Antoni Cunill Cabanellas - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n27 agost 1893\n18 febrer 1969 (75 anys)\nActor, escriptor i director de cinema\nAntoni Cunill Cabanellas (Barcelona, 1893 - Buenos Aires, Argentina, 1969) fou un actor, director i autor teatral català, emigrat a l'Argentina.\nEssent encara molt jove fou alumne del notable comediògraf català Adrià Gual, i ja el 1910, quan comptava només setze anys, marxà a Buenos Aires. Encara que al cap de poc tornava a Catalunya, el 1915 tornà a la capital argentina, on s'establí definitivament i on aconseguí, amb el temps, èxits molt destacats.\nEn els moments difícils dels seus principis com a actor alternà aquestes activitats amb l'ensenyament de la literatura castellana i amb el seu treball en un taller de linotípia.\nRealitzà diverses gires pel continent, fins que el 1926, i després de l'estrena de la seva primera obra, “Comedia sin titulo”, substituí, quasi de manera total, les actuacions en l'escenari per la tasca d'autor.\nEl 1928 se li atorgà el càrrec de professor d'art dramàtic en el Conservatori Nacional i després el de director de l'Escola Nacional d'Art Dramàtic i director artístic del Teatre Nacional.\nAl costat de la seva obra abans mencionada, cal citar: Ni el ni ella; Tu mandas i especialment la que porta per títol Chaco, ja que s'hi recullen algunes de les seves experiències personals.\n↑ «Antoni Cunill i Cabanellas». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nEnciclopèdia Espasa suplement dels anys 1969-1970, pàgs. 133-34 ISBN 84-239-4599-5\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Antoni_Cunill_Cabanellas&oldid=26042894»


Víctimes del màrqueting. Com ens enganyen els fabricants de productes\nVíctimes del màrqueting. Com ens enganyen els fabricants de productes útils?\nResulta que fins i tot el producte aparentment més útil pot contenir qualsevol cosa. Cal parar atenció no a l’aspecte del producte, sinó a la seva composició. Tot i això, també pot enganyar.\nEstem acostumats al fet que el iogurt és bo per a la digestió. Això és cert si és natural. Però avui dia a les botigues hi ha una gran quantitat de iogurts de diferents marques que semblen autèntiques. La paraula clau és mirar. Heu vist iogurts a les botigues que diuen: producte de iogurt, postres de iogurt, producte a base de iogurt, etc.? Tot això són trucs de fabricants inventius. Sovint, aquests productes no contenen res viu, ja que són tractats tèrmicament. El iogurt real hauria de contenir bacteris beneficiosos, no trossos de xocolata amb llet, galetes o mousse de crema de maduixa. Els additius artificials aporten sabor, però poden ser perillosos per a les persones amb intolerància individual. Si voleu els beneficis, no tot el sucre i els conservants, no cal que us fixeu en l’envàs.\nCom es pot trobar iogurt real?\nTítol. Iogurt i només iogurt. Cal evitar els productes signats com un batut de iogurt o un producte de iogurt. El mateix s'aplica a les paraules maduixa, nabiu, préssec i altres. No hi ha cap benefici en aquests farciments de fruites, perquè els fabricants sovint substitueixen baies i fruites naturals per colors i sabors. Si voleu menjar iogurt amb maduixes reals, llegiu els ingredients o afegiu-vos a vosaltres mateixos.\nComposició. La composició ha d’incloure llet sencera, nata, sèrum de llet, additius naturals (trossos de fruita) i bacteris vius (arrencada de iogurt). La inscripció es fa a partir de cultius de iogurt actius i vius i garanteix l’absència dels ingredients indicats. Si el valor energètic del producte (sense additius) és superior a 70 Kcal, conté més sucre del necessari.\nVida útil. El iogurt natural té una vida útil màxima de dues setmanes a la nevera.\nCar vs Barat. Substitució econòmica per aliments PP costosos\nPodeu menjar bé sense cap cost.\nEl sucre es pot evitar per molts motius. Aquest producte definitivament no és útil per a aquells que intenten aprimar-se o que estan sotmesos a tractament per a diverses malalties; tots dos factors requereixen l’adhesió a una dieta. O per a aquells que tenen diabetis.\nTanmateix, fins i tot en productes per a diabètics (per exemple, en barres), els fabricants aconsegueixen afegir, si no sucre en el sentit literal de la paraula, llavors components menys nocius. La nutricionista i nutricionista Anna Berseneva en va parlar al seu Instagram.\nAnna: Per molt trist que sigui admetre-ho, molts fabricants fan servirutilitzar la imatge d’un producte alimentari saludable com a eina de màrqueting. I això és molt, molt dolent. Fins i tot si l’envàs, segons totes les lleis del gènere, crida Sugar Free!, Comprovem. I podem trobar un munt de coses interessants a la composició. Malauradament, en l’aspecte més negatiu. Alguns dels ingredients més perillosos per a una barra diabètica: xarop i glucosa de glucosa, xarop de fructosa i fructosa, xarop invertit.\nLlista de productes, que ajudarà a substituir el sucre. I amb avantatges per a la salut!\nResulta que els xarops són els millors substituts del sucre.\nEls productes semblants al formatge es troben a les botigues sota l’aparença de formatge. En lloc de greix de llet, s’afegeix greix vegetal a aquests productes per estalviar diners. Per exemple, el greix de palma o coco és una vegada i mitja més barat que el greix de la llet. Els fabricants de formatges falsos solen escriure que el seu producte s’elabora segons GOST. D’aquesta manera el producte es ven millor. Però aquest no és el tipus de formatge que volem veure a la taula.\nCom distingir el formatge del formatge?\nNom. El formatge s'ha d'escriure al paquet, no un producte combinat, un producte formatger, elaborat amb tecnologia de formatges, i similars. Aquests noms no tenen res a veure amb el formatge real.\nComposició. Segons GOST, el formatge pot contenir llet natural, nata, cultius d'inici bacterians i enzims beneficiosos (d'origen animal). No ha de contenir greixos vegetals, additius nocius, sabors, colorants i preparats enzimàtics d’origen microbià. En general, la regla funciona per a qualsevol producte: com més curta és la composició, més útil és el producte.\nPreu. El bon formatge no surt barat. Segons Roskontrol, el preu mínim al detall del formatge natural és de 420 rubles / kg. Això es deu al cost del greix de la llet. A la botiga, aquest formatge és més car a causa del suplement, que suposa uns 600 rubles / kg. Per reduir el cost, els fabricants utilitzen llet en pols (GOST permet afegir llet sencera o desnatada) i substituts de greixos de la llet. El més perillós és el greix de vedella.\nEls 10 millors aliments rics en calories que es poden trobar a la nevera\nCuriosament, no tots perjudicial.\nLa quallada esmaltada\nLa quallada esmaltada es dóna sovint als nens en lloc de la quallada. Sembla un berenar sa, saborós i econòmic. Tot i això, pel que fa al valor nutritiu, és més proper a la confiteria. Un formatge conté de mitjana tres culleradetes de sucre i un 25% de greix. Fins i tot la signatura feta d’acord amb GOST no garanteix la qualitat.\nGOST, però no GOST\nRoskontrol va comprovar que hi ha més del necessari en cinc mató de formatge glacejat de set llevats i va trobar sorbí prohibit per GOSTàcid. Tampoc no us heu de confiar en l’etiquetatge, perquè en els productes dietèticament més suposats el contingut en greixos de la massa de mató no es correspon amb el declarat. A la quallada amb la inscripció GOST es va trobar midó, que no es pot fer servir per fer quallada. Per cert, no es va incloure a la composició.\nNo la xocolata, sinó l'esmalt de greixos\nFormatge de mató a la xocolata amb llet, només el nom. Podeu escriure qualsevol cosa per vendre un producte. Per descomptat, hi ha fabricants conscienciats que cobreixen pastissos de mató esmaltat amb xocolata real. No obstant això, definitivament ho indicaran a la composició. Més sovint, les quallades vidrades s’anomenen xocolata, caramel i altres noms saborosos i es cobreixen amb pastisseria o esmalt gras. I és bo si està escrit a la composició.\nCom triar el formatge?\nCompra mató sense paraules espantoses a l'etiqueta i amb un contingut de greix del 10% aproximat, o millor donar preferència al mató amb edulcorants naturals.\nPublicació anterior Cafè amb llimona per augmentar el metabolisme. Quan i com beure per aprimar-se?\nPropera publicació Car vs Barat. Substitució pressupostària de productes PP costosos


Cuinem amb productes de temporada: setembre - Plusfresc\nPublicado el dia 03.09.21\nAl setembre trobem a les nostres fruiteries: figues, magranes, raïm blanc, pera llimonera, meló i pruna negra. Un gran mes per gaudir de la cuina amb totes les receptes de temporada, delicioses i fàcils que et proposem avui.\nLa combinació de figues amb el pernil és exquisida i podem gaudir d’ella en moltíssims plats. Un de molt fàcil de fer és aquesta amanida temperada de figues, pernil i formatge feta. Queda espectacular!\n6 llesques fines de pernil serrà\n50 g de vinagre balsàmic de Mòdena\n2 c/s d’ametlla picada\nRenta bé les figues, perquè es consumiran amb pell. Tria peces que estiguin madures però fermes.\nUna vegada netes i seques talla-les en forma de creu sense arribar a la base i reserva.\nTalla les llesques de pernil serrà per la meitat de forma longitudinal, de manera que obtindràs 12 llesques estretes, una per a cada figa.\nEsmicola el formatge feta.\nEn una paella gran posa oli d’oliva verge extra i posa-la al foc a temperatura mitjana baixa. Pela el gra d’all i lamina’l, incorpora’l a la paella perquè es vagi confitant i deixi el seu sabor.\nA continuació afegeix el vinagre de Mòdena, l’ametlla i deixa que prengui temperatura.\nEnrotlla les llesques de pernil i introdueix-los en les figues, llavors incorpora’ls a la paella. Rega les figues amb pernil amb l’oli i el vinagre contínuament, de manera que es vagin escalfant i adquirint els sabors, fes-ho aproximadament durant 5 minuts.\nServeix-ho en un llit d’amanida i col·loca de manera harmoniosa tres figues amb pernil per plat.\nReparteix els daus de formatge feta, unes fulles de menta i acaba amanint el plat amb la vinagreta temperada. Serveix de seguida.\nTajine de xai amb magrana, bolets i cuscús\nLa magrana és fantàstica per gaudir en amanides o per menjar sola, però avui et proposem que la tastis amb un plat molt especiat: una tahina de xai molt fàcil de fer i realment deliciosa!\n800 g de coll de xai trossejat i sense os\n400 ml de suc de magrana\n4 branques de coriandre fresc\n200 ml de brou de verdura\nPela i pica les cebes. Renta i pica les fulles de coriandre.\nElimina les parts dels bolets on hi hagi terra i renta’ls amb aigua freda; escorre’ls bé.\nDesgrana la magrana.\nSalpebra els trossos de xai i daura’ls en una paella amb dues cullerades d’oli. Afegeix la ceba picada, abaixa el foc a mitja potència i ofega-ho 5 minuts.\nAfegeix els brins de safrà, el gingebre molt i la branca de canyella, i ofega-ho 1 minut.\nAfegeix la mel i barreja-ho bé amb el suc de magrana. Fes que arrenqui el bull i cou a foc lent 25 min; si s’asseca molt afegeix una mica d’aigua.\nAfegeix els bolets nets i les llavors de magrana, salpebra-ho i deixa-ho coure 5 minuts. Retira-ho del foc i empolsa amb el coriandre picat. Deixa reposar una estoneta abans de servir.\nPosa a bullir el brou per coure el cuscús.\nBarreja el cuscús amb les panses, afegeix brou bullent i remena-ho bé, tapa-ho i deixa-ho reposar 3 minuts perquè el cuscús absorbeixi bé el brou.\nBarreja bé el cuscús perquè quedi solt i serveix amb el tajine de xai.\nPastís de formatge i raïm blanc\nSi presentes a taula aquest pastís de formatge i xocolata blanca coronat amb raïm triomfaràs amb tothom segur! És molt senzill de preparar, boníssim i molt vistós. Apunta bé la recepta!\n100 ml de suc de raïm\nTritura les galetes fins que es converteixin en pols i barreja-les amb la mantega. Posa aquesta massa a la base d´un motlle d’uns 21 cm i reserva a la nevera mentre prepares la resta del pastís.\nFon la xocolata al bany maria. Un cop fosa barreja-la amb la quallada i la llet. Afegeix a aquesta pasta el formatge i el sucre. Tritura-ho bé i posa-ho en un cassó a foc lent sense deixar de remenar-hi fins que arrenqui el bull.\nEn aquest moment retira del foc, deixa-ho refredar una mica i aboca-ho damunt la base de galeta.\nMentre deixes refredar el pastís, escalfa 50 ml de suc de raïm. Deixata una bona quantitat de sucre en el suc de raïm que has escalfat i el barregeu amb la pasta de formatge, que tornareu a ficar en la nevera fins que tota la massa estigui quallada.\nAbans de servir, decoreu-lo amb rodanxes fines de raïm que les pintareu amb gelatina hidratada en aigua freda i escorreguda mesclada amb 50 ml de suc de raïm escalfat a fi de donar-li brillantor.\nEsperem que gaudeixis d’aquestes receptes de temporada del mes de setembre!\nSi t’ha agradat aquest article, també et pot interessar aquest sobre receptes de batch cooking per ajudar-te a recuperar la rutina després de vacances.


