Elogi de la transgressió.\n30 de març de 2008 Llibres\nAquest llibre ens hi dóna moltes pistes, ens obri camins per facilitar-nos el treball i en definitiva, com ens diu Àngel Velasco en el pròleg del llibre, un llibre que ens ajuda a “superar límits, desobeir, rebel·lar-se, decidir per nosaltres mateixa, en definitiva transgredir ”. Sols així serem capaços de “viure nacionalment”.\nDe la mateixa manera que ací a Alcoi, i des de ja fa un bon grapat d’anys, organitzem les conegudes Jornades de Sociolingüística, a Sueca, capital de la Ribera Baixa i poble del mestre Joan Fuster, són ja una realitat, any rere any, les Jornades de psicologia i identitat nacional. Per cert, dues jornades que estan íntimament relacionades i que haurien d’encetar, al meu parer, llaços de col·laboració ja que la sociolingüística i la psicologia es necessiten mútuament.\nL’amic Àngel Velasco, un dels organitzadors i ànima d’aquestes jornades, m’ha fet arribar el llibre que, sota el títol tant suggerent d’Elogi de la transgressió. Identitat nacional i desraó d’estat, recull les ponències de les darreres jornades de maig del 2006. El llibre és d’allò més interessant, ja que ens ajuda a reflexionar sobre els mecanismes psicològics , inculcats per l’educació que hem rebut, que s’han convertit en prejudicis lingüístics que han modelat la nostra identitat. I és que quan una llengua, com ara la nostra, no té al darrere un estat que li done suport, legisle al seu favor i la potencie a tots els nivells, i més ara en un món global i globalitzat, aquesta llengua ho té molt magre per sobreviure. Així, i segons les dades del diccionari de les llengües del mon, Linguamundi, hi ha al mon un total de 6.613 llengües, de les quals 5.972 estan vives i 641 s’han extingit. Val a dir, poca broma, que d’aquestes quasi 6.000 llengües, el català, la nostra llengua, ocupa el 71é lloc en quant al nombre de parlants, si fa no fa uns 11.000.000 milions.\nI dic tot açò, perquè malgrat que no hi tenim un estat al darrere que ens aixoplugue, com deia adés, després de tres segles de persecució sistemàtica per fer-la desaparèixer, i malgrat tot el nostre autoodi, totes les nostres claudicacions, totes les nostres febleses, totes les nostres renúncies i tot el que vulgueu, encara hi som ací. Aquest autoodi inconscient està gravat tant endins del nostre subconscient, que ens porta dia sí, dia també a renunciar als nostres drets lingüístics. Qui no ha anat a comprar a una gran superfície, i per no tindre problemes amb el dependent o dependenta , ha renunciat a parlar en català? Veritat que no heu dubtat en parlar la llengua de Cervantes quan heu tingut algun problema amb la justícia, la Guàrdia Civil, la Guàrdia de Tràfic o Hisenda? Quantes vegades heu hagut de renunciar a fer un imprés, instància o sol·licitud en la nostra llengua per por a no rebre contestació? És trist haver d’admet’ho, no? Perquè el més normal seria, si visquérem en un país normal, que ho poguérem fer amb total normalitat en la llengua oficial del país. I és que com ens diu uns dels autors, el Quim Gisbert, “anem curts de coratge a l’hora d’avançar agosaradament cap a tots els obstacles que ens priva de ser un poble normal, un poble lliure”. Però és que són els estats, que per imposar el seu poder, i la seua llengua, doncs no oblidem que la llengua és un instrument molt potent de dominació, es fan servir de mecanismes psicològics com a mitjans per aconseguir els seus objectius. I per reflexionar sobre tot plegat és el motiu pel qual s’organitzaren les Jornades de psicologia i identitat nacional. Unes jornades que denuncien l’opressió lingüística que l’estat espanyol i francés ens imposa als catalanoparlants. Uns estats que s’omplin la boca afirmant que són respectuosos amb la resta de llengües dels seues territoris i que apliquen els criteris democràtics de la majoria. Però el professor Ramon Camats, un altre dels autors del llibre, ens diu que si aquestos estats “ intenten imposar criteris de justícia basats en la força, apareix el dret a la desobediència i, si escau, a la revolta pacífica” .Doncs bé, aquest llibre ens hi dóna moltes pistes, ens obri camins per facilitar-nos el treball i en definitiva, com ens diu Àngel Velasco en el pròleg del llibre, un llibre que ens ajuda a “superar límits, desobeir, rebel·lar-se, decidir per nosaltres mateixa, en definitiva transgredir ”. Sols així serem capaços de “viure nacionalment”.


