmàcia\nL'oficina de farmàcia és el lloc o establiment on un farmacèutic exerceix la farmàcia, o sia, proporciona servei de salut a un pacient oferint consell, dispensant medicaments fruit d'aquest consell o per recepta del metge i altres productes de parafarmàcia com productes sanitaris, de cosmètica, aliments especials, productes d'higiene personal, etc. Popularment a l'oficina de farmàcia se li sol anomenar simplement farmàcia i tradicionalment se li anomena apotecaria. Una oficina de farmàcia pot albergar un laboratori d'anàlisis clíniques o un de fabricació de productes medicinals mitjançant les fórmules magistrals.\nServeis de Farmàcia HospitalàriaModifica\nEls serveis de farmàcia hospitalària, a Espanya, són, per llei, serveis generals clínics. Les seves funcions van ser descrites per la legislació. jeràrquicament solen dependre de la direcció mèdica de l'hospital de la mateixa manera que els serveis d'Anàlisis Clíniques, Microbiologia o Medicina Nuclear entre d'altres. En resum, són responsables de l'adquisició, conservació, dispensació i elaboració de medicaments així com de la selecció i avaluació de medicaments, la informació farmacoterapèutica, les activitats de farmacocinètica clínica, de farmacovigilància, el control de productes en fase d'investigació clínica i la realització d'estudis d'utilització de medicaments. Són responsables de coordinar les comissions de farmàcia i terapèutica dels hospitals i d'elaborar i mantenir les guies o formularis farmacoterapèutics. És a dir, compleixen funcions de gestió, logístiques, i clíniques tant amb finalitats assistencials, docents com de recerca.\nRecentment destaca la seva involucració en el seguiment i control de tractaments farmacològics tant de pacients hospitalitzats com ambulatoris (atenció farmacèutica), l'elaboració i control de preparacions parenterals (antineoplàsics, antibiòtics i nutrició parenteral) i l'automatització dels processos de dispensació individualitzada dels medicaments als pacients ingressats (distribució en dosis unitàries).\nPersonal dels serveis de farmàcia hospitalàriaModifica\nPer treballar en els serveis de farmàcia hospitalària, a Espanya i en molts països europeus, s'exigeix al llicenciat en farmàcia a més un postgrau que és el títol d'especialista en farmàcia hospitalària. Aquest títol oficial s'aconsegueix superant una prova nacional de selecció per triar hospital i quatre anys de residència remunerat (és conegut com el FIR, farmacèutic intern resident). Durant els quatre anys de residència el farmacèutic adquireix tots els coneixements i habilitats per exercir l'especialitat (és un període de formació però exercint la professió igual que els metges especialistes). A Espanya el sistema MIR-FIR va sorgir com a adaptació del sistema americà de formació de metges en els anys 60-70 i un dels hospitals pioners va ser l'Hospital Marqués de Valdecilla de Santander. Avui dia ningú no dubta de les bondats d'aquest sistema de formació per la seva qualitat i la seva excel·lència.\nHi ha farmacèutics especialistes en farmàcia hospitalària que a més han aconseguit diplomes acreditatius de superespecialitzat en Oncologia farmacèutica, Farmacocinètica Clínica, Farmacoeconomia i Nutrició Parenteral i Enteral (no oficials a Espanya però avalats per institucions acadèmiques nord-americanes i espanyoles). A més, molts farmacèutics especialistes treballen a temps complet en activitats com farmacocinètica clínica, atenció farmacèutica en diferents especialitats mèdiques, seguiment nutricional, informació i documentació farmacoterapèutica, farmacovigilància i farmacoepidemiologia, i educació i informació a pacients ambulatoris entre d'altres.\nEn un servei de farmàcia d'un hospital de nivell terciari d'unes 600 llits, típicament hi ha uns 5-6 farmacèutics especialistes i uns 4/8 farmacèutics residents. A més, sol haver estudiants de 5è de farmàcia realitzant la seva estada de pràctiques tutelades. A part de tècnics i/o infermers i personal auxiliar. En alguns grans hospitals (més de 1.500 llits) el nombre de farmacèutics especialistes pot ser al voltant de 15.\nLa farmàcia està representada per molts símbols. Els més comuns a Espanya o França són la copa d'Higiea i la creu grega verda o la creu platejada, aquest últim especialment als llums de les oficines de farmàcia. També existeixen altres com el morter i el picamà (molt usat als EUA), el caràcter de recepta, ℞(recipere), mesures còniques, caduceus, vares d'Esculapi o una A vermella estilitzada en el cas d'Alemanya.\nCreu grega verda\nMorter i picamà\nSímbol de recepta\n"A" estilitzada vermella alemanya\nCaduceu, també emprat en la farmàcia\nVara d'Esculapi, també emprat en la farmàcia\nCreu amb pates verda\nSimbologia de les farmàcies en líniaModifica\nLa venda de productes de farmàcia per internet és exclusiva de farmàcies autoritzades pels seus corresponents governs. Així doncs només les que presentin el logotip que ens porta a la pàgina del govern corresponent que autoritza la venda dels seus productes seran legals. En aquesta pàgina de l’administració hi ha de constar la direcció fiscal, la direcció del lloc web i la llicència de farmacèutic de l’autoritzat. No et fiïs mai de noms de domini similars als mostrats al lloc web oficial governamental, ja que poden ser una autèntica estafa de suplantació d’identitat.\nFarmacèutics dedicats a la Botànica:\nPius Font i Quer (n. Lleida, 1988) professor de Botànica de la Universitat de Barcelona, farmacèutic que va ser director de l'Institut Botànic al Museu de Ciències Naturals de Barcelona, va patir va exiliar interior després de la postguerra civil i va produir gran part de la seva obra estant empresonat. En sortir va romandre a Espanya.\nJosé Cuatrecasas Arumí (n. 1903, Camprodon, Girona) amb una sòlida formació alemanya, i que va ser professor de farmàcia pràctica (farmàcia galènica). Va realitzar una immensa tasca científica a l'exili i abans de la guerra va ser director del Jardí Botànic de Madrid. Durant la guerra civil (1936-1939) va ser farmacèutic cap de l'Hospital de sang instal·lat al casino de Madrid per la república.\nAlberto Chalmera Tomàs que juntament amb l'anterior va modernitzar els ensenyaments a la Facultat de Farmàcia de Madrid.\nAlfredo Carabot de Porras, professor ajudant de matèria farmacèutica vegetal (farmacognòsia) molt orientat a la fitoquímica que va acabar exiliant-se a Cuba i Veneçuela on va ser professor de botànica i farmacognòsia a la faculta de farmàcia de la Universitat dels Andes a Mérida, Veneçuela.\nJoan Solé i Pla (n. 1.874 Barcelona) que es va exiliar a Colòmbia el 1939 on va ser director del laboratori de fisiologia i professor de botànica a l'Escola de Farmàcia de Barranquilla.\nFarmacèutics dedicats a la Bioquímica i Aliments:\nJosé Giral Pereira (n. 1879, Santiago de Cuba) el 1936 era catedràtic de Química Biològica (Bioquímica) a la facultat de Farmàcia de Madrid. Una assignatura obligatòria per al doctorat en Farmàcia i, a més optativa per al doctorat en Ciències Químiques, Ciències Naturals i Medicina. Va tenir una intensa activitat acadèmica i política al costat de Manuel Azaña durant la II República espanyola. Es va formar en química orgànica a París. Va realitzar una fructífera carrera a Mèxic.\nFaustino Cordón, (n. 1909, Madrid) es va llicenciar en Farmàcia i causa de la guerra civil va haver de deixar els estudis de doctorat, va ser empresonat després de la guerra civil, però els reprendria durant la dictadura. Es va doctorar en bioquímica. Treball de farmacèutic en empreses farmacèutiques espanyoles de renom en àrees com la immunologia i va dirigir l'Institut de Biologia Aplicada de Madrid des dels 70. Va ser un pensador de la Biologia Evolucionista.\nFarmacèutics dedicats a la Química:\nAntonio Madinaveitia Tabuyo, (n. 1890, Madrid), de formació química molt sòlida, va ser alumne de Richard Willstätter (premi nobel de química 1915) a Zuric i Berlín. Va estudiar enginyeria química a Zurich i Farmàcia a la Universitat de Barcelona on es va doctorar en Química Biològica (tots els doctorats en farmàcia en aquella època ho eren en Química Biològica). Va ser catedràtic de química orgànica farmacèutica de la facultat de Farmàcia de la Universitat de Madrid. Va ser director del laboratori de química de la Residència d'Estudiants. Es va exiliar a Mèxic on va fundar l'Institut de Química de la UNAM.\nFrancisco Giral González, (n. 1911, Salamanca). Catedràtic de química orgànica farmacèutica de la Universitat de Santiago de Compostela el 1936. Era llicenciat i doctor en Farmàcia i en Química. Format amb Antonio Madinaveitia Tabuyo i pel seu propi pare José Giral Pereria, es va acabar formant-se a Alemanya sota la tutela del que va ser premi nobel de química Richard Kuhn. Es va exiliar a Mèxic. Va iniciar la càtedra de química heterocíclica que va començar a funcionar a la carrera de Química-Farmàcia-Biològica (equivalent a Farmàcia). Va innovar en aspectes acadèmics com el seminari inter-facultatiu de medicaments reunint-se els grups de Química Farmacèutica (Farmàcia) amb els de Farmacologia (Medicina) donant excel·lents resultats tant docents com de recerca.\nJosé Vázquez Sánchez (n. 1902, Benaguasil, València), va ser un farmacèutic integral que va destacar tant en Química Orgànica Farmacèutica com en Botànica (va ser professor ajudant d'Antonio Medinaveitia Tabuyo).\nJoan Medinaveitia Jungerson (n. 1929, Madrid), va ser ajudant del seu pare i a l'exili es va formar a Anglaterra. Va tenir una brillant carrera a la poderosa indústria farmacèutica britànica. Investigar sobre la hialuronidasa.\nEnrique Moles Ormella (n. 1883, Gràcia, Barcelona) va ser doctor en Farmàcia que es va dedicar a la Química Inorgànica i la Química-Física. Es va formar amb premi nobel W. Ostwald a Alemanya ia Suïssa. Va ser catedràtic de Química Inorgànica de la Facultat de Ciències de la Universitat de Madrid i director de l'Institut Nacional de Física i Química. La seva producció científica va ser excel·lent. Empresonat en intentar tornar a Espanya després de la guerra civil va ser condemnat a mort i després a cadena perpètua d'on va sortir en llibertat el 1943. Es va refugiar en la indústria farmacèutica (laboratoris IBYS) com a assessor tècnic de la secció de Química Farmacèutica fins a la seva mort.\nFarmacèutics dedicats a la Farmàcia Galènica:\nCesar Pi Sunyer Bayo (n. 1905, Roses, Girona), estudi Farmàcia i es va especialitzar en bioquímica a Alemanya. Es va exiliar a Mèxic. Va treballar en laboratoris farmacèutics en farmàcia galènica. No va poder treballar amb el seu pare, August Pi i Sunyer al prestigiós Institut de Fisiologia de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona a causa de la guerra civil.\nFrancesc Carreras Reure (n. 1896, Maó, Menorca). Va ser representant espanyol de la comissió consultiva d'opi i altres drogues en la societat de nacions de Ginebra. Es va exiliar a Colòmbia on va participar en l'intent dels farmacèutics republicans espanyols de controlar el problema de la coca a nivell mundial. En aquell moment era incipient i després adquiriria dimensions catastròfiques, encara sense solució.\nJulio Colom Manrique, va ser un alt càrrec a la Farmàcia Militar republicana. Es va exiliar a Mèxic. Actiu col·laborador del diccionari UTEHA.\nMiquel de Garganta i Fàbrega (n. 1903, Olot, Girona). Farmacèutic de l'Hospital Militar de Vallcarca, Barcelona. Es va exiliar a Colòmbia.\nRicardo Martín Serra, (n. 1907, Figueres, Girona) va ser un farmacèutic militar durant la guerra civil que va emigrar a la República Dominicana on va treballar en temes de farmàcia galènica.\nJoan Xirau i Palau, (n. 1903, Figueres, Girona), farmacèutic professor de l'Escola Politècnica de Figueres. Després de l'exili va ser a Mèxic on va treballar en laboratoris farmacèutics com galènic.\nAntonio Madinaveitia Jungerson, (Madrid, 1913). Farmacèutic graduat a Madrid es va traslladar a Mèxic el 1939 i va treballar com galènic en laboratoris mexicans i suïssos.\nJosé Garreta Sabadell, farmacèutic català acollit com a professor de la Universitat de Panamà.\nCeferino Sánchez, va créixer a Cartagena i li va reclamar el seu pare a l'exili a Panamà. Es va formar a la facultat de farmàcia de Panamà i es va especialitzar en Estats Units en Farmacologia. Va fer una gran tasca docent i investigadora a la Facultat de Farmàcia de Panamà. És sens dubte un cas singular.\nCol·legis Oficials de Farmacèutics als Països CatalansModifica\n(castellà) Col·legi Oficial de Farmacèutics de la Província d'Alacant\nCol·legi Oficial de Farmacèutics de la Província de Barcelona\n(castellà) Col·legi Oficial de Farmacèutics de la Província de Castelló\nCol·legi Oficial de Farmacèutics de la Província de Girona\nCol·legi Oficial de Farmacèutics de la Província de Lleida\nCol·legi Oficial de Farmacèutics de la Província de Tarragona\n(castellà) Col·legi Oficial de Farmacèutics de la Província de València Entrar en MICOF.\n(francès) Conseil de l'Ordre des pharmaciens de la région Languedoc-Roussillon - Consell del Col·legi Nacional de Farmacèutics de França del Llenguadoc-Rosselló\nA Andorra hi ha Col·legi de Farmacèutics però no té pàgina Web\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 50; entrada: "apotecaria"\n↑ [enllaç sense format] http://www.sefh.es\n↑ Schellens, jhm et al. The Dutch model for clinical pharmacology: collaboration between physicians and pharmacists-clinical pharmacologists. Br J Clin Pharmacol. 2008 July; 66 (1): 146-147.\n↑ JM Pla Delfina, A del Pozo Ojeda. Manual d'iniciació a la Biofarmàcia (Farmacocinètica aplicada). Ed Romargraf. 1974.\n↑ Museu de la Farmàcia Catalana\n↑ Jose Luis Gómez Caamaño. Pàgines d'Història de la Farmàcia. Societat Nestlé AEPA. 1986.\n↑ Coll, Maria «Com era una farmàcia en el segle XIX». Sàpiens [Barcelona], núm. 93, juliol 2010, p. 56-59. ISSN: 1695-2014.\n↑ Francisco Giral. Ciència Espanyola a l'exili (1939-1989). L'exili dels científics espanyols. Ed Anthropos. 1994.\n↑ La nacionalització de la indústria farmacèutica a Espanya: El cas de les empreses alemanyes, 1914-1975. N Puig. Fundación Empresa Pública. Document de treball 2001 / 2.\n↑ Llei 25/1990, de 20 de desembre, del Medicament.\nFàrmac i Medicament\n(anglès) www.pharmacy.org - Món de la farmàcia\nUn exemple autoritzat de Farmàcia i Parafarmàcia Online\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Farmàcia&oldid=22255143»\nDarrera modificació: 6 nov 2019 a les 17:42


