Encara estem així?: 2011\nAmb els meus millors desitjos de...\n...Felicitat i Prosperitat per a(*)\n...que no siga res allò de\nl'Any Nou 2012!\n(*) Correcció de plana feta després del consell de ministres.\nQuan acabà de parar taula, es canvià de roba per a sopar. Tot i que no va a tornar a tenir ànims per a celebracions des que es va quedar sol, mai no va perdre la seua hospitalitat i atenia gustosament qualsevol que es presentés a casa seua, per inoportú que fos, com aquesta maleïda malenconia que havia vingut de visita sense avisar.\nEscrit per jpmerch a 17:46 13 comentaris\nEtiquetes: cap d'any, microcontes, tristeses\n228è joc literari. La sort del pollastre.\nEn Jesús M. Tibau ens proposa aquest 228è joc literari. Escriure un text basat en la notícia de que un camió carregat de pollastres ha bolcat a Tortosa.\nAquesta és la meua participació:\nDesprés de donar dues voltes de campana a conseqüència de l'accident i superats els primers instants de confusió, vaig veure un pollastre de la mateixa quinta que jo, que era al meu costat, vomitant dacsa i patint un atac d'ansietat. Amb les meues ales li agafí el cap i li diguí:\n—Calma't que podia haver estat pitjor si haguérem fet el viatge fa un parell de setmanes, quan tan sol érem uns ous.\nEscrit per jpmerch a 23:50 8 comentaris\nLa més lletja es queixava —i amb tota la raó, al meu parer— d'haver de ballar sempre amb el més pringat.\nEscrit per jpmerch a 11:07 8 comentaris\nLi agradava molt rebre regals per nadal. Escrivia cartes als Reis Mags, al Pare Noel i a Santa Claus; donava menjar al Tió, jugava al amic invisible, les estrenes, la panera de la feina... Però en rebre uns vestits, els va rebutjar, ja era gat escaldat.\nEscrit per jpmerch a 16:00 10 comentaris\nEtiquetes: microcontes, nadal, política\nA la porta del banc un cotxe el va atropellar. Camí de l'hospital li van passar la pel·lícula de la seua vida, però estava codificada i no hi va poder veure res. Una vegada més, no havia arribat a temps de pagar el Canal+ abans de que li tallessen l'abonament. Això li va salvar la vida.\nEscrit per jpmerch a 22:04 5 comentaris\nEs prenia tan seriosament la normativa el municipal d'aquell betlem que fins i tot, va arribar a multar el caganer per deposar a un espai públic.\nEscrit per jpmerch a 11:16 8 comentaris\nLaurence J. Peter va formular l'anomenat principi de Peter que diu "En una organització les persones que realitzen bé el seu treball són promocionades a llocs de major responsabilitat una vegada i una altra fins que arriben al seu nivell d'incompetència". Doncs l'home de qui vull parlar era el més apreciat pels amos de l'empresa per la seua versatilitat, podia substituir qualsevol company, ja que era incompetent en tot i la seua incompetència fregava la perfecció.\nEscrit per jpmerch a 0:12 6 comentaris\nEtiquetes: incompetents, microcontes\nFamília voluntaria acolliria pernil per a passar les festes de Nadal en companyia. Es disposa de perniler a estrenar.\nEscrit per jpmerch a 23:03 9 comentaris\nLa política social d'aquell país era envejable. Tot aturat gaudia de protecció econòmica de per vida, però com que la quantia d'aquesta era molt xicoteta i no donava ni per a menjar, el beneficiari moria de fam en menys de tres mesos. Havien inventat el subsidi vitalici sostenible.\nEscrit per jpmerch a 0:00 8 comentaris\nEtiquetes: atur, microcontes\nDiari d'un ministrable\n...ja veurem demà, tinc uns nervis...\n...tant se val. Ja veurem demà, enguany tinc un pressentiment...\n...tant se val. El més important és que tinc salut.\nEscrit per jpmerch a 16:23 4 comentaris\nApareixia a totes les travesses que feien els analistes més avisats. Haguera suposat posar-li la cirereta a una carrera política envejable. Però la seua BlackBerry no va estar a l'alçada, feia uns dies que la carrega de la bateria no li durava el dia sencer.\nEscrit per jpmerch a 0:19 5 comentaris\nMai no li agradava veure's a les seues fotos d'anys enrere, s'hi veia lleig, fins i tot, ridícul. Un dia en veure-les, de sobte s'hi va agradar molt. Havia esdevingut un home madur.\nN. de l'a. - Aquest microconte ha estat inspirat pel post d'en Tibau "Nanoconte de les 7 diferències" a tens un racó dalt del món.\nEscrit per jpmerch a 20:54 7 comentaris\nEtiquetes: maduresa, microcontes\nEl portàs. Relats Conjunts.\n—Collons! Quin portàs als nassos m'ha fotut el veí! Si jo només volia que em convidara a sopar per poder veure el partit.\nEscrit per jpmerch a 23:56 10 comentaris\nUn home baralladís\n—L'any que ve no pense anar-hi. —Pensava mentre tornava a casa.\nEl dinar nadalenc de l'empresa havia acabat com el ball de Torrent. Tots els anys passava el mateix, començava bé i a mesura de que l'alcohol anava fent la seua feina, les veritats començaven a aflorar i la cosa s'anava torçant fins a acabar en una bona baralla. Sempre s'hi veia implicat, però mai no reconeixia que una gran part de la culpa n'era seua, més que res perquè l'únic assistent a aquest dinar anual era ell.\nEscrit per jpmerch a 19:18 11 comentaris\nEtiquetes: empresa, microcontes\nSi la teua estàtua de cera traslladaran,\nels Reis, enguany, carbó et portaran.\n—Mira, a mi això se me'n fot. Que no sabeu que a\nWashington ve Santa Claus?\nEscrit per jpmerch a 11:14 9 comentaris\nQuan la seua dona l'abandonà, pensà que aquell era el pitjor moment de la seua vida, però s'equivocava, encara no s'havia adonat de que tota la roba estava per planxar.\nEscrit per jpmerch a 10:32 11 comentaris\nEtiquetes: microcontes, tasques domèstiques\nUn veí molt pesat\nMira que era pesat aquell veí, que li demanaves l'hora i et donava el dia sencer.\nLi digueren que callat estava més guapo i aconseguiren que callara, però només quan anaven a fer-li alguna foto.\nEscrit per jpmerch a 12:38 11 comentaris\n225è joc literari. L'estofat.\nAquesta és la meua participació al 225è joc literari proposat per Jesús M. Tibau.\n—Aquest calcer no val res.\n—Sempre estàs igual. Faré alguna cosa que t'agrade?\n—Sí que en fas, però a l'estofat de bota no li has trobat el punt. El que feia ma mare sí que era bo. La bota es desfeia a la boca, i aquell gustet a cuir tan fi... i la sola no duia claus com aquesta, anava cosida amb corda natural.\n—Clar... però és que, ta mare el feia amb calcer d'ací que és molt bo. Però ara no és temporada de botes. Ara s'ha de fer amb les que porten de la Xina, que diuen que són iguals, però a mi no m'enganyen, no hi tenen res a veure. Són més barates, però no se sap ni de què estan fetes.\n—Doncs sí, ves a saber el que ens estem prenent. I què has dit que hi ha per a després?\nEscrit per jpmerch a 20:03 5 comentaris\nQuan li digueren que calia consumir productes de proximitat, s'ho va prendre molt seriosament. Li regalaren per nadal una llauna de caviar, i la va rebutjar perquè era iranià.\nEscrit per jpmerch a 0:00 7 comentaris\nUn home discret\nEra un veí extremadament discret. Tan és així, que no ens assabentarem de que vivia fins que va morir.\nEscrit per jpmerch a 0:37 10 comentaris\nHi havia un ambient de treball tan roí en l'empresa, i es duien tan malament els companys, que enguany en comptes de a l'amic, jugarien al filldeputa invisible.\nPatia un excés de colesterol, però també patia un excés de força de voluntat. Aconseguí evitar els accidents cardiovasculars, però es morí de gana en el seu afany.\nEtiquetes: microcontes, salut\nSi mai te salta una llàgrima mentre estàs cagant, no vol dir que t'hages tornat més sensible, sinó que hauràs de menjar més fruita.\nN. de l'a. - Aquesta reflexió ve inspirada pel post d'en Josep, "Procés lacrimal" a Descans: el blog d'un home que descansa.\nEtiquetes: Reflexions, salut\nPer una d'aquelles casualitats de la vida va perdre el seu millor amic el mateix dia que la dona l'abandonà.\nHagueren d'intervenir-lo perquè era un banc molt mal gestionat. L'auditoria revelava un greu defecte en les mesures de seguretat, ja que els bolígrafs per a signar els clients, els tenien sense lligar.\nEscrit per jpmerch a 16:54 5 comentaris\nAl desembre de 2011 es va produir un augment sobtat de la població de la preuada gamba roja de Dénia que va posar en perill l'ecosistema de la Marina Alta. Tot i que mai s'arribà a conéixer els motius d'aquella veritable plaga de gambes, se sospita que fou la imposició d'un límit de 20 euros per als dinars dels alts càrrecs de la Generalitat Valenciana, la causa d'aquell desastre ecològic.\nEscrit per jpmerch a 0:00 6 comentaris\nGent de possibles\nSempre havia gaudit d'un gran poder adquisitiu, només caminava per carrers de peatge.\nN. de l'a. - Aquesta vegada l'inspiració m'ha vingut de l'Administració de l'Estat, entossudida en que paguem les coses dues vegades.\nEscrit per jpmerch a 9:06 6 comentaris\nEs tardà tant a vendre's aquell obsolet GPS per a cotxe, que quan li donaves l'ordre de "Tornar a casa" et duia a El Corte Inglés.\nN. de l'a. - Tot i que l'SGAE ja no em fa por, he de dir que aquest microconte ha estat inspirat en el post de l'Alyebard, Tots els camins porten a Roma.\nEscrit per jpmerch a 14:00 12 comentaris\nL'ajuntament li va enderrocar l'ampliació de la xabola per no haver-ne sol·licitat la llicència d'obres.\n— ¡Váaargame! Lo payo con lo papele.\nEscrit per jpmerch a 16:03 5 comentaris\nQuan el jutge el va empresonar per un delicte del qual ell era la víctima, es va adonar de que la seua dona tenia raó cada vegada que li deia:\n—És que no t'expliques béee, Manooolo!\nEscrit per jpmerch a 18:57 11 comentaris\nEls col·laboradors del programa El gato al agua de Intereconomía TV, cansats de que se'ls acuse de ser crítics només amb el govern, han pres la decisió de canviar la seua línia editorial. A partir d'ara només criticaran a l'oposició.\nEl programa nou Debat de C9, també s'apunta al carro.\n—Estos de Canal 9 son\nEscrit per jpmerch a 14:25 9 comentaris\nUna dona amb molt de caràcter\n—No sé qué le pasa... pensaba que la minipimer le haría ilusión.\nEscrit per jpmerch a 18:14 9 comentaris\nLa presència. Relats conjunts (II).\nUn altra participació a la proposta de Relats Conjunts.\nTardor, Giuseppe Arcimboldo, 1573\nVa arribar trontollant i amb la boca seca i rasposa com un sac, el sopar nadalenc de l'empresa ja li estava passant el compte. Va pensar que un suc de taronja fresquet li aniria bé. Obrí la porta de la nevera i la tancà ràpidament, al mateix temps que la seua dona entrava a la cuina.\n—Quines hores són aquestes!\n—Ssssh... calla! No t'espantes carinyo, però crec que dins la nevera hi ha algú.\nN. de l'a. - Aquesta segona participació ha estat inspirada en els relats de la Carme i de l'Alyebard.\nEscrit per jpmerch a 23:01 5 comentaris\nResultats electorals. Primeres valoracions.\nTot i que encara no han passat ni 24 hores des de que es donaren a conéixer els resultats de les eleccions, en la meua condició d'analista polític faré una primera valoració. Són conclusions provisionals que poden patir lleugers ajustos, una vegada puga contrastar totes les dades. Fet l'aclariment i corrent el risc d'equivocar-me, em llance a la piscina i faig la meua reflexió. No ho sé, però potser s'han equivocat de candidat, perquè l'Esperanza Aguirre té més gràcia que en Rajoy per a botar a la balconada.\nEscrit per jpmerch a 16:45 3 comentaris\n20-N, un diumenge com un altre\nTot i ser diumenge es llevà d'hora, volia expremer bé tot el temps d'un dia dels pocs en que el creixement de la cosina s'atura. Després de l'endreçament quotidià, va eixir al carrer. Volia aprofitar la treva que li donava la pluja per anar-hi. Pensava que a primera hora tot aniria molt més ràpid, pero arribant-hi, ja va veure una filera de gent a la porta. En el fons no ens diferenciem molt uns dels altres —ho diuen les últimes enquestes publicades— i més gent havia pensat el mateix que ell. Podia haver tornat a casa per no fer cua, però ja que hi era, va decidir quedar-se, deprés esmorzaria més a gust, va pensar. Una vegada dins, va fer una ullada a tot el que, ben exposat a la vista de tothom, es podia triar, tot i que ell ja portava l'elecció feta des de casa. El cos li demanava altres coses, però l'actual estat de l'economia exigia la conveniència dels nostres actes. Quan només restaven dues persones al davant, en un acte instintiu per guanyar temps, va traure la cartera. Per fi havia arribat el seu torn, es trobava front la senyoreta que li preguntava:\n—Bon dia. Què li pose?