De diada en diada lila: Concurs'10\nNervis. Molts. Es notava ja abans d'arribar a plaça i, al veure tantes camises de tants colors diferents al costat de la Plaça de Toros, encara més nervis. Entrem a plaça, primers. Impressionant. Les altres colles entren a plaça i comença la diversió. Abans de la nostra primera actuació en solitari, una subronda. Molts nervis. Tanquem pinyes: nervis fora, que hem de descarregar el 3de9f!! Molt nerviós es va descarregar aquest 3de9f, però es va descarregar, i té mèrit descarregar un castell de 9 a dos quarts d'11 del matí. Van passant els torns de les colles i ens torna a tocar. El millor 4de9f de la temporada i el tercer descarregat. A per totes, Jove. Al descarregar-lo, algun crit de "cinc de nou!" se sentia a plaça, però s'ofegava entre la cridòria de la gent i els aplaudiments.\nPerò mentre altres colles feien els seus castells, es va anunciar dins la colla que intentaríem el 5de9f. Cares alegres i nervioses, abraçades. I és que intentar un 5de9f no es fa cada any, significa posar-te al nivell de les més grans i dir que els vols plantar cara. L'intent es va dur a terme, potser ens esperàvem més però en quan anava a pujar l'enxaneta, el castell va petar. No mirem sols l'aspecte negatiu d'aquesta caiguda! El 5de9f feia 12 anys que no l'intentavem a plaça, cosa que significa que alguna cosa estem fent bé. No es va fer mal greu ningú. I portar un castell així a plaça dóna més credibilitat als assajos que fem, veiem fins on podem arribar i quines coses hem de canviar de cara a assolir-lo. Així doncs, en ronda de repetició vam descarregar un altre 5de8 dels nostres i vam completar així la nostra tercera tripleta màgica de l'any!\nI ara parlem de números? Doncs sols dir que aquests parlen per sí sols. Mai havíem descarregat cinc 3de9f consecutius en una mateixa temporada, mai havíem descarregat tres 4de9f en una mateixa temporada i mai havíem descarregat tres tripletes màgiques en una mateixa temporada! Per tant, no cal dir res més! Tothom a assajar que encara ens queden un parell de sortides per a deixar ben clar qui som!\nI per a destacar de la resta del concurs: dir que els verds tornen a guanyar, descarregant 4de9fa i 5de9f, carregant el p8fm (i mira que el teníen bé les altres vegades) i intentant un 2de8 sense folre. La Vella queda tercera descarregant el 3de9f, carregant el 5de9f i intentant dues vegades el p8fm i una el 2de9fm, la Joves queda per davant de la Vella al descarregar els dos bàsics de nou i carregant el 5de9f. Per la nostra part, avancem als Capgrossos de Mataró, que després de descarregar els dos bàsics de nou i intentar el 2de9fm, desisteixen de plantar cara i descarreguen el 2de8f, sense voler intentar ni el 4de8a ni el 5de8. Darrere dels cinc primers? Sants amb el 3de9f carregat, els Xiquets sols carreguen el 5de8, Lleida i Barcelona carreguen el 2de8f i descarreguen els dos bàsics de vuit. Els Xicots carreguen el 2de8f després de molts anys, Nens del Vendrell l'intenten en dues ocasions, però no poden amb ella. Gràcia descarrega 4de8 i 2de7. Serrallo queda penúltima descarregant 5de7, 4de7a i 3de7a i fent la millor actuació de la seva història en un concurs. I Sant Pere i Sant Pau queden últims descarregant altre cop el 5de7 i el 4de7a, però no podent amb el 2de7.\nA pel Vendrell!\nEtiquetas: 5de9f, castells, colla, concurs, jove, tarragona, tripleta, xiquets


MÉS PER LLUCMAJOR DENUNCIA QUE L’EQUIP DE GOVERN INCOMPLEIX LA LLEI DE TRANSPARÈNCIA – MÉS per Llucmajor\nAquesta legislatura no s’ha penjat cap document al portal de transparència a banda de l’actualització de la Corporació municipal\nMés per Llucmajor critica que l’equip de govern de l’Ajuntament de Llucmajor té abandonat el portal de transparència municipal, obert amb l’impuls de tots els regidors de l’anterior pacte. No es tracta d’un tema banal, atès que s’està incomplint clarament la llei de transparència, aprovada el 2013, ja que aquesta obliga als ajuntaments a publicar de forma periòdica i actualitzada la informació rellevant per garantir la transparència sobre la seva activitat relacionada amb el funcionament i control de l’actuació pública.\nEl portaldetransparenciallucmajor.org compta amb un espai destinat a la participació ciutadana, un de transparència economicofinancera i el de contractacions, convenis i subvencions on, entre altres coses, figura el que perceben les formacions polítiques per a representació a l’Ajuntament de Llucmajor.\nEl que fou regidor d’Innovació i Comunicació, Miquel Serra, destaca que “l’única cosa que s’ha fet aquesta legislatura és actualitzar tot el relatiu a la declaració de béns dels regidors i el que perceben però no s’ha penjat cap altre document” i posa per exemple que “ni s’han publicat les actes dels plens, ni les ordres del dia prèvies, ni els acords i actes de la junta de govern, cap document actualitzat a l’apartat de transparència economicofinancera, entre molta altra documentació que roman amagada i lluny de l’abast a la ciutadania com ara l’obligatòria informació sobre els assessors contractats, ni el currículum que justifiqui la seva contractació, ni les seves declaracions de béns i activitats.\nMiquel Serra recorda que el portal de transparència “no va costar ni un euro a l’Ajuntament de Llucmajor, ja que fou realitzat mitjançant el programa Joves Qualificats del SOIB i gràcies a l’esforç i col·laboració de tots els departaments municipals i el suport del d’informàtica”. Serra, que ben aviat prendrà possessió de l’acta de regidor en substitució de Jaume Tomàs, reconeix que “quan vàrem estrenar el portal al mes de març de 2018 estava molt complet i així i tot tenia algunes mancances que anàvem solucionant de mica en mica però ara està paralitzat i la majoria d’enllaços duen a una “pàgina no trobada”, una evidència del que és la transparència per l’actual equip de govern”.\nSerra posa com a prova que a principis de 2017 l’índex de transparència de l’Ajuntament de Llucmajor estava en el compliment d’un 5,23 per cent dels indicadors de transparència i que anà pujant de forma progressiva gràcies a les diferents iniciatives de l’equip de govern fins a arribar a un 41,03 per cent pocs dies després d’obrir el portal de transparència. Un procés de millora de la transparència municipal que havia de concloure durant aquesta, millora que, sorprenentment, s’ha aturat, retrocedint en matèria de transparència a molts d’anys enrere.\nLa transparència i la participació ciutadana són els pilars bàsics de qualsevol administració publica moderna i la sensació, passats els primers vuit mesos de legislatura, és que no hi ha intenció per part de l’equip de govern de potenciar-los, just al contrari, la transparència i la participació estan experimentant un inexplicable retrocés. Per això des de MÉS per Mallorca sol·licitam un urgent i obligatori canvi per aconseguir el Llucmajor modern, transparent i participatiu que tots desitjam.\nMÉS PER LLUCMAJOR DENUNCIA LA MANCA DE GESTIÓ I D’INICIATIVES PRÒPIES L’EQUIP DE GOVERN


El goig d’estrenar (en totes les llengües del nou diccionari.cat)! | diccionari.cat\nPublicat el 15/01/2022 per nbp\nEstrenar fa il·lusió! Estem contents de presentar-vos el nou portal diccionari.cat: un diccionari que conté 12 diccionaris!\nAnem d’estrena! Acaba de sortir: és una novetat! És un portal nou de trinca!\nEl sentit del verb estrenar d’‘usar o fer alguna cosa per primera vegada’ ve del costum de gratificar algun servei amb roba o coses d’ús personal. Es documenta el mot per 1r cop al segle XV, com passa també amb el postverbal estrena, documentat a la crònica de Jaume I, i que ve del llatí strēna ‘presagi; regal festiu de bon auguri’.\nnou (nou3 | nova), en el sentit de ‘que fa poc temps que existeix’, prové de nŏvus, -a, -um, que tenia el mateix significat, i està documentat des dels orígens de la llengua, per exemple en Ramon Llull (1232/1233 – 1315/1316).\nSón derivats de nou3 (formats en català o derivats d’un mot llatí), ennovar, esnovar, innovar (i innovació i innovador), novació, novador, noval, novament, novatxer, novell (i novellada i novellament), novel·la, novel·lar, novel·lador, novel·lat, novel·ler, novel·lesc, novel·lescament, novel·leta, novel·lista, novel·lístic, fotonovel·la), novençà, novetat, novíssims, renou (i enrenou, renouejar, renouer), renovar (i renovable, renovació, renovador, renovament, renovellar (i renovellable, renovellador, renovellament). I els derivats cultes novici (i connovici, novicial i noviciat)... Tots els mots consignats més amunt tenen entrada al Gran diccionari de la llengua catalana.\nnou3 | nova té també dos mots homògrafs, amb els sentits de ‘vuit més u’ (nou2) i ‘fruit de la noguera (nou1), entre d’altres.\nCom es diu estrenar i nou de trinca en totes les llengües del nou portal diccionari.cat?\nPer a l’alemany, vegeu estrenar i nou del Diccionari català-alemany.\nPer a l’anglès, vegeu estrenar i trinca del Diccionari català-anglès.\nPer al castellà, vegeu estrenar i trinca del Diccionari català-castellà.\nPer al francès, vegeu estrenar i trinca del Diccionari català-francès.\nPer a l’italià, vegeu estrenar i trinca del Diccionari català-italià.\nPer a l’aranès, vegeu estrear i flambant del Diccionari der aranés.\nnou portal estrenar nou de trinca 12 diccionaris


Galícia tanca l'hostaleria per al 60% de la població i permetrà només activitats essencials - CATzona\nGalícia tanca l’hostaleria per al 60% de la població i permetrà només activitats essencials\nLa Xunta de Galícia multiplica les restriccions en 60 municipis de Galícia, entre els quals hi ha les set grans ciutats: Vigo, la Corunya, Pontevedra, Ourense, Lugo, Ferrol i Santiago de Compostella. Entre les mesures que acaba danunciar el president de la Xunta, Alberto Núñez Feijóo, destaca el tancament de lhostaleria. A més, es permetran només activitats essencials. Ens preocupa la situació a Galícia i a la resta dEspanya; les restriccions han de reforçar-se, va remarcar el president autonòmic. Es mantenen els tancaments perimetrals, que sestenen a tots aquests ajuntaments.\nLa Xunta de Galícia multiplica les restriccions en 60 consellos de Galícia, entre els quals hi ha les set grans ciutats: Vigo, la Corunya, Pontevedra, Ourense, Lugo, Ferrol i Santiago de Compostella. Entre les mesures que acaba danunciar el president de la Xunta, Alberto Núñez Feijóo, destaca el tancament de lhostaleria. A més, es permetran només activitats essencials. Ens preocupa la situació a Galícia i a la resta dEspanya; les restriccions han de reforçar-se, va remarcar el president autonòmic. Es mantenen els tancaments perimetrals, que sestenen a tots aquests ajuntaments.