CFGM Guia en el Medi Natural i de Temps de Lleure | Escola Vitae\nHome > Cicles formatius d’esport i ensenyaments esportius > CFGM Guia Medi Natural i Temps de Lleure\nCFGM Guia Medi Natural i Temps de Lleure\nGuia en el Medi Natural\ni Temps de Lleure\nAquest cicle formatiu especialitzat en esport al medi natural et capacita per fer de guia per senders i zones de baixa i mitja muntanya a peu, en bicicleta o a cavall.\nPrepara't per a organitzar i liderar activitats en el camp del turisme i l’oci esportiu.\nAquest cicle formatiu especialitzat en esport al medi natural et capacita per fer de guia per senders i zones de baixa i mitja muntanya a peu, en bicicleta o a cavall, on no són necessàries tècniques d’escalada ni alpinisme.\nPrepara't per a organitzar activitats per a particulars i grups, garantint la seva seguretat, respectant el medi i aconseguint l’èxit de les activitats en el camp del turisme i l’oci esportiu.\nEsports urbans i activitats físic-esportives en el medi natural\ninici - durada\nSetembre - 2 cursos escolars - 2.000h\nFormació a l'escola i en centres de treball\nBasada en les competències professionals d'un tècnic esportiu\nEsports urbans i activitats\nfísic-esportives en el medi natural\n2 cursos escolars - 2.000h\nFormació en escola i centres de treball\nBasada en las competències professionals d'un tècnic esportiu\nAtenció a grups\nGuia de bicicleta\nGuia de baixa i mitja muntanya\nTècniques de temps lliure\nTècniques de natació\nSocorrisme en el medi natural aquàtic\nGuia en el medi natural aquàtic\nManiobres amb cordes\nActivitats formatives fora del centre\nFormacions en el medi aquàtic\n2 estades a la muntanya (amb pernoctació)\nValoració de la condició física i intervenció en accidents\nFitness en sala d’entrenament polivalent\nCondicionament físic a l’aigua\nTècniques de hidrocinèsia\nControl postural, benestar i manteniment funcional\nDissenyador / Guia\nRutes a peu, a cavall i en bicicleta (baixa i mitja muntanya)\nItineraris en el medi aquàtic en embarcacions d’esbarjo:\ncaiac, ràfting, barranquisme, etc.\nActivitatsesportives-recreatives guiades a la natura\nTemps lliure educatiu i activitats en el marc escolar\nCampaments, albergs i cases de colònies\nInstal·lacions d’oci i aventura\nEn platges marítimes, fluvials, llacs i embassaments\nDe suport en unitats d’intervenció aquàtica\nEn activitats nàutico-esportives\nTitulacions i formacions que aconseguiràs un cop superat el curs\nDEA - Desfibrilador Extern Automàtic\nAcreditació en el ROPEC i el ROPELL\nEls certificats de professionalitat d'activitats físiques i esportives són mòduls que formen part del pla d'estudis del grau mitjà. Et capaciten i t'acrediten per treballar com a tècnic esportiu en l’especialitat cursada.\n▸ Guia d'itineraris per baixa i mitja muntanya\n▸ Guia d'itineraris en bicicleta\n▸ Socorrisme en espais aquàtics naturals\n▸ Dinamització d'activitats de temps lliure educatiu\nEls certificats de professionalitat d'activitats físiques i esportives són mòduls que formen part del pla d'estudis del grau mità. Et capaciten i t'acrediten per treballar com a tècnic esportiu en l’especialitat cursada.\nGuia d'itineraris per baixa i mitja muntanya\nGuia d'itineraris en bicicleta\nSocorrisme en espais aquàtics naturals\nDinamització d'activitats de temps lliure educatiu\nMatricula't Curs 21/22\nLes Corts - BCN\nSant Andreu - BCN


Hotel Villas Las Palmas al Mar Las Terrenas República Dominicana - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n27 De Febrero, La Iglesia, Las Terrenas, República Dominicana, 32000 - Veure al mapa\nVil·la 2 Habitacions amb Sofà Llit (Two-Bedroom Villa with Sofa Bed)\nVILLA CAPACITY 2 - BED AND BREAKFAST\nMés informació sobre Hotel Villas Las Palmas al Mar\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Las Terrenas, Hotel Villas Las Palmas al Mar és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHotel Villas Las Palmas al Mar també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Las Terrenas. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport són només algunes de les comoditats que fan que Hotel Villas Las Palmas al Mar sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió a cada habitació. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, massatge, parc infantil, jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hotel Villas Las Palmas al Mar la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Las Terrenas.


L'Ajuntament de l'Ametlla no vol el parc eòlic marí\nL'alcalde diu que la instal·lació "pertorbarà el model turístic i urbanístic sostenible"\nL'Ajuntament de l'Ametlla de Mar, governat per CiU, rebutja la instal·lació del primer parc eòlic marí d'Espanya al municipi. Si no es retira el projecte, convocarà un referèndum "vinculant".\nIGNASI PUJOL BARCELONA 14/01/2012 00:00\n260x366 El pla d'energies renovables espanyol projecta 750 MW d'eòlica marina a la costa espanyola l'any 2020. / SIMON SMITH / GETTY El pla d'energies renovables espanyol projecta 750 MW d'eòlica marina a la costa espanyola l'any 2020. / SIMON SMITH / GETTY\nL'energia eòlica torna a topar amb l'oposició de les Terres de l'Ebre. L'Ajuntament de l'Ametlla de Mar rebutja la ubicació del primer parc eòlic marí d'Espanya al municipi. El 23 de desembre el Diari Oficial de la Generalitat (DOGC) va publicar que la localitat ha estat l'escollida per l'Institut de Recerca en Energia de Catalunya (IREC) per instal·lar-hi el projecte Zèfir, una plataforma de recerca internacional per a l'assaig de molins marins.\nEn una primera fase s'instal·larien quatre molins ancorats al fons del mar, a una distància de 3,5 quilòmetres de la costa, i amb una potència total de 20 megawatts (MW). La segona fase comptaria amb un màxim de 8 molins flotants a 30 quilòmetres del litoral, amb una potència de 50 MW.\nL'alcalde de l'Ametlla, Andreu Martí (CiU) -que governa el municipi amb majoria absoluta-, va expressar ahir la "posició comuna de tots els grups polítics de l'Ajuntament [CiU, PP, ER-AM i PSC] de rebutjar el projecte Zèfir". Martí, que va assegurar que el consistori no va saber que era l'elegit per acollir el parc fins a la publicació al DOGC, va explicar que els tècnics municipals han estat analitzant el projecte amb l'IREC per conèixer-ne tots els detalls i ha decidit rebutjar-lo i presentar al·legacions en l'actual fase d'informació pública. L'alcalde va al·legar que "tan a prop de la costa tindrà un gran impacte visual i paisatgístic i pertorbarà el model turístic i urbanístic sostenible" de l'Ametlla, població de 7.000 habitants.\nLes al·legacions també tindran en compte l'afectació sobre el sector pesquer i sobre les aus marines en estar prop d'una zona pertanyent a la xarxa Natura 2000. A més, dilluns que ve se celebrarà un ple extraordinari amb un sol punt en l'ordre del dia: l'aprovació d'una moció de rebuig del projecte Zèfir.\nMartí, que ha traslladat ja al Govern l'opinió del consistori, exigeix la retirada d'aquest projecte i, malgrat que les seves competències en aquest cas són gairebé nul·les, espera que l'executiu "reconsideri la seva posició i doni una resposta en els pròxims dies". "Entenc que ens faran cas i aquí s'acabarà tot; si no, convocaré una consulta popular vinculant", va dir l'alcalde. "Conec el Govern i crec que entendran que han de retirar el projecte -va comentar Martí-. Només preveig que es retirarà el projecte".\nUna minoria del sector pesquer, biòlegs, juristes, tècnics, veïns, l'Associació d'Empresaris, l'Associació en Defensa del Litoral i la Societat Cultural Esportiva i Recreativa de l'Ametlla han creat la Coordinadora Antiparc Eòlic.\nUna sentència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) declara la nul·litat del plantejament urbanístic del parc eòlic del coll de la Garganta (que preveu construir 13 aerogeneradors amb una potència de 21 MW), als municipis tarragonins de la Torre de l'Espanyol, el Molar i La Figuera. La sentència la van interposar la Denominació d'Origen Qualificada Priorat i el Grup d'Estudi i Protecció d'Ecosistemes de Catalunya.