\n—Hola bonica! Posa-me'n tres de pagés, dos d'integrals i quatre pastissos de moniato.\nEscrit per jpmerch a 12:22 12 comentaris\nM'agüelo ens contava un fet que tot i ser irreal, com tants altres havia ocorregut al seu poble. Parlava d'un pare que havia enviat al seu fill a estudiar música a Madrid, perquè li feia molta il·lusió tenir un fill pianista. Després d'una bona temporada d'estudi, el fill va escriure al pare per dir-li que tornaria al poble perquè ja s'havia convertit en un bon concertista. El pare molt il·lusionat amb la tornada del virtuós fill, li va comprar un piano, va organitzar un concert al teatre del poble i va convidar tots els veïns a assistir-hi. El fill davant tota la gent que restava expectant per a gaudir d'un bon concert, comença a donar voltes al voltant del piano, acatxant-se de tant en tant i mirant-lo com si buscara alguna cosa. El pare, veient el que estava fent el fill, va témer que el piano no li fora prou bo. Aleshores li va preguntar:\n—Què passa fill, que no t'agrada el piano?\nEl fill dubitatiu li va respondre:\n—No és això pare, el piano és molt bonic, però és que no li trobe la maneta.\nDiumenge es produirà un canvi de govern, tan necessari com indesitjat pel que suposa d'inici d'una època de retallades encara més dures que significaran un retrocés en el nostre actual estat del malestar benestar. Només hem d'esperar que el nou president del govern, quan s'assega al seu despatx per començar la seua delicada tasca, i davant tota la nostra esperança, sàpiga el que ha de fer i no comence a donar voltes al piano del país diga:\n—El país és molt bonic, però no li trobe la maneta.\nReedició a les 8 h. de 19-11-2011\nP.D. - Com que crec que no he sabut explicar el que volia dir, a la vista dels comentaris, he reeditat aquest post per afegir una foto de l'"instrument músical" que en realitat havia aprés a tocar el protagonista de la història. El meu avi feia servir aquest conte, per donar-nos a entendre la importància de no decebre a qui havia posat grans expectatives en nosaltres, malbaratant tot l'esforç que això li suposava.\nEscrit per jpmerch a 20:13 13 comentaris\nTardor. Relats conjunts.\nQuan les malalties cardiovasculars van esdevenir la primera causa de mort entre els natius d'aquella tribu de Papua Nova Guinea, el seu fetiller va decidir que havia arribat l'hora de canviar-los els molt arrelats hàbits alimentaris. Va ser aleshores que l'empresa Fruitasana aprofità per introduir-se al mercat papú amb el seu producte estrela, la Careta Biofruits, com a alternativa vegetariana al canibalisme.\nCom que la recol·lecció de bolets no havia estat abundant aquella tardor, no n'havien destriat els suspitosos amb molta meticulositat. Qui anava a dir que l'absència de pluges a la fi de l'estiu a la Serra Mariola, seria l'embrió de l'extinció fulminant de la llunyana tribu dels korowai.\nEscrit per jpmerch a 17:35 10 comentaris\nEra tan crític l'estat del malalt, que hagué de ser operat per un equip de tecnòcrates.\nEscrit per jpmerch a 22:17 11 comentaris\nDesvetllat el programa ocult del PP\nJpmerch. València. 16-11-11\nFonts properes al PP han desvetllat a aquest mitjà, part del seu programa ocult. Segons aquestes fonts, el govern entrant es caracteritzarà per ser un govern molt auster. Com a primera mesura d'austeritat, als nous ministres, en comptes de cartera els donaran una carpeta. Algunes informacions apunten fins i tot, a que les comprarien en els xinos, tot i que això encara està per confirmar.\nEscrit per jpmerch a 11:25 11 comentaris\nPessimisme als mercats\nJpmerch. València. 15-11-11\nJornada de pànic a totes les borses del planeta arran la publicació de les fotos de Terelu a Interviu. La prima de risc espanyola va fregar els 450 punts bàsics. Un analista de mercats diu que "això és un indicador de que el país no va pel bon camí". La protagonista s'excusa "aquest mes tinc l'assegurança del cotxe i amb el sou de xafardera no m'arriba".\nEscrit per jpmerch a 10:16 6 comentaris\nVa obtenir un resultat tan baix a les eleccions que li van fer repetir la campanya.\nEscrit per jpmerch a 18:17 11 comentaris\nEtiquetes: eleccions, microcontes, política\nLa cosa encara no està decidida\nLes enquestes segueixen insistint en que el PP guanyarà les eleccions i ho farà d'una manera aclaparadora. Rubalcaba va dir ahir que encara queda una setmana, que és molt de temps i que tot pot canviar. Per una vegada he donar-li la raó, perquè jo, que ja tenia decidit el meu vot, m'ha fet canviar d'opinió la falca que he escoltat aquest matí per la radio i que penge a continuació:\ni aquest canvi d'intenció de vot es pot donar en tots aquells —i sé que són molts— que com a mi, no ens importa un carall l'educació, la sanitat, l'atur, la prosperitat d'un país, etc., perquè l'únic que volem és que totes les dones estiguen estupendes.\nP.D. Senyors polítics, ja que hem de pagar-los de totes les maneres, per què no ens estalvien aquests insults?\nEscrit per jpmerch a 11:39 10 comentaris\nEtiquetes: eleccions, Emprenyaments, poca vergonya, política\n—Vaig a veure si ens ha tocat res—va dir instintivament, en escoltar el resultat per la radio i tot alçant-se de la taula.\nEn obrir la cartera va reconéixer el bitllet de vint euros sense canviar.\n—No me'n queda cap—li digué la vespra, el venedor de l'ONCE—. Els tinc tots venuts des d'ahir.\nSemblava que molta gent havia volgut participar en aquest sorteig extraordinari, com a una solució definitiva i duradora a la crisi.\n—Hi ha hagut sort, carinyo?—li preguntava la seua dona des de la cuina.\nMentre tancava la cartera i la guardaba a la butxaca de la jaqueta, entre dents i amb un mig somriure, li va respondre:\n—Sí. Aquesta vegada sí.\nEscrit per jpmerch a 13:14 10 comentaris\nEls neguits d'un primer ministre\nEra clar que això, jo ho feia per amor al meu país. Acceptar el càrrec de primer ministre en aquestes circumstàncies tan difícils no era un plat del gust de ningú. Però la pàtria em necessitava i jo no anava a negar-li la meua ajuda desinteressada. Per això quan m'ho van proposar, sense dubtar vaig dir que sí. No hi havia temps a perdre, ràpidament juraria el càrrec i tot seguit em posaria a treballar i em deixaria la pell en tan noble tasca. Només hi havia un parell de qüestions que em neguitejaven i em llevaven la son, la primera era, quants diners guanya un primer ministre grec? i la segona, al final dilluns es fa pont o no?\nEscrit per jpmerch a 20:43 5 comentaris\nProblemes amb l'euro\nEra un home realment ceballot per a les matemàtiques, quasi deu anys amb l'euro i encara no li eixien els comptes.\nEscrit per jpmerch a 19:13 11 comentaris\nNova incorporació al diccionari\nfurtangarí m. DER. PEN. Marit de infanta a qui la fiscalia investiga per organitzar una trama que té com a finalitat apropiar-se dels diners públics.\nEscrit per jpmerch a 16:16 11 comentaris\nEls EROs arriben a la sanitat\nJpmerch. València. 7-8-12\nNou mesos després del cèlebre debat Rajoy-Rubalcaba, moltes maternitats s'han vist obligades a presentar expedients de regulació d'ocupació per falta de feina. Prestigiosos sociòlegs de tot el país estudien el fenomen.\nEscrit per jpmerch a 19:04 8 comentaris\nLi havien parlat d'uns d'última tecnologia, que eren molt lleugers, que tenien una gran capacitat, un disseny modern i que eren molt còmodes de manejar. Li havien dit també, que els trobaria a un nou Carrefour que havien obert als afores feia poc. Només li calia aconseguir una moneda de cinquanta cèntims i anar-hi. Per fi podria canviar el vell carro rovellat de rodes espatllades on duia els quatre trastos que la vida no havia aconseguit llevar-li.\nEscrit per jpmerch a 12:14 15 comentaris\nHo estava esperant des de fa uns dies, la meua sagacitat ja m'ho havia anunciat, però quan es presentà el moment, he de reconéixer que em va sobtar, perquè ho va fer d'una manera violenta i desconsiderada. S'havia acabat l'últim rotllo de paper i quan més en necessitava.\nEscrit per jpmerch a 20:59 15 comentaris\nEl Partit Popular incompleix la llei electoral i donant per fet que guanyarà les eleccions, comença a desenvolupar el seu programa un dia abans del principi de la campanya. Segons les paraules d'un dels responsables d'organització: "...tenim molta feina per davant per a aixecar el país i cal anar avançant el que puguem".\nHui, "Aigua per a tots".\nEscrit per jpmerch a 15:10 10 comentaris\nQuan es despertà, el forat encara hi era.\nAquesta és una versió del conte d'Agusto Monterroso, que m'ha inspirat el locutor de radio donant les notícies económiques aquest matí quan m'he llevat. L'autor de "El dinosaurio" explicava que les interpretacions del seu conte havien sigut infinites com l'univers. Aquesta versió que faig, crec que només admet una interpretació: La cosa està molt malament i va per a llarg.\nNo penseu que he perdut el sentit de l'humor, però és que per més voltes que li done al assumpte, no li veig la gràcia per cap costat.\nEscrit per jpmerch a 10:48 10 comentaris\nNo se n'havien adonat\nEls habitants del planeta blau vivien de manera sostenible, compartint equitativament i justa, els recursos de què disposaven, respectant la natura i en perfecte equilibri amb ella. Però en nàixer l'habitant 7.000 milions, de sobte, el planeta va semblar superpoblat, la forma de vida insostenible, els recursos escassos i l'equilibri amb la naturalesa trencat.\nEscrit per jpmerch a 20:33 18 comentaris\nSegons l'últim sondeig de l'EPA la taxa d'atur al tercer trimestre de 2011 ha descendit\nMai deixes que la realitat t'espatlle un bon titular.\nAquest titular que tinc preparat des de ja fa uns quants trimestres i al qual l'he anat canviant la data, ja no puc estar-me d'utilitzar-lo per la por que em fa no poder traure'l mai.\nEscrit per jpmerch a 22:40 9 comentaris\nArran la cimera econòmica europea de dimecres, ens han dit que els bancs espanyols necessiten ingressar 26.000 milions d'euros per tal de recapitalitzar-se. En sentir això, la primera cosa que he fet és canviar la cartera de lloc, a una butxaca més segura, que la del darrere no m'ho sembla prou, te la lleven i no te n'adones. Però després d'escoltar una conversa interceptada per un telèfon que hem punxat, estic més tranquil perquè ja sé d'on trauran els diners que necessiten. Nosaltres l'únic que hem de fer és aprofitar-nos-en.\n—Hola bon dia. És vosté Rafel Quevà Apagar.\n—Sí sóc jo. Qui és?\n—Sóc Ginés Pavilat, el director de la sucursal de Caixafurt, on vosté té el compte.\n—Diga'm. Què volia?\n—Només saludar-li i agrair-li la confiança dipositada en nosaltres durant tots aquests anys. I aprofitant l'ocasió, permeta'm que li informe d'una oferta especial per als nostres millors clients, com vosté, per agrair-los la seua fidelitat. Em pot atendre uns minuts?\n—Sí, diga'm de què es tracta?\n—Mire com li he dit, és una oferta especial. Caixafurt li ofereix la possibilitat d'aconseguir una vaixella de disseny, composta de sis plats exclusius que li donaran a la seua taula un toc de distinció. I el millor de tot és que no haurà de pagar res per adquirir-la.\n—I què he de fer?\n—Només per fer un dipòsit de sis mil euros a termini fix de cinc anys, la vaixella és seua. Pense que és una ocasió que no pot deixar escapar, perquè no li cobrarem comissions ni d'obertura ni d'estudi. Al finalitzar el termini podrà recuperar els seus diners íntegrament menys una quantitat legal del 3% anual per a cobrir les fluctuacions del mercat d'especulació financera i depreciació de la moneda, i el 1,5% de l'import de l'assegurança contra la volatilitat dels dipòsits, que es paga d'una sola vegada. És una assegurança que li cobreix contra la malversació de fons i l'apropiació indeguda per part del banc. Si això passara, vosté recuperaria el 50% del dipòsit després de deduir el factor de fluctuació, la prima de l'assegurança i la comissió del 5% per contingència sobrevinguda no esperada. D'aquesta manera, vosté durant cinc anys no s'ha de preocupar pels seus diners, ja que el banc s'encarregarà de tot el minvament dinerari gratuïtament. Com pot veure, és una bona manera d'aconseguir un regal sense gastar els seus estalvis. L'únic és que haurà de declarar-lo en l'IRPF com a ingressos extraordinaris percebuts en espècie. Què li sembla?