Càlcul de rutes: una aproximació a l'actualitat | nexus geographics\nInici Càlcul de rutes: una aproximació a l'actualitat\nQuina és la ruta més ràpida de Barcelona a Sevilla? Demà, a les 9:00h del matí, seguirà sent la mateixa? I si hi vaig amb un vehicle de gran tonatge? D’es d’on soc ara, fins a on puc arribar en 30 minuts? He de visitar aquesta llista de clients, quina ruta he de seguir per fer-ho el més ràpidament possible? D'una llista de vehicles que es troben en unes posicions determinades, quin és el que trigarà menys a arribar a aquest client ?\nAquestes i altres preguntes similars són les que és capaç de respondre la llibreria de càlcul de rutes de Nexus Geographics. Internament l'anomenem NGRouteNet5.\nLa primera versió va aparèixer al voltant de l’any 2003. Fins aquell moment utilitzàvem una llibreria comercial. El número de trams de la xarxa de carreteres havia augmentat molt (si mal no recordo, uns 150.000 trams) i aleshores trigava més de 45 segons per calcular una ruta de punta a punta d’Espanya. Amb la nova llibreria vam aconseguir reduir-ho a uns segons… les màquines d’aquell moment estaven força limitades en quan a memòria i rendiment.\nAl llarg dels anys, el número de trams a la xarxa no ha parat de créixer, o bé perquè ha anat augmentant la cobertura dins dels països, o bé perquè n’hem afegit de nous. Les característiques de les màquines han anat millorant molt però ha calgut anar modificant els algorismes per aprofitar-ne el rendiment.\nActualment arribem a tractar xarxes amb més de 100 milions de trams.\nD’altra banda, el nombre de peticions de càlcul per minut dels nostres clients no ha parat de créixer i ha calgut estudiar solucions per calcular-les en paral·lel, dins d’una mateixa màquina (multi thread) i a fora, utilitzant-ne d’altres.\nLa llibreria ha anat incorporant cada vegada més funcionalitats: matrius de costos entre molts orígens i destins; rutes amb restriccions per camions i vehicles especials; rutes amb restriccions temporals; isòcrones, rutes en funció del trànsit previst a certa data i hora o rutes calculades tenint en compte l’estat del trànsit actual.\nLa majoria de característiques anteriors requereixen que es pugui modificar dinàmicament els costs del trams. Aquesta flexibilitat limita l’elecció dels algorismes que es poden aplicar per optimitzar el càlcul de rutes. Per exemple, en el món open source s’utilitza habitualment Contraction Hierarchies que dona uns temps de càlcul immillorables. Però per aplicar aquest algorisme cal executar abans un procés de preparació en que es necessita saber el cost final per travessar els trams. Aquesta preparació pot arribar a trigar més de 24 hores en xarxes de 100 milions de tramsi si es modifica el cost d’un sol tram cal tornar a executar la preparació. En el nostre cas, apliquem altres tipus d’optimitzacions més enfocades cap a la topologia de la xarxa que no pas al cost específic dels trams, serà pel nostre ADN GIS?\nAmb aquest tipus d’algoritme un canvi de cost en un tram no implica haver de tornar a precalcular tota la xarxa.\nDonat que cada cop hi ha més interès per l’optimització de flotes en temps real preveiem que el volum de peticions anirà creixent. Sobretot el de càlcul de matrius. És aquí on destinem el nostres esforços per optimitzar-ho encara més.\nAlbert Rovira. Cap de producte de Cercalia.


Iván Morales trasllada al teatre els turments del pianista James Rhodes - Diari de Girona\nIván Morales trasllada al teatre els turments del pianista James Rhodes\nL'actor Quim Àvila posa veu a la versió teatral del llibre «Instrumental», en el qual el britànic relata els abusos que va patir quan era petit\nEl director Iván Morales i l'actor Quim Àvila. acn\nEl director Iván Morales i l'actor Quim Àvila.\nEl Teatre Lliure (Espai Lliure) estrena avui Instrumental, la primera versió teatral que es fa del llibre homònim del pianista James Rhodes, un títol de gran èxit internacional en què el britànic relatava els abusos sexuals patits de petit. L'adaptació i direcció és d'Iván Morales, que ha volgut portar a escena el tema tabú dels abusos sense caure en la morbositat ni recrear-se en el dolor. Per aquest motiu, el protagonista del monòleg, Quim Àvila no interpreta James Rhodes sinó que transmet la seva paraula al públic en un exercici escènic pel qual fins i tot ha hagut d'aprendre a tocar –una mica- el piano. Si Rhodes explicava al seu llibre que la música el va ajudar a sobreviure, Morales ha volgut posar sobre la taula que també el teatre pot sevir per explorar aquests temes.\nMorales explica que tenia ganes de parlar sobre els abusos, i de fer-ho a través d'aquest llibre, «que ha estat un best-seller que ha tractat de manera no excessivament fosca ni truculenta la qüestió». Així que, quan el Teatre Lliure li va proposar que dirigís un monòleg, ho va tenir clar. «Sense deixar de banda el dolor, però sense caure en el miserabilisme. Està escrit des de la ferida oberta però per algú que busca la llum: ell no és una víctima sinó un lluitador que busca la llum», així és com Morales entén que Rhodes s'explica a Instrumental, i així és com l'ha volgut portar a escena, essent el primer dramaturg a fer-ho.\nMorales i Ávila no reneguen de «la mentida» i la ficció teatral, però van entendre que era millor apropar-se a aquest text mantenint les distàncies i respectant la «veritat» de la paraula del pianista. «Coneixem Rhodes, el podem veure a Youtube, llegir entrevistes... la manera més contemporània i efectiva d'apropar-nos-hi teatralment és que aparegui un actor i digui 'Hola, soc James Rhodes'?» planteja el director. La resposta, com es pot veure a l'espectacle, és «no».\nA l'escenari, Ávila llegeix passatges d'instrumental alhora que s'encarrega de «disparar» les llums i les composicions de música clàssica que Rhodes ressenya a cada capítol del seu llibre. Fins i tot toca el piano al tram final de l'espectacle, i això que abans d'aquest espectacle no en sabia, confessa l'actor. «Rhodes va escriure un altre llibre anomenat Toca el piano on proposa aprendre a tocar una peça de Bach en sis setmanes, i hem intentat posar en pràctica el seu pla».\nEl dramaturg insisteix que han intentat tocar el tema dels abusos sexuals contra menors amb extrema delicadesa. Assumeix que és un tema que «fa mal» però creu que és «positiu» trencar el tabú i posar-lo sobre la taula. Tot l'equip creu que és un tema «que s'ha d'explicar, i molt, perquè forma part d'una ferida molt profunda i silenciada que com a societat ens acompanya».


L'obra 'Adéu encara' estrena a Buenos Aires\n‘Adéu encara’ va ser l'obra guanyadora de la passada edició del Premi de Teatre Ciutat d’Alcoi, que ara ha estrenat a Buenos Aires amb molt bona acollida i acceptació del públic. La producció ha estat possible gràcies a les ajudes que atorga Iberoescena.\nEnviat per Redacció Muntanyes en 12 de novembre de 2014.\nTags: Alcoi, Buenos Aires, Teatre\nL’obra que va guanyar la passada edició del Premi de Teatre Ciutat d’Alcoi, ‘Adéu encara’ de la companyia L’Hongaresa, ha estat estrenada recentment a Buenos Aires en la seua versió en castellà gràcies a una coproducció entre la companyia valenciana i la sala Teatro El Extranjero de la capital argentina.\nEl muntatge va estar en cartell entre els dies 16 i 19 d’octubre, sota la codirecció del valencià Xavo Giménez i l’argentí Mariano Stolkiner, i va rebre una excel·lent resposta tant del públic que va omplir el teatre en totes les sessions, com de la crítica especialitzada. La producció ha estat possible gràcies a les ajudes que atorga Iberoescena, el programa per al foment de les iniciatives escèniques en l’àmbit iberoamericà.\nEl repartiment també ha estat compartit per actors argentins i valencians, amb els bonaerenses Emanuel Parga i Jorge Prado compartint escena amb el propi Xavo Giménez i Lola López. Cal recordar que el text de l’obra ha estat escrit per Iaia Cárdenas, amb dramatúrgia de Paco Zarzoso, i ja va ser estrenada en la seua versió original, en valencià, a l’última edició de la Mostra de Teatre d’Alcoi. Tal i com explica el propi codirector Xavo Giménez, l’estrena ha estat possible gràcies a un treball de tres setmanes d’assaigs a Buenos Aires previ a la seua estrena, una experiència que a més ha servit per posar en comú les visions argentines i valencianes de concebre l’escena, establint a més vincles per a projectes de futur.\nEl regidor de Cultura de l’Ajuntament d’Alcoi Paco Agulló subratlla que “l’estrena a Buenos Aires d’un projecte sorgit arran del Premi de Teatre Ciutat d’Alcoi confereix de major entitat i projecció al treball de que fa l’Ajuntament per promoure la creació artística, i més tractant-se de la primera edició del nou format del premi, que precisament té com a objectiu en aquesta etapa estimular les produccions escèniques i ajudar a les companyies a portar avant els seus projectes teatrals, més enllà de premiar la qualitat literària d’un text. Enhorabona, per tant, a la companyia L’Hongaresa per haver aconseguit tota una fita per al teatre valencià, i per la nostra part, encantats d’haver contribuït a posar en marxa una creació de la qualitat escènica d’aquesta obra”.


Les morts de ningú – In Media Res\nLes morts de ningú\ninmediaresmgazine Abril 2, 2019 Abril 2, 2019 Crònica,Uncategorized\nAvis asseguts davant l’antiga fàbrica de Can Felipa, al barri del Poblenou. Vull saber-ne la història, i m’hi apropo esperant no trobar-me davant un grup de guiris. Poc probable, però la globalització fa miracles. La gent gran sap el que la resta no sabem, o no volem saber. Un d’ells m’analitza amb uns ulls eastwoodians, quasi invisibles, però escrutadors. Es diu Andrés. “Trabajamos durante más de 20 años aquí, en Can Felipa”. Ho diu com es diuen les coses importants, la seva veu és solemne. Can Felipa, com tot, sempre serà el que un recorda o el que un vol que sigui, ningú pot lluitar contra la memòria. Jo no seré menys.\nPoblenou reivindica el seu llegat. Representava, a finals del XIX el 40% de la indústria cotonera barcelonina. Fins fa pocs anys, era un cementiri de xemeneies quasi moribundes pel pas del temps, pel descuit d’un capitalisme massa violent, amb poca memòria. Per sort, gent com l’Andrés o com Jordi Fossas, president de l’Arxiu històric del Poblenou, lluiten perquè aquest espai, on d’aquí 100 anys s’hi acudirà per veure què va ser la revolució industrial, continuï vivint. En el llibre “Poblenou desaparegut”, Jordi Fossas es pregunta “perquè tirar les xemeneies si la seva base només té uns metres quadrats. A les immobiliàries no els interessa.” Un gran parc temàtic. On encara ara Ca l’Alier o Can Ricart, dos mausoleus de “dias mejores”, segons l’Andrés, segueixen allà on eren, bategant. Els batecs no són els mateixos, la –ja no- fàbrica com a relíquia, com a cicatriu d’un passat dolorós, però a la vegada impossible d’abandonar. És la seva vida.\nCan Felipa sembla un palauet, costa d’imaginar el brunzit de la sirena, el fum i el soroll de fa uns anys. D’un blanc pàl·lid, l’edifici s’alça majestuós en una zona que antigament era un dels punts forts de la indústria tèxtil barcelonina. Ara, però, reconvertit en espai d’oci, ha canviat el seu paper. Segueix sent un estendard, però ha mutat. Potser l’Andrés, que freqüenta el centre amb els seus antics companys, busca, només un lloc que els recordi la Barcelona obrera, cansada i revolucionària. Canvien les llargues hores davant la maquinària per piscines, exposicions d’art o tallers de tota mena. Continua sent un punt de trobada. Observo, abans d’entrar, el grup d’ancians recollits sobre les seves històries, quasi arraulits entorn alguna cosa que sembla important.\nA dins el centre cívic hi ha una planta dedicada a exposicions temporals. N’hi ha una que tracta sobre la concepció del temps, dividit en dos conceptes: el vivencial i el productiu. El primer és el que recull les experiències, el que “va més lligat al viure” segons el comissari de l’exposició. El segon és una reflexió sobre la relació entre temps i productivitat, sobre com els lliguem perquè un doni sentit a l’altre i viceversa. Ara, que ens obsessionem per quantificar-ho tot, el temps esdevé el pitjor dels enemics. En tenim massa poc. Aquesta malaltissa obsessió que perseguia als patrons de les fàbriques que configuraven Poblenou i ofegaven als treballadors. Segueix vigent aquesta disputa, però com apunta el filòsof Byung-Chul Han ja no és una alteritat qui imposa, sinó un mateix. La fàbrica som nosaltres mateixos.\nA una de les parets, cinc làmines blanques estan cobertes per 147.710 palets. No es veuen. Blanc sobre blanc. L’autor exemplifica el gest inútil de comptar el temps, la tortura rutinària de mesurar-lo i encabir-lo dins la nostra vida. Quantes vegades comptem els segons, els minuts, les hores? Moltes decisions estan determinades per aquest acte banal. “Han passat 30 minuts i no ha vingut, he marxat”. Les nostres vides plenes de palets invisibles.\nPerò el que em captiva de tot plegat és una obra anomenada “ Índices de incidencia”. En ella l’autor plasma de forma crua i senzilla la realitat dels treballadors, la precarietat laboral i, tot interactuant amb Can Felipa i el seu passat fabril, formalitza l’obra a través d’un objecte encastat a la paret. Una capsa de fusta, que bé podria ser una màquina del temps, perquè cada 19 hores, 20 minuts i 24 segons sona una sirena, aguda, potent, que emula les que hi havia a les fàbriques antigament i anunciaven l’inici i la fi de la jornada laboral. El decalatge de la sirena és el de dividir el nombre total de morts del 2017 entre les hores que té un any. Un memorial sorollós, però alhora discret. El so, perforant, tan sols dura uns segons, renunciant a qualsevol intent d’acaparar mirades. A Can Felipa, aquest gest té més sentit que en qualsevol altre lloc. Just al costat, hi ha repartits per la paret informes del govern espanyol que recullen les morts per accident laboral de diferents anys. La burocratització de les morts silenciades.\nL’artista, Alán Carrasco, explica el procés de treball, la contínua recerca d’informació i les dificultats que va tenir a l’hora d’endinsar-se en aquest món on les morts són xifres, números en un Excel impersonal. Les seves morts no són heroiques, no són recordades ni plorades, només són. Art on hi havia pobresa, un crit, sord, davant el silenci institucional. El Poblenou mai ha traït a aquells als qui ho deu tot. El barri contradiu la inèrcia actual.\nEls avis segueixen recolzats sobre els bastons, fitant vés a saber què. Només recorden una mort, el 1973. “Ninguna más” em confessa l’Andrés. Només una, com si això es pogués oblidar. Es deia Pedro, ha oblidat el cognom, i va morir d’un atac de cor en un torn de matí. Can Felipa és, temporalment, fins el 13 d’abril, un dolorós recordatori a totes aquestes persones anònimes que van morir, com el Pedro, treballant. Em pregunto si ells també hauran sentit la sirena, si hauran volgut tornar a treballar.\nAnterior El nou consell de redacció comença temporada\nSegüent Sense tempo