Moganshan Muxinfang Coffee Inn Huzhou Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.2 Wangjia Huaguo East Road, Deqing, Huzhou, Xina - Veure al mapa\nBarri Deqing Deqing Deqing Deqing Deqing Deqing Deqing Anji Nanxun Deqing\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Moganshan Muxinfang Coffee Inn es troba a la zona de Deqing de la ciutat de Huzhou. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nA Moganshan Muxinfang Coffee Inn, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'allotjament ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de neteja diari, xemeneia, registre d'entrada/sortida privat, servei de taxi per garantir el màxim confort possible.\nL'hotel compta amb 12 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, catifes, penjador de roba, beguda de benvinguda gratuïta, armari amb clau. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com senders per fer excursionisme, camp de mini-golf, pesca, equitació que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Moganshan Muxinfang Coffee Inn no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (34) Parelles (9) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (7) Famílies amb infants grans (2) Grups (15)


El Terrassa FC enceta una nova campanya per atraure nous socis\nJugadors del primer equip amb el president Jordi Cuesta amb el lema de la campanya\nEl club egarenc manté els mateixos preus d'abonaments que la temporada passada\nJugadors del primer equip amb el president Jordi Cuesta amb el lema de la campanya | Terrassa FC\nLa Sala VIP de l’Estadi Olímpic de Terrassa ha estat escenari aquest dijous de la presentació de la nova campanya de captació de socis del Terrassa FC per a la temporada 2017-18. L’acte, que ha comptat amb la presència del president de l’entitat terrassista, Jordi Cuesta, i dels jugadors del primer equip Àlex Fernández, Enric Vega i Carlos Martínez, ha desvetllat el nou lema del Terrassa FC que agafarà el testimoni del “Batec terrassenc”.\n“Quedes convocat” és el nou ‘claim’ amb el qual el Terrassa FC es dirigeix a tota la ciutat amb l’objectiu que es facin socis del Terrassa FC des de només 50€. “Des d’ara i fins a final de temporada. Estàs convocat amb el primer equip de la teva ciutat. Per a totes les jornades. Per a tots els partits. Tu que ets terrassista, quedes convocat”, inclou un dels cartells de la campanya.\nEls preus dels carnets de socis, que una temporada més es congelen i no patiran cap canvi respecte a campanyes anteriors, es dividiran en novament en dos: senyors/es (només 160€ a Tribuna, 70€ a General i 50€ a Gols) i especials per als aturats, jubilats, pensionistes i joves de 18 a 25 anys (només 100€ a Tribuna, 60€ a General i 50€ a Gols). Amb aquesta política, el Terrassa FC es confirma com un dels clubs amb els preus més econòmics de la categoria.\nabonaments futbol preus socis Terrassa\nPaul tompkins juny 29, 2017 | 17:24\nMantenen el preus però obliguen a tots a canviar l'equipció un any abans que havien promés. €185 un altre cop.