\n—Molt bé, m'ha convençut.\n—Té algun dubte que vol que li aclarisca?\n—Només en tinc un. De quin color ha dit que són els plats? És que m'agradaria que feren joc amb les estovalles que em van regalar també per fer desaparéixer uns estalvis que tenia fa uns anys.\nEscrit per jpmerch a 17:23 9 comentaris\nTinc veïns puteros (i jo no ho sabia)\nAhir mentre esmorzava el meu entrepanet de bacallà amb tomata, vaig llegir el següent titular "Los españoles son los europeos más puteros y que más frecuentan los servicios de prostitutas". Conclusió a la que havia arribat un estudi del qual no comentaré res i que deia que el 39% dels espanyols utilitzen aquests serveis.\nDeixant d'una banda les qüestions de identitat nacional, no puc estar-me de fer la següent anàlisi. Si a la meua comunitat som 14 veïns, vol dir que 5,46 veïns se'n van de putes, o el que és el mateix, cinc ho fan habitualment i un de tant en tant, qui ho anava a dir. No cal dir que entre ells no estic jo que, com tothom sap, no tinc diners.\nAra bé, com que de vegades i amb temes d'aquests cridaners sóc molt tafaner, he d'esbrinar quins són els veïns puteros, per la qual cosa he establert un pla. Quan coincidisca amb algú al ascensor o per l'escala i em parle de l'oratge, jo li faré un somriuret com dient, —si sé el que fas... no cal que et faces el despistat. Sé que al final confessaran.\nEscrit per jpmerch a 10:21 16 comentaris\nNo he pogut resistir-me a fer una altra participació al joc de Tu mateix llibres.\nCom feia cada matí en March des que treballava a la plataforma, en sentir la campana donant les huit, escurà la bromera de la tassa, tragué la agenda d'espiral que duia a la butxaca i començà la caminada rutinària per totes, columna avall, les tasques programades per al dia.\nEscrit per jpmerch a 22:35 10 comentaris\nSalut de ferro\nL'home de qui et vaig parlar, gaudia d'una envejable salut a prova dels hospitals millor dotats, fins i tot va sobreviure a quatre mesos d'estada a La Fe.\nAquest microconte està dedicat al meu sogre que es recupera poc a poc, malgrat les errades en el diagnòstic i en els tractaments, la desídia del personal —llevat d'excepcions d'agrair— i les retallades.\nN. de l'a. - Després dels comentaris de fanal blau i Alyebard, he canviat la versió del conte per endolcir-lo una mica.\nEscrit per jpmerch a 1:36 18 comentaris\nAquesta és la meua participació al joc de Tu mateix llibres.\n—Me cague en la crisi! Ja sabia jo que la idea d'en March de comprar la galera en un xino ens portaria problemes. Nadeu o només veureu algues!\n(He hagut de fer-li uns canvis a la primera versió per fer que complira les normes de les quals no m'havia assabentat ben bé.)\nEscrit per jpmerch a 16:16 5 comentaris\nEn complir els 40, va començar a dur una vida sana molt rigorosa, des d'aleshores només fumava tabac de cultiu ecològic.\nEscrit per jpmerch a 0:00 15 comentaris\nDures retallades arribaren també al Parlament Espanyol, tan és així que que no els quedà més remei que prescindir de l'oposició.\nEscrit per jpmerch a 10:28 11 comentaris\nJa m'he fet gran, n'he complert 100\nTot i que els números no són espectaculars en aquestes 100 primeres entrades, 4803 visites, 928 comentaris i 42 seguidors; en trac un balanç molt positiu gràcies a la companyia que m'hi heu fet.\nEspere no haver desentonat massa, no haver ofés ningú i sobretot haver-vos distret.\nEscrit per jpmerch a 19:22 17 comentaris\nTemps moderns. Relats Conjunts.\nSempre va ser una mica servil i per què no dir-ho, bastant curtet, però quan l'amo de la fàbrica els va reunir per dir-los que s'apropaven temps moderns als que calia que tothom s'implicara més en l'empresa formant part plegats del seu engranatge, ningú no podia saber el que faria aquest beneit que deixa vídua i dos fills.\nEscrit per jpmerch a 18:57 18 comentaris\nUna mostra de poder\nNo m'agrada mostrar-me autoritari, però hi ha vegades en què no veig una altra manera de resoldre un conflicte d'interessos, sobre tot quan sóc jo el que més interessos hi té.\nTot ha començat quan he obert la nevera per agafar una cervesa i en adonar-me de que no estava fresca, o no com a mi m'agrada, li he preguntat per què s'havia canviat de lloc. Si jo l'havia deixada a la part baixa, que és on més fred fa, per què l'havia trobada a la part de d'alt. Amb aquesta xuleria que tenen les cerveses, m'ha contestat que ella es posa on li dóna la gana. En sentir això la resta de productes que hi havia, amb començat tot un seguit de reivindicacions i protestes. Que si a la carn no li agrada estar al costat del peix perquè diu que fa pudor. Uns iogurts caducats, que si no saben perquè els compre si després no me'ls prenc. Un tros de formatge florit m'ha dit que deuria haver-lo embolicat amb paper de plata. Que si uns plàtans tenen la corfa negra per ficar-los dins de la nevera. La lletuga no està conforme en que cada vegada la pose a un lloc diferent, on no vulga estar la resta. Que què fan unes prunes pudentes al calaix de la fruita, que van a contagiar la resta de fruites. Però això què vol dir? Ací mane jo!\nBé, he hagut de buscar una solució política al conflicte i atendre algunes de les reivindicacions en uns casos i fer servir la força en uns altres, a més, calia evitar l'efecte contagi estenent-se les protestes al rebost i al armari del plats. També he hagut de dissoldre un aplec de una paella i una cassola indignades que ja duien uns quants dies acampades a la pica.\nHo he aconseguit. De nou, la llei i l'ordre regnen a la meua cuina.\nEscrit per jpmerch a 11:36 13 comentaris\nLa fatalitat d'una imprevisió\n—Home, quina sorpresa! Passe... passe! Li abelleix un got d'orxata?—A l'home gros li va estranyar la cordialitat amb què va ser rebut, no habitual amb ell, donat el motiu de les seues visites. Però la paraula orxata provocava al seu cervell, una reacció bioquímica capaç de neutralitzar qualsevol recel que li poguera sorgir sobre una finalitat disculpatòria de la invitació. L'Andreu era un home de mitjana edat que no havia aconseguit amagar-se a la crisi, i aquesta l'havia enxampat en forma de deutes que l'escanyaven en haver perdut la feina. La mala qualificació que li atorgava el responsable de riscos del seu banc, era la causa d'haver conegut aquest usurer de 120 quilos a qui li havia demanat un préstec que anava tornant poc a poc, amb uns interessos abusius, tots els primers divendres de mes.\nCap problema per gran que fos no amoïnava mai l'Andreu. Sempre veia la botella mig plena i afrontava amb valentia i alguna vegada amb molta imaginació, qualsevol "contratemps", com deia ell. En aquesta ocasió havia dissenyat un pla, que resoldria permanentment el deute amb el seu prestamista i temporalment la gana que patia.\nDies més tard, ingressat d'urgència per una intoxicació alimentària que li costaria la vida, pensava:\n—com anava a imaginar-me que la carn d'usurer fos tan verinosa?\nEscrit per jpmerch a 15:58 9 comentaris\nUnes professions de futur\nEn el meu afany de tirar-li una maneta al govern en l'assumpte de l'atur he estat fent una anàlisi de la situació del mercat del treball, centrant-me en esbrinar quines ocupacions seran les que tindran més demanda.\nDesprés d'una profunda reflexió he arribat a la conclusió de que les professions que, a mig i curt termini, van a tenir més eixida són:\nRescatador de bancs. Fonamental saber com furtar-li els diners al contribuent sense que se n'adone.\nPrometedor per a campanya electoral. Imprescindible tenir poca memòria. S'estan oferint contractes temporals a prova de mes i mig que amb una mica de sort es renoven per quatre anys. No es requereix cap capacitació.\nRetallador de despesa pública. No es requereix ni titulació ni vergonya.\nQualificador de risc financer. Ajudant d'especulador. Titulació de malparit grau mitjà o superior.\nEscrit per jpmerch a 0:24 13 comentaris\nQui paga descansa\nHui he vingut molt cansat de la feina. Ha estat una jornada molt llarga. Sort que he entrat a veure el compte del banc i he vist que la benvolguda Rita ja m'ha passat el rebut del impost de circulació del cotxe, el termini del qual finalitza el 30 d'octubre. No sé si l'emprenyament ha fet fora la sensació de cansament o és que és veritat allò de que qui paga descansa. Gràcies Rita, però la propera vegada no et preocupes per mi, ja descansaré esclafant-me al sofà.\nEscrit per jpmerch a 22:02 8 comentaris\nNova pujada de comissions bancàries\nHavia pagat tants diners en comisions, que el van condemnar per intent de corrupció d'un banc.\nEscrit per jpmerch a 15:32 11 comentaris\nEtiquetes: Emprenyaments, microcontes\nNo espanteu els animalets\nMai no et gitaràs sense alguna cosa més que sabràs. Hui he entés per què els gossos i supose que també les gosses fan les seues necessitats pertot arreu. És perquè s'espanten.\nAnava aquest matí pel carrer i per davant de mi anava una dona amb un gosset, d'eixos de butxaca. De sobte el gos s'atura i começa a fer caca. Ha fet una caguerada de què no donaré detalls per no ferir sensibilitats, però us en diré que era d'aquelles que no duen molt de temps a l'intestí. La dona, en un intent de justificació, li ha dit al gosset, —Ves, te han dado un susto y te has cagado.\nPer això us demane: No espanteu els animalets, ells mai ho farien.\n—Mariano, no pongas esa cara que jo también me he asustado.\n(Actualització de l'entrada per afegir-hi la il·lustració, perquè ahir se me'n va anar sense ella.)\nEscrit per jpmerch a 0:30 10 comentaris\nSi me queréis...\nQuan Lolita, la filla de Lola Flores es va casar, la gent es va aplegar massivament a l'església on s'anava a celebrar la cerimònia per tal de no perdre's l'esdeveniment. Davant d'aquella imprevisió que amenaçava amb deslluir la boda, i incapaç de controlar la situació, la genial Lola va fer una petició al públic present, que es va fer famosa, "Si me queréis irse".\nAhir es van conéixer les xifres de l'atur, les quals sumen 96.000 aturats més. L'explicació que dóna el govern d'aquesta pujada són, la fi de la temporada turística, les retallades de les autonomies i la incorporació a les llistes de joves que s'incorporen al mercat laboral, entre d'altres. El mateix govern reconeix que no sap que fer per reduir aquestes tossudes xifres. Jo des d'ací, volia suggerir-li, sense llevar-li serietat al drama que suposa per als aturats en particular, i per a la societat en general, que seguint l'exemple de Lola Flores provara a reduir la xifra d'aturats amb un "Si me queréis no apuntarse".\nEscrit per jpmerch a 10:50 10 comentaris\nModel de referència\nEls serveis sanitaris del país havien arribat a ser el model de referència a imitar, gràcies a la acurada gestió dels seus dirigents, els quals amb molt d'esforç i dedicació, havien aconseguit el seu objectiu prioritari, tenir la llista d'espera més llarga de tots els països de la contornada.\nAquell dilluns de tardor, l'Òscar es va llevar amb l'ànim tan girat que duia les xancletes amb els peus bescanviats.\nEscrit per jpmerch a 15:21 9 comentaris\nHui m'he llevat de molt bon humor. He estat analitzant l'actualitat, com faig sempre quan sona el despertador, i com sempre durant cinc minuts, o dèu, depenent de la complexitat de la anàlisi, i he arribat a la conclusió de que ara que creia que ja estava caducat, torne a estar en l'ona quant a estètica es refereix. Però no perquè haja passat pel quiròfan o m'haja apuntat al gimnàs. És pel canvi sociològic que s'acaba de produir. Darrere han quedat les tauletes de xocolata i les esquenes sense pels.\nPanxes com aquesta\ni celles com aquestes\nja no estan de moda.\nEl que es durà, d'ara en davant és això\no, tot i que més difícil, això\n—M'havia fet la il·lusió de ser ministre, però com que\nsóc tan guapo...