Aturem el genocidi a Gaza. Solidaritat amb Palestina. Boicot i sancions a Israel | contrainfo.cat | Projecte contrainformatiu autogestionat de Mallorca\nPàgina principal » Drets bàsics, Estat espanyol i el Món, Politiqueig\nAturem el genocidi a Gaza. Solidaritat amb Palestina. Boicot i sancions a Israel\nPublicat per myotragus dia 18 juliol 2014 – 16:44Cap comentari | 217 views\nTornem al carrer com ja hem fet en moltes ocasions per denunciar l’ocupació, la massacre i el genocidi d’Israel contra la població civil palestina. I ho tornarem a fer quants cops faci falta.\nLa nostra solidaritat no té fronteres com tampoc ho té el silenci còmplice dels nostres governs amb l’apartheid israelià, les seves ambaixades i consolats, les seves institucions, empreses i universitats; els seus mitjans de comunicació i difusió, les seves forces armades, els seus cantants i artistes que intenten legitimar i normalitzar una situació anormal, és a dir: un sistema de discriminació racista d’apartheid. Aquesta nova ofensiva sobre Gaza arriba després de 66 anys d’ocupació il·legal amb més de 200 persones assassinades, més de 1500 ferides i més 1700 de cases destruïdes. Les forces israelianes avui ens tornen a recordar a l’”Operació Plom Fos” del 2009 i l’“Operació Pilar de Defensa” del 2012: avions de guerra israelians bombardegen cases matant a famílies senceres, periodistes i persones que exerceixen el seu dret legítim a la resistència. Els palestins que han mort no només són xifres, són persones i noms que mai ocuparan un titular ni cap altra notícia: Ismail Abu Jami de 19 anys fou tirotejat mentre anava amb motocicleta; Muhamad Arif, de 13 anys, morí juntament amb la seva família per una bomba israeliana; Naife Farajalá, de 80 anys, no va poder escapar a temps i una bomba acabà amb la seva vida; Ahmad Nael Mehdi, de 16 anys, morí per les ferides d’un bombardeig; Mohamad Abu Jadir de 16 anys fou cremat viu per colons israelians; Siraj Al Abdel, de 8 anys, morí per l’impacte de metralla. I la llista encara continua. En nom de totes les víctimes us demanam un minut de silenci.\nAra sabem que els membres del Parlament israelià demanen el genocidi de tots els palestins, que les multituds a Israel demanen la mort als àrabs i que alguns inclús aplaudeixen com si es tractés d’un macabre espectacle cada bombardeig sobre Gaza.\nPalestina no te aviació ni té exèrcit. Això no és una guerra, és un genocidi que s’ha d’acabar ja!\nL’escalada de bombardejos de nit i els talls en l’electricitat terroritzen als nins i limiten la capacitat de les persones a desplaçar-se i prestar assistència a les víctimes. L’abandonament de la comunitat internacional de les seves obligacions legals de protegir la població civil els fa còmplices de la massacre. Fa ja 10 anys, el Tribunal Internacional de Justícia va declarar el Mur de Cisjordània com il·legal i demanà a la comunitat internacional que actués per destruir-lo. 700 kilòmetres de vergonya divideixen a famílies senceres i impedeixen la mobilitat dels palestins. 10 anys d’impunitat que augmenten la capacitat d’Israel en la comissió d’infraccions greus del dret internacional, que animen a les forces israelianes a cometre més crims contra la població civil palestina.\nDenunciam la hipòcrita estratègia d’Israel de presentar-se com a l’única democràcia a Orient Mitjà, farsa multiplicada pels mitjans sionistes. Israel no es cap democràcia, és un estat terrorista que aplica els assassinats selectius i les\n“detencions administratives” o el que és el mateix, el terrorisme d’estat en forma de segrest, per temps il·limitat, sense cap causa ni garantia judicial. Aquesta és la ”democràcia” d’un estat artificial fundat en territori espoliat i baix la cobertura ideològica del sionisme.\n1. Que tots els governs actuïn d’immediat i amb eficàcia en la protecció de la població civil palestina en front a l’agressió israeliana.\n2. Que es pugui dur a la justícia als responsables d’aquesta massacre.\n3. Que el president Mahmoud Abbas ratifiqui l’Estat de Roma per posar fi a la impunitat d’Israel en el món.\n4. Que es suspenguin els acords entre la Unió Europea i Israel i tots els acords que les institucions públiques tinguin amb Israel.\n5. Que es rompin les relacions militars i del comerç d’armes.\n6. Que el govern espanyol adopti mesures d’embargament i sancions contra Israel. Que cridi a consultes al seu ambaixador i condemni els actes com crims de guerra.\n7. Que el govern balear rompi totes les relacions amb Israel en resposta a la crida d’auxili del poble palestí. Que s’eviti la normalització i s’adopti el boicot institucional.\n8. Que l’Ajuntament de Palma rompi tots els convenis amb empreses o institucions israelianes. També demanam als partits polítics i sindicats que es posicionin.\n9. Que l’Ajuntament de Palma declari a l’ambaixador israelià persona non grata.\n10. Que el poble de Mallorca s’impliqui activament en la campanya BDS.\nUn cop més hem de donar als palestins la solidaritat que els nostres governs els hi neguen. Un cop més hem de dirigir-nos a la població civil mallorquina per què aixequi la seva veu i digui prou!\nÉs la població civil palestina la que ens diu el que podem fer per ells, l’eina que ens han donat és la del boicot a Israel, des de cada casa, ordenador, empresa, ajuntament, etc. Amb el boicot, a l’igual que va ocórrer a Sud-àfrica, podem ajudar als palestins que es digui prou a Israel i que se l’expulsi de cada àmbit cultural, comercial, acadèmic, esportiu, etc. És dir NO a la normalització d’un estat d’apartheid que planteja cada atac com part d’un projecte sionista d’expansió i colonització.\nA continuació podeu trobar una galeria d’imatges:


Els incidents violents fan perillar les Fires de Girona - Diari de Girona\nL'Ajuntament assegura que «de moment no hi ha canvis» però la setmana que ve es reunirà amb les entitats per valorar què es fa\n20·10·19 | 00:40\nAlgunes entitats muntaven ahir les barraques a l'esplanada de la Copa, després que els manifestants utilitzessin el material de les estructures per fer barricades. aniol resclosa\nSurt el sol. Els operaris comencen a donar forma a les Fires de Sant Narcís de Girona amb el muntatge de les atraccions i de les barraques. Arriba la nit, i les estructures comencen a trontollar. Els incidents violents que han estat incendiant Girona aquesta setmana posen en perill la celebració de la Festa Major de la ciutat, que ha d'arrencar el divendres que ve, dia 25 d'octubre.\nTot i això, l'Ajuntament assegurava ahir que «de moment no hi ha canvis» i, per tant, es mantenen les fires. Ara bé, la setmana que ve el consistori parlarà amb les entitats que organitzen algunes de les 260 activitats programades per «valorar què es fa, en funció de la situació».\nAquests dies els firaires fan rondes a la nit per protegir les seves atraccions. Així ho explicava el president de l'Associació de Firaires de les Comarques gironines, Joan Bagó. «Estem pendents dels negocis perquè no ens agafin material per fer barricades», assegurava.\nEl propietari dels cavallets, muntats davant la Fira de Mostres, explicava ahir que cap a les dotze de la nit s'aproximen a la parada per controlar que ningú els robi cap peça. Assegurava que el divendres a un company seu li van agafar les tanques per fer una barricada i, a un altre, li van destrossar una part de l'atracció.\nEls cavallets era l'única atracció que ahir estava oberta a les Fires de Girona. Ja fa anys, que les parades infantils obren el cap de setmana anterior de la Festa Major. Una situació que ahir no es va produir.\nTambé es van suspendre alguns dels actes previs de les Festes de Sant Narcís que s'havien de celebrar ahir. Concretament, el Toc de Rams i el vermut musical de la festa dels 4 rius no es va fer. Segons van assegurar fonts del govern de l'Ajuntament de Girona, la decisió es va prendre de forma consensuada amb les entitats coorganitzadores d'aquestes dues activitats.\nLes barraques com a escuts\nLes barraques també van ser el punt de mira dels grups de joves que van enfrontar-se el divendres amb la policia. Durant els disturbis, els manifestants violents van començar a agafar material de l'estructura de les barraques de l'esplanada de la Copa per fer barricades. Algun jove els ho recriminava i, fins i tot, van tornar a col·locar el material al lloc on estava originalment. Però eren minoria.\nUn home que va arribar amb el seu cotxe a la Copa per protegir la seva barraca va acabar amb el vidre de la part posterior del cotxe rebentat per un roc. Tot va començar quan el vehicle va aparèixer entre la multitud a gran velocitat. Alguns dels presents cridaven «Compte, que són feixistes!». Una persona, que tenia una pedra a la mà, la va llançar contra el vidre posterior del vehicle quan aquest just s'havia aturat al costat d'una barraca. En va sortir un home, desesperat, cridant que li havien destrossat el vehicle i la barraca, la de l'entitat Juvenil Salsa Jove.\nTot i aquests aldarulls de divendres, ahir les entitats continuaven muntant la seva barraca a l'esplanada de la Copa. Confiaven que no els hi desmuntarien i que arribarien «vives» fins al divendres. Això si finalment se celebren les Fires de Sant Narcís, clar.\n3 El Màlaga perd per la mínima al camp de l’Oviedo abans de rebre dijous el Girona