El Pou Digital : Manresa es declara "ciutat lliure de desnonaments" per unanimitat\nJoan Gil | Actualitzat el 17/01/2013\nManresa es declara "ciutat lliure de desnonaments" per unanimitat\nCRÒNICA DEL PLE. Aquest dijous hi hagut temes delicats. El primer ple de l'any ha començat mogut. A més, hi hagut força unanimitat. Hi hagut algunes mocions, amb tres compareixences de diferents col·lectius actius de la ciutat. Els temes han estat: la lluita contra els desnonaments, la batalla per aturar les retallades als pensionistes i la veritat sobre la mort de Flors Sirera. Les propostes presentades al respecte han estat ben rebudes per tots els regidors, i amb cap vot en contra.\nEls membres de PAHC Bages han ocupat els seients destinats al públic del ple. Foto: @EUiABages\nAquest dijous a les 7 de la tarda i davant d'una Sala de Plens de l'Ajuntament de la ciutat plena a vessar, s'ha dut a terme el primer Ple de l'any. La munió de públic, com passa sovint, tenia explicació. Les mocions presentades per alguns grups municipals, en referència a alguns temes delicats, n'eren la raó principal.\nLa sala estava plena de membres de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca i el Capitalisme (PAHC) del Bages, així com membres de la Plataforma Stop Desnonaments i de la Federació d'Associacions de Veïns (FFAAVV) de Manresa. També hi eren presents membres de partits polítics, com ICV-EUiA, però anaven a acompanyar (alguns amb enganxines) els membres de la PAHC o els del Fòrum de la Veritat i la Justícia dels Grans Llacs.\nCal esmentar que només els membres de MoVeM i de la coalició ICV-EUiA han estat assistint als últims plens de 2012-2013; sobretot aquests últims, i no pas en tots els plenaris. La desaparició del grup Manresans (MNRS) per extinció, i la desaparició de la presència de solidaris (Solidaritat) és palpable.\nPer altra banda, també hi havia membres de la plataforma que busca la veritat sobre els fets que van matar Flors Sirera (Fòrum); així com jubilats i pensionistes de la Coordinadora de Jubilats i Pensionistes de Manresa. També acompanyats per membres d'ICV-EUiA i ONGs de Manresa .\nEn aquest Ple s'ha excusat l'absència del regidor popular Xavier Javaloyes per part del PP de Manresa.\nEls tres temes clau del Ple: Pla Local de Joventut, desnonaments i pensions\nEl Ple ha començat amb temes menors de l'ordre del dia, com l'aprovació de l'acta anterior així com els informes de tresoreria. No obstant això, en el que feia referència al Pla Local de Joventut, la Candidatura d'Unitat Popular de Manresa (CUP) ha volgut posar en entredit la política de joventut del govern actual.\nPels regidors del grup municipal independentista "la diagnosi és encertada", però hi detectaven "mancances", sobretot en "algunes solucions" per "augmentar la participació" dels joves, i hi posàven exemples. "L'oci juvenil, els moviments culturals urbans...". Aprofitant el discurs, explicaven que el "moviment cultural urbà (...) és censurat per l'ordenança (de civisme)" .\nPel que fa a la Kampana, tot i ser "un equipament tancat", "se'n parla!" (al Pla), es sorprenia Jordi Masdeu (CUP). També exposaven la seva sorpresa per alguns apartats del Pla Local de Joventut de Manresa, en els quals es tractava "la ludoteca, el Campi qui Jugui..." com si fossin "per a joves de 16-20 anys! No entenien aquestes referències a la infància en un pla de joventut.\nPer la seva banda, el Partit dels Socialistes (PSC) recordava i reclamava "major participació del Ple" en qüestions similars. Sònia Díaz (PSC) exposava que "al PSC li hagués agradat que s'hagués debatut al Ple" tal Pla. Cal esmentar aquí que el debat que s'ha generat ha estat a petició de la CUP i amb la flexibilitat de l'alcalde Valentí Junyent, no pas perquè hi constés així en l'ordre del dia i al reglament del Ple. Tampoc entenien el tancament de la Kampana. Per part d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) de Manresa, Pere Culell ha exposat que opinaven "igual" que CUP i PSC.\nLa regidora de Joventut del govern local, Àuria Caus, li ha respost –després d'una breu intervenció explicativa inicial del Pla. Aquest Pla contenia plans d'ocupació, "emancipació, participació a la ciutat, esport, hàbits salduables, emprenedoria, formació..." i era "potent". Caus explicava que hi havia hagut "un tancament temporal" de 3 setmanes per tal de "millorar el servei" de la Kampana. Durant aquest Nadal el grup relacional "no ha pogut realitzar les seves activitats per això". Però recalcava que "està oberta a tots". Dirigint-se als regidors cupaires, els acusava d'anar "als mitjans de comunicació de manera incendiària" per dir "mentides".\nContra les retallades de les pensions, també amb l'abstenció popular\nEl PP de Manresa ens ha sorprès a tots, tant votant a favor que Manresa fos una "ciutat lliure de desnonaments", com votant en contra d'una moció en què el text incloïa una crítica a la reforma laboral –presentada pel PSC–, així com per la seva abstenció en la moció de les pensions que tot seguit explicaré. Adam Majó (CUP) i Pere Culell (ERC) exposaven la mateixa sorpresa. Majó (CUP) explicava visiblement dolgut que "només" podia entendre "la incoherència entre el vot dels regidors" (CiU, PP) en contra de la reforma laboral, el "decretazo"... i el que fan els seus partits polítics a nivell nacional perquè "el món municipal" no és "rellevant" pels "últims".\nLa portaveu de la Coordinadora de Jubilats i Pensionistes de Manresa explicava que "Rajoy ha retallat allò" que havia dit que "no faria: les pensions". La portaveu explicava el Reial Decret 28/2012. "No s'abona la paga endarrerida" que és "de llei" i que havia de ser per sobre de la inflació. "Tenim pensions mínimes, de viudetat, que estan per sota" de la mitjana de la Unió Europea, explicava la Fiona. També criticava que la no actualització segons l'IPC "no es computaria" de cara al futur. "Ja sabem que diran que no hi ha diners" (...), és la "cantarella del FMI, Troica, governs espanyol i català", anava relatant. La portaveu també ho és de la Plataforma en defensa de les pensions. Per això, afegia que aquest 31 de gener hi haurà una concentració a Crist Rei a les 7 de la tarda per defensar les pensions, tot animant el públic assistent a anar-hi.