\nEscrit per jpmerch a 20:57 11 comentaris\nNo, no us alarmeu que no han acomiadat ningú —almenys que jo sapiga—. El que vull contar és que hui, hi ha hagut un dinar d'empresa per a acomiadar la legislatura. S'han aplegat el rei i els presidents del Govern, del Congrés i del Senat al despatx de Bono i com que les coses estan molt malament, s'han fotut un menú del dia per a quatre persones que han demanat al restaurant xinés de la cantonada. Amanida de llamàntol amb tàrtar d'alvocat, rèmol amb verdures, fruita preparada amb sorbet de poma verda, beguda, café i IVA inclosos.\nHan coincidit tots quatre en que per damunt dels interessos dels partits està l'interés d'Espanya i dels espanyols. També han coincidit en que aquest dinarot el pagaren els espanyols, ja que són els més interessats.\nJa sé que això és la xocolata del lloro, així que hi podeu dir-me demagog si voleu. Per cert, l'amanida de llamàntol amb tàrtar d'alvocat deu estar boníssima. Mira!, ara m'ha vingut la gana, vaig a fer-me un entrepà de tonyina que és la cosa més semblant que tinc al llamàntol.\n—Venga Bono, mira a la cámara que nos hagan la foto.\n—Majejtad, ej que alquien ha pisado un chiclé.\nEscrit per jpmerch a 19:42 14 comentaris\nNova tisorada (o estisorada)\nLi van retallar tant el sou que la nòmina li eixia a pagar.\nAquest retallat microconte ha estat inspirat en la punyetera actualitat i en l'apunt de l'Assumpta Homenatge a les estisores.\nEscrit per jpmerch a 20:15 8 comentaris\nNo n'hi ha de veritats absolutes, com va dir Ramón de Campoamor "...nada es verdad ni mentira, todo es según el color del cristal con se mira".\nDes que una cruel malaltia va deixar-lo sol, no matina llevat dels dimecres, en què ha de dur el seu net a l'escola. Però hui l'havien citat a les huit per a arreplegar receptes. Quan la jubilació li arribà, li va portar unes quantes línies amb asteriscos a les analítiques.\nTornant del dispensari ha aprofitat per a comprar el pa i el diari. Ha llegit de passada la noticia que parla d'un satèl·lit espatllat que perdent altura anava a caure a terra i que no se sabia ben bé on ho faria. En girar la cantonada del seu carrer, ha vist molta gent córrer cridant i una gran polseguera, que esvaint-se, ha anat deixant veure a poc a poc un munt de ferralla que s'havia incrustat a la teulada de sa casa ja ensorrada. Veient la destrossa, s'ha dit a si mateix: —Tenir colesterol és bo.\nEscrit per jpmerch a 15:08 9 comentaris\nPalau de la Moncloa matinada del 20 N...\n—No! No, per favor! A mi no!\n—Desperta José Luis! Desperta! És només un malson. Calma't!\n—Ai!, que malament ho he passat. He somiat que venia el Butoni i se m'enduia.\nEscrit per jpmerch a 23:52 6 comentaris\n—L'IBEX ha tornat a baixar. No guanyem per a disgustos.\n—Doncs espera, que ara diuen que ens van a apujar els impostos, però només a nosaltres, a qui tenim grans fortunes.\n—Però això no és anticonstitucional? Segons el article 14, tots som iguals davant la llei. No ens poden discriminar als rics per ser rics.\n—I després es queixen els pobres. On anirem a parar?\nEscrit per jpmerch a 0:01 10 comentaris\nTot just havien deixat la platja. La pudor de suor i gasolina, l'onatge i l'esgotament eren tan forts que van començar a vomitar. Potser la terra de la bona sort era més inabastable del que els van dir.\nEscrit per jpmerch a 21:34 15 comentaris\nTant de bo. Relats Conjunts.\nEra diumenge i volia començar la sembra a sendemà. Havíem tingut uns dies de fortes pluges i no la podíem ajornar més. Li vaig demanar que m'acompanyés, havia estat uns dies refredat i no em trobava amb massa forces per a carregar a soles els sacs de llavors al carro. Al poble, ell va veure aquell maleït cartell. Tant de bo no hagués plogut tant. Tant de bo no m'hagués refredat. Aviat en farà cinc anys. Un pare no deuria sobreviure a un fill.\nEscrit per jpmerch a 0:04 18 comentaris\nAquesta és la meua participació al 213è joc literari proposat per Jesús M. Tibau.\nD'això pots estar segur,\ntinc més força del que sembla\ni també sóc molt tossut.\nTot i no saber la u,\ncarregant naps i carxofes,\nno m'ha de guanyar ningú.\nNo us en donaré més dades,\npregunteu-li al tio Pep,\nqui li pegà tres potades.\nEscrit per jpmerch a 8:51 8 comentaris\nCant d'albaes per a N.\nAmb sa maneta preciosa,\nla nena agafa el ditot.\nEll la bressola amb tendresa,\nella li ha furtat el cor.\nDesprés de tot un seguit d'apunts, diguem-ne, no massa optimistes, he volgut fer aquest cant d'aficionat, dedicat a en XeXu, que ahir ens va fer veure que un dimarts i tretze no té per què ser roí.\nHe canviat el to perquè l'ocasió ho exigia, però tornaré.\nEscrit per jpmerch a 14:07 7 comentaris\nDimecres de matí, mentre esmorzava, li va canviar la cara dues vegades, primer, en sentir per la radio aquell número que coneixia tant, i després, en recordar-se de que els dimarts i tretze mai no comprava el cupó.\nN. de l'a. - Aquesta vegada la idea l'he trobada en l'apunt Triskaideisfòbia de l'Alyebard a WAW, TINC UN BLOG.\nEscrit per jpmerch a 20:35 5 comentaris\nSenyor? Qui, jo?\nVeient com se li apropava aquella noia amb minifaldilla a la porta de la discoteca, començà a rumiar quina seria la millor manera de entrar-li. Però de sobte se li'n van aclarir tots els dubtes; —disculpe senyor, ha vingut a arreplegar la seua filla?\nN. de l'a. - Abans que em denuncien a l'SGAE he de dir que aquest microconte ha estat inspirat en el post de l'òscar soci a la força a the lost art of keeping a secret.\nEscrit per jpmerch a 18:05 13 comentaris\nNo tot està inventat\nA aquestes alçades de la història de la humanitat sembla que ja està tot inventat. Hi ha tantes coses fetes per la mà de l'home que seria pràcticament impossible fer-ne una llista sense oblidar-nos-en de la majoria. Tot i això, de tant en tant trobem a faltar alguna cosa que ens vindria molt bé tenir i que a hores d'ara a ningú se li ha acudit inventar.\nHui, sense anar més lluny, m'hauria evitat tres situacions molestes si algú s'haguera pres la molèstia d'inventar açò que us vaig a explicar —per ordre d'aparició del problema—:\nDetector de presència de veí tafaner. Necessari per a poder eixir al llavador a engegar la llavadora sense haver de explicar a ningú per què no has pogut anar-te'n de vacances, al mateix temps que et conten com de bé s'ho han passat en el viatge que han fet.\nMenjar amb baix contingut en fibra per a coloms. Hi ha amants de la natura que se senten amb l'obligació de donar de menjar als coloms, això provoca que hi haja coloms on no haurien d'haver-hi, que al seu torn fa que hages de tornar a casa a canviar-te de camisa perquè un colom, espantat al teu pas, s'haja anat per la pota avall.\nGranotes especials per a cambrers. Molt útils per a evitar que un cambrer, que t'està fent la comanda amb mig faldó de la camisa fora, et lleve la poca gana que tenies a causa de les situacions anteriors.\nSi algú vol desenvolupar aquests invents, li'n cedisc tots els drets.\n—Menut esglai m'has donat, mamonàs!\nEscrit per jpmerch a 22:53 10 comentaris\nSegons l'últim sondeig de l'EPA la taxa d'atur al ...


Eugues de Troia | Xarxa Penedès\nEugues de Troia\nArticle de Bruna Àlvarez del 23 gener 2014 a Veus del territori · 0 Comentaris\nAmb motiu de la presentació de la campanya “Independència per canviar-ho tot” a Vilafranca el passat 11 de gener, vaig tenir el plaer de presentar una reflexió entorn les desigualtats de gènere que reprodueixen les estructures polítiques que volen canviar-ho tot, al costat del Pau Llonch, que va parlar de la PAH de Sabadell i d’en Quim Arrufat, que va parlar de l’estratègia per combatre les desigualtats de classe des del Parlament.\nAquest article és una adaptació de la meva intervenció, amb la única intenció de que si les coses queden per escrit, sempre es poden recuperar, rellegir i reflexionar.\nLes dones viuen i pateixen sostres de vidre en les estructures de la societat capitalista i patriarcal. Dins el mercat laboral, pateixen desigualtat salarial, discriminació per voler quedar-se embarassades, accedeixen a contractes precaris i parcials per poder realitzar les tasques de criança dels seus fills i filles, perquè al mercat laboral capitalista no permet que una persona tingui responsabilitats de cura a càrrec i alhora tingui una feina digna. Un mercat laboral, el capitalista, que manté una estructura patriarcal, sense dones com a caps visibles, sense càrrecs de direcció, on les poques dones que hi accedeixen és a canvi de no tenir fills.\nEn el mercat laboral, existeix un sostre de vidre, on hi accedeixen molt poques dones, i dones que siguin mares, encara menys.\nNo passa el mateix amb els homes que són pares, perquè el capitalisme i el patriarcat, continuen pensant la societat basada en la divisió sexual del treball: els homes en la producció, treball remunerat i l’àmbit públic i polític, i les dones assumint les tasques de cura en l’àmbit privat i sense cap remuneració econòmica.\nEl model del mercat laboral es reprodueix en les estructures de militància anticapitalistes, i cal denunciar una realitat silenciada, que és la “dificultat” i casi la “impossibilitat” de la maternitat i d’una militància activa en aquests espais polítics. Però també les dificultats de la militància i la paternitat, tot i que no és tan evident. En definitiva, les dificultats de la militància política dins l’esquerra independentista per les persones amb responsabilitats de cura a càrrec, tant dels fills com de persones dependents.\nQuines desigualtats de gènere reprodueixen les estructures polítiques que lluiten per canviar-ho tot?\n– Hi ha poc lideratge de dones: comptem quantes dones hi ha als nuclis durs de la nostra militància i en els càrrecs de responsabilitat? Tal com ha manifestat l’Anna Gabriel, “en una assemblea nacional on hi ha centenars de militants només hagi erigit la veu una sola dona …”.\n– Existeix un sostre de vidre: la maternitat per les dones i la paternitat per alguns homes.\nUn exercici pràctic, quantes mares hi ha a en una assemblea? Quant pares? Quantes persones (homes o dones) amb responsabilitats de cura a càrrec?\nMoltes persones i militants actius pensen que que si les dones no hi són és perquè no volem, i que la participació és lliure i voluntària, i que tothom sap que tenir fills és una decisió personal i que cal acceptar les conseqüències, que dit sense masses matisos, vol dir que la “feina” de la maternitat i la paternitat és a casa i no al carrer. Però allò que és personal és polític, i si les persones no participen, potser, és perquè no poden.\nEs vol canviar l’estructura social basada en la divisió de classes socials, però reproduïm una estructura política i de participació basada encara en la omnipresent divisió sexual del treball.\nLa clau està en entendre la intersecció entre classe i gènere.\nEls moviments obrers que han lluitat contra la desigualtat de classe, han seguit mantenint la desigualtat de gènere tant dins les llars com dins els propis moviments. Al llarg de la història, en diferents revolucions, inclosa la del 36 a l’Estat Espanyol, sempre s’ha dit que primer és la lluita de classes i una vegada aconseguit el socialisme, la igualtat entre homes i dones ja vindrà sola, però no ha estat així. Cuba, Chávez, Correa… tot i aconseguir grans canvis socials per lluitar contra la desigualtat de classe, que són exemplars i un mirall a seguir, han mantingut l’estructura de gènere basada en la divisió sexual del treball i en l’heteronormativitat, i per tant, no hi ha hagut canvis estructurals referents al qüestionament dels rols de gènere.\nPer altra banda, el feminisme “dominant” ha lluitat contra la desigualtat de gènere, però no la de classe. “L’alliberament” de les dones a l’Estat Espanyol i també als PPCC, s’ha produït o bé assumint la doble jornada o bé, dones que per assumir càrrecs públics i polítics han renunciat a assumir tasques de cura (la maternitat, per exemple); o bé delegant i pagant les tasques de cura a altres dones, majoritàriament de classe obrera, perquè les dones feministes professionals de classe mitja poguessin desenvolupar la seva “carrera pública o política”.