Gran temporada del Divisió d'Honor del CTT Olot: líders a la lliga i debut d'Arashbir Singh (14 anys) - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a Gran temporada del Divisió d’Honor del CTT Olot: líders a la lliga i debut d’Arashbir Singh (14 anys)\nLa temporada del Divisió d’Honor del Club Tennis Taula Olot està sent immillorable. Els olotins són líders del grup 2B, després de vèncer els dos enfrontaments en la darrera jornada a les Illes Balears. Destaca la victòria contra el potent Eivissa, a priori més forts que ells i equip a qui la temporada passada no van poder vèncer.\nDiogo Pinho, jugador DH CTT Olot: Estem contents. Estem jugant a bon nivell. Hem guanyat a un dels equips favorits a pujar a Super divisió. I estem il·lusions per seguir fent una bona temporada.\nDiogo Pinho assegura trobar-se en el millor moment de la temporada. Dels 14 partits individuals disputats n’ha guanyat 13. Marc Caymel està sumant, també, molts punts. Així com Arnau Roca. Ara bé, notícia aquests dies és el debut d’Arashbir Singh, jugador del club de només 14 anys, a Divisió d’Honor.\nDiogo Pinho, jugador DH CTT Olot: Òscar Gallego està fent un excel·lent treball i la veritat és que és un detalla que aconseguim posar jugadors joves a altíssim nivell. L’Arashbir treballa, s’esforça, compagina esports amb estudis…\nEl primer objectiu és sempre la permanència, però tal i com estan sortint els resultats és inevitable parlar, almenys, d’atacar, un any més, l’ascens de categoria.\nDiogo Pinho, jugador DH CTT Olot: Un cop estiguem a la fase d’ascens, mirar d’estar igual o millor. Hem d’estar el més alt nivell, per poder lluitar per aconseguir l’ascens.\nAquest dissabte, a partir de les cinc de la tarda, els olotins visiten el Mataró, els darrers classificats del seu grup.\nL'Ajuntament d'Olot ha convocat una concentració entre els ciutadans el proper dilluns a les 7 del vespre davant de Can Joanetes com a mostra de rebuig pels brutals atemptats que ha patit París aquest divendres a la nit. La concentració servirà també per…


Campionats Nacionals de Devir 2014: CARCASSONNE | Club Amatent\nCampionats Nacionals de Devir 2014: CARCASSONNE\nPublicat per Club Amatent a les 13:18 0 comentaris\nAvui acabem la crònica del que va ser un esplèndit cap de setmana a Madrid amb Amatents participant als Tornejos Nacionals dels dos jocs estrelles de Devir. Ja havíem dit que el millor estava per explicar, i és que l'èxit Amatent al Torneig de Carcassonne va ser clamorós: per segon any consecutiu un dels nostres membres s'ha pogut fer amb la victòria absoluta al campionat i, per tant, podrà participar al campionat mundial que es celebrarà a Essen aquest mes d'octubre. Si l'any passat el va guanyar en Dani aquest any ho ha aconseguit la Carol (que a més a més és la seva germana), i que passa així al Hall of Fame de la història d'aquest campionat.\nLa jornada es presentava amb molt d'optimisme: un destacat grup de jugadors catalans ens vam reconèixer per la quantitat de cops que hem coincidit als diferents tornejos de Catalunya, d'on un fort lligam s'ha establert amb el pas del temps. Molts ja havien participat al Torneig de Catan; d'altres, venien exclusivament al de Carcassonne, destacant a la Sara que dissabte passat va guanyar el Campionat Nacional d'Aventureros al Tren que també es celebrava a Madrid.\nJa a la primera ronda, la Carol, en Dani i la Sofia complien amb el seu objectiu de guanyar la partida, mentre que en David i l'Oscar es quedaven a les portes amb una segona posició a la partida. Per a ells dos nomès valia guanyar, mentre que a la resta encara es podrien permetre el luxe de perdre una partida.\nPerò l'ambició dels campions no els permet perdre, fent que la Carol i en Dani continuin guanyat la segona ronda, mentre que l'Oscar i en David ja no tenien opcions de classificació i la Sofia es complicava l'accés, ja que havia de guanyar i, a més a més, fer un bon porcentatge de puntuació.\nI ja a la tercera i última ronda de classificació comença a fluir la màgia: la Carol i en Dani aconsegueixen ser els únics dos classificats que han aconseguit guanyar les 3 partides classificatòries!!! Això ja era una premonició del final feliç de la jornada!! La resta d'Amatents van quedar fora dels 8 finalistes, tot i que en David va poder pentinar l'honor guanyant la seva última partida.\nLes semifinals van ser esplèndides, ja que els dos Amatents que hi van arribar van aconseguir superar el duel contra els seus contrincats i es van ficar de ple a la final!!! A en Dani, que fins aleshores acaparava tot el protagonisme per haver guanyat l'any passat (fins al punt que l'autor del blog Carcassonne Pieza de Inicio estava filmant el transcurs de la seva partida), va tenir una tranquila victòria, ja que va saber ficar pressió a la seva contrincant (familiar d'un dels finalistes) i va aconseguir tancar una ciutat gegant que el va catapultar quasi a mitja partida a una victòria anunciada; la Carol, però, va suar més de valent, en una partida que no es va decidir fins al final.\nLa final no podia ser més catalana, ja que a més dels nostres 2 Amatents també va aconseguir accedir-hi l'Òscar Méndez, un clàssic en els campionats i amb 3 participacions a la final nacional al seu palmarés. La partida final es desenvolupava amb una lluita de titans entre el Dani, l'Òscar i el cordovés, tenint més posicionament el cordovés, mentre que la Carol anava sumant punts directes dissimuladament. La partida va tenir un caire molt decissiu quan, entre altres successos, el Dani i l'Òscar necessitaven la peça de ciutat per tot arreu per tancar-ne una que els proporcionava a tots dos més de 20 punts, però li va acabar sortint al cordovés, que a sobre impedia molt tàcticament que la Carol compartís uns punts seus d'una ciutat que ja no podria unir-se i que la deixaria amb dos meeples que li donarien només 2 punts a final de la partida. A sobre li va colocar una ciutat de la Carol que estava a una peça de tancar-la, per així evitar la puntuació doble. Va estar molt i molt ben jugat. Al final, va ser decissiu que al cordobés no li donèssin gaires punts els dos granjers que tenia col·locats, a més que la Carol li va unir un de solitari per a que compartís una única granja amb els seus altres dos. Si a això li sumem una usurpació de l'Òscar per mirar de fer punts (que indirectament li donava punts a la Carol tot i que qui es nutria més de l'acte era l'Òscar) i un parell d'esglèsies que tenia mig completes la Carol... Aconseguim doncs un marge mínim que otorga la victòria definitiva a la Carol, la nova campiona d'enguany del Campionat Nacional de Carcassonne!!!!!!\nDesprés d'una emocionant entrega de premis, amb una extraordinària sessió fotogràfica que esperonava el sabor de la victòria i una xerrada dels qui encara estavem a la sala, vam haver de complir una promesa que vam fer mig en broma: anar a celebrar la victòria a La Cibeles. Com que encara restava temps per agafar el tren de tornada a Barcelona ho vam poder fer. I sort que estava enreixada per la celebració d'ahir de l'Orgull Gai, que si no fem anar allà al mig a la guanyadora!!!\nI amb aquest caire de felicitat ens despedim, tot preparant el futur desplegament amatent cap a Essen, ja que bé que haurem d'animar a la nostra representant Amatent per a que aconsegueixi la victòria mundial!\nEtiquetes de comentaris: Campionat, Crònica, Devir Envia per correu electrònic BlogThis! Comparteix a Twitter Comparteix a Facebook


El govern espanyol, satisfet amb la decisió del Suprem\nFonts del govern espanyol admeten que Bildu sí que pot recórrer la decisió al TC\nEFE Madrid 02/05/2011 01:29\nEl govern espanyol ha expressat aquesta nit el seu respecte i satisfacció davant la decisió de la sala del 61 del Tribunal Suprem que ha prohibit a Bildu concórrer a les eleccions del pròxim 22 de maig. Fonts de l' Executiu han destacat que la decisió del Suprem recull els plantejaments de l'Advocacia General de l'Estat que va impugnar les llistes de Bildu i de diverses agrupacions electorals per considerar que eren un instrument de Batasuna i part del "pla B d'ETA" per tornar a les institucions .\n" Com no podia ser d'altra manera , l'Executiu respecta aquesta decisió de la mateixa manera que ho fa amb totes les decisions dels tribunals " , han assenyalat les fonts consultades , que han confiat que tots els partits expressin igualment el seu respecte i han recordat que els representants de la coalició que ha prohibit el Tribunal Suprem encara poden recórrer al Tribunal Constitucional , malgrat que el ministre Caamaño ho ha posat en dubte.\nEl Govern ha ressaltat que " l'Advocacia de l' Estat i la Fiscalia havien fet la seva feina i , avui , el Tribunal Suprem ha realitzat la seva " . El Tribunal Suprem ha prohibit aquest diumenge a Bildu , per una majoria de nou vots a sis, concórrer a les eleccions del 22 de maig. A més, la sala del 61 de l'Alt Tribunal ha estimat alguns dels recursos presentats per la Fiscalia i el Govern contra 19 agrupacions electorals , de manera que deu d'elles tampoc podran estar presents en els comicis .