Endavant (OSAN) Tarragona: 25 de novembre: TOTES PATIM VIOLÈNCIA DE GÈNERE\n25 de novembre: TOTES PATIM VIOLÈNCIA DE GÈNERE\nEl proper dijous 25 de novembre se celebra el Dia Internacional Contra la Violència de Gènere. Un any més, Cau de llunes (AFRT) us convidem a participar de l'acte públic que hem organitzat, el mateix dijous 25 a les 19h, a la plaça de la font.\nAquest acte està emmarcat en el nostre discurs que fa temps portem repetint: la violència de gènere mostrada als mitjans de comunicació, desafortunadament, és només la punta visible d'un gran iceberg. Us convidem a portar una espelma que farem servir per a una performance participativa i reivindicativa. A l'acte es passaran unes projeccions, es llegirà un manifest, i al final de tot hi haurà un recital de poesia i una petita mostra de dansa, amb contingut de gènere.\nAl finalitzar, al Casal popular Sageta de Foc hi haurà un sopar de pinxos variats a preu popular!\nCau de Llunes - Assemblea Feminista Revolucionària de Tarragona\nParlem de violència de gènere i estem fent referència a aquella violència masclista, sexista, que té el seu origen en la desigualtat sexual. Parlem de violència de gènere i la major part de la societat sent repulsió, indignació, frustració i fins i tot incomprensió. I quan es parla de violència de gènere, la majoria de persones pensa en les darreres morts de dones a mans d’homes, i s’hi sent solidària, comprenent la situació com un problema social.\nAvui dia, es comença a entendre que no cal arribar a una pallissa per parlar de violència de gènere. Que el terror psicològic, l’abús o l’assetjament sexual són sense cap dubte formes clares de violència masclista que es donen en major mesura que les agressions físiques que surten als mitjans de comunicació. Veiem, així, que aquesta violència de gènere afecta moltes més dones de les que diuen les estadístiques oficials.\nA aquestes alçades cal, però, fer un pas endavant, superant les limitacions pròpies del feminisme institucional. Cal comprendre que aquests casos de violència sexista que es donen en l’àmbit de les relacions de parella, només són la punta d’un gran iceberg, tal i com ja dèiem l’any passat. Són la punta que els mitjans de comunicació visibilitzen en les seves cròniques de successos. La part invisible, però, és encara més esfereïdora, ja que ens afecta de manera directa a la majoria de dones. Ens referim a totes les situacions que atempten contra la nostra salut física, psíquica i emocional, i que estan completament normalitzades, o fins i tot justificades.\nQuan patim pressió estètica, que condueix a obsessions, a malalties i fins i tot a la mort, a dones cada vegada més joves, però també més grans. Quan fem un esforç etern per a assolir una imatge que s’aproximi a l’estereotip impossible amb el que se’ns bombardeja; ESTEM PATINT VIOLÈNCIA DE GÈNERE.\nQuan sentim por d’anar soles pel carrer pensant que podem ser víctimes d’una agressió sexual. Quan evitem passar a prop de grups d’homes, perquè no volem ser objectes de les seves mirades. Quan directament ens sentim vexades per comentaris grollers sobre el nostre cos, ESTEM PATINT VIOLÈNCIA DE GÈNERE.\nQuan som insultades per la nostra conducta sexual, ja sigui perquè volem mantenir moltes relacions, no seguim un patró heterosexual en les nostres relacions o perquè no ens ve de gust mantenir-ne. Quan algú ens ‘fot mà’, ESTEM PATINT VIOLÈNCIA DE GÈNERE.\nQuan cobrem menys que els nostres companys a la feina, quan hem de realitzar dobles jornades perquè a casa ningú més fa les tasques domèstiques, quan ens sembla que no tenim ni un minut per nosaltres. Quan cobrem pensions miserables, quan assistim a una feminització de la pobresa, ESTEM PATINT VIOLÈNCIA DE GÈNERE.\nQuan l’avortament segueix dins del codi penal, i es continuen posant limitacions a la lliure decisió de les dones, en relació a la seva maternitat. Quan el talibanisme catòlic és capaç d’anar a clíniques per a coaccionar professionals i dones que han triat lliurement sobre el seu propi cos, ESTEM PATINT VIOLÈNCIA DE GÈNERE.\nD’exemples de violències normalitzades, que no són denunciades pels mitjans de comunicació ni anomenades per la classe política institucional, en tenim molts més. Només cal que revisem el nostre dia a dia per a adonar-nos de quan patim abusos contra la nostra seguretat i autoestima, pel simple fet d’haver nascut dones en una societat que avui segueix sent masclista.\nÉs per això que emplacem a totes les persones a qüestionar-se el seu paper en la perpetuació de totes aquestes formes de violència que coarten el nostre dia a dia. Emplacem a homes i dones a deixar enrera la visió reduccionista del què és la violència de gènere, que s’ofereix des de les institucions i el feminisme formal. Perquè cada vegada que no responem a una agressió masclista, sigui del tipus que sigui, l’estem perpetuant.\nLa única solució és la desobediència al patriarcat, aquesta estructura de poder masclista que impera a la nostra societat i que ens sotmet a totes les formes possibles de violència. Per això, el 25 de Novembre ha de ser un dia per recordar totes les víctimes mortals de la violència sexista, però també ha de ser un dia per apoderar-nos i responsabilitzar-nos dels nostres cossos, dels nostres drets i de les nostres accions. La jornada del 25 de novembre ha de servir per construir des d’ara un dia a dia sense sexismes, sense masclismes, tant en situacions quotidianes com en qüestions estructurals econòmiques i socials.\nCOMBATEM EL PATRIARCAT CADA DIA!\nPer Endavant Tarragona a 22:50