\nI això porta a la gran pregunta i la gran contradicció: com atendre les necessitats dels infants, en una societat on la cura queda dins l’àmbit privat, i alhora desenvolupar-se a l’àmbit públic (en aquest cas polític). I per mi és precisament això el què cal canviar: cal aconseguir que les tasques de cura formin part de l’àmbit públic, que la cura surti al carrer!\nNo es tracta d’una suposada “guerra de sexes”, sinó que es tracta d’una estructura organitzativa i d’entendre la política i la societat, on les tasques de cura no hi són presents, ja que els homes feministes que assumeixen les seves responsabilitats de cura, també poden sentir-se discriminats.\nPer què són importants la presència de persones amb responsabilitats de cura a càrrec dins els col.lectius i els moviments socials?\n– Perquè si no hi són, es perd capital social i polític: dones que es converteixen en mares i desapareixen de l’arena política, o queden en un segon i tercer pla, després de 20 anys de militància activa.\n– Per tant, hi ha poc traspàs intergeneracional de significats, reflexions, posicionaments polítics i pensament crític. Grups feministes n’hi ha hagut des de fa 150 anys, arreu del món, i per tant, pocs temes nous queden per sorgir, i molts d’ells amb debats profunds amb consensos convincents.\nPer acabar, cal llençar propostes perquè de la mateixa manera que la militància ens proporciona consciència de classe, també cal que tinguem consciència de gènere.\n– Cal detectar les desigualtats de gènere de la vida quotidiana, i per això proposo un petit exercici: davant el que sospitem que és una desigualtat entre un home i una dona, canviem els personatges: canviem la dona per un home negre davant un home blanc. Estem més sensibilitzats a detectar el racisme que les desigualtats de gènere.\n– Cal formació en la transversalitat de gènere: cal parlar als bars, a les assemblees pe intentar respondre el perquè les dones no formen part d’una manera activa i amb lideratge de les estructures polítiques.\n– Cal facilitar que les dones preparades políticament assumeixin càrrecs de responsabilitat política.\n– Cal compartir experiències de discriminació i desigualtat: cal explicar els nostres casos personals de discriminació per ser dones o homosexuals.\n– Cal pensar formes d’incloure en les assemblees quotidianes i en els actes polítics, espais perquè persones amb responsabilitat de cura a càrrec puguin participar-hi activament.\nI com que “tot comença en un mateix”, canviar la relació de desigualtat entre gèneres depenen de nosaltres, de mi, de tu, d’ell i d’ella, i per tant, són canvis que estan a les nostres mans ara i aquí.\nCalen eugues de Troia en un doble sentit: dones i mares, que apareguin com a caps visibles i assumeixin tasques polítiques de responsabilitat, i alhora persones feministes que transformin les pròpies estructures de militància anticapitalista, perquè siguin alhora també, estructures de militància antipatriarcal.\nNotícia anterior Avortament: cal sortir al carrer Notícia següent Blas Infante. Notas para un cine-forum


Si ets una empresa i necessitaràs contractar personal al llarg del 2020, no et pots perdre la FIRA OCUPACIÓ SABADELL. Si estàs cercant feina o vols millorar la que tens, no deixis d’assistir-hi. Alhora la fira també està a adreçada a professionals de sector de la intermediació i l'orientació laboral. Les noves dates d'aquesta fira són 9 i 10 de juny de 2020\nSi ets una empresa i necessitaràs contractar personal al llarg del 2020, no te la pots perdre.T’oferim:\nEspai de reflexió sobre els nous models de gestió del talent\nPublicitat en diferents canals de comunicació\nDisposar d’un estand propi de forma gratuïta: Consultar les condicions de participació de les empreses\nReserva el teu estand omplint el FORMULARI DE PREINSCRIPCIÓ\nUNA OPORTUNITAT PER A PERSONES EN RECERCA DE FEINA\nSi estàs cercant feina o vols millorar la que tens, no deixis d’assistir-hi. Podràs:\nEntrevistar-te directament amb els responsables de RRHH de les empreses assistents que més t’interessin*\nFer-te una foto professional pel Currículum al nostre Estand fotogràfic.\nAssistir a tallers* de temàtiques interessants envers la recerca de feina.\nConèixer les tendències ocupacionals i oportunitats laborals del sector tèxtil\n*Les empreses assistents així com els llocs de treball ofertats i les temàtiques dels tallers, es publicaran properament.\nUNA OPORTUNITAT PER A PROFESSIONALS DEL SECTOR DE LA INTERMEDIACIÓ I ORIENTACIÓ LABORAL\nSi la teva professió està vinculada amb la intermediació i l'orientació laboral pots assistir-hi a les activitats organitzades específicament per a professionals. Properament es publicarà el programa d'activitats.\nProperament s'informaran dels horaris dels dies 9 i 10 de juny. Lloc previst: Fira Sabadell (pl. de la Saradana, 7)


SUBSTITUCIÓ DELS LED DEFICIENTS - Notícies - Ajuntament de Silla\nPortada > Actualitat > Notícies > SUBSTITUCIÓ DELS LED DEFICIENTS\nSUBSTITUCIÓ DELS LED DEFICIENTS\nEl canvi millora la lluminositat i l'eficiència energètica\nS'està portant a terme una substitució de les bombetes LED, que es comprovaren que estaven danyades, per unes noves plaques LED que produeixen més lluminositat i milloren l'eficiència energètica en reduir el consum al voltant d'un 40% amb el conseqüent estalvi econòmic.\nEl regidor Valentín Mateos va ordenar una inspecció dels LED instal·lats amb el Pla de Eficiència Energètica d'Enllumenament Públic signat amb la Diputació el 2012 i va trobar que més del 50% estaven danyats. El regidor va negociar amb l'empresa la substitució d'aquestes bombetes per unes plaques que s'adapten millor al tipus de lluminària i que milloren, a més, la seua eficiència i lluminositat; l'empresa es faria càrrec de tots els costos de substitució.\nAquestos canvis s'emmarquen en un pla d'eficiència energètica impulsat des de la Regidoria d'Urbanisme, Territori i Infraestructures on es pretén canviar els punts de llum de tot el municipi inclosos els polígons industrials per LED més eficients.\nEn aquesta primera fase es canviaran uns 800 punts de llum de la barriada de Sant Roc, Molí de Magalló, el polígon del camí Vell d'Alcàsser, part de la zona del centre (carrers de la Mare de Déu dels Àngels, Montesa, Sueca, Santa Teresa, Blasco Ibáñez, Forns, entre altres), la zona de la Bega i, possiblement, el polígon de l'Alteró.\nEn posteriors fases s'acabaran d'instal·lar el punts de llums necessaris per a completar la resta del municipi.


On vacunar-te sense cita prèvia a Terrassa\nAquesta setmana hi ha tres punts de vacunació sense cita a la ciutat\nper Redacció, Terrassa, Catalunya | 23 d'agost de 2021 a les 18:59 |\nTerrassa acull actualment tres punts de vacunació on no cal cita prèvia. A banda del centre cívic Montserrat Roig, tant l'Hospital Universitari MútuaTerrassa i l'Hospital de Terrassa ofereixen la possibilitat de rebre la injecció sense demanar hora.\nAl Montserrat Roig (avinguda de Barcelona, 180), s'hi pot anar de dilluns a divendres, de 8 a 20 h, i el dissabte, de 8 a 14.30 h. Els dies 23, 27 i 28 d'agost s'hi utilitzarà Pfizer, i els dies 24 i 25, els pacients podran escollir entre Pfizer i Janssen.\nEl carrer del Castell, 25 també és un punt de vacunació. En aquest cas, s'hi pot anar tota la present setmana, a excepció de dijous i el cap de setmana, i fins dilluns dia 30. El centre obre de 16 a 20 h i s'hi ofereix Moderna i Janssen. Per últim, l'Hospital de Terrassa també té un punt de vacunació operatiu els dimarts, dimecres i divendres de 16 a 20 h i els dissabte de 9 a 14 h. S'hi ofereix Pfizer i Moderna.\nPer a més detalls del servei i altres ubicacions a la rodalia de Terrassa, pots consultar aquest enllaç.\nSocietat, salut, vacunació, Covid-19, coronavirus, CAP Sant Genís


Com definir el meu pressupost de màrqueting? | Digital Hamster\nDigital Hamster/Consells Hamster/Com definir el meu pressupost de màrqueting?\nSi finalment has decidit prendre’t seriosament la teva estratègia de màrqueting i vols externalitzar o obrir un departament específic, necessites definir el teu pressupost. Per a això, t’expliquem tot el què has de tenir en compte:\nQuins objectius de negoci tens?\nAbans de plantejar-te res, decideix fins on vols arribar i en quant de temps. Analitza en quina situació et trobes ara i com estàs guanyant clients i, a partir d'aquí, veuràs quines estratègies noves has de aplicar per guanyar clients potencials i generar negoci.\nQuins rols necessites?\nGeneralment, necessitaràs a persones que puguin dur a terme una estratègia de màrqueting que et generi ingressos. Tant si ho fas de forma interna com externa, caldrà definir quins rols has de contractar:\nEstratega: de la mateixa manera que ha estat necessària una estratègia per crear la teva empresa, ja sigui de negoci o de vendes, per al màrqueting també et caldrà el suport d'algú que t'ajudi a dissenyar una estratègia realista.\nGenerador de contingut: a internet el contingut és el rei. Si aconsegueixes fer alguna cosa diferent, podràs captar ràpidament l'atenció dels usuaris.\nDissenyador: per atreure l'atenció dels clients i clients potencials, un bon dissenyador t'ajudarà a aconseguir-ho en qualsevol contingut que es publiqui, des de publicacions en xarxes socials fins a pàgines web.\nDesenvolupador: has de comptar amb una pàgina web, programes que automatitzin processos o una landing page de captació. El desenvolupador és, per tant, un punt crític, ja que no hi ha un perfil que ho faci tot bé, sinó que cada un té una especialitat. És un terreny molt ampli i et recomanem que et deixis assessorar.\nEspecialista en captació de trànsit: encara que comptis amb pàgina web i xarxes socials, si no hi ha una persona que s'encarregui d'atreure visitants, no podràs rendibilitzar la inversió. Pensa quins perfils necessites, ja que potser has de comptar amb un especialista en tràsit SEO o un especialista en trànsit de pagament (habitualment no hi ha un perfil que faci les dues coses al nivell d'excel·lència desitjat).\nAnalista: el màrqueting digital és totalment mesurable. Necessites una persona que s'encarregui de mesurar tot el que passa amb la teva estratègia de màrqueting, visualitzi les dades i t’aconselli en la presa de decisions per millorar el teu negoci.\nA més de persones, necessitaràs les eines que han d’utilitzar en el seu dia a dia. Si externaltzes aquesta part, et pots estalviar les eines en moltsdels casos. Si no és així, aquestes són les eines que has de contemplar:\nCRM: un lloc on tenir totes les teves bases de dades. Aquí podràs trobar els teus clients potencials i els clients actuals. Gràcies a tota aquesta informació, podràs treballar i fer campanyes de màrqueting per retención, captació o upsales.\nSoftware de màrqueting automation: pot ser una eina que també faci de CRM, però necessitaràs que t'ajudi a agilitzar els teus processos de màrqueting.\nEines de disseny: el disseny és bàsic per tenir èxit, de manera que hauràs de donar-li al dissenyador les eines que necessiti. Molt probablement, amb Adobe CS en tindràs suficient.\nEines de màrqueting conversacional: la immediatesa en la resposta és important, per això, has de contemplar una eina de xatbot per comunicar-te de forma més àgil amb els teus usuaris.\nEines de gestió i comunicació interna: per treballar el màrqueting amb una metodologia àgil et caldràn eines de gestió de tasques i de comunicació interna. A Digital Hamster fem servir Jira i Slack per gestionar les tasques i comunicar-nos.\n¿Inversió en mitjans?\nSi vols escalar més ràpidament, necessites disposar d'un pressupost per invertir en captació de trànsit. Això et permetrà atreure usuaris de forma més ràpida i generar les primeres vendes del teu pla de màrqueting online. El pressupost l’hauràs de marcar en funció dels teus objectius i de la velocitat amb la qual vulguis aconseguir-los.\nDedica un 10-15% del teu pressupost com a extra per a emergències. Per molt bé que ho tinguis planificat, sempre sorgiran imprevistos i serà millor que ho tinguis dins de la teva partida de màrqueting per a què no hagis de tocar cap altra partida de l'empresa.