LA FUNCIONALITAT DELS TEIXITS Francesc Mañosa\nEn els entorns professionals de l’univers tèxtil es sol diferenciar entre els teixits destinats a indumentària, els teixits destinats a decoració i els teixits que s’anomenen tècnics. Els dos primers grups són reconeixibles fàcilment i resulta senzill decidir quan un teixit hi pertany. En el cas dels teixits tècnics la cosa es complica per diverses raons. Per una banda ens trobem que moltes vegades els teixits tècnics s’utilitzen en aplicacions en les que no són fàcilment identificables, ja sigui perquè no es veuen o simplement per que desconeixem la seva funció en l’objecte del qual formen part. Per altra banda, en molts casos els teixits tècnics són la base d’objectes destinats a indumentària o a decoració. En aquests casos identifiquem fàcilment l’objecte però resulta confós saber fins a quin punt el teixit utilitzat es pot considerar tècnic o no.\nSembla que la paraula clau en aquest context és “funcionalitat”, si així entenem la capacitat d’un objecte de solucionar o, si més no, alleujar alguna de les múltiples mancances dels éssers humans. Efectivament, les nostres mancances són múltiples i de naturalesa diversa, de manera que algunes necessiten funcionalitats intangibles, són aquelles de caràcter emocional o social, mentre que les mancances que afecten el nostre benestar fisiològic i les nostres realitzacions materials necessiten funcionalitats tangibles.\nArribats a aquest punt podem treure algunes conclusions. Una és que el teixits van néixer essent funcionals. Pensem que la finalitat per la qual els nostres avantpassats, en l’època neolítica, començaren a produir teixits fou la de protegir-se de condicions climàtiques adverses. L’altra conclusió és que les teixits són tots funcionals, i d’això en trobem múltiples exemples escampats en el temps i en l’espai.\nVeiem, doncs, que els teixits són sempre a la vora, llestos per quan els necessitem. I és precisament aquesta proximitat el que els fa també vulnerables a la nostra falta de consideració. Els teixits, amb tot el que han fet i segueixen fent per nosaltres són, sens dubte un dels productes menys valorats. Evidentment, la gran disponibilitat actual n’és en bona part la causa. Però els teixits són funcionals i segueixen atenent les nostres mancances, i ho fan d’acord amb les nostres necessitats actuals. En un món tecnològicament avançat, no només s’han adaptat els processos productius per aconseguir materials tèxtils capaços de satisfer les exigències de qualitat si no que s’han desenvolupat, i es desenvolupen, teixits específics per a aplicacions específiques, capaços d’integrar-se a la resta de productes funcionals que creem i produïm constantment per tal de minimitzar les nostres mancances, les tangibles i les intangibles, i millorar la nostra vida i la del nostre entorn. Així doncs, els teixits segueixen les nostres inquietuds i interessos. És per això que cada cop més trobem teixits que ens ajuden a una gestió més eficient dels recursos mediambientals, altres milloren els processos de recuperació de malalties o lesions, ens protegeixen en tasques de risc o ens proporcionen ambients que contribueixen al nostre benestar.\nLa gestió de l’aigua és un tema cada dia més important i es fa necessari racionalitzar-ne el consum. Una de les maneres de fer-ho és instal·lant gespa artificial allà on sigui possible. La gespa artificial pertany a la família dels teixits de pèl. S’aconsegueix mitjançant dues tecnologies, una és l’anomenada tufting, en la que els plomalls de pèl s’insereixen a un teixit de base, l’altra és la tecnologia de tissatge de vellut en teler de doble tela (per cert, invent del català Jacint Barrau), en la que es teixeixen dos teixits a l’hora, un sobre l’altre i units per uns fils que van passant del teixit superior a l’inferior successivament, un cop teixit es tallen aquests fils d’unió i s’obtenen dos teixits de pèl.\nLa gespa artificial es va desenvolupar a la dècada del 1960 per a ser instal·lada en camps esportius i així estalviar el cost de manteniment de la gespa natural. Amb els anys s’han anat desenvolupant diverses variants, tan en la densitat i alçada del pèl com en les fibres utilitzades, per tal d’aconseguir versions que s’adaptin als requeriments de cada activitat esportiva concreta. Per una qüestió d’interès mediambiental i perquè mostren sempre un bon aspecte independentment de les condicions climàtiques i de l’estació de l’any, s’està estenent el seu ús a l’àmbit de la jardineria decorativa tan de consum públic com domèstic.\nEl manteniment i neteja dels productes tèxtils ha estat des de sempre una qüestió d’interès per als consumidors. De fet, considerant l’esforç que significa rentar una peça de roba i, encara més, extreure’n taques difícils, es fàcil entendre que des de sempre s’hagi intentat que els teixits ofereixin la màxima resistència a l’embrutiment. Abans de la proliferació dels aprestos químics era freqüent tractar els teixits, especialment estovalles i tovallons, amb midó. La funció d’aquest tractament era doble, per una banda l’emmidonat donava al teixit certa rigidesa que el feia més elegant i, per l’altra dificultava la penetració de líquids, evitant en molts casos, la formació de taques.\nEls estudis demostren que bona part de l’impacte ambiental d’una peça de vestir es genera en el seu manteniment durant l’ús (rentat i planxat), reduir el nombre de vegades que es renta una peça de vestir contribueix a disminuir-ne la petjada eclògica a través de menys consum d’aigua, electricitat i menys productes químics (detergents, suavitzants).\nActualment el millor tractament per evitar les taques i disminuir l’embrutiment dels teixits són les resines basades en fluorcarbó, que disminueixen la tensió superficial del teixit disminuint-ne la capacitat d’absorció de líquids. L’aplicació d’aquests productes a escala nanomètrica (una milionèsima de mil·límetre) afavoreix la seva penetració en el teixit de manera que es guanya eficiència ja que es disminueix el consum de producte químic per al tractament del teixit i s’altera menys el tacte del teixit. Cal veure, de totes maneres, que si el producte és un derivat fluorocarbonat, resulta perjudicial per al medi ambient i pot ser perillós per a les persones, tan els qui el manipulen, com els qui l’utilitzen.\nUn altre tema de preocupació és l’abastiment de matèries primeres. Actualment s’utilitzen moltes fibres químiques, que es classifiquen en artificials o sintètiques, segons si provenen de cel·lulosa regenerada o de processos de síntesi química a partir, generalment, del petroli. El poliester és la fibra sintètica que més es consumeix, de fet és ja la fibra tèxtil de major consum, per sobre del cotó, que ho havia estat des de la consolidació de la revolució industrial. El fet que la fibra de poliester s’obtingui a partir del petroli, que és una font de recursos no renovable i que la demanda augmenta constantment, fa necessària la recuperació d’aquells materials que es poden transformar de manera fàcil i econòmica, ja siguin els desperdicis del propi procés industrial tèxtil com els productes de consum un cop finalitzada la seva vida útil. Cal tenir també en compte que en la producció de poliester reciclat s’estalvia aproximadament un 80% de l’energia necessària per produir-lo de bell i de nou .\nUna altra manera de minimitzar la dependència del petroli és l’obtenció de materials similars als sintètics a partir d’altres matèries primeres. Aquests materials es poden transformar fàcilment en fibres d’ús tèxtil que, pel seu origen vegetal, tenen unes prestacions de comoditat (tacte, absorció d’humitat) similars a les que podrien tenir el cotó o la viscosa i a la vegada ofereixen el comportament mecànic (resistència, elasticitat) habituals en les fibres sintètiques, la qual cosa les fa molt atractives.\nUn d’aquests materials és l’àcid polilàctic (PLA) que s’obté a partir del blat de moro. Aquest origen agrícola hauria de permetre frenar l’abandonament de les àrees rurals (aconseguint dinamitzar-ne l’activitat). Per altra banda, tractant-se de materials que s’obtenen a partir de fonts renovables, d’origen vegetal són captadors de carboni i fàcilment degradables.\nL’ús de petroli com a font d’energia resulta cada cop més problemàtic i és per això que es desenvolupen o recuperen noves fonts d’energia. Aquest és el cas de l’energia eòlica de la quals els humans ens hem beneficiat durant milers d’anys, des del desplaçament de vaixells per mars i rius fins a l’extracció d’aigua i altres activitats agràries com la de triturar gra en molins. El moviment de rotació d’un molí es pot aprofitar per generar electricitat si s’hi connecta una turbina. Per tal de guanyar eficiència les pales del molí han de ser el més llargues i amples possible, tot i que amb certes limitacions, ja que unes estructures massa grans poden resultar inadequades degut a un excés de pes. Per tal d’aconseguir estructures lleugeres es construeixen les pales amb els anomenats composites, és a dir materials que són el resultat de la combinació de dos o més i es beneficien de la suma dels avantatges de tots. La utilització de teixits de fibra de vidre combinats amb resines especials permet obtenir pales buides per dintre a les quals es poden donar diverses formes, cosa que permet estalviar pes i adaptar-ne el perfil per tal d’aprofitar al màxim la força del vent que les ha de fer girar.\nS’ha comentat que els teixits ens poden servir per a protegir-nos i per guarir-nos. Hi ha activitats professionals que porten riscos associats. Per aconseguir protecció contra elements que poden resultar perillosos es desenvolupen materials que combinen unes bones prestacions de protecció amb un grau de comoditat adequat que ha de permetre desenvolupar l’activitat professional amb normalitat. Els riscos contra els que cal protegir-se més sovint tenen a veure amb impactes, talls, shocks elèctrics, contacte amb fonts d’escalfor i, fins i tot, flama. A més a més, cal assegurar-se que el material tèxtil serà capaç d’oferir la protecció adequada durant tota la seva vida útil de manera constant, sense perdre efectivitat, a causa del seu ús o manteniment.\nEn cas de lesions musculars, es freqüent que siguin necessaris tractaments amb elements compressius que subjectin el múscul. Aquesta compressió ha de ser l’adequada si es vol una recuperació ràpida. És més, una compressió inadequada pot significar l’aparició d’altres problemes, de tipus circulatori o a la pell.\nExisteixen també teixits que incorporen productes terapèutics que s’alliberen de forma gradual. Els productes es dipositen sobre el teixit dintre de microcàpsules que, en anar-se trencant deixen sortir la substància terapèutica.\nEn els camps de la decoració i l’arquitectura els teixits estan aportant aspectes innovadors. Entre varis exemples trobem el dels teixits lluminosos que, dintre dels anomenats teixits intel·ligents (o smart textiles) són aquells que són capaços de generar llum per si mateixos (convenientment connectats a una font d’electricitat) i, com a tals fonts de llum, poden aportar als habitatges ambients suggerents que permeten gran creativitat als decoradors. Els teixits lluminosos es basen en la incorporació de tintes electroluminiscents en els fils que els formen. Això permet l’obtenció de fonts de llum flexibles que no s’escalfen i consumeixen poca electricitat, contribuint a l’estalvi energètic. Es poden aplicar també en teixits destinats a alta visibilitat.\nAltres teixits catalogats dintre dels anomenats smart textiles són aquells que permeten el control d’aparells electrònics i es basen en teclats tèxtils.\nL’ús de teixits per a construcció d’habitatges ve de molt antic i segueix essent actual. Arreu del món s’utilitzen lones plastificades per a l’edificació d’arquitectura efímera, ja sigui per a casos d’emergència com per activitats lúdiques, i per arquitectura permanent per a cobertes d’estadis, per exemple. Un material tèxtil menys conegut són els teixits metàl·lics que s’havien utilitzat tradicionalment per a la fabricació de cintes transportadors, per a filtració o altres aplicacions industrials. Una nova aplicació és en l’arquitectura on ofereixen possibilitats decoratives i funcionals. L’estructura del teixit pot ser més o menys oberta permetent diversos graus de permeabilitat a l’aire i la llum. Al ser fets amb acer inoxidable resulten molt resistents als agents atmosfèrics, al foc i als impactes.\nVeiem doncs, que els teixits no ens han abandonat, potser per a nosaltres ja no tenen la importància i significats que havien tingut en altres temps quan, per exemple, alguns articles tèxtils passaven de generació en generació formant part d’un patrimoni familiar molt estimat. Potser perquè han passat els dies en els que a totes les cases hi havia algú treballant en alguna empresa realcionada amb l’activitat tèxtil. Potser és que en la seva evolució s’han transformat i sovint resulten difícilment identificables per a aquells que no són professionals. En qualsevol cas, les xifres del sector segueixen sent remarcables a nivell econòmic. En l’àmbit estatal el sector tèxtil està configurat per quasi 4.000 empreses, moltes d’elles catalanes, que proporcionen al voltant de 43.000 llocs de treball i amb unes exportacions anuals de 3.200 milions d’euros . És a dir els teixits hi són, fent la seva feina amb la modèstia i discreció pròpies dels objectes quotidians.


Sanitat demana que els estudiants no tornin a casa en Setmana Santa\nActualitzada 04/03/2021 a les 11:44\nProposa que comunitats autònomes mantinguin els seus tancaments perimetrals entre el 26 de març i el 9 d’abril\n© Dos viatgers en un vestíbul a l'estació d'Atocha de Madrid.\nSegons el document a què ha tingut accés EFE, també es recomana específicament la no-tornada al lloc de residència dels estudiants universitaris que resideixin durant el curs acadèmic en una altra comunitat autònoma o país i que "s’evitin tots els viatges que no siguin necessaris".\nEntre les propostes, que seran traslladades a les comunitats a fi d’aconseguir una resposta homogènia de mesures per a la Setmana Santa, també està mantenir el toc de queda entre les 22:00 i les 6:00 hores, i limitar les reunions en espais públics o privats a un màxim de quatre a sis persones.\nEl document insisteix que les comunitats no abaixin el nivell d’alerta des de les dos setmanes prèvies a l’inici de la Setmana Santa "encara que els indicadors siguin favorables" i, per això, es demana de mantenir les mesures restrictives establertes en aquell moment.\nLa Comissió de Salut Pública planteja al document la no-celebració d’esdeveniments massius "de qualsevol índole" que impliquin aglomeració o concentració de persones.\nLes cerimònies en espais tancats seguiran les normes d’aforament i altres mesures establertes al document d’'Actuacions de resposta coordinada per al control de la transmissió de covid-19' segons el nivell d’alerta de cada comunitat autònoma.\nSanitat argumenta aquestes propostes en el fet que en Setmana Santa encara no s’haurà immunitzat amb la vacuna a una proporció suficient de la població per aconseguir una reducció significativa del risc.\nPer això, diu, les mesures no farmacològiques de control de la transmissió continuaran sent les principals mesures de salut pública per evitar un nova onada epidèmica.\nEn aquest sentit, considera pertinent fer una campanya institucional per evitar el relaxament de comportament sota el lema: "No 'salvem setmanes’, salvem vides".


vila al costat de canal amb amarratge a Empuriabrava\nMagnífica vila amb amarratge a Empuriabrava\nEs ven en Empuriabrava preciosa vila amb piscina i amarratge privat\nPreu\t1.065.000 €\nSuperfície\t242 m2\nTerreny\t500 m2\nBella vila al costat de canal construïda en dos nivells. A la planta baixa es troba un bonic saló-menjador amb cuina americana equipada, un dormitori en suite, un safareig i el garatge. El saló té accés a la terrassa exterior amb piscina. A la part inferior hi ha el pontó privat per a un vaixell.\nLa primera planta ofereix tres dormitoris, dos banys i una suite principal amb bany i terrassa privats.\nEn perfecte estat, aquesta vila és ideal per viure tot l'any.