Dovizioso entra a la lluita pel Mundial Dovizioso entra a la lluita pel Mundial – Món Esport\nDovizioso entra a la lluita pel Mundial\nEl pilot de Ducati ha estat el guanyador d'un Gran Premi d'Àustria marcat per l'ensurt de Rossi després de la caiguda de Zarco i Morbidelli\nDovizioso, a Àustria | Europa Press\nEuropa Press Agost 16, 2020 5:49 pm\nEl pilot italià Andrea Dovizioso ha mantingut el seu idil·li personal i el de Ducati en el Red Bull Ring, després de guanyar la cursa de MotoGP del Gran Premi d’Àustria, quarta cita del Mundial, marcada pel gran ensurt que ha patit Valentino Rossi després de la caiguda de Franco Morbidelli i Johann Zarco.\nEls dos pilots s’han tocat a la vuitena volta i han caigut, però, encara pitjor, les seves dues motos han quedat sense control per la carretera i una de les dues ha sortit disparada amb molta potència quan passaven Rossi i Maverick Viñales. El vehicle ha passat entre ambdós, però ha estat molt a prop d’impactar contra Il Dottore, qui s’ha mostrat molt atemorit després d’aquest incident.\nLa carrera s’ha suspès una estona i, quan ha tornat a iniciar-se, Pol Espargaró, de KTM, ha sortit perjudicat, ja que estava primer i ha perdut aquesta posició. També s’ha equivocat el líder del Mundial, Fabio Quartararo, qui ha sortit de pista i ha tornat últim i ha finalitzat novè. Ha estat després del reinici que han començat a tirar amb força les Ducati de Dovizioso i Jack Miller, seguits d’Espargaró, Àlex Rins i Joan Mir.\nTanmateix, Pol Espargaró ha acabat caient quan quedaven poques voltes per al final i també li ha passat el mateix a Àlex Rins, quan estava a punt de superar les Ducati. Així, els dos pilots de l’escuderia vermella han continuat amb menys competència, excepte Mir, qui ha estat capaç d’aconseguir el segon lloc final entre Dovizioso i Miller. Els únics pilots catalans que han puntuat són Maverick Viñales, que no ha pogut treure rèdit del podi, Aleix Espargaró i Àlex Márquez, que han aconseguit sis, cinc i tres punts respectivament. A tot això, cap corredor aconsegueix destacar especialment a la classificació i Marc Márquez té el retorn cada cop més a prop.\nCrítiques a Messi per la seva actitud durant el descans\nLa llista de jugadors que podrien deixar el Barça


Apartment Rakhmaninova Sochi Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment RakhmaninovaPereulok Rakhmaninova 23/3, Sochi, Sochi, Rússia, 354008 - Veure al mapaExcepcional9,6Basada en14comentarisApartment RakhmaninovaVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 40 fotosMolt bona ubicació 8,9Veure al mapa8,9UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaire condicionattransport hotel/aeroportaparcament de cotxesservei de llançadorainstal.lacions de barbacoa\nVeure les fotosApartament amb Bany Compartit (Apartment With...20 m21 llit extragranFixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament (Apartment)20 m2Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament (Apartment)16 m2Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament - Planta Baixa (Apartment - Ground...20 m2Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Rakhmaninova està situat idealment a Sochi; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Sochi. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de llançadora. L'ambient de Apartment Rakhmaninova es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Rakhmaninova la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Sochi.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxesservei de llançadoratransport hotel/aeroportÀpats, begudes i refrigeriinstal.lacions de barbacoa Serveis i comoditatszona de fumadors Per als nenshabitació familiar Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