El PP dissol el partit de la ciutat de València i posarà una gestora al capdavant\nPresó provisional per a tres dels detinguts pels robatoris de coure\tPresó provisional per a tres dels detinguts pels robatoris de coure\nTortosa nomena fill predilecte de la ciutat el professor Manuel Pérez Bonfill\tTortosa nomena fill predilecte de la ciutat el professor Manuel Pérez Bonfill\nManifestació a Perpinyà contra l’estat d’urgència i la privació de nacionalitat\tManifestació a Perpinyà contra l’estat d’urgència i la privació de nacionalitat\nRegidors, ex-regidors i assessors han estat citats a declarar davant la guàrdia civil per presumptes comissions il·legals en el marc del ‘cas Imelsa’\nEl PP de la ciutat de València serà dirigit per una gestora en els pròxims dies després que regidors i assessors del grup municipal a l’ajuntament hagin estat cridats a declarar davant la guàrdia civil en relació amb els fets que s’investiguen a l’Operació Taula, sobre presumptes adjudicacions irregulars a canvi de comissions il·legals. Fonts del partit han confirmat que la decisió ha estat presa pel PP del País Valencià i amb el suport de la direcció del PP espanyol. Una vintena de regidors i ex-regidors han declarat a la comandància de la Guàrdia Civil pels fets que s’investiguen. L’ex-regidora María José Alcón va ser detinguda i posada en llibertat dimecres sota fiança, al igual que la secretària del grup municipal Mari Carmen García Fuster.\nEn una entrevista a la cadena COPE, l’ex-batllessa Rita Barberá ha negat que a través del consistori s’adjudiquessin contractes de manera irregular per rebre comissions il·legals i finançar campanyes del PP. ‘A l’ajuntament mai s’ha arreglat cap contracte que jo sàpiga ni ha hagut cap comissió ni cap desviació per finançar il·legalment res’, ha dit Barberà. També ha dit que eren alts funcionaris com l’interventor i el secretari municipal qui decidien les adjudicacions dels contractes. S’ha mostrat disposada a col·laborar amb la justícia però ha dit que no entén com s’ha implicat judicialment l’Ajuntament de València en el cas ‘Imelsa’, que afecta l’expresident de la Diputació Alfonso Rus.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Monfumo Entrada:\nAgriturismo al Capitello...Habitacions per nit per només Més zones a Monfumo\nMonfumo és una de les destinacions més visitades de Treviso. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Monfumo és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Trobar una bona oferta és fàcil amb Agoda.com, oferint hotels barats a Monfumo o qualsevol altra àrea a Treviso. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Digui'ns les seves dates de viatge ideals a Monfumo i us direm els preus ideals disponibles.\nHotels destacats a Monfumo, Monfumo\nConvenientment situat a Asolo, Agriturismo al Capitello és una base ideal des d'on explorar aquesta...\nTots els hotels de Monfumo\nHotels a Monfumo: Agriturismo al Capitello


TVE descarta tornar a emetre toros en horari infantil\nEL DEBAT SOBRE ELS CONTINGUTS\nEls serveis jurídics recorden que fer-ho aniria en contra del mandat marc\nEl PP haurà d'esperar una nova situació jurídica si vol que prosperi la seva proposta de tornar a emetre corrides a TVE. Un informe dels serveis jurídics recorda que el mandat marc actual ho impedeix.\nÀLEX GUTIÉRREZ M. BARCELONA. Actualitzada el 23/02/2012 00:00\nEls toros no tornaran a TVE, com a mínim en horari de protecció infantil. Així ho va refermar ahir el consell d'administració de TVE, després de sentir l'informe elaborat pels serveis jurídics, segons el qual les corrides s'inclouen en els supòsits previstos pel mandat marc i la llei de l'audiovisual relatius a la protecció del menor.\nEl conseller proposat per ERC, Francesc Bellmunt, ha confirmat a aquest diari que presentarà la setmana que ve una moció perquè la cadena tampoc pugui emetre'ls fora d'aquest horari. "No és una proposta contra la tauromàquia, sinó que s'empara en la repulsa al maltractament animal". La franja de protecció infantil comprèn des de les 6 del matí fins a les 10 de la nit, la qual cosa impossibilita retransmetre en directe les corrides que se celebren a Espanya.\nLa llei de l'audiovisual espanyola determina que en horari protegit no es poden programar "continguts que puguin perjudicar el desenvolupament psíquic o moral dels menors".\nEl PP hi posa la banya\nEl PP va enarborar la bandera del retorn dels braus a TVE el desembre del 2010, quan va presentar una proposició no de llei perquè la pública emetés almenys 10 curses per temporada. La proposta la van tombar a la comissió de control parlamentària amb els vots contraris de PSOE i CiU. En aquell moment els populars es rebel·laven contra la noció que els toros eren cars. Segons els seus càlculs, una corrida costava 120.000 euros en drets d'emissió, molt per sota, per exemple, dels 400.000 euros de pressupost per a un capítol de La hora de José Mota .\nAmb el canvi de govern, el PP ha redoblat els esforços. La setmana passada aconseguia que el consell d'administració de TVE eliminés la prohibició expressa d'emetre les curses que figurava al manual d'estil de la cadena. Es tractava d'un text impulsat a finals del 2010 per l'aleshores president de l'ens, Alberto Oliart, en què s'establia que la cadena "no emetrà curses de braus pel seu horari, generalment coincident amb l'horari protegit o d'especial protecció per a la infància". Per curar-se en salut, el reglament també reconeixia la rellevància social i cultural de la fiesta , de manera que la corporació "ha de reflectir-ne l'actualitat a la programació destinant-hi programes específics a TVE i RNE".\nEls preceptes es van eliminar amb els vots a favor dels quatre consellers del PP, la consellera d'IU i el d'UGT, el vot en contra del conseller d'ERC i les abstencions dels dos consellers del PSOE i del de CiU.


Lo forner de Ponent... a Anglaterra!: Pa de sègol\nFa cosa d'un mes vaig assistir a una xerrada on un forner parlava sobre el pa que es ven avui (les famoses i baratíssimes baguettes -entre d'altres-). La veritat és que ja en sabia alguna cosa però d'ençà que vaig sentir tot allò que ja no compro ni menjo pa que no sigui fet meu o comprat en un forn artesà. Així doncs, m'he endinsat una miqueta al món dels pans i ara en faig cada setmana.\nPer a la pasta mare:\n15g de llevat fresc de forner\n75g de farina de força\n300g de farina de sègol (jo només l'he trobada integral i dóna molt bon resultat)\nPer començar, en un bol mitjà, heu de fer una primera massa. Esmicoleu el llevat a l'aigua i deixeu-ho 5 minuts. Tot seguit, removeu-ho amb una cullera perquè es dissolgui el llevat i afegiu-hi la farina. Us quedarà una pasta espessa. Deixeu-la fermentar durant dues hores en un lloc sense corrents d'aire i tapeu el bol amb un drap humit.\nUn cop passades aquestes hores, barregeu les farines i la sal en un bol més gros. Feu-hi un forat al centre i aboqueu-hi la pasta mare i els 250ml d'aigua. Es formarà una pasta humida i molt enganxosa. En una superfície lleugerament enfarinada, pasteu-ho durant 10 minuts fins que obtingueu una massa homogènia. Deixeu-la reposar tapada en un bol gros durant una hora.\nQuan hagi llevat, doneu-li forma de pa rodó. Per fer-ho, aboqueu la massa als marbres enfarinats i porteu-ne les vores cap al mig bo i plegant-la sobre ella mateixa.\nUn cop ho hàgiu fet, capgireu el pa i col·loqueu-lo en una safata enfarinada. Deixeu-lo reposar 5 minuts. Empolseu-lo amb farina de blat i feu-hi talls de mig centímetre amb un ganivet afilat. No els feu gaire profunds perquè s'obren molt després. Deixeu-lo reposar tapat amb un drap durant una hora i mitja. Recordeu d'encendre el forn uns 20 minuts abans que hagi transcorregut aquest temps.\nEnforneu el pa durant uns 35 minuts a 200ºC o fins que en donar-li cops a la base sentiu so de buit. Quan el tragueu, deixeu-lo refredar damunt d'una reixeta. El resultat és un pa d'uns tres quarts de quilo aproximadament amb una molla compacta i molt gustós. Embolicat amb un drap de cuina aguanta força dies. Bon pa i bon companatge!\nPublicat per Lo forner de Ponent a 18:46\nEsther 8 de maig de 2011 a les 19:00\nQuina delicia de pa de sègol. M'encanta i triga ré en fer-lo. El més dificil serà, crec comprar el sègol. Ja et diré.\nEsther 8 de maig de 2011 a les 19:01\nVolia dir que no trigaré!!!! Estic de tarda de diumenge!\nHo sento, noi!\nLa cuina de l'Eri 8 de maig de 2011 a les 19:06\nAmb la farina de sègol integral ha d'estar deliciós!! A mi m'agrada molt el pa de sègol, així que la recepta queda apuntada. Jo també fa molt que poc pa compro en els forns. Petons\nCristina 8 de maig de 2011 a les 20:33\nT´ha quedat molt esponjós aquest pa de sègol...vés a saber que porten els pans "tradicionals".\nBon Tiberi 8 de maig de 2011 a les 22:43\nAixò de fer pa a casa crea addicció!!\nHaure d'aconseguir aquesta farina!!\nEt canvio la recepta del pa d'espelta per aquesta ;DD La faré segur, segur...quan trobi la farina!\nLo forner de Ponent 8 de maig de 2011 a les 23:09\nSi algú necessita saber llocs per comprar-ne, jo en sé a Barcelona i a Lleida. No obstant això, per internet hi ha botigues en línia que en venen a preus raonables.\nFeu-ne i em dieu com us ha anat! :)\nTeresa 9 de maig de 2011 a les 12:01\nQuin pa més gustós!! i quina grenya més xula li has fet!!! Bona setmana!\nXavier 9 de maig de 2011 a les 15:19\nCaram, quin pa! Fa temps que no en faig cap, de sègol... i això que tinc farina guardada!!!\nAnònim 9 de maig de 2011 a les 23:24\nEns encanta i molt el pa de sègol, i la forma que li has donat queda molt bonica :)\nFer pa a casa crea adicció, eh? ;)\nMercè 10 de maig de 2011 a les 23:03\nAquest pa li encantaria a la meva mare. Em guardo la teva recepta per fer-li un dia. :p\nel taller de cuina 11 de maig de 2011 a les 19:57\nT'ha quedat fantàstic!! i el pa de sègol el trobo molt gustós i bo.\nLaMirandolina 14 de maig de 2011 a les 14:12\nUaaaaaaaaala! Quin pa tan xulo! Veure'l és espectacular i tastar-lo encara ho deu ser més! Me l'apunto per al dia que m'atreveixi a fer pa sense panificadora.\nAnònim 9 d’agost de 2011 a les 15:32\nMolt interessant!! Ara seguiré investigant el teu blog, tan sols una pregunta: es pot congelar la massa del pa? i si és així, en quin moment es pot fer? És que així puc fer panets petits i utilitzar-los quant ho necessiti, que amb un nen petit temps, temps... no n'hi ha ;). Merci!