Tarragona s’adhereix al nou projecte de Podem Catalunya | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nTarragona s’adhereix al nou projecte de Podem Catalunya\nImatge de la trobada de ‘Ho Podem Tot’ a Terrassa. Foto: Diari de Terrassa\n‘Ho Podem Tot’ és el nom del nou projecte de Podem Catalunya. El proper 30 de març Tarragona acollirà a la sala USTEC al que es postularà com a Secretari General, Albano- Dante. Dante Fachin Pozzi és periodista i activista contra la corrupció santitària i membre del Procés Constituent a Catalunya i de Podem.\nMunicipis com Terrassa, Lleida i Vila-nova i la Geltrú ja han acollit algunes d’aquestes trobades. La darrera va ser al darrer dia 12 de març on s’hi van arreplegar qüasi 180 de persones. Entre totes elles es van el·laborar fins 50 propostes per aquest nou projecte de Podem Catalunya. A través de les xarxes socials s’ha creat una pàgina de Facebook ‘Ho Podem Tot’ que dóna accès al manifest on s’hi poden consultar totes les propostes.\nD’aquesta manera, ‘Ho Podem Tot’ articula el que considera la democràcia participativa amb l’objectiu de garantir espais telemàtics i presencials de debat i recollida de propostes. Unes propostes que després seran votades entre les persones que han participat d’aquest projecte sigui presencialment o telemàticament.


Mina Esperança de la Torre d'en Besora s'ha unit amb la mina Victoria de Culla.\nSón dues antigues mines de ferro separades per uns 300 metres de distància que van ser explotades des dels anys 40 (en l'època de la postguerra) fins a principis dels 60. Durant les visites que organitzem veiem les dues mines, el funcionament i es pren consciencia del treball tan estricte que van dur a terme els homes a l'interior. De la mateixa manera, s’hi poden observar els diversos oficis que hi havien, les ferramentes que s'hi utilitzaven, les galeries i els pous que van obrir-hi i, fins i tot, els minerals que n’extreien o les estalactites. A més de l'interior de la mina, el paisatge que les envolta també és molt atractiu, ja que estan a la muntanya rodejades de savines, ginebres i romer. Disposem d'un mirador a uns 850 metres d'alçària, des del qual, en dies sense núvols, es pot veure, fins i tot, la mar.\nEn aquesta temporada estem duent a terme visites els caps de setmana i festius, principalment. Encara que si ho sol·liciteu, també podem fer-les en dies laborals.\nParc Miner del Maestrat / 12163 Culla\nEls horaris de l'inici de visites són: a les 11:00h, 12:00h i 16:00h, tots els dissabtes, els diumenges i els dies festius, i la duració de la visita és de 2 hores, aproximadament.


Canviar les preferències de Configuració del tauler “Time Machine” del Mac - Suport tècnic d'Apple (ES)\nCanviar les preferències de Configuració del tauler “Time Machine” del Mac\nAl Mac, pots utilitzar la secció Configuració de les preferències del Time Machine per escollir on s’emmagatzemaran les còpies de seguretat.\nPer canviar aquestes preferències, selecciona el menú Apple > Preferències del Sistema, fes clic a “Time Machine” i, després, a “Seleccionar un disc de còpia de seguretat”.\nDiscos de còpia de seguretat\nAquesta llista mostra els discos o particions que fas servir per desar les còpies de seguretat. Per deixar-ne de fer servir un, selecciona’l i fes clic a “Eliminar el disc”.\nAquesta llista mostra els discos o particions disponibles per desar les còpies de seguretat. Fes clic al que vols utilitzar i després fes clic a “Utilitzar el disc”.\nUna altra AirPort Time Capsule\nPer utilitzar una AirPort Time Capsule per fer còpies de seguretat, fes clic a “Una altra AirPort Time Capsule” i, després, fes clic a Configurar. Segueix les instruccions de la Utilitat AirPort per configurar l’AirPort Time Capsule i, després, torna al tauler de preferències Time Machine. L’AirPort Time Capsule figura a la llista com un destí de còpia de seguretat disponible.\nEncriptar còpies de seguretat\nProtegeix les teves còpies de seguretat contra l’accés d’usuaris no autoritzats. Si aquesta casella no està disponible, el disc seleccionat no permet fer servir encriptació.\nSi has actualitzat al macOS Monterey en un Mac, les còpies de seguretat existents no s’actualitzaran. Les noves còpies de seguretat que es creïn només es podran fer servir amb el macOS Big Sur o posterior.\nVeure tambéIniciar, posar en pausa o reprendre una còpia de seguretat del Time Machine al MacGarantir la seguretat del disc de còpia de seguretat del Time Machine del MacTipus de discos que pots utilitzar amb el Time Machine al MacConnectar un nou disc de còpia de seguretat al MacSolució de problemes del Time Machine del Mac


Villa 'T Zeehuysje De Panne Bèlgica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGroene Biezenlaan 18, De Panne, De Panne, Bèlgica, 8660 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa 'T Zeehuysje\nDissenyat tant per oci com per negoci, Villa 'T Zeehuysje està situat idealment a De Panne; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Villa 'T Zeehuysje, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, mini bar, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Villa 'T Zeehuysje és una elecció inteligents per a viatgers a De Panne, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Villas Armeno Marantochori Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Marantochori.\nSivota Lefkadas, Marantochori, Marantochori, Grècia, 31100 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Marantochori, Villas Armeno és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVillas Armeno també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Marantochori. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix servei d'habitacions, instal.lacions de barbacoa, caixa forta.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com piscina exterior, jardí. Villas Armeno és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Marantochori.\nAllotjaments a Marantochori


La casa Rull bastida en el segle XVII i situada en el poblet de Sispony, recull el testimoniatge de les formes de vida de finals del segle XIX i principis del XX, quan Andorra era una societat essencialment agrícola i ramadera en un entorn natural marcat pel relleu abrupte del paisatge, el clima extrem i la precarietat de les comunicacions.\nLa casa Rull de Sispony va ser una de les cases més riques de la parròquia de la Massana, tot i que que no fa ostentació de grans luxes i decoracions, així que resulta molt representativa de l'organització social i econòmica tradicional andorrana.\nLa casa està distribuïda en quatre plantes:\nA la planta baixa trobem els cellers, el rebost i l'escala; a la primera planta, la cuina, el menjador, el pastador i forn de pa i l'hort; a la segona planta s'expliquen els cicles de la vida a través dels dormitoris: les noces, el naixement de l'hereu, la infància, la vellesa i la mort. Finalment en el cap de casa tenim els assecaders d'aliments, magatzem de productes i traster.\nEscudeller Una de les alcoves del primer pis\nLa casa ha estat adaptada d'una forma molt acurada, i és, alhora, un museu d'elements, mobiliari i estris de la època evocadors i didàctics. La visita ens transmet la importància de la casa com a nexe de tradició, família i patrimoni en la societat pirinenca.\nL'audiovisual amb el qual s'inicia la visita és de gran interès i permet situar-nos amb gran precisió i emotivitat en la època d'esplendor de la casa i del país. A continuació, la visita guiada de cada estança ens descobrirà un munt de curiositats, transportant-nos fàcilment a l'època.\nMereix especial esment l'ambientació amb il·luminació i sons de les estances que descriuen els cicles vitals de la família. Després d'unes precises explicacions, el guia ens conduirà al pis superior (cap de casa), on conclourà la visita amb un altre breu audiovisual.\nDormitori del segon pis\nTel.: +(376) 836 919.\nÉs recomanable demanar reserva prèvia per les visites guiades\nHotels i Hostals (3)


La contaminació a Barcelona amenaça la nostra salut | Live\nInici » Notícies » La contaminació a Barcelona amenaça la nostra salut\nLa contaminació de l’aire suposa un problema greu de salut pública a Barcelona. Però, quin és l’origen de tanta contaminació, com es mesura, com es combat, és veritat que el dièsel és el carburant més contaminant, quina aportació pot fer el cotxe elèctric per millorar l’aire?\nQuin és l’origen de la contaminació de Barcelona?\nL’origen de l’excés de contaminants a l’aire prové, principalment, del trànsit de vehicles, i en menor mesura de les obres i del sector industrial. Cada dia més d’un milió de vehicles es mouen per Barcelona. De fet, és la ciutat d’Europa amb més densitat de cotxes. En té gairebé 6.000 per quilòmetre quadrat. El doble que Madrid i el triple que Londres.\nEls vehicles dièsel, sobretot els més antics, són els que emeten els contaminants més nocius. Els vehicles que circulen cada dia per la ciutat generen el 60% del diòxid de nitrogen present a Barcelona. Les activitats industrials també generen partícules en suspensió, sobretot les obres i el transport aeri, en menor mesura.\nEl divulgador ambiental i consultor en sostenibilitat, Josep Lluís Gallego, ens confirma que la ciutadania està més preocupada pels accidents de trànsit que per la contaminació però que realment el que provoca més morts a tot l’Estat Espanyol son els gasos contaminants que surten dels tubs d’escapament dels vehicles que circulen per les ciutats. Cada any moren prop de 10.000 persones per l’exposició a aquesta contaminació.\nCom es mesura la contaminació?\nEls contaminants principals a Barcelona són les partícules en suspensió, l’òxid de nitrogen, el monòxid de carboni, el diòxid de sofre i l’ozó.\nDe partícules en suspensió n’hi ha de diferents. Les més denses són les que el nostre organisme ja està acostumat a barallar-s’hi, com la pols i el pol·len. Les partícules més fines que penetren fins els alvèols pulmonars i d’allà a la sang són les generades per la combustió d’hidrocarburs dels cotxes dièsels i el fregament de les rodes amb el paviment. Provoquen moltes al·lèrgies respiratòries i oculars.\nL’òxid de nitrogen està format per compostos químics gasosos que provenen del combustible cremat, ja sigui pels cotxes, els avions o la indústria. És un gas irritant que té una olor picant i és de color marró vermellós. Provoca asma i bronquitis, sobretot a infants.\nEl monòxid de carboni prové dels tubs d’escapaments dels vehicles i en menor mesura de les calefaccions. És un gas incolor, inodor i insípid que en concentracions altes provoca intoxicacions greus i pot ser mortal.\nDiòxid de sofre irrita la pell i les vies respiratòries i pot crear malalties pulmonars greus. És un gas incolor i fa olor a llumí cremat. El seu origen prové de les centrals tèrmiques i de l’activitat industrial.\nL’ozó és un contaminant secundari, és a dir, no el genera ningú amb la seva activitat. Es forma per l’acció de la llum solar en contacte amb els òxids de nitrogen i els hidrocarburs.\nPer detectar la presència d’aquests contaminants a l’aire, l’Ajuntament de Barcelona disposa d’una sèrie d’estacions ambientals, distribuïdes per la ciutat, que fan els anàlisis i elaboren els informes sobre la seva evolució.\nTot plegat no seria tan alarmant si la meteorologia ajudés. Amb pluja la concentració de tots aquests contaminants cau a terra i l’atmosfera queda neta. Per això, quan fa dies que no plou, ni fa gaire vent, l’ambient es va carregant i l’aire que respirem és perillós per a la nostra salut.\nCom es combat la contaminació de l’aire?\nLa mesura principal per reduir la contaminació és limitar els vehicles que circulen per Barcelona i promocionar l’ús de vehicles més nets com els cotxes elèctrics, i l’ús del transport públic.\nA partir de l’1 de gener del 2020 estarà prohibit entrar a Barcelona amb un vehicle contaminant i les zones de baixes emissions seran permanents, fet que afectarà a més de 125.000 cotxes.Amb això es pretén reduir la contaminació un 15%.\nQuina és l’aportació del cotxe elèctric a la reducció de la contaminació?\nJosep Lluís Gallego ho té molt clar. Si els vehicles que circulen per les nostres ciutats fossin elèctrics es reduiria en un 90% la contaminació urbana associada al trànsit. També es reduiria el consum de petroli. S’aconseguiria pacificar el trànsit, que seria més silenciós, més eficient i més amable. En definitiva, menys agressiu per al medi ambient i més saludable per a les persones.\nLa Fundació Europea del Clima ha publicat un estudi sobre l’impacte del cotxe elèctric al continent on s’extreuen dades molt interessants. De seguir amb la tendència actual d’implantació d’aquests vehicles a Europa les emissions d’òxid de nitrogen, passaran d’1,3 milions de tones a 70.000 en poc més d’una dècada. El 27% de totes les emissions causants del canvi climàtic s’originen a Europa degut als cotxes de combustió i són, per tant, el primer emissor de gasos d’efecte hivernacle. En canvi, els cotxes elèctrics generen entre dos i tres cops menys escalfament global en el transcurs de tot el seu cicle de vida, des de la producció fins al seu desballestament.\nLa Fundació Europea del Clima calcula que cap al 2030 el 25% dels vehicles que circularan per les carreteres europees seran totalment elèctrics i un altre 50% híbrids.\nUn altre estudi del Massachusetts Institute of Technology conclou que l’adopció del vehicle elèctric reduirà un 60% el consum de petroli i per tant la contaminació. Afegeix que la reducció encara seria més gran si l’electricitat generada per carregar els elèctrics procedís d’energies renovables.