\nLa moció ha estat presentada i aprovada per tots els grups excepte el PP, que s'hi ha abstingut.\nLa moció instava a presentar una querella al Síndic de Greuges, al Defensor del Pueblo i a d'altres instàncies per tal de fer un recurs d'inconstitucionalitat. L'article 9.4, com ha explicat, parla de la "no retroactivitat" que incompleix, segons Fiona, aquesta llei. CUP, ICV-EUiA, ERC, PSC i CiU eren agraïts per Fiona ja que gràcies a ells presentaven el recurs. Aquests han expressat, més enllà del vot favorable, una empatia amb el col·lectiu.\nEl regidor de Plataforma per Catalunya també. Sebastià Llort (PxC) exposava que "són els nostres avis" i remarcava, com la resta de grups, la feina de "flotador". Aquests avis aporten recursos en el si de les seves famílies.\nÀuria Caus (CiU) recordava la feina "social i familiar" que segueixen fent.\nPer la seva banda, Joan Vinyes (ERC) afegia que és "covard" donar diners als bancs i "atacar els febles" (els pensionistes). També ha tingut una estona per fer mofa de les promeses incomplertes (PP). També José Luis Irujo (PSC) criticava aquest "atac a un pilar de la societat" i reforçava l'argument de flotador.\nAdam Majó (CUP), a més, afegia que les caixes i bancs que "feien informes el 1995 sobre la fallida del sistema de pensions" per al 2000, "era fals, com hem comprovat". "Són les mateixes que reben diner públic sustret de la retallada de les pensions". Masdeu (CUP) aclaria que "estem molt per sota del 13% del PIB dedicat a pensions" i que el sistema "no està en fallida". Precisament, com ha dit Majó, Masdeu recordava que estan "agafant diners de la caixa" (Seguretat Social) per "pagar els bancs" que "sí que han fet fallida tot avisant-nos de les pensions".\nDes del PP de Manresa s'entenien les raons i per això s'han abstingut. Abans, però, hi hagut un intens debat entre PSC i PP, i encès, sobre si Zapatero va congelar o no les pensions.\nFiona (Coordinadora) ha agraït la votació. A continuació, ha estat aplaudida per tots.\nManresa, ciutat lliure de desnonaments\nEls membres de la PAHC del Bages han llegit un manifest, i la moció que presentava la CUP en nom de la Federació de Veïns de Manresa (FAVM). Jordi Masdeu (CUP) s'alegrava de "l'activitat de la gent" de Manresa. I recordava que "la lluita és al carrer".\nMés enllà d'això i amb molts aplaudiments per tothom, Manresa ha estat declarada lliure de desnonaments per unanimitat a través de la votació de dues mocions.\nLa primera, de CiU, exposava que els que eren desnonats se'ls havia d'"exhimir de pagar el deute", i la de la CUP feia èmfasi en la "dació en pagament", en què "la policia local no havia d'actuar quan la polícia juidicial li demanés fer-ho" (en cas de desnonament), conjuntament amb altres punts, literalment extrets de les demandes del col·lectiu. Aquest reclamava paralitzar les execucions hipotecàries, "augmentar el parc públic d'habitatge oficial protegit" i, "si no pot ser, cedir el que tenen els bancs", entre altres mesures.\nLa responsable del govern local del tema, Mercè Rosich, regidora de Serveis Socials, exposava que l'11 de desembre de 2011, en un Ple, ja "s'havia aprovat la intermedicació de Serveis Socials" que ara es reclamava que continués. Exposava alhora que "de 56 persones ateses, en mig any 6 han arribat a un acord" amb l'entitat.\nPer finalitzar, Majó (CUP) se sorprenia del vot favorable (CiU, PP) dels que acordaren la llei hipotecària.\nAltres temes: Pla Prepara, Flors Sirera, Llei d'Estrangèria i mobilitat reduïda\nLa resta de mocions van tenir menys públic assistent. Això ho va exposar, subtilment i amablement, l'última compareixença.\nEl grup municipal socialista va presentar una moció per instar el Govern espanyol que es continuï el Pla Prepara (del govern Zapatero) que ofereix cursos d'ocupació a aturats. Es va aprovar.\nLa CUP va decidir explicar una moció que "sense demanar pressupost" ni "concreció en anys" reclamava al govern "un calendari" per millorar la mobilitat als que usen cadira de rodes en els busos, etc. Segons la CUP, encara queden "barreres arquitectòniques", producte de "l'orografia i urbanització" de la ciutat. Culell (ERC) va defensar la feina feta pel tripartit i exposava que entenia, igual que socialistes, que en haver un Pla de mobilitat urbana, CiU pogués votar en contra d'una moció que era "perdre el temps". Va quedar rebutjada.\nLa PxC explicà una moció sobre la nova llei d'estrangeria que tindrà, diuen, una actitud "inòfoba" pel PP. Va ser rebutjada.\nL'última compareixença, la de la Fina, va recordar el cas de Flors Sirera. Aquesta cooperant va morir a Rwanda. Un informe mantingut en secret explica l'atemptat, pel qual ningú ha estat condemnat. En aquest, s'explica la intervenció del terrorista i actual president, Paul Kagame, el qual el reben amb honors a la UE. La campanya "No en el meu mòbil" vol sensibilitzar sobre la producció de koltan. Va ser aprovada.\nLa PAHC del Bages es va mobilitzar durant la tarda\nEntre uns 80 o 90 membres de la PAHC del Bages, d'STOP Desnonaments i ciutadans que s'hi havien afegit, s'han concentrat davant de l'oficina de Catalunya Banc a la Plana de l'Om, a les 6 de la tarda, amb una pancarta en què es llegia "si ens desnoneu de casa nostra, ocuparem els vostres espais" . I dit i fet. Tot i que no en el primer intent, ja que la sucursal bancària de la Plana de l'Om havia tancat, informada per les xarxes socials.\nDesprés es va llegir un breu manifest en contra dels desnonaments. Aquest manifest se centrava en criticar Catalunya Banc pel "volum d'execucions hipotecàries, mala praxi general, desnonaments i mal tracte a la gent afectada", i per aquesta raó la definia com "la pijtor entitat financera a Catalunya".\nCal esmentar que la portaveu de les PAHC a Catalunya, Ada Colau, ja ha advertit que volien més "solucions i menys paraules".