Baixa gastronomia: ¿Por qué no te callas?\nJo volia haver escrit una entrada sobre un tema frívol (la colla de gadgets i productes alimentaris relacionats amb Harrison Ford), però avui gairebé no es podia llegir ni un bloc d'aquestes terres sense lectors i blocaires debatessin, generalment per criticar-la, la darrera declaració/boutade del Santi Santamaria, que encara no se n'ha adonat que callat està més guapo i que prefereix seguir exhibint les seves dots per a la demagògia.\nSantamaria, ficat a periodista d'investigació, afirma públicament que el Bulli té un problema de salut pública, i que ell està distanciat per concepte i ètica de Ferran Adrià. Arribats aquest punt, i sense ser jo una gran fan de l'abstracció tecnoemocional (estic molt més a prop de la cuina que pot fer Santamaria, dintre del límit que em marca la hipoteca), crec que hauríem de puntualitzar quatre cosetes:\nA) Si pot demostrar que Ferran Adrià juga amb la salut dels seus comensals, el que ha de fer és denunciar-lo a comissaria i no en un llibre.\nB) Assumint que tal problema existeixi... quans casos s'han declarat d'intoxicacions per agar-agar? Que jo sàpiga, l'esferificació no és l'Ébola, i la quantitat de gent que passa pel Bulli o pel racó de Can Fabes sobre el total de la població no és una mostra demogràfica suficient com per demostrar que uns tenen més o menys salut que els altres. Si us plau, no confonguem el món de la gastronomia tres estrelles amb el món real. I en qualsevol cas, jo diria que els comensals del Bulli probablement es pugui pagar un hospital privat (molts d'ells, la Clinica Mayo i fins i tot la Betty Ford, si calgués).\nC) On rau l'ètica en escriure un llibre de cuina sana quan es pesa tant com ho fa ell? Igual que no sé si me'n fiaria d'un cuiner massa prim, tampoc no ho faig d'algú que em diu com he de menjar sent ell mateix obès.\nD) Santamaria diu que s'ha d'informar als comensals de què porta el menjar. D'acord, sempre he defensat que l'etiquetat dels aliments és bàsic. Ens explicarà TOTS els procediments (perquè el procediment també contribueix o fa mal a la salut)? Com evitarà aleshores que uns i altres li copiin les receptes? Patentant les fòrmules? Ens podrà assegurar que cada plat porta sempre la mateixa quantitat de cada cosa?\nE) Una altra afirmació seva deia que l'art ha de ser als museus i no a les taules. D'acord. Però què hi ha de criticable en voler fer art de la teva activitat diaria, en apel·lar als sentits i a la imaginació? O és que no va ser ell qui va dir que anar al restaurant és participar d'un espectacle escènic?\nF) Pasta. Diguem-ho clarament. L'emperador va en pilotes. Per moltes despeses que generin els establiments d'alt nivell, per molt que plorin els cuiners dient que no arriben a final de mes... prou de fer el ploricó. Si amb tres estrelles Michelin i no sé quin coi de posició al rànking de restaurants aquest, la vostra cuina no es prou bona per a generar l'atenció general sense haver de recòrrer a trucs tan cutres, és que alguna cosa no rutlla. Si al Santamaria l'amoïna tant que la gent del carrer mengi malament, que posi un bar de menús. A mi no em dóna lliçons de moral algú que cobra 180 euros per un àpat.\nG) Seriosament, i això ja no és una pregunta a Santamaria, sinó a tots nosaltres... per què són tan bocamolls alguns dels cuiners ibérics? Ara ha estat el de Can Fabes, però en alguna ocasió ja he criticat els excessos verbals de l'Arola, i Ferran Adrià tampoc no és alié a un bon cop d'efecte ("we don't make any money"). Per què estem tan pendents de les seves idees, quan els preus dels aliments bàsics pugen dia a dia, els transgènics ens envaeixen, i a la majoria de les llars urbanes es menja de puta pena? I per què ens importa tant i dediquem tanta atenció a que els cuiners es dediquin a pegar-se amb el monedero i a estirar-se de la melena? Per què no omplen tantes línies altres professionals que fan menys soroll, com la Ruscalleda? Tot plegat, fa pudor de pa i circ. I a sobre, el pa és bimbo.\nPublicat per Mar Calpena a 20:28\nM'ha agradat molt el teu post. Quan avui he llegit les declaracions del Santamaria he pensat en un atac de banyes, en pura enveja per tenir menys espai mediàtic que l'Adrià. Estic amb tu quan crec que aquests cuiners tenen un problema quan necessiten fer soroll d'aquesta manera per cridar l'atenció sobre la seva... cuina? O sobre la seva persona? Començo a pensar, agafant de nou una idea que exposes al post, que aquesta gent comencen a ser divos i això porta aparellat fer escenetes de tant en tant per cridar l'atenció.\nNo deixa de ser una feceta més de l'espectacularització de la vida pública. Com tu dius, de panem et circenses...\nHola Mar, Massiset y demás lectores/as\nEs una pena que se acabe El Diario de Patricia... porque me veo allí al Santamaria en el programa titulado "el Adrià no me mola".\nMe parece que hay mucho vedetismo en el mundo de la cocina... y que no haría daño a nadie un poco más de modestia. Pero aqui hay mucho cocinero que solo mira por salir en la tele y que le den la (¡oooooooooooh!!!!!!) estrella Michelin de marras para poner unos precios desorbitados en la carta de su restaurante.\nMenos humos, señores.\nHe trobat molt brillant el teu comentari. Seria bo que arribés a oïdes del mestre Santamaria i a d'altres que, com ell, parlen des del paraninf com si fossin científics, susceptibles de rebre un Nobel d'aquells que premien els avenços benèfics per la societat i el món en general.\nNo Senyors. Poden fer molt bona cuina. Molt creativa.Però que no oblidin mai que només és cuina. Cap d'ells no és un Galileo, ni un doctor Fleming, per posar uns exemples.\nDic això, entre altres coses, perquè en Santi Santamaria sol dir "el laboratori". És clar. Hi experimenta.\nDoncs coincideixo, com no podía ser de cap altra manera.\nAquí no hi ha ningú que estigui net com una patena, perà la taca que porta ara en Santamaría es molt grossa: quedes retratat.\nAcabarem com al futbòl? Jo de petit ja vaig fer-li al nen el carnet del bulli. Doncs jo soc de la penya Esències de Santamaria.\nEl comentari d'Starbase m'ha animat a escriure aquest comentari, que ahir em semblava excessiu.\nA veure si amb els cuiners passarà (està passant?) com amb els futboolistes: quan entren a formar part de l'Star sistem, s'obliden de la seva feina i es dediquen a gunyar-se la vida als mitjans i no als camp de futbol - cuina.\nEstem davant d'un Eto'o Santamaria? És Adrià ja un Ronaldhiño de la cuina catalana?\nCon las cantidades que sirven en el Bulli no creo ni que una espuma de cianuro llegara a matar a alguien :)\nEn fin, Santamaría es un provocador, pero contestado a la pregunta que lanzas, creo que todos los grandes (o, dejémoslo en 'famosos') son como estrellas del Rock, tienen que dar la nota, hacerse ver y crear rivalidad. Viven en definitiva en su propio mundo.\nMar, es pot dir més alt però no més clar. Estic plenament d'acord amb el teu comentari.\nAlguns dels grans cuiners pensen que poden mirar per sobre l'espatlla del company de professió i pensen que criticant-lo guanyaran adeptes.\nSantamaria és el primer que es nodreix dels espais mediàtics, i les seves argúcies per col·locar el seu llibre són pròpies d'un pati d'escola.\n(I a mi tampoc m'inspira confiança un cuiner tan gras, igual que si veig la perruquera despentinada).\nM'ha agradat el teu comentari, just fa dos anys vaig poder anar, gràcies a una amiga, a BcnVanguardia a la classe magistral del Ferran Adrià. Allí vaig conèixer, i també gràcies a ella, dos dels cuiners joves que tenen un estrella michelin cadascú. Estàven molt agraïts al Ferran, un cuiner que se'ls havia fet proper i amb qui podien comptar sempre, que els havia ajudat i els donava ànims.\nSols això mostra el caràcter d'un i de l'altre. Podría dir més coses d'un i de l'altre, on el Santamaria no quedaria gens bé. Però prefereixo deixar la imatge d'un cuiner que es fa assequible sense pretensions.


Baixa gastronomia: E-receptaris\nS'acosta Sant Jordi, i si esteu llegint això, hi ha molts números que us esteu plantejant comprar un llibre de cuina. De recomanacions no us en faltaran. Al blog de Club de Cuines, el Roger Compte ha fet una impressionant recopilació en tres parts de les suggerències de la gastrosfera, que us recomano que us llegiu, ni que indefectiblement la selecció us acabi fotent enlaire el pressupost (o la bàscula!). Per això, avui no us parlaré cap llibre en paper, sinó que us vull comentar un format una mica diferent.\nEl darrer cop que vaig anar a la Fira de Frankfurt, ja fa un any i mig, l'expressió de moda era "llibre digital". A la programació de la fira hi havia força activitats entorn d'aquest tema, i els agents i editors semblaven unànimement esperançats davant un nou mercat que no per probablement secundari deixa de ser sucós. Les converses solien anar sobre la disparitat de formats i aparells, i sobre tot, entorn de la gestió dels drets digitals, per evitar el campi qui pugui produït amb l'intercanvi de fitxers de música i cinema. Tot era nou (el Kindle d'Amazon amb prou feines tenia un any), tot era verge (o tan verge com pugui ser res en una reunió d'editors, és a dir, d'una virginitat yolaberrocalesca), tot estava per fer... però que això no us condueixi a error: la gent de les lletres no perd mai de vista els números. Calia no fotre la gamba.\nEstà per veure si els senyals d'alarma estaven justificats. Avui en dia és encara relativament difícil trobar edicions piratejades en PDF i la major part dels lectors segueixen preferint el paper, sigui per comoditat, sigui per tradició. La manca d'un format hegemònic segueix pesant (costa decidir-se per un, per si és el que NO triomfa). A més, un llibre electrònic protegit no es pot deixar a terceres persones, perquè és còpia única. Potser doncs no és massa adequat per posar-se a abordar Guerra i pau, però té una sèrie de característiques que el fan particularment interessant de cara a la cuina.\nSobre el meu microones hi ha una pila d'impressions de receptes. Són una crònica tacada i arrugada de les meves neures i les meves curiositats a la cuina. Però l'espai del que disposo és escàs, i em fa certa pena que se m'embrutin els llibres. Vet-ho aquí que quan em vaig comprar l'Ipod Touch -la droga d'entrada a l'Iphone- vaig començar a barrinar com li podia utilitat a la cuina. Primer va venir un aplicació que em converteix al català el sense Déu de mesures anglosaxones (tasses, unces fluïdes i altres aberracions). Més tard, una segona aplicació que em permetia visualitzar pdfs... Primer amb una funda, i poc després amb el truquillo d'embolicar el fòtil en una bossa de congelació, vaig descobrir que allò era una sol·lució prou neta. Però al capdavall només eren macgyverades.\nSegüent pas? Instal·lar-me l'aplicació que converteix en un Kindle els aparells amb pantalla tàctil d'Apple. El gran avantatge és que et pots comprar llibres sencers prement un botó, i tenir-los a casa a l'instant, sense despeses d'enviament. Els desavantatges són que l'aplicació no té un motor de cerca (i això deixa els receptaris en inferioritat de condicions) i, si un no llegeix anglès, que té poc on triar.\n"La cocina y los alimentos", de Harold McGee, en versió Kindle.\nPerò ahir mateix vaig descobrir que, si se'l tracta amb criteri, al llibre de cuina digital l'espera un futur esplendorós. Resulta que el meu adorat Mark Bittman, columnista de cuina del New York Times, acaba de presentar l'aplicació per Iphone, Ipod Touch i Ipad del seu llibre How to cook everything. I no es tracta només d'una transliteració del totxo. Té, aquest sí, un motor de cerca que és la bomba. Un rellotge de cuina integrat en cada recepta que es pot activar quan arribem al pas indicat de la recepta. Permet votar via internet cada plat. Hi ha llistes i llistes de tècniques, i de menjars ordenats per dificultat, possibilitat de fer llistes de la compra... I per més INRI, durant uns dies costarà només 1,59€, un preu molt inferior als 21,82$ que val a Amazon. Per fi algú ha entès finalment què pot donar de sí el format digital a la cuina, i l'aplicació s'ha col·locat al top five de les vendes de la botiga d'Itunes americana. És, des del punt de vista de l'editor, una sol·lució que requereix més esforç i temps per a projectar-lo, però que crec que atorga un valor afegit al text que pot atraure molts nous lectors potencials.\nL'aplicació del Bittman no és la única. Jamie Oliver també ha tret un llibre pel Ipod, però per les ressenyes que n'he llegit, no està tan ben fet. Això sí, incorpora el format vídeo, que és una altra innovació ben atractiva. I n'hi ha moltes, gratuïtes o no, relacionades amb mitjans de comunicació o no, que prometen moltes noves alegries a la cuina. Probablement, els meus prestatges seguiran patint el sobrepès de llibres de cuina, però tinc la sensació que se'ls acaba de presentar un rival molt, molt temible. Seguirem informant.\nEtiquetes de comentaris: Aparells, Cròniques, Opinió\nCom sempre genial i donant al clau. Jo m'he baixat a l'Iphone l'aplicació de canal cocina... S'assembla a aquesta de la qual poses imatges al post.\nHehehe, necesites un iPad per a cuinar!!!\nUn aportació molt interessant perque ens dona un bon panorama als que no tenim Iphone, ni pensem tenir-lo en breu.\nPerò va bé saber-ho perque el futur si té alguna cosa és que ens atrapa a tots.\nTé molt bona pinta! Jo de moment ni ipod touch, ni iphone. Crec que en breu pot caure mòbil amb android, per això... segur\nI entenc que això és la idea dels llibres digitals, aprofitar que no és inamovible com el paper per proposar noves formes de lectura o de jugar amb el contingut\nAmb això dels i-pods i tota la pesca, la que en sap és Oreto. Ara li diré que s'ho mire. Salutacions\nJo també tinc problemes amb l'espai i els llibres de cuina (i amb el seu deteriorament). Quan haig de fer una recepta que tinc en un llibre, el que faig és, o bé fer-ne una fotocòpia o copiar-la i imprimir-la a l'ordinador.