PROVERBIS I REFRANYS AFRICANS | lasolidaritatunbonremei.com\nPàgina d'iniciPROVERBIS I REFRANYS AFRICANS\nPROVERBIS I REFRANYS AFRICANS\n04/07/2020 25/03/2021 Enric Segarra Bosch 15. FRASES CÈLEBRES, 15.02. Proverbis i refranys africansEnric Segarra Bosch - La solidaritat un bon remei - Frases cèlebres - Tema 15.02.\nIñaki Alegría Coll, en el seu llibre “L’últim cooperant”, diu: “Ens recordem d’Àfrica per a parlar de misèria, fam, tristesa, misèria negra i riquesa blanca. Però això no és Àfrica. Àfrica és… Què és Àfrica? Podríem començar desglossant Àfrica en cadascun dels països que la integren. I en cadascun trobaria al seu torn una infinitat de noves realitats, diferents, indescriptibles… Us convido a descobrir Àfrica”.\nwww.africanidad.com Refranys interpretats per Antumi Toasijé\nEls refranys i proverbis són font de coneixement i transmissió de la nostra cosmovisió. Oferim una mostra d’aquestes meravelloses mostres de saviesa popular africana sempre aplicables a la vida quotidiana. Al costat de cada refrany referim la cultura o el país al qual pertany i, a sota, una breu interpretació.\nNo és bo que les dents renyeixin amb la llengua. (Baulé)\nEls qui depenen els uns dels altres han d’entendre’s.\nS’admira als carners on falten els toros. (Fulani)\nLa mediocritat és lloada on no hi ha excel·lència.\nEl riu segueix el seu curs sense esperar a l’assedegat. (Kikuyu)\nEl que vol alguna cosa ha de procurar-s’ho.\nNo convé aplaudir massa al ballarí, perquè pot fer un pas en fals. (Bamileke)\nLes excessives lloances condueixen a la mandra i a l’error.\nEl carceller és un presoner més. (Bamileke)\nEl que fa patir està lligat a la seva pròpia maldat.\nNo preguntis al caçador sobre la seva caça si torna amb bolets. (Ashanti)\nCal evitar humiliar a la gent.\nEncara que surtis a caçar elefants, no menyspreïs al caragol. (Mbede)\nPer molt ambiciosos que siguin els teus projectes no depreciïs els petits guanys.\nL’ull no suporta càrregues, però sap la càrrega que pot suportar el cap. (Wolof)\nNo és necessari experimentar alguna cosa per a conèixer-la.\nLa sal no diu de si mateixa que és salada. (Abé)\nLa gent oculta els seus defectes.\nNo importa quant de temps un tronc passi a l’aigua, mai arribarà a ser cocodril. (Bambara)\nCada individu té la seva personalitat encara que pretengui ser una altra cosa.\nEl que el vell veu per estar assegut, no ho percep el jove que està dret. (Bambara)\nEls ancians tenen una visió assossegada i detallada de les coses.\nLa mentida pot córrer un any, la veritat l’aconsegueix en un dia. (Nigèria)\nQuan arriba la veritat és sempre superior a la mentida.\nMoltes paraules no omplen un cistell. (Yoruba)\nEl que compten són els fets i no la xerrameca.\nLes petjades de les persones que van caminar juntes mai s’esborren. (Kongo)\nEls que van ser amants o amics sempre es recordaran mútuament i els efectes dels seus actes perduren.\nQuan dos elefants lluiten és l’herba la que pateix. (Uganda)\nLes renyines dels poderosos fan patir als que tenen a sota.\nEl caçador no es frega amb greix i es posa a dormir al costat del foc. (Nigèria)\nUna persona experimentada no s’exposa inútilment al perill.\nAbans de demanar-li roba a un home, mira la roba que ell porta. (Yoruba)\nMira la conducta i forma de vida d’algú abans d’imitar-lo o demanar-li alguna cosa.\nFins que els lleons tinguin els seus propis historiadors, les històries de caça sempre glorificaran al caçador. (Igbo)\nEl punt de vista dels perdedors no és tingut en compte encara que sigui el veritable.\nEl matrimoni és com un cacauet, cal trencar la pela per a veure el que hi ha dins. (Akan)\nNo cal deixar-se portar per les aparences respecte a la vida matrimonial dels altres.\nLa pluja mulla les taques del lleopard però no les hi treu. (Akan)\nCadascú té la seva pròpia naturalesa immutable.\nSi els cocodrils mengen els seus propis ous què farien amb la carn d’una granota. (Nigèria)\nNo cal exposar-se a patir la crueltat dels malvats.\nUn home no vaga lluny d’on s’està rostint el seu blat de moro. (Nigèria)\nNo és prudent allunyar-se de la font d’aliment o riquesa.\nAquells que arriben abans al riu troben l’aigua més neta. (Kenya)\nL’esforç és recompensat.\nUna persona que es canvia de roba sempre s’amaga mentre s’està canviant. (Kenya)\nLa traïció es forja d’amagat.\nUn ase sempre dóna les gràcies amb una coça. (Kenya)\nHi ha gent que mai aprecia el bé que se li fa.\nMolts naixements signifiquen molts enterraments. (Kenya)\nTot fet positiu presagia un fet negatiu.\nLes coses importants queden en el calaix. (Kenya)\nAllò realment important es manté ocult.\nNo s’envia un noi a recollir mel. (Kenya)\nLes missions difícils exigeixen experiència.\nSi un mico està entre els gossos, per què no aprèn a bordar? (Nigèria)\nLa naturalesa de cadascú és immutable.\nLes tasques d’un elefant mai són massa pesades per a ell. (Zimbàbue)\nEls grans personatges no menyspreen el treball.\nSi vostè pot caminar, vostè pot ballar. Si vostè pot parlar, vostè pot cantar. (Dinka)\nSempre es pot anar un pas més enllà amb una mica d’esforç.\nPer a refusar curar-te, et demana banyes de gos. (Bayaka)\nQuan algú no vol ajudar-te et demanarà una cosa impossible a canvi de la seva ajuda.\nUna malaltia que es cura no necessita molts endevins. (Yaka)\nEl que és obvi salta a la vista.\nUna malaltia que torna és mortal. (Yaka)\nLes coses negatives que succeeixen dues vegades són realment perilloses.\nEl caçador busca la peça, la peça no cerca al caçador. (Yaka)\nUn mateix ha d’esforçar-se per aconseguir allò que li interessa.\nQuan el lleó envelleix fins i tot les mosques l’ataquen. (Chagga)\nTots s’acarnissen amb el líder caigut.\nL’amo de la casa sap on goteja la seva teulada. (Bornu)\nCadascú coneix els defectes i problemes que hi ha a la seva família.\nLa pell del lleopard és bonica, però el seu cor malvat. (Luba)\nCal cuidar-se de les aparences.\nQui escolta la veu de l’ancià és com un arbre fort; qui es tapa les oïdes és com una branca al vent. (Maasai)\nÉs convenient escoltar els consells dels ancians.\nUna mentida pot matar mil veritats. (Asanti)\nLa mentida és fàcilment creguda per la gent.\nTreballar el camp és dur, però més dura és la fam. (Kikuyu)\nCal esforçar-se per a no patir les conseqüències de la mandra.\nEl mal penetra com una agulla i després és com un roure. (Etiòpia)\nUna petita intriga pot tornar-se molt destructiva.\nEls tambors de guerra són tambors de fam. (Sud-àfrica)\nLa guerra porta la fam, el desacord porta misèria.\nQuan un bolet ha crescut, ja no torna a entrar a la terra. (Luo)\nQuan les coses surten a la llum ja no es poden amagar.\nEl caçador que parla massa, arriba a casa buit. (Maasai)\nEl que presumeix massa no aconsegueix res.\nQui fa preguntes no és ximple. (Swahili)\nEl que vol saber alguna cosa ha de preguntar-ho sense vergonya.\nCada rierol té la seva font. (Zulu)\nTotes les coses tenen un origen, una raó de ser.\nCada home deixa les seves petjades. (Kikuyu)\nPels seus fets es coneix a les persones.\nUn gos no entra en una casa on hi ha fam. (Mongo)\nCal analitzar bé la situació abans de demanar res.\nSi no tapes els forats, hauràs de reconstruir les parets. (Swahili)\nCal resoldre els problemes abans que es facin massa grans.\nQui guarda dos termiters, torna de buit. (Hagi)\nEl que vol fer més del raonable acaba per perdre tot guany.\nÉs més fàcil per a una formiga transportar una muntanya que moure als que manen. (Mongo)\nEls governants no fan cas dels governats.\nEl dia mai retrocedeix de nou. (Tupur)\nLes coses que han succeït ja no tenen marxa enrere.\nSi molestes a un gos, molestes al seu amo. (Ruanda)\nNo convé ficar-se amb qui té caps poderosos.\nLes llengües dels que critiquen són com les potes de les mosques, aterren en qualsevol cosa que troben. (Duala)\nEls que critiquen no reparen a qui fan mal.\nNosaltres treballem a la superfície, les profunditats són un misteri. (Bahaya)\nLa vida guarda un sentit secret, sempre és més el que es desconeix que el que se sap.\nNo es pot ensenyar el camí al goril·la vell. (Fang)\nLes persones experimentades saben el que fan, no convé intentar ensenyar-les.\nNo pots amagar el fum si vas encendre foc. (Burundi)\nLes males accions sempre deixen un rastre.\nNo s’ensenya a una girafa a córrer. (Kwanyama)\nNo pretenguis ensenyar a un expert.\nL’espina sortirà per on va entrar. (Bamileke)\nEls problemes se solucionen encarant-los.\nUn amic és com una font d’aigua durant un viatge llarg. (Kikuyu)\nEls amics són un recés de pau enmig dels problemes de la vida.\nHi ha més saviesa escoltant que parlant. (Kikuyu)\nÉs més savi el que escolta que el que parla massa.\nUn amic treballa a la llum del sol, un enemic en la foscor. (Acholi)\nEls malvats planegen les seves malifetes d’amagat, els bons realitzen les seves accions a la vista de tots.\nLa boca fa deutes, però els braços paguen. (Ewe)\nL’imprudent que parla massa acaba pagant-ho amb el seu esforç.\nEntre germans, si la prova es guanya o es perd, tan se val. (Ekonda)\nL’amistat és més important que l’èxit.\nEl riu s’omple amb rierols petits. (Bateke)\nLes petites obres acaben en una cosa important, la paciència dóna grans fruits.\n← DIGUEM NO\nCANÇONS ROMÀNTIQUES 10 (instrumentals clàssiques) →


Crítiques per la presència de l'assassí de Guillem Agulló a les eleccions - VilaWeb\nDijous 17.05.2007 11:27\nCrítiques per la presència de l'assassí de Guillem Agulló a les eleccions\nPedro Cuevas és a la llista de Xiva pel partit ultradretà Alianza Nacional · El PSPV no considera que s'hagi d'impugnar, Compromís diu que el partit és fora de la llei i ERPV deplora la parcialitat de la justícia\nPedro Cuevas és a les llistes electorals del municipi de Xiva (Foia de Bunyol) pel partit ultradretà Alianza Nacional, tot i haver estat condemnat a catorze anys de presó (sols en complí quatre) per l'assassinat de Guillem Agulló el 1993. Fa un any i mig tornà a ser detingut, per pertinença a una xarxa neonazi, amb vint-i-un individus més, acusats d'associació il·lícita, tinença i tràfic armes, robatori i delictes contra la salut pública.\nUna de les primeres reaccions polítiques ha estat la del PSPV. El portaveu, Andreu Perelló, ha dit a VilaWeb que no calia impugnar aquesta candidatura, per molt que el govern espanyol del PSOE hagués impugnat 133 candidatures d'Acció Nacionalista Basca i 246 d'Abertzale Sozialistak perquè hi havia gent vinculada a Batasuna. Segons Perelló, la situació és diferent, perquè el pes de les candidatures abertzale impugnades és molt més gran que no el d'Alianza Nacional a Xiva; i que la millor manera d'actuar contra aquest partit era que els xivans no el votessin.\nEn canvi, Enric Morera, secretari general del Bloc i número dos de la candidatura de Compromís pel País Valencià, ha explicat que havien advertit reiteradament la delegació del govern espanyol de les agressions, amenaces i atemptats dels grups neonazis. 'La candidatura d'Alianza Nacional és fora de la llei de partits, entre més coses perquè els seus membres no sols no condemnen la violència, sinó que la practiquen', ha dit Morera, per qui el PP ha contribuït a crear un clima de permissivitat envers els grups i partits d'aquesta mena del País Valencià.\nEl candidat d'Esquerra, Agustí Cerdà, també s'ha referit a aquesta permissivitat, bo i criticant que la justícia protegís els autors de les agressions feixistes. També ha manifestat: 'Prefereixo que es pugui presentar tothom a les eleccions i que els electors s'encarreguin de no votar partits com Alianza Nacional.' Per Cerdà, la llei de partits no hauria d'existir.\nResponsabilitat del govern espanyol\nToni Gisbert, portaveu de l'acusació popular contra Pedro Cuevas durant el judici, ha declarat a VilaWeb que la presència de l'assassí d'Agulló a la candidatura d'AN provava que assassinar gent d'ideologia nacionalista a l'estat espanyol sortia barat. També s'ha demanat com era possible que un partit d'ideologia clarament nazi fos legal, i ha responsabilitzat la delegació del govern espanyol de la impunitat policíaca en què actuen els grups feixistes al País Valencià. 'Des d'ara, la faré responsable de cada agressió d'un d'aquests grups.'\nEspecial d'El Temps sobre Guillem Agulló\nPedro Cuevas, l'assassí de Guillem Agulló, es presenta a les eleccions\nRecull de notícies sobre el cas Agulló\nEl homicida de Guillem Agulló se presenta a edil de Chiva por el grupo de ultraderecha AN\nInformació sobre Guillem Agulló\nConde-Pumpido diu que potser s'ha passat en la prohibició de les llistes abertzales (17.05.2007)\nEl PP impedeix que EUPV participi en el debat sobre les municipals de Castelló (17.05.2007)