\nPrecisament en el manifest es recordava que dels "321 casos presentats" només s'han signat "11 dacions".\nLa PAHC havia realitzat diferents actes des de les 6 de la tarda pels carrers de la ciutat. Aquestes accions reivindicatives s'havien difós durant aquest mes en les xarxes socials. Com no podria ser d'una altra manera, es volia denunciar la "injustícia dels desnonaments" que està succeint amb intensitat des de l'inici de la crisi econòmica. Entre els concentrats: gent d'ICV-EUiA, CCOO, Arran, ERC, CUP...\nDesprés de passar per l'oficina de Catalunya Banc de la Plana de l'Om, els concentrats han continuat usant els xiulets, els lemes i els crits contra els bancs, en arribar a la plaça de l'Ajuntament. Allà han entrat a la oficina de la Caixa de Pensions i a una oficina propera del BBVA. Aquest cop sí que van poder fer una petita "performance". Tanmateix, els va sortir un "empleat de la banca" que els va recordar que ell "no era banquer" sinó "treballador de banca", intentant aturar l'acció. Aquesta es tractava de posar un llit i enganxines. Hi va haver un moment que van treure el llit i algú va cridar "també ens roben el llit!". També hi va haver alguna conversa entre algun membre i aquest, tot de forma calmada i amb el màxim respecte. Això sí, minuts després, i en un acte de provocació que no ha estat respòs, ell mateix va llençar a les deixalles, davant dels concentrats, una pancarta on deia "stop desnonaments", que li havien deixat.\nLa PAHC del Bages continuarà realitzant actes d'aquest tipus denunciant males praxis. La votació per unanimitat del Ple perquè Manresa sigui "ciutat lliure de desnonaments" els esperona, però no els relaxa. El membre de la PAHC del Bages Bernat Sorinas (@bernisorinas) així ho expressava al seu compte de Twitter: "Això és el principi, família!".\nPancarta de la concentració contra els desnonaments a la Plana de l'Om, prèvia al ple municipal Foto: Víctor Marcos\ncrònica del plemunicipalsmanresadeclaraciutatlliuredesnonamentsperunanimitatdelsgrups\n» El Ple de Manresa aprova un acord contra la crisi, sense unanimitat\n» El debat nacional sobre l'Estat propi, present més que mai al ple de pressupostos\n» El govern municipal bloqueja que el Milcentenari canviï els cotxes pel verd\nAnònim, 27/01/2013, 22:46\nPROPONGO QUE TODOS LOS MUNICIPIOS DE LA COMARCA DEL BAGES PRESENTE EN LOS AJUNTAMENTS MOCION PROPONIENDO CIUTAT LLIURE DE DESNONAMENTS modelo de mocion en Plataforma de afetados por las hipotecas y el capitalismo del Bages


Millet Mystic 15L Gris comprar i ofertes a Trekkinn\nDescripció Millet Mystic 15L\nMotxilla freelance 15L dissenyada per a la comoditat de les activitats de curt abast. Porta d'esquís i espais d'emmagatzematge versàtils, a la neu i el terreny quotidià: modularitat molt confortable i fiable.\nForma de freeridatge compacta. tancaments de cremallera\nCompartiment principal amb butxaca d'hidratació / organitzador / butxaca amb cremallera + clauer\nTirants d'esquí / compressió\nButxaca frontal amb cremallera / butxaca protectora per a ulleres\nCorretges d'espatlla amb corretja d'esternul ajustable / xiulet de rescat\nTeixits: p / 600d oxford 74t // dwr // 100% polièster\nPes: 730 gr\nEl compartiment interior o exterior permet emmagatzemar bufeta d'hidratació suau (2L màx.). Forat de mànega i suport a les corretges incorporades.\nPorta de surf de neu:\nSistema ergonòmic de suport de surf de neu.\nVols comprar Millet Mystic 15L? No busquis més! trekkinn t’ofereix una gran varietat en Motxilles de la millor qualitat. Descobreix les últimes promocions de Motxilles i maletes a trekkinn. Amb la total qualitat i garantia de Millet, els articles de Motxilles també estan disponibles amb vàries talles i colors. Troba tot el que necessitis per practicar esport en un sol lloc!\nCaracterístiques Millet Mystic 15L\nSostenibilitat Millet Mystic 15L


Els corbs d’instruments espiaven de prop | medi ambient 2021\nEls corbs d’instruments espiaven de prop\nLa investigació publicada a Biology Letters revela nous detalls sobre l’extraordinària intel·ligència dels corbs de nou caledònia (Corvus moneduloides). Un parell d’estudiosos van utilitzar càmeres d’espionatge per documentar la capacitat dels ocells de modelar i utilitzar petites eines d’adquisició d’aliments en condicions naturals. Fins ara, aquestes habilitats sempre s’han provat en entorns artificials, ja que els corbs instrumentals són animals molt “reservats” i per tant difícils d’observar en el seu propi hàbitat.\nUna mirada de prop. Jolyon Troscianko, de la Universitat d'Exeter, i Christian Rutz, de la Universitat escocesa de Sant Andrews, van aplicar càmeres de vídeo minúscules a la cua d'alguns corbs al sud-oest del Pacífic. Els enregistraments es van recuperar gràcies a les balises integrades de ràdio, que van permetre la identificació de la posició dels dispositius un cop es va produir el despreniment del plomatge de l’ocell.\nEstris per a l’alimentació. Les pel·lícules van confirmar la informació adquirida en el passat gràcies a proves de laboratori: els nous corbons caledonians agafen les branques amb els becs i les utilitzen per extreure les larves d'insectes de les esquerdes dels arbres o altres forats del terra. No només: en un minut puc doblar el pal com un ganxo, creant eines encara més funcionals per a la caça.\nEl corb no s’oblida. Tanmateix, és un altre matís del comportament del corvid que ataca més als investigadors, que el situaria al mateix nivell que determinats primats. "En una escena", diu Troscianko, "un corb deixa caure la seva eina, però després la recupera del terra una mica més tard, reconeixent la seva importància."\nRutz també explica que els exemplars de moneduloide de Corvus implementen diferents estratagems per no perdre les eines del comerç. Per exemple, posant temporalment les branques als forats dels arbres, "tal com ho faria un home posant un bolígraf preciós en un porta-bolígraf".\nA continuació, es mostra el vídeo publicat a Internet per Troscianko.