Explorant els patrons de disseny MVC, MVP i MVVM\nLa interfície d'usuari sovint conté molt de codi desordenat, principalment a causa de la lògica complicada que ha de gestionar. Els patrons de presentació es dissenyen principalment amb un objectiu en ment, reduir el codi complex a la capa de presentació i fer que el codi de la interfície d'usuari sigui net i manejable. En aquesta publicació, presentaré una discussió sobre els patrons de disseny MVC, MVP i MVVM i destacaré quan un hauria de ser el disseny preferit per sobre de l'altre.\nControlador de vista del model\nEl framework Model View Controller (conegut comunament com MVC) us ajuda a crear aplicacions que siguin més fàcils de provar i mantenir. Consta de tres components principals, a saber:\nModel: aquesta és la capa que representa les dades de l'aplicació\nVisualització: representa la presentació o la capa d'interfície d'usuari\nControlador: aquesta capa normalment conté la lògica empresarial de la vostra aplicació\nL'objectiu principal del patró de disseny MVC és la separació de preocupacions per facilitar la provabilitat. El patró de disseny Model View Controller us permet aïllar les preocupacions i facilita la prova i el manteniment del codi de la vostra aplicació. En un disseny típic de MVC, la sol·licitud arriba primer al controlador que enllaça el model amb la vista corresponent. En el patró de disseny MVC, la vista i el controlador fan ús del disseny d'estratègia i la vista i el model es sincronitzen mitjançant el disseny de l'observador. Per tant, podem dir que MVC és un patró compost. El controlador i la vista estan acoblats sense problemes i un controlador es pot utilitzar per diverses vistes. La vista subscriu els canvis en el model.\nPresentador de la vista del model\nEl patró de disseny MVP (Model View Presenter) també consta de tres components: el model, la vista i el presentador. En el patró de disseny MVP, el controlador (en MVC) es substitueix pel Presentador. A diferència del patró de disseny MVC, el Presentador es refereix a la vista perquè la burla de la vista és més fàcil i les proves unitàries d'aplicacions que aprofiten el patró de disseny MVP sobre el patró de disseny MVC són molt més fàcils. En el patró de disseny MVP, el presentador manipula el model i també actualitza la vista. Hi ha dues variants d'aquest disseny. Aquests inclouen els següents.\nVista passiva: en aquesta estratègia, la vista no és conscient del model i el presentador actualitza la vista per reflectir els canvis del model.\nControlador de supervisió: en aquesta estratègia, la vista interactua directament amb el model per vincular dades als controls de dades sense la intervenció del presentador. El presentador és l'encarregat d'actualitzar el model. Manipula la vista només si cal, si necessiteu que s'executi una lògica d'interfície d'usuari complexa.\nTot i que ambdues variants afavoreixen la provabilitat de la lògica de presentació, la variant de vista passiva es prefereix a l'altra variant (controlador de supervisió) pel que fa a la provabilitat, principalment perquè teniu tota la lògica actualitzada de la vista dins del presentador.\nEl patró de disseny MVP és preferible a MVC quan la vostra aplicació necessita suportar diverses tecnologies d'interfície d'usuari. També és preferible si teniu una interfície d'usuari complexa amb molta interacció amb l'usuari. Si voleu tenir una prova d'unitat automatitzada a la interfície d'usuari de la vostra aplicació, el patró de disseny MVP s'adapta bé i es prefereix al disseny MVC tradicional.\nModel - Visualització - ViewModel (MVVM)\nEl Model - Vista - ViewModel (MVVM) és una variació del patró de disseny del model de presentació de Martin Fowler. El MVVM és un perfeccionament del popular disseny MVC i el ViewModel a MVVM s'utilitza per facilitar la separació de presentacions. A l'MVVM la lògica s'emmagatzema al presentador i la vista està completament aïllada del model. Tot i que el presentador no és conscient de la vista, la vista és conscient del presentador: el presentador a MVVM s'utilitza per representar una vista abstracta de la interfície d'usuari. Una vista passiva implica que la vista no té cap coneixement del model. Al patró de disseny MVVM, la vista està activa i conté comportaments, esdeveniments i informació d'enllaç de dades. Tingueu en compte que la vista a MVVM no és responsable de gestionar la informació d'estat; la vista està més aviat sincronitzada amb el model de vista. El model de vista a MVVM és responsable de la separació de presentacions i exposa mètodes i ordres per gestionar l'estat d'una vista i manipular el model.\nCom es comuniquen la vista i el model de vista a MVVM? Bé, la vista i el model de vista a MVVM es comuniquen mitjançant mètodes, propietats i esdeveniments. L'enllaç de dades bidireccional o l'enllaç de dades bidireccional entre la vista i el model de vista garanteix que els models i les propietats del model de vista estiguin sincronitzats amb la vista. El patró de disseny MVVM s'adapta bé a les aplicacions que necessiten suport per a l'enllaç de dades bidireccional.


Què pots fer tu? – VIRUS SISTERS\nNO ET CALLIS\nLa millor manera d’ajudar és parlant sobre el tema amb altra gent; amics, família o millor encara per xarxes socials. Fins i tot, si pot ser, envia un missatge al govern que això és un problema que importa als ciutadans. D’aquesta manera, animem al congrés a promulgar noves lleis que, per exemple, limitin les emissions de carboni i exigeixen que els causants rebin conseqüències per les accions.\nEscull una empresa que generi energia a partir del vent o el sol. En cas que no es pugui, mira les factures energètiques i fixa’t en quin factor utilitzes més energia i intenta canviar-ho a partir de les teves necessitats.\nAquests són dos dels factors més utilitzats al dia a dia, i a la vegada, representen gairebé la meitat del consum energètic de les nostres llars. Això es pot solucionar utilitzant segells per les finestres, fent així que no pugui passar aire. A l’estiu en canvi d’utilitzar l’aire condicionat intenta buscar remeis com ara obrir finestres o dutxes fredes.\nREDUEIX EL CONSUM D’AIGUA\nIntentar fer servir menys quantitat d’aigua també redueix la contaminació de carboni. Això és perquè es necessita molta energia per escalfar i filtrar l’aigua. Per això s’ha d’intentar reduir el temps de dutxa, tancar l’aixeta mentre et rentes les dents, etc…\nCOMPRA NOMÉS ALIMENTS NECESSARIS\nLa major part de l’ús de l’energia va en el creixement, procés, empaquetament i el transport dels aliments, la qual el 40% no s’utilitza. Si només compres el necessari no s’haurà de gastar tanta energia en aliments que no s’utilitzen. També s’hauria d’intentar comprar menys carn.\nNo deixis dispositius electrònics conectats quan no es fan servir i intenta desconectar tots de nit per no gastar més energia de la necessària, a part de disminuir les possibilitats d’haver-hi un incendi.\nINTENTA UTILITZAR TRANSPORT PÚBLIC\nSi voleu ajudar a reduir l’escalfament global, la contaminació de l’aire i els vostres costos, una de les millors coses és sortir del cotxe. Si camineu o aneu en bicicleta per fer viatges curts o utilitzar transport públic per més llargs, reduireu significativament la quantitat de contaminació i emissions de gasos d’efecte hivernacle que generem dia a dia.\nEl canvi climàtic, està molt lligat amb els boscos. Els climes estan afectant els boscos a causa de les extremes temperatures, la modificació de les pautes fluvials.\nAl mateix temps, els boscos i als troncs dels arbres produeixen i emmagatzemen diòxid de carboni de l’atmosfera. L’arbre una part del carboni que emmagatzema per part, també de la biomassa forestal o l’ humus que es produeix per la descomposició que es forma per la matèria vegetal morta. És per això que els arbres emmagatzemen més d’un bilió de tunelades de carboni. A causa de les destruccions, explotacions excessives o incendi de boscos, fa que tot aquest CO₂ s’alliberi i es responsabilitzi de l’efecte hivernacle.\nREFORESTACIÓ, REPOBLACIÓ FORESTAL:\nPer tal de combatre el canvi climàtic s’hauria de plantar nous arbres o tornar a plantar a zones desforestades i el més important evitar la talar els arbres.\nA les zones tropicals, on la vegetació creix molt de pressa , i elimina el carboni de l’atmosfera més ràpidament, plantar arbres seria una gran opció per eliminar grans quantitats de carboni de l’atmosfera en poc temps.\nFER ÚS DE LA FUSTA\nEn comptes de fer servir petroli, carbó i gas natural, es podria fer servir la combustió de la fusta i biomassa. Si el bosc és sostenible quan s’alliberés el diòxid de carboni, es podrien compensar les emissions d’aquest.\nSi reciclem el vidre, el paper o el plàstic ja no hi haurà necessitat de noves matèries per fabricar el producte.\nD’aquesta manera estalviarem una gran quantitat de recursos naturals i conservarem d’aquesta manera, els nostres boscos, i entre altres coses els nostres pulmons.\nUna altra de les conseqüències de l’escalfament global són els oceans. La causa és l’emissió de gasos d’efecte hivernacle a l’atmòsfera. Per les extremes temperatures, fa que hi hagi desgel als pols i augment del nivell del mar. A més a més, per la contaminació que hi ha al mar, acaba causant l’extinció i finalment la pèrdua de l’hàbitat de moltes espècies.\nREDUIR LES EMISSIONS DE CO₂ I ESTALVIAR ENERGIA\nPodem intentar utilitzar més els transports públics i deixar d’utilitzar els automòbils, o bé, per estalviar energia no deixar-nos la llum oberta o fer servir una amb menys potència.\nEl plàstic és una de les principals amenaces de l’ oceà. Per intentar reduir aquest impacte, podem deixar d’utilitzar ampolles de plàstic i substituir-ho per termos, una altra opció és, fer servir bosses de tela en comptes de plàstic.\nUTILITZAR PRODUCTES BIODEGRADABLES\nActualment, molta gent tira bronzejadors solars que fan mal a molts animals, per tant, hem d’intentar reduir el consum d’aquests, i a partir d’ara, comprar-los biodegradables (cuiden el medi ambient).\nDONAR SUPORT O DINERS A ORGANITZACIONS A FAVOR DELS OCEANS\nHi ha moltes organitzacions que treballen per poder protegir l’hàbitat marina. D’aquesta manera, pots ajudar econòmicament o promocionalment aquestes institucions. Amb això, podràs contribuir a tenir un planeta més sa i lliure de contaminació.


Capella dels Sants Metges – Lloret de Mar / Selva | Catalunya Medieval\nCapella dels Sants Metges – Lloret de Mar / Selva\nSituació: A Lloret de Mar, població i municipi del mateix nom, a la comarca de la Selva (Girona).\nAltres noms: Hospital Vell.\nAccés - Visitada el 05/02/2016:\nLa trobarem al carrer de l’Hospital Vell, nº 16.\nPer poder visitar amb comoditat aquesta i altres edificacions properes, hem buscat un pàrquing públic. A la confluència dels carrers que al mapa de Google s'identifiquen amb els noms de l'Avinguda Just Marlès Vilarodona i carrer Torrentó, amb entrada per aquest darrer carrer, hi ha un pàrquing (41 41 58.1 02 50 38.2) on en superfície es troba la plaça de Pere Torrent, i on hi ha la Biblioteca Municipal.\nLocalització: N 41 41 56.9 E 02 50 45.6 – Altitud: 5 m. - La posició de la icona al mapa, és aproximada.\nDe la pàgina web Patrimoni.Gencat, ens complau extreure la següent informació (Febrer 2016):\nLa Capella dels Sants Metges està emplaçada al costat dret del carrer Hospital Vell.\nEs tracta d'una capella d'una sola nau, la qual consta d'un portal, d'accés, d'arc de mig punt; un ull de bou de grans dimensions i campanar d'espadanya d'un sol ull, equipat amb una campana i coronat per una gran creu. Sota la campana es poden llegir les grans inicials fusionades en un sol pla de "M V".\nAquest portal, equipat amb muntants de tamany mitjà, però això si, ben treballats i escairats els quals tenen com a matèria prima la pedra, concretament el granit, sobresurt especialment per dos factors: per una banda, pel sumptuós tractament a que s'ha sotmès la porta, la qual està treballada en un repujat de fusta.\nConcretament en la part esquerra superior, podem observar un relleu molt atractiu constituït per garlandes i motius florals. Mentre que per l'altra, al costat esquerra del portal trobem una inscripció molt interessant, gravada sobre una placa de ceràmica, la qual fa al·lusió a les obres de restauració que es van dur a terme en la capella i que diu així:\nLa façana està emmarcada a ambdós costats per dues pilastres - una per banda-, les quals descansen sobre un basament i que estan coronades per sengles capitells, els quals s'ajunten constituïnt una cornisa sobre la qual trobem les inicials anteriorment citades de "M V". Posteriorment les pilastres es prolonguen en un segon estrat i estan coronades amb uns petits pinacles de tall vegetal i floral. Però la cosa no acaba aquí ja que els capitells tornen a ser prolongats fins al punt d'esdevenir la motllura externa del campanar d'espadanya.\nRemarcar a mode d'apunt que tot aquest entramat arquitectònic des de les pilastres que flanquegen la façana, passant pels capitells i fins arribar a les cornises és fictici i fals.\nAquesta capella era una dependència més del primer hospital de la vila, situat prop de la plaça del Carme. A mitjan segle XV, el paborde representant de la seu gironina a Lloret, Narcís Oliveres, comença el projecte de crear un hospital que es devia acabar poc després del 1460.\nEl 1870 es construí un nou hospital. L'edifici antic es vengué però la capella passà a les monges del Cor de Maria, instal·lades en un edifici colindant.\nLa majoria d'elements de l'interior es cremaren el 1936.”\nDifícil de fotografiar, donada l’estretor del carrer.\nPublicat el 24 febrer 2016 per Ricard\tdins de Selva amb l`etiqueta Catalunya, Edificació segle XV, Ermites, Girona .