Suspesos els actes taurins d'esta tarda a Borriana - Diari Millars, informació local en valencià.\nSuspesos els actes taurins d’esta tarda a Borriana\nLes males condicions meteorològiques són la principal causa d’esta decisió.\nLa Regidoria de Festes i la Comissió del Bou ha decidit suspendre els actes taurins d’esta tarda a causa del temporal.\nLa mateixa organització es troba actualment adequant el recinte per deixar-lo en òptimes condicions, per la qual cosa s’han vist obligats a prendre esta decisió.\nPròximament donaran a conèixer la nova ubicació on es celebraran els diferents actes previstos.\nPost més nousAtrapat un vehicle per les fortes pluges a Borriana\nPost més vellsDetingut un home en una baralla a Alzira


higiene bucal – em vull aprimar\nPublicat per em vull aprimar el 20/04/2018 22/11/2018\nJa sabem que la higiene corporal (boca inclosa) és imprescindible per a mantenir la salut. La boca és plena de racons de difícil accés, on hi solen quedar restes alimentàries, cèl·lules de descamació, mucositats i bacteris. En un ambient de temperatura i humitats constants, és un lloc ideal per a la proliferació dels microbis. El periodonci està format pels teixits que protegeixen, envolten i fan de suport a les dents i queixals: geniva, os alveolar, lligament alveolar i ciment radicular. L’acumulació de bacteris a la geniva produeix una reacció inflamatòria anomenada gingivitis, que és reversible si s’eliminen bacteris i restes; però pot evolucionar cap a la periodontitis, en la que ja hi ha una pèrdua de massa òssia que només es recupera mitjançant l’empelt ossi.\ngeniva sana geniva malalta\nPer tot això és recomanable tenir una bona cura de la boca. Moltes vegades, el mal alè pot ser degut a una neteja deficitària.\nRaspallat : fer servir un raspall adequat a la mida de la boca i a l’estat de les genives. Escombrar SUAUMENT des de la geniva a la dent, o segons la zona fer petits cercles, que els filaments es fiquin en mig dels espais, entretenint-nos sobre tot a la junta geniva/dent (on es concentra la brutícia). També s’ha de raspallar la superfície per on es masteguen els aliments . El raspall segons on ha de netejar, posar-lo a uns 45o, o en posició vertical si la curvatura de la boca ens hi obliga. Raspallar les dents per la part externa i interna. Canviar el raspall cada quatre mesos.\nSi fem servir un raspall elèctric, com que ja té moviment, fem-lo servir amb més suavitat i més lentament.\nEls espais interproximals, són els espais entre les dents. Si l’espai és petit, usar seda dental. Si és mes gran, fer servir els raspalls interproximals (de mida adequada). Hem de saber que aquests espais representen el 40% de la superfície dental.\nLa llengua i el paladar també s’han de raspallar (mira’t la llengua ben estirada cap fora i avall i veuràs quants forats i foradets conté!!). Escombrar de dins cap a fora, suaument.\nLes irrigacions amb aigua són interessants per què s’arriba a llocs difícils. Però no és recomanable fer-los massa sovint.\nSegons l’estat de la boca, es recomana anar al dentista 1 cop l’any.\nFragment de l’entrevista al Dr. Agustí Morera , metge i dentista. Revista Ronçana, nº 289, tardor 2017\nParlant de càries, no s’eradica?\nCreix! Molts nens de 3 anys ja en tenen per culpa dels biberons. Fins als 40 anys es perden les dents per càries. Després és per problemes de genives.\nEs pot arribar a gran amb les dents sanes?\nSí, hi ha persones de 70 anys que tenen la dentadura tota seva i bona, per genètica i perquè se la cuiden.\nSí. És el més efectiu i barat de diners i patiment mitjançant la higiene correcta.\nQuins altres consells donaria?\nNo menjar res fora d’hores. La dieta sana també és important. Els sucres refinats i l’excés d’hidrats de carboni lesionen molt la boca. I fer servir les dents com els homes primitius!! No és bo que als nens se’ls doni tot tou, ni pels músculs masticatoris, ni per les dents ni per les genives : mengeu pomes, o pastanaga o entrepans, o d’altres, a queixalades.\nLa gingivitis afecta a un 46% de la població adulta, i la periodontitis (en diferents graus) a un 50% … només un 4% té la boca sana!!! El percentatge a la infància és d’un 67% de gingivitis i un 33% de sans.\nMitjançant la higiene correcta es pot evitar la progressió de la malaltia. Tot i que el paper del professional és necessari pel tractament periodontal, l’habilitat i la motivació de la persona a l’hora de controlar la placa bacteriana són fonamentals si es pretén aconseguir bons resultats a llarg termini. Val la pena tractar el problema el més aviat possible tant per estalviar-nos molèsties, com, de cara al cost econòmic.\nFundación Española de Periodoncia e Implantes Dentales, dibulgación científica elaborada por SEPA. Hablemos de tu encía. Madrid\nEntrada prèvia hivern\nEntrada següent alimentació infantil


Andorra la VellaLa pandèmia segueix a l'alça amb la detecció de 232 nous casos de Covid, els quals eleven el nombre de persones amb el virus actiu fins a gairebé les 1.500, concretament 1.447. Així es desprèn de les dades facilitades pel ministeri de Salut aquest dijous, en les quals s'indica que la xifra de persones que han contret la malaltia des de l'inici de la crisi sanitària, el març del 2020, se situa als 17.658, mentre que el nombre de ciutadans que s'han recuperat es troba als 16.079.\nEl nombre de defuncions des de l'esclat del coronavirus és de 132, després del traspàs les darreres hores d'una dona de 88 anys que es trobava ingressada a planta de l'hospital Nostra Senyora de Meritxell. En relació amb l'evolució de la pressió sanitària al centre mèdic, des del Govern informen que hi ha un total d'onze persones ingressades a planta i quatre a la Unitat de Cures Intensives (UCI), totes elles amb ventilació mecànica. A la planta Covid habilitada al centre sociosanitari El Cedre hi ha set persones.\nEn referència a l'afectació del virus en la població escolar, hi ha 104 aules en vigilància activa, de les quals 37 de manera total i 67 parcial, a més de 44 en passiva. Quant a l'evolució de la campanya de vacunació, s’han administrat un total de 115.657 vacunes, de les quals 55.817 corresponen a primeres dosis, 54.304 a segones i 5.536 a terceres.