Aquests dies que anem tots ben atabalats fent les nostres tasques habituals i a més fents de papes o mames, fills o filles, gendres o nores, marits o mullers, tions, reis i d'altres obligacions de les dates a casa meva es normal arribar tardíssim amb el missatge que fa estona que vaig sentint: Tinc una gana!!!!! Ahir vam fer un sopar ràpid, ràpid però que va sortir força bé, ja sé que quan el vegeu direu, apa!! que ens posa ara aquesta!, però és per tenir-lo present quan no hi ha temps, hi ha gana i poques ganes de fer cuina!\nVaig posar un pot de bolets variats de la casa Ferrer a sofregir, a foc ben suau, amb un parell d'allets tendres i una miqueta d'oli.\nMentre es sofregien vam tallar pa i el vam sucar amb tomàquet, per acompanyar, i vam netejar una mica d'enciam.\nUna vegada ben sofregits els bolets hi vaig afegir una bona picada de julivet i vaig remenar-ho bé. Vaig posar més potència de foc i hi vaig tirar un ou batut per persona, ho vaig remenar una mica perquè no quedes truita i dins un aro i al plat.\nBon sopar i bon profit!\nEtiquetes de comentaris: bolets ous\nNúria 13 de desembre de 2008, a les 13:47\nBonísssim, ara mateix em faria jo un remenat com aquest...amb pà amb tomaquet...que bo!!\nVanesuky 13 de desembre de 2008, a les 16:42\nM'encanta aquest plat!!\nEs que els bolets m'agraden gairebé amb tot, menys ab postres, je, je!\nI com diu la Núria amb pà i tamàquet, ja ha de ser impressionant!!\nOLLES I SOMRIURES 13 de desembre de 2008, a les 19:45\nDoncs per ser ràpid és ideal. Quin bon plat. Per sopar o per dinar. Els bolets del Ferrer no els he tastat mai, deuen ser bons, jo a vegades els compro congelats del mercadona, per improvisar com tu.\nMesilda 13 de desembre de 2008, a les 19:56\nMe gustan mucho los revueltos en cada una de sus variedades,es un plato muy socorrido,y con bolest en cara millor.\ndolorss 13 de desembre de 2008, a les 22:45\nBolets! em farien mal de tant que m'agraden.\nUn sopar de reis!!!!\nRosa 14 de desembre de 2008, a les 16:29\nMe gusta muchísimo este plato. Sencillo pero de éxito seguro.\nGemma 14 de desembre de 2008, a les 16:47\nTens tota la raó, aquest dies tots anem de bòlit! I aquests plats senzills però bons són ideals per preparar un sopar ràpid i deliciós...\nA més, el variat de bolets del Ferrer surt molt bo, a casa només el gastem d'aquesta marca ;)\nAnònim 14 de desembre de 2008, a les 16:54\nSegur que aquest sopar ràpid estava deliciós, no hi ha rés millor que una cuina senzilla i feta amb molt de carinyo...\nEls bolets m'encanten i acompanyats amb pa i tomàquet encara més.\nNo coneixia el teu blog, l'he mirat i m'ha agradat... Gràcies per visitar-me...\nFrancesc 14 de desembre de 2008, a les 18:15\nBoníssim! Jo també faria com la Núria ( Hola guapa!). Salutacions\nLa cuina vermella 14 de desembre de 2008, a les 19:04\ni és que els bolets queden bons de totes les maneres! mmm, enhorabona.\nMai 15 de desembre de 2008, a les 16:36\n- Mmmmm Dolça però que dius!!!!!aquest és un plat estrella ,per mi , si tens en conte que els ous i els bolets en totes les seves versions són dels meus favorits , ademés amb pa amb tomàquet!!! és un plat ràpit , complert econòmic i bò.\nAquest any afortunadament és any de bolets i s´ha d´aprofitar, ni que siguin de conserva.\nAnònim 16 de desembre de 2008, a les 19:50\nRápido y muy bueno...también son necesarios!!!