Recursos de català: 13/09/2008\nAvortament i eutanàsia\nBioètica: avortament i eutanàsia\nPublicat per Unknown a 8:24 0 comentaris\nEl problema del bilingüisme: per què? (Ignasi Termes, Buenos Aires - Argentina)\n¿Per què, senyors intel.lectuals? Vostès diuen que "les llengües no tenen el dret d'aconseguir coactivament parlants". Llavors ¿per què el castellà pot fer-ho, i el català, no? ¿S'ha de recordar que el castellà és oficial a Catalunya perquè es va imposar mitjançant guerres, repressió i dictadures? Vostès diuen que les llengües "no tenen el dret d'imposar-se com a prioritàries". Llavors ¿per què el castellà pot ser la llengua prioritària a Espanya per a qualsevol persona que trepitgi terra espanyola i, en canvi, no pot passar el mateix amb el català a Catalunya? Vostès diuen que "són els ciutadans els que tenen drets lingüístics, no els territoris, ni encara menys les llengües mateix". ¿Per què a l'Estat espanyol existeix obligació de saber castellà i, en canvi, no pot passar el mateix amb el català a Catalunya? Gràcies, senyors intel.lectuals, per seguir demostrant-nos que l'únic camí que tenim els catalans de ser respectats culturalment és tenir el nostre propi Estat.\n"Altra volta" (Eugeni S. Reig)\nLa locució “altra volta”, sense article, significa, com hem dit, 'novament, de nou', mentres que la locució una altra volta, amb article, significa 'en una altra ocasió'. Si dic “ja estic altra volta en l’hospital” vull dir “ja estic de nou en l’hospital”, però si dic “una altra volta aniré a l’hospital” vull dir “en una altra ocasió aniré a l’hospital”.\nCom que en castellà no hi ha eixa diferència i usa “otra vez” en els dos casos, els catalanoparlants, per desgràcia, tenim la tendència, cada volta més, a usar únicament i exclusivament la locució “una altra volta”. Això és un castellanisme empobridor, innecessari i molt lamentable. Hem d’esforçar-nos a usar les expressions “altra volta” i “una altra volta” quan corresponga.\nPublicat per Unknown a 2:47 0 comentaris\nPublicat per Unknown a 2:13 0 comentaris\nEl problema del bilingüisme: per què? (Ignasi Term...


El món sencer està pendent de la cita que el Sol i la Lluna tenen avui a les 09.11 h del matí, hora catalana, un espectacle únic que no es tornarà a repetir fins a l’agost del 2026. El més probable és que en molts indrets l'eclipsi es pugui veure amb intermitències per culpa dels núvols\nBarcelonaQuan ella va a dormir, ell tot just s’aixeca. Entre la Lluna i el Sol hi ha una relació impossible que ha nodrit mites i llegendes. És només durant els eclipsis quan el satèl·lit i el rei dels astres poden trobar-se per resoldre aquesta tensió sentimental. Aquest matí el món sencer estarà pendent de la seva nova cita, a les 09.11 h del matí, amb un eclipsi de Sol que percebran com a total els que el vegin des dels països nòrdics, i com a parcial contemplat des de Catalunya, amb una ocultació màxima del 63%\nLes actualitzacions dels mapes del temps d'aquest matí continuen fent pensar en la presència de núvols a moltes comarques, però els pinten una mica més esqueixats que en actualitzacions anteriors. Segons informa el meteoròleg de l'ARA, Miquel Bernis, el més probable és que en molts indrets l'eclipsi es pugui veure amb intermitències, al sud els núvols seran més espessos, i probablement a Ponent i al Pirineu una mica més trencats.\n[Com observa l'eclipsi]\n[Consulta a quina hora exacta començarà l'eclipsi a la teva zona]\nDurant 2 hores i 20 minuts, fins a les 11.27 aproximadament, la Terra, la Lluna i el Sol estaran alineats. El moment de màxima ocultació serà a les 10.16 h. Tot i que no es farà de nit, el matí serà una mica més fosc de l’habitual, com si el cel estigués ennuvolat. L’espectacle és únic, coincideixen els experts. No es tornarà a produir un altre eclipsi de Sol important fins a l’agost del 2026, quan es preveu un eclipsi que des de Barcelona serà pràcticament total, amb un 95% del Sol amagat per la Lluna, explica Jordi Bordes, vicepresident de l’Agrupació Astronòmica de Barcelona (Aster).\nEls eclipsis es classifiquen en totals, anulars -quan la corona del Sol emergeix pels voltants- i parcials. Depèn no tan sols de la conjunció planetària, sinó també de la proximitat de la Lluna a la Terra: com més a prop sigui el satèl·lit, més gran sembla i més tapa el sol.\nAquest eclipsi solar compta amb una coincidència excepcional, ja que marcarà el final de l’hivern i l’entrada de la primavera, que oficialment arribarà a les 23.45 hores de demà mateix. La Lluna s’interposarà entre el Sol i la Terra just a les portes de l’equinocci, és a dir, el dia que la nit dura el mateix que el dia. Al pol Nord, a les regions on l’ocultació serà total, el moment és especialment màgic, ja que es passarà d’un període de sis mesos de nit a un període de sis mesos de dia. El de demà serà el primer eclipsi solar equinoccial d’una sèrie de tres que es podran veure en els pròxims 38 anys. El pròxim arribarà el 2034, i trigarà tant perquè només és possible quan el dia 20 de març coincideixen dues situacions: que hi hagi lluna nova just el dia de l’equinocci i que, a més, es produeixi l’alineació.\nCiència i profecies\nAntigament, els eclipsis solars s’interpretaven com un senyal dels déus o com un mal auguri. Del Sol en depèn la vida i la seva desaparició s’associava al perill imminent. Els antics xinesos creien que un eclipsi es produïa perquè un drac engolia el Sol. Els astrònoms de la cort, castes de gran llinatge, havien d’intentar prevenir els atacs del drac, i eren castigats amb la pena de mort per l’emperador si s’equivocaven i no anunciaven l’eclipsi a temps.\nProbablement, l’eclipsi més discutit de la historia és el que es creu que hi va haver durant la crucifixió de Jesús. Segons els tres evangelistes, mentre Crist agonitzava, entre el migdia i les tres de la tarda, es va fer la foscor a la Terra. No obstant, segons alguns estudis fets per astrònoms, en aquella data no sembla que hi hagués cap eclipsi.\nSobre l’eclipsi del 2015, Europa té una mirada més moderada i científica. Mentre estigui passant, a Alemanya s’experimentarà amb un test per comprovar l’impacte d’aquest tipus d’esdeveniments sobre l’eficiència de l’energia solar i l’estabilitat de la xarxa elèctrica. I l’Agència Europea de l’Espai (ESA) l’observarà amb minisatèl·lits.\nEl ball entre la Lluna i el Sol començarà el seu recorregut a l’Atlàntic nord, en un punt situat al sud de Groenlàndia, culminarà sobre les illes Fèroe i passarà després per les illes Svalbard. La franja de totalitat serà de 462 quilòmetres d’amplada i tan sols els que observin el cel situats dins d’aquest arc podran veure l’ocultació total.\nNomés els privilegiats que han viatjat al nord podran veure com l’astre rei s’esborra completament. Les agències de viatge ja fa temps que han vist en els eclipsis una oportunitat. També hi ha qui va per lliure, per això les autoritats noruegues, per exemple, han recomanat als que viatgin a la remota illa àrtica de Svalbard per veure l’eclipsi que no hi vagin sense tenir un lloc on allotjar-se, que vigilin amb els óssos polars i que portin roba d’abric adequada, ja que les temperatures arriben a menys 15 graus.\nA Catalunya el màxim d’ocultació serà del 63%. El millor lloc per veure l’eclipsi és la platja, recomana Bordes. L’associació que representa, Aster, convocarà a la platja de la Barceloneta un miler d’estudiants, als quals es podran afegir els curiosos que vulguin observar l’eclipsi en companyia d’experts. Hi haurà telescopis amb lents adequades per mirar-lo sense fer-se mal als ulls i projectors per compartir l’espectacle. “La línia de mar és el millor lloc per veure l’eclipsi perquè hi ha menys obstacles visuals, i cal tenir en compte que començarà quan el Sol sigui tan sols a 20 graus sobre l’horitzó, i acabarà quan s’hi situï a uns 44 graus”, explica Bordes.\nLa Universitat de Barcelona (UB) retransmetrà en directe per internet l’eclipsi, a través del portal d’internet Serviastro (http://serviastro.am.ub.edu). Els científics de la UB també instal·laran telescopis i pantalles en dos emplaçaments: a les portes de l’edifici històric de la Universitat de Barcelona, a la Gran Via de les Corts Catalanes i a l’Espai Ciència del Saló de l’Ensenyament, que aquests dies se celebra a la Fira de Montjuïc.\nXavier Luri, astrònom de la UB, insisteix que cal tenir en compte que un eclipsi solar no es pot mirar directament sense protecció. No valen les ulleres de sol, les radiografies, els negatius, els vidres fumats o els telescopis sense lents adequades, ja que l’ull pot patir lesions greus i irreversibles.\nL’Associació Astronòmica de Girona també obrirà a tothom l’Observatori de Can Roig de Llagostera. Astrogirona ha desplaçat a Islàndia una expedició per fotografiar les espectaculars aurores boreals que es preveuen.


Mañana empieza todo (VOSCat) - Cines Verdi Barcelona\nData d'estrena: 31-03-2017\nEn Samuel és un jove solter i conqueridor que viu a la costa francesa. Un dia una antiga aventura es presenta amb un bebè als braços, li comunica que és la seva filla i desapareix. Incapaç de fer la seva vida amb un bebè intenta trobar a la mare sense èxit. Passa el temps i mentre la nena va creixent porten una vida divertida i meravellosa. 8 anys més tard la mare torna per recuperar la seva filla.


IB3 | PITRERA DE POLLASTRE FARCIDA DE XAMPINYONS I GAMBA\nPITRERA DE POLLASTRE FARCIDA DE XAMPINYONS I GAMBA\n• 4 pitreres de pollastre\n• 8 xampinyons\n• 100 g de gamba panxuda\n• Pasta d’oliva negra\nPer al cremós de pastanaga:\n• 200 g de pastanaga\n• 300 ml de brou de gambes\nNetejar els bolets i trossejar a daus petits. Picar el porro i la ceba\nPelar les gambes, trossejar i reservar Disposar una paella sobre el foc amb una mica d’oli i sofregir la ceba. Afegir el porro i sofregir uns instants\nIncorporar els xampinyons i suar el preparat Afegir l’orenga picada finament, barrejar i condimentar Deixar refredar uns minuts i afegir la gamba trossejada\nFiletejar la carn i aixafar els filets a un paper film fins a aconseguir ½ cm de gruix. Reservar. Salpebrar i afegir unes gotes d’oli\nDisposar una porció de farciment al centre del pit i embolicar, amb ajuda del film en forma d’esfera. Premsar i coure al vapor uns 5 – 10 minuts segons el gruix de l’esfera. Diluir la pasta d’oliva negra en una mica d’oli i banyar amb una cullera la pìtrera de pollastre.\nPER AL CREMÓS DE PASTANAGA\nPicar les cebes i sofregir en una cassola amb oli d’oliva.\nAfegir les pastanagues, prèviament pelades i tallades a rodanxes així com la patata pelada i tallada en cubs regulars.\nOfegar amb la cassola tapada uns 5 minuts i banyar amb el brou de gamba.\nCoure a foc lent amb l’olla tapada uns 25 min. Retirar el brou i triturar la resta de la preparació fins a obtenir un puré espès.\nSi cal, anar afegint brou en petites quantitats fins a obtenir la textura desitjada i rectificar de sabor.\nAcompanyar el pollastre amb el cremós de pastanaga.