Més networking! - Life Tritó Montseny\nEns visiten les persones que coordinen els projectes Life Wet Fly Amphibia i Life GoProFor\nEl mes d’agost de 2019 es va realitzar el primer viatge a Itàlia, per compartir experiències amb els projectes Life Wet Fly Amphibia i Life GoProFor.\nEl segon contacte amb els coordinadors d’aquests projectes va ser el mes d’octubre de 2019, quan van venir a visitar el Parc Natural i Reserva de la Biosfera del Montseny (inclòs a la Xarxa Natura 2.000) i les actuacions realitzades en el marc del projecte Life Tritó Montseny.\nDurant el matí, a Masia Mariona (oficina del Parc Natural i Reserva de la Biosfera del Montseny) es va celebrar la reunió de presentació dels projectes Life Wet Fly Amphibia i Life GoProFor.\nHi van assistir 14 persones, entre elles els responsables dels projectes Life Wet Fly Amphibia, Life GoProFor i Life Tritó Montseny i personal del Parc (treballadors de la colla de manteniment, guardes forestals i tècnics). La majoria d’assistents estan implicats en tasques de gestió d’espais oberts de pastures, recuperació d’abeuradors pel ramat, creació de basses d’aigua per la fauna silvestre, bones pràctiques de gestió en ambients forestals i gestió de conflictes entre fauna i ramaderia.\nEls coordinadors dels projectes Life Wet Fly Amphibia i Life GoProFor van explicar les seves experiències i problemàtiques en els projectes que estan liderant. Es van debatre similituds amb el projecte Life Tritó Montseny i possibles línies de treball conjunt amb l’objectiu de compartir coneixements i experiències.\nUn cop finalitzada la reunió de Masia Mariona, es va realitzar la visita de camp per mostrar als visitants les diverses actuacions realitzades al Parc Natural i Reserva de la Biosfera del Montseny en el marc del projecte Life Tritó Montseny.\nPrimerament, es va visitar una finca del Parc on hi ha una captació d'aigua del torrent. En el marc del projecte Life, s'ha pogut instal·lar una nova arqueta que assegura el cabal ecològic del torrent i permet incrementar la qualitat del medi aquàtic, en especial en els mesos més secs. D’aquesta manera es garanteix, durant tot l’any, el cabal ecològic establert per l’Agència Catalana de l’Aigua (ACA).\nNova captació d'aigua. Arxiu: XPN\nA continuació es van visitar els torrents orientals del Tordera, indrets on es substituiran els actuals passos de vehicles per tubs i també altres indrets on s’han construït ponts de bòveda per incrementar la continuïtat natural del torrent. Aquesta acció contribueix a eliminar o minimitzar les amenaces que existeixen sobre l'hàbitat de ribera que actualment ocupa el tritó del Montseny.\nLes intervencions de millora de connectivitat consisteix en la substitució dels antics tubs de desguàs per un pont que permet donar una continuïtat natural al torrent. Durant la construcció d’aquestes estructures, s’aprofita el moviment de terres i desmuntatge de l’antiga infraestructura viària per restaurar el llit dels torrents a banda i banda de les pistes, ja que en molts casos es troba totalment col·lapsat per material de rebuig de l'antiga construcció, cosa que augmenta l'efecte barrera per a la fauna aquàtica dels torrents.\nNou pont de bòveda. Foto: Arxiu XPN\nA la tarda es va vistar l’actuació de restauració de la llera del torrent on es va fer una primera feina d’excavació del material que conformava la plataforma de el camí fins a trobar la roca natural. Es van disposar material en motes de terra que contenen el vessament del propi camí i es van protegir els marges amb escullera. En una fase posterior es van consolidar els marges mitjançant estructures de bioenginyeria amb la finalitat la de subjectar i retenir la terra en els primers anys. Finalment s’ha afavorit la recuperació de bosc de ribera amb la plantació d'espècies de ribera a la zona desproveïda de vegetació, amb el seguiment i manteniment pertinent.\nAl vespre es va realitzar una visita nocturna però degut a la sequera dels últims mesos i que l’època de l’any no és la idònia per fer el seguiment de tritó del Montseny, només es van trobar alguns exemplars de salamandra.\nEs va realitzar una visita de camp al pla de la Calma per observar l’estat de la vegetació actual en aquesta zona on s’han recuperat les pastures. Els gestors del Parc Natural i Reserva de la Biosfera del Montseny conjuntament amb els propietaris de les terres han intentant recuperar espais oberts amb cremes controlades i selectives de matollars i amb la recuperació de la ramaderia tradicional extensiva. Es van visitar dues basses, una natural i una altra en la qual s’hi ha fet una intervenció per part de la Diputació de Barcelona.\nBassa al pla de la Calma. Foto: Arxiu XPN\nCentre de cria de Torreferrussa\nDesprés, la visita va continuar al centre de cria de Torreferrussa. El tècnic especialista, va explicar el funcionament de la cria en captivitat. L'ampliació del centre de cria ha permès l’augment d’estoc d’individus criats en captivitat. El Zoo de Chester (Regne Unit) s’ha incorporat al programa de cria, avaluació genètica, teixit ossi i qualitat de l’esperma.\nTritó en un aquari de Torreferrussa. Foto: Arxiu XPN\nA les 17 h de la tarda va finalitzar la jornada de treball en xarxa ens ha permès intercanviar les millors pràctiques, experiències i crear espais d’aprenentatge mutus, que a la vegada serveixen per augmentar la consciència i facilitar la participació del major nombre possible de parts interessades. Resulta una eina molt eficient per reforçar o ampliar els contactes i col·laboracions per tal de promoure la confiança i la suma de sinèrgies entre l’administració i els col·lectius locals, ja siguin residents o bé associacions o institucions vinculades al territori.


'INCERTA GLÒRIA' al cinema / 2017 / Altres notícies / L'AVENÇ RECOMANA / Inici - L'Avenç\n'INCERTA GLÒRIA' al cinema\ndissabte, 11 de març del 2017\nDivendres 17 arriba als cinemes l'adaptació cinematogràfica d'Incerta glòria, la gran novel·la de Joan Sales a mans del director Agustí Villaronga i sota la producció d'Isona Passola. [+]\nIncerta glòria va aparèixer per primer cop el 1956. Des d'aleshores n'han aparegut moltes edicions, entre les quals destaca la de 1969, que presenta el text sense els retalls de censura i que Sales va ampliar considerablement.\nLa història se situa al Front d’Aragó, el 1937. Lluís, un jove oficial republicà destinat a un lloc temporalment inactiu, coneix una enigmàtica vídua de la qual s’enamora, la Carlana, que aconsegueix entabanar-lo perquè falsifiqui un document que la converteix en la senyora de la comarca.\nSoleràs, un oficial degradat i el millor amic de Lluís, descobreix el frau i, a canvi de no delatar-lo, li exigeix que allunyi dels bombardejos de Barcelona el seu fill i la seva dona, Trini, de qui ell està secretament enamorat. Quan aquesta arriba al poble no triga a descobrir la traïció del Lluís i s’estableix entre ells dos un “estat de guerra” que farà trontollar tots els seus fonaments morals.\nAquesta novel·la és considerada, juntament amb La plaça del Diamant de Mercè Rodoreda, una de les millors que van aparèixer durant la postguerra. La plaça ja va ser adaptada als anys 80, i ara ha arribat l'hora d'Incerta glòria.\nAgustí Villaronga, que és qui signa el guió i dirigeix la cinta, s'ha enfrontat a un gran repte. Després de l'adaptació de Pa negre (2010), la famosa novel·la d'Emili Teixidor, que va rebre una tan bona acollida de públic i de crítica, ara s'acosta a un text que pel seu volum i la seva contextura moral és ben difícil d'encabir en la durada normal d'una pel·lícula que vol arribar al gran públic. Villaronga també va signar el magnífic documental El testament de la Rosa (2015), el procés vital i artístic de Rosa Novell enfrontant-se al text d'El testament de Maria, de l'escriptor Cólm Toíbín.\nVegeu, per exemple, l'article "La dama i l'editor", en què Josep Murgades, alhora que valora l'edició de les Cartes completes creuades entre Sales i Rodoreda publicada per Club Editor, rememora els tractes i les estratègies del Sales editor, i l'interessant article de Margarida Casacuberta "Incerta glòria, una novel·la desventurada?", on la professora de la UdG valora les virtuts i els defectes de la novel·la de Sales.


AdaptNET, la primera xarxa temàtica per afrontar els desafiaments de la recerca en genòmica de l’adaptació | Center for Research in Agricultural Genomics\nNotícies: AdaptNET, la primera xarxa temàtica per afrontar els desafiaments de la recerca en genòmica de l’adaptació\nEs tracta de la primera xarxa d’excel·lència espanyola en genòmica de l’adaptació.\nEstà coordinada pel catedràtic Julio Rozas, de la Universitat de Barcelona, i hi participa, entre d’altres, l’investigador del CRAG, Sebastian E. Ramos-Onsins.\nAdaptNET impulsarà la col·laboració dels equips de recerca en el marc de la genòmica evolutiva i potenciarà la divulgació dels seus avenços a tota la societat\nBarcelona, 7 de novembre de 2016. Comprendre com s’origina i es manté la diversitat de les espècies i descobrir quins mecanismes genòmics faciliten els processos d’adaptació dels éssers vius són algunes incògnites fonamentals que encara no estan resoltes en biologia evolutiva. En l’actualitat, les tècniques de seqüenciació de nova generació (NGS) permeten abordar qüestions evolutives a una escala abans impensable, però aquestes tecnologies representen un gran desafiament per a la ciència per la seva ràpida evolució, la difícil aplicació —en especial, en els aspectes analítics i bioinformàtics— i els problemes derivats de gestionar, analitzar i interpretar un volum enorme de dades.\nGenerar sinergies entre grups de recerca, unificar metodologies de treball i potenciar la transferència del conjunt de coneixements (know how) dels equips especialitzats en genòmica de l’adaptació a tot el país són les coordenades de referència d’AdaptNET, la Xarxa Temàtica en Genòmica de l’Adaptació. Finançada pel Ministeri d’Economia i Competitivitat (MINECO), AdaptNET està coordinada en el conjunt de l’Estat pel catedràtic Julio Rozas, del Departament de Genètica, Microbiologia i Estadística i l’Institut de Recerca de la Biodiversitat (IRBio) de la Universitat de Barcelona.\nTal com detalla Julio Rozas, «AdaptNET ofereix una oportunitat única de treballar en estreta col·laboració, compartint experiències per identificar les necessitats i oportunitats dels estudis mitjançant tècniques NGS, i generant la massa crítica necessària per aconseguir l’enfocament multidisciplinari que es requereix per estendre la genòmica cap a la biologia evolutiva, i viceversa».