El que fora un molt ben pagat director de recursos humans, Alain Delambre de 57 anys d’edat, ha perdut tota esperança de trobar feina i se sent cada vegada més marginat. Quan una empresa de selecció de personal considera la seva candidatura, està disposat a tot per tal d’aconseguir el lloc de treball i recuperar la dignitat, des de mentir a la seva dona fins a demanar diners a la seva filla per poder participar en la prova final del procés de selecció: un simulacre de presa d’hostatges. No obstant, la ràbia acumulada en anys de greuges no té límits i el joc de rol pot esdevenir un macabre joc de mort.\nAquest és el punyent tema que ens planteja Pierre Lemaitre en la novel.la que ens acaba d’arribar traduïda Recursos inhumanos. L’escriptor parisenc continua sorprenent-nos amb propostes absolutament diferents en cada llibre que escriu i és que la seva capacitat per fabular no sembla tenir límits, i és que sens dubte és un dels millors novel.listes francesos del moment.\nAra ens planteja un tema que malauradament és universal i més en moments de crisi: l’atur. Va publicar el llibre al seu país el 2010 narrant la història d’un ex director de recursos humans que com que ja portava quatre anys sense feina, es va veure obligat a participar en un estrany procés de selecció que incloïa una simulació de la comentada presa d’hostatges. De fet, el llibre està inspirat en un fet real que havia passat a l’empresa France Télévisions Publicité que va realitzar un joc de rol similar amb els seus empleats i el resultat va ser desastrós. També ho serà en aquesta ficció en la que veurem com en realitat el lloc de feina no serà per ell perquè el que Alain no sap és que l’empresa ja ha arribat prèviament a un acord amb una dona jove perquè ocupi aquest lloc de treball. La història de Lemaitre va lluny i es pregunta per la dignitat humana.\nSe’ns presenta una visió molt afilada del món dels aturats i de com l’atur pot afectar la psicologia de les persones i conduir-les a uns límits que difícilment es podien imaginar.\nAmb destresa narrativa i magnetisme literari, Lemaitre ens ofereix un trepidant i a vegades també incòmode thriller laboral. Utilitza humor, cruesa i un gran realisme per explorar el cantó més immoral del món empresarial i el nostre deshumanitzat present i ens ofereix una sorprenent imatge dels efectes perversos que l’atur pot arribar a tenir en qualsevol de nosaltres.\nL’obra va guanyar el Premi de Novel.la Negra Europea i el SNCF de la mateixa categoria.\nLemaitre va comentar Recursos inhumanos -i d’altres temes- en aquesta entrevista que li han fet a Xile:\nEscriptor i guionista nascut a París el 1951, Pierre Lemaitre va estudiar psicologia i va crear una empresa de formació pedagògica, i ha impartit classes de literatura.\nEs escriptor tardà: al 2006, amb cinquanta-cinc anys va guanyar el premi a la primera novel.la al festival de Cognac amb Irène, un llibre en el que va presentar a Camille Verhoeven, el que seria protagonista d’una sèrie policíaca que inclouria també Alex (2011), Rosy & John (2011) i Camille (2012). A aquella primera obra i a aquell primer guardó el van seguir molts d’altres fins a arribar al Premi Goncourt el 2013, el Premi Roman France Télévisions, el Premi dels Llibreters de Nancy-Le Point, el premi a la millor novel.la francesa del 2013 de la revista Lire i el premi a la millor novel.la de l’any segons els llibreters francesos en la revista Livres Hebdo per Nos vemos allá arriba.


IB3 | Vigilància policial per evitar celebracions santantonieres a Manacor, Muro, Sa Pobla i Artà\nPortada > societat > Vigilància policial per evitar celebracions santantonieres a Manacor, Muro, Sa Pobla i Artà\nEls batles fan una crida a la responsabilitat i demanen que la població s'abstengui de fer trobades a finques de foravila\nL’esclafit popular a la missa de les Completes no es repetirà demà vespre a l’Església dels Dolors de Manacor. Es un dels pocs actes que es mantenen i hi assistiran únicament la banda de música, els capellans i la coral. La revetla manacorina no té programa, enguany: “feim una crida a que la gent no s’ajunti a cotxeries o a foraviles”, ha dit Miquel Oliver, batle de Manacor.\nPer tant, res de reunions, res d’alcohol a la via pública i res de sortir en cavall o carro per Manacor. També s’ha reduït a un simple esquema la nit bruixa de sa Pobla. Únicament s’hi veurà aquest dimoni enfilat damunt la sala. Tots els pobles amb forta tradició santantoniera, sa Pobla, Muro, Artà i Manacor, han dissenyat un desplegament policial per pentinar tot el terme\nA sa Pobla, on tots els actes han quedat suspesos, admeten, ben igual que ho fan a Manacor, que la vigilància dels protocols serà més bona de fer atès que els bars estan tancats. Una opinió que també comparteix el batle d’Artà: “la norma ens ha anat bé en aquest sentit, entenc que és perjudici econòmic però ara toca preservar la salut pública”, ha manifestat Manuel Galán.


Extreme E: un Dakar que va amb piles\nLaia Sanz i Carlos Sainz compartiran volant. The Crown Creators\nL’atac d’un ós polar era el que li feia més por. Per això Albert Bosch portava un parell de rifles entre l’equipament que duia el 2012 per creuar l’Antàrtida en solitari i sense assistència mecànica (1.152 km). Curiosament, a la web de l’emprenedor i esportista de Sant Joan de les Abadesses hi consten primer els fracassos (ell en diu errors positius) que no pas els múltiples èxits assolits en les diverses aventures que ha fet durant tota la seva vida amb reptes molt variats.\nBosch ha fet nou vegades el ral·li Dakar amb vehicles molt diferents. L'última el 2015, quan va ser el primer a córrer-lo amb un cotxe totalment elèctric. L’Acciona EcoPowered va abandonar a la tercera etapa per un problema menys aterridor dels que temia quan va anar al pol Sud, o dels que havia llegit a les novel·les de Jack London: les bateries del cotxe no tenien prou autonomia.\nEn els últims sis anys, la tecnologia dels cotxes elèctrics ha avançat molt, però encara hi ha alguns aspectes que no estan solucionats del tot, com és precisament la capacitat de fer molts quilòmetres amb una sola càrrega d’energia. O, si més no, prou com per recórrer tota una jornada del raid més intens del planeta.\nL’enginyós empresari madrileny Alejandro Agag ha aconseguit superar que se'l reconegui per haver-se casat amb la filla de José María Aznar gràcies als seus èxits organitzatius en l’esport del motor. El més popular: la creació de la Fórmula E, el campionat per a monoplaces iniciat el 2014 amb la voluntat de convertir-se en l’equivalent a la F1 però utilitzant l’electricitat com a font energètica. Avui, després de sis temporades, aquest campionat està molt consolidat i desperta l’interès de diversos fabricants d’automòbils de reconegut prestigi.\nAgag ha fet un pas més, i aquest cap de setmana comença a rodar –sense fer soroll, això sí– el seu nou invent: l’Extreme E.\nAl