Isle View Isle Of Skye Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nIsle ViewCasaBreakish, Isle Of Skye, Regne Unit - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en 5 comentarisIsle ViewVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 21 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Isle Of Skye, Isle View és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Isle View, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, renta vaixelles a cada habitació. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Isle View és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Isle Of Skye.


Turisme en grup amb activitats tot l'any\nPROGRAMA: TURISME EN GRUP AMB ACTIVITATS, TOT L'ANY\nQualsevol cap de setmana pot ser ideal per uns dies de desconnexió a les millors cases de colònies de Catalunya, les d'Eix Estels!\nEstades de dissabte dinar a diumenge dinar.\nQUÈ INCLOU EL PROGRAMA TURISME EN GRUP TOT L'ANY?\nLlençol de sota i de sobre, coixinera i coixí.\nInstal·lació totalment preparada i reformada.\nCaps de setmana d'octubre, novembre i desembre 2019.\nCaps de setmana de febrer, març, abril, maig i juny 2020.\nActivitats de matí: 10:00 h a 13:00 h\nUn cop feta la reserva us enviarem "Els imprescindibles" on trobareu la informació detallada de les activitats.\nEls àpats es serviran a la sala-menjador de la instal·lació, utilitzant un servei de self-service amb un menú casolà compost per un primer i un segon plat amb guarnició, postres (pa + vi i gasosa + aigua en gerres). Menú elaborat a la mateixa instal·lació i amb especial atenció a les dietes i al·lèrgies dels participants que ho requereixin.\nEls àpats són conjunts i seran supervisats pels pares i les mares.\nBERENAR inclòs per als nens/es.\nCafè inclòs a l’esmorzar i dinar pels adults.\nLa casa disposa de màquines expenedores de cafè i refrescos per fer-ne ús a qualsevol hora del dia.\nLes habitacions de La Llobeta i Can Vandrell tenen lavabo dins o fora.\nPreu iva inclòs, de dinar a dinar, activitats incloses. Grups a partir de 7 places.\n*Màxim 10% del total de places, si són més consultar.


Andorra supera la cinquena avaluació del Moneyval de lluita contra el blanqueig | Andorra Difusió\nNoticies » Política 26 d'octubre, 2017\nAndorra ha superat la cinquena avaluació del Moneyval i ja ha començat la sisena. Des de la UIFAND han valorat positivament l´evolució que està fent el país, tenint en compte que cada vegada reben més avisos de sospita de blanqueig i finançament del terrorisme, sobretot del sector bancari.\nEl comitè del Consell d´Europa que avalua les mesures dels països contra el blanqueig de diners i el finançament del terrorisme, el Moneyval, ha aprovat Andorra en la seva cinquena avaluació. Fiñana assegura que “les notes han sigut molt bones”. Indica que Andorra ha estat el sisè país en presentar l’informe de la cinquena avaluació “i ha estat el país que fins ara ha tret les millors anotacions”.\nAndorra haurà de presentar un nou informe de seguiment a l'organisme europeu el desembre del 2018. Segons Fiñana, les notes del pròxim informe encara seran més bones, ja que llavors l'equip avaluador tindrà en compte la tipificació del delicte fiscal.\nEl sector financer és el que ha d'implementar més mesures, segons l'estudi nacional de riscos. De tota manera, Fiñana ha dit que el sector està cada vegada més conscienciat i ha valorat positivament l'increment de les declaracions de sospita.\nLa UIFAND preveu arribar a finals d'any amb 140 expedients de sospita de blanqueig, que significaria pràcticament triplicar els oberts el 2016.\nInforma: Pere Moline / Laia Ferré Marot\nEls avisos a la UIFAND per possible blanqueig creixen un 70%


microfragments: de juny 2012\nEl forat es trobava a l'habitació prohibida de la casa de Florenci. Allí feia passar a totes les seues víctimes, les quals acabaven sent engolides per a sempre.\nPublicat per microfragments a 22:22 3 comentaris:\nEstant de viatge a l'estranger, al passejar per aquest carrer, vaig tenir la sensació que jo allò ja ho havia vist a un somni on caminava per allí mateix. Dins del somni, jo passejava i m'adonava que prèviament havia somniat que anava per aquell carrer, mentre recordava haver vist tot això ja a un somni on...\nPublicat per microfragments a 20:25 1 comentari:\nFart de dormir en espera del Dia de la Resurrecció -que no arribava mai-, vaig optar per despertar-me i eixir a pegar una volta (No em pregunteu com puc fer això perquè és llarg d'explicar amb detall: quedeu-vos amb la idea que els morts, quan estem dormint, tenim la capacitat de despertar-nos quan vulguem).\nEl cas és que, veient el panorama, vaig decidir tornar al meu cau ràpidament, on no s'hi està tan malament. I ací em teniu una altra vegada; dormint mentre escric açò.\nPublicat per microfragments a 23:50 8 comentaris:\nTot i ser impredictible, la fusió del scalextric i el tenis -batejada com ballextric- es va posar de moda a les classes més altes de la societat (també era practicada per aquelles persones que, sense pertànyer a aquest sector, volien transmetre la imatge que sí hi estaven incloses). En els temps a què estem referint-nos, el pàdel ja s'havia extingit.\nPublicat per microfragments a 22:30 2 comentaris:


BadalonaXabi López-Arostegui va arribar al Joventut de Badalona quan només tenia 14 anys. Procedent de Getxo, l’aler ha anat creixent any any, fins a convertir-se en un jugador internacional. Gairebé una dècada després del seu aterratge a la Penya, dissabte va completar el seu millor partit com a verd-i-negre gràcies a 28 punts, amb una eficàcia de 6/7 en triples i 9 rebots. Els 39 crèdits de valoració final no són una dada menor. “Em vaig trobar molt còmode jugant i vaig estar encertat. Vaig intentar ajudar en defensa, però en atac les coses em van anar molt fluïdes. Hi ha dies en què et surten les coses i dissabte va ser un d’aquests dies. Estic molt content d'haver ajudat l’equip a guanyar”, reconeix.\n"Em vaig trobar molt còmode jugant i vaig estar encertat" ”\nLliga Endesa Joventut de Badalona Xabi López-Arostegui


Prop d'un milió de catalans hauran de canviar la freqüència de la seva TDT a partir d'aquest dijous - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nProp d’un milió de catalans hauran de canviar la freqüència de la seva TDT a partir d’aquest dijous\nL’adaptació de les instal·lacions afectarà només les demarcacions de Girona, Lleida i Tarragona\nEl canvi de freqüències de televisió digital terrestre (TDT) a Catalunya començarà aquest dijous. El Segon Dividend Digital no implicarà la desaparició de canals de televisió, sinó que només es desplacen les freqüències. Concretament, l’adaptació afectarà 56.821 edificis, en els quals resideixen 986.982 persones. D’aquests, 24.126 blocs i 367.086 ocupants s’ubiquen a Girona, 10.279 edificis i 200.663 residents a Lleida i, la resta, 22.416 habitatges i 419.233 persones són de la demarcació de Tarragona. A Barcelona no hi haurà canvis. A partir de dijous, s’iniciarà l’emissió en simultani en les freqüències nova i antiga de 636 municipis, on migraran d’una a tres.\nA Lleida, Tarragona i Girona es produirà també el canvi de freqüència d’algunes demarcacions de televisió digital local, que presten servei a diversos municipis. De la seva banda, en els 311 municipis de Barcelona no hi haurà canvis en cap múltiple digital estatal o autonòmic, ja que es van mudar a aquests canals a la banda de 700 MHz en el Primer Dividend Digital.\nEl canvi de freqüències no afectarà de la mateixa manera tots els edificis. Les adaptacions s’hauran de fer en els blocs comunitaris de mida mitjana o gran que estiguin equipats amb sistemes monocanals o centraletes programables. De la seva banda, els habitatges individuals no hauran de fer l’adaptació.\nDurant el canvi de freqüències de TDT, amb la finalitat de facilitar la transició i minimitzar l’impacte per a la ciutadania, les cadenes de televisió emetran simultàniament a través de les freqüències nova i antiga abans d’apagar la vella. L’emissió simultània durarà sis mesos en la majoria de municipis i, en els que sigui més ràpida, tres.


La Galeria Cànem exposa “Backgrounds: a promise” de Vicente Tirado | Bonart\nLa Galeria Cànem exposa “Backgrounds: a promise” de Vicente Tirado\nDel 23 de març al 30 d’abril del 2012 la Galeria Cànem de Castelló presenta la mostra Backgrounds: a promise (in progres) de Vicente Tirado del Olmo. El projecte Backgrounds (fons) es fixa en la proliferació d’imatges de paisatge i naturalesa sublim com a escenari de campanyes publicitàries i altres esdeveniments mediàtics. La present exposició es planteja com una sort de laboratori amb un doble objectiu: Plantejar una reflexió sobre el significat i funció d’aquests escenaris naturals i acertar amb els suports adequats per il·lustrar plàsticament aquestes reflexions.\nEs presenten en Cànem dos treballs en fase de construcció. El primer inclou fotografies d’un recent viatge a Islàndia; paisatges que deliberadament perden la seva autonomia per a, combinats amb lemes d’anuncis d’automòbils de luxe, convertir-se en mers fons al servei d’altres interessos. En el segon treball es presenten fotografies i dibuixos entorn de la figura de el snowboarder, que amb els seus trucs i piruetes se submergeix en els èpics fons alpins sobre els quals salta i sembla brindar-nos nous indicis sobre el sentit de la Naturalesa i la seva representació. Documents reals, textos, Imatges de campanyes publicitàries i imatges Google de snowboarders fent els seus trucs es despleguen per la sala al costat de les pròpies obres per oferir al públic recursos que propiciïn la seva participació i facilitin la interpretació del treball.\nEtiquetes: Galeria Cànem · Vicente Tirado


Llegeixo a Il Messaggero que en una escola de Leonessa, a prop de Roma, la directora ha decidit suprimir l'arbre de Nadal del vestíbul per no ferir els sentiments religiosos dels alumnes no catòlics. No trobo que un avet de joguina, guarnit amb unes quantes boles i serrells, i coronat per un estel de cartó i purpurina, falti el respecte a ningú. I si algú se sent ofès o ultratjat, que el denunciï al jutjat i que el jutge en dictamini l'arrest, la tala o el trasplantament.\nA mi, particularment, tant m'és que l'arbre sigui un avet, una palmera o el bastó d'una d'escombra. Tant m'és que al capdamunt hi plantifiquin una estrella, un nas de pallasso o una palangana, i que hi pengin boles, cubs o carquinyolis. El que no tant m'és és que s'utilitzi l'argument del respecte religiós per minimitzar al màxim les romanalles del nostre substrat cultural, sigui d'arrel religiós, històric o qui sap què.\nSi del que es tracta és de sacralitzar la laïcitat, podríem començar per depurar la llengua d'expressions marcadament religioses, evitant, per exemple, les fórmules de comiat "adéu" o "adéu-siau", i també l'exclamació "Déu n'hi do!", així com altres variants deistes: "deixat de la mà de Déu", "tot déu", "déu i sa mare", etc. Per dir que una noia fa de bon veure ja no direm "aquella noia està com un déu!" sinó "aquella noia sembla una divinitat pagana". Tampoc no direm, per no ferir susceptibilitats patriòtiques o ferroviàries, que està de bandera o que està com un tren. Així mateix, s'ha acabat parlar de la santa paciència, del sant tornem-hi i del sant i senya. Des d'ara, el conseller d'Obres públiques es dirà Joaquim Solstici d'Hivern, de la mateixa manera que hi ha qui proposa de substituir la denominació de vacances de Nadal per vacances d'hivern. Una bona collonada, que diria Pla.\nD'arbres que no deixen veure el bosc n'hi ha arreu. No fa gai-res dies el president de la FAPAES de Catalunya declarava que, "si una escola pública vol fer un pessebre, hauria de pensar primer si amb això exclou una part de la comunitat escolar". Si mai com ara els pessebres infantils no havien estat tan inclusius! El més habitual, entre els menuts és enriquir el pessebre tradicional amb figures i personatges procedents de mons tan diversos com la família Simpson, els Gromitis i els Play-Mobil. Tots convivint amb pau i harmonia amb el nostre caganer, sempre restret i ajupit, recelós de les flatulències pròpies i amb les alienes, tan generós. Amb tants papanates, aviat ja no podrem ni exclamar: quina creu!\nJordi Estrada, L´arbre que no deixa veure el bosc, Regió 7, 19/12/2009\ncontes j. estrada


No som Grècia, i no hem de ser l'Argentina (Miquel Puig)\nMIQUEL PUIG 03/11/2011 00:00\n260x366 No som Grècia, i no hem de ser l'Argentina / SUSANA SUBIRANA No som Grècia, i no hem de ser l'Argentina / SUSANA SUBIRANA\n"Al llarg de la meva vida he arribat molts cops a la cruïlla. Sempre he sabut quin era el camí correcte. Cada cop, sense excepció. Però mai no l'he pres. Sabeu per què? Perquè era massa fotudament difícil" (Un coronel cec, acabat i amargat interpretat per Al Pacino, a 'Scent of a woman').\nDes de l'esclat de la crisi del deute sobirà certs analistes estan suggerint que el que hauríem de fer els països perifèrics més endeutats és abandonar l'euro. El més persistent és Paul Krugman, que denuncia l'"arrogància" dels directius europeus, entestats a mantenir els països membres dins un sistema monetari que, com el patró or dels anys trenta, s'hauria convertit en una trampa mortal. En la mateixa línia, un informe recent d'un prestigiós think tank (The Argentine success story and its implications, CERP) presenta l'experiència de l'Argentina com un model per a aquests països, model que consistiria a abandonar l'euro, devaluar, impagar una part prou gran del deute i encetar una política moderadament inflacionista. Aquest camí garantiria la ràpida recuperació del creixement i la creació d'ocupació després d'una breu contracció.\nVal la pena repassar l'experiència argentina. Durant els anys vuitanta, el país va patir els estralls d'una hiperinflació. Els assalariats cobraven dos cops al dia, i la seva tasca immediata era comprar qualsevol cosa, ja que els preus pujaven per hores. El país es precipitava en l'abisme. L'any 1991 es va decretar la convertibilitat de la nova moneda a raó d'un peso per un dòlar americà. La inflació es va aturar de cop i el país va recuperar-se gràcies a l'entrada de capitals estrangers, atrets per la política de privatitzacions i per la confiança que generava la convertibilitat. Com en el nostre cas, els argentins van aprofitar les facilitats per endeutar-se exageradament fins que el 2001 va arribar el col·lapse: per frenar la fuita massiva de capitals -crònica a l'Argentina- i enmig d'una fenomenal crisi política (desenes de morts i cinc presidents en dotze mesos) es va decretar la congelació dels dipòsits bancaris, l'impagament del deute públic i la devaluació de la moneda.\nEl corralito va comportar la ruïna de la classe mitjana argentina -la que havia estalviat i tenia el seu patrimoni a l'Argentina- i un perjudici per a tots els que havien confiat en aquell país. Tanmateix, la reducció del deute va millorar les finances públiques, i la devaluació va estimular l'economia en fer més atractius els productes argentins enfront de les importacions. Quatre anys després del corralito, l'Argentina havia recuperat el nivell de producció previ a la crisi i d'aleshores ençà no ha deixat de millorar. Què hauria passat si l'Argentina hagués respectat el deute i la convertibilitat? Molt probablement la càrrega del deute hauria aixafat els pressupostos públics (molt debilitats per la corrupció), cosa que hauria destruït l'estat del benestar i potser la governabilitat. Al mateix temps, recuperar la competitivitat amb el mateix tipus de canvi hauria obligat a un procés molt llarg i conflictiu de reducció de preus i salaris. En el supòsit que l'Argentina hagués sobreviscut, probablement estaria avui pitjor que com està.\nGrècia, Itàlia, Espanya i Portugal són països també molt endeutats que afronten un procés llarg de reducció de preus i salaris per recuperar la competitivitat. Aconseguits el retard de la jubilació i la llei d'estabilitat pressupostària, el darrer que s'exigeix a Espanya és que flexibilitzi de debò el mercat laboral. ¿Té raó Krugman quan ens diu que aquest no és el camí sensat?\nÉs molt probable que Grècia estigui a punt de tirar la tovallola: els creditors ja accepten una quitança del seu deute del 50%, susceptible d'augmentar en els propers mesos, i recuperar la competitivitat a base d'abandonar l'euro i devaluar pot resultar massa temptador. El pas no és fàcil -el crèdit internacional es tancaria automàticament- però la seva situació milloraria ràpidament. Això permetria a les elits gregues continuar amb l'estat de coses de sempre: els governs dels Karamanlís i els Papandreu, l'economia submergida, els impostos que no cal pagar i els funcionaris i sindicats que cal comprar. A l'Argentina, el corralito també ha permès que els mateixos de sempre continuïn maldirigint el país.\nKrugman no sap el cost real del que proposa. Ni a ell ni a cap analista se'ls va acudir suggerir que Michigan abandonés el dòlar quan la seva indústria automobilística s'enfonsava. L'any 2001 Espanya va adquirir un compromís amb el món i amb si mateixa: esdevenir un país seriós que forma part d'un club seriós. És ara que hem de demostrar si el compromís és real, i toca reformar el mercat de treball de debò i revisar el paper dels sindicats, dues rèmores del franquisme que expliquen per què Espanya crea tants pocs llocs de treball fins i tot quan les coses van bé. Abandonar l'euro facilitaria les coses... a costa de renunciar, almenys per una generació, a comptar-nos entre els països seriosos. No crec que aquest camí ens convingui. Això sí, per poder mantenir la posició sense morir en l'intent ens caldrà ajuda: n'hi hauria prou que Alemanya acceptés una mica d'inflació a la zona euro.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Vejleby Entrada:\nBlakke Møllegaard...Habitacions per nit per només Més zones a Skibby\nMés de 1.175.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 31.000.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Vejleby Monuments i llocs històrics\nVejleby és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Skibby. És reconeguda per les molt desitjades atraccions com ara Ferslev Kirke. Una destinació d'innegable popularitat , Vejleby ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Assegurís de mirar a Agoda.com pels millors preus disponibles a Skibby. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Per trobar les millors ofertes d'hotels a Vejleby, simplement entri les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Vejleby, Skibby\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Skibby, Blakke Møllegaard és...\nHotels a Vejleby: Blakke Møllegaard\nLlocs d'interès a Vejleby: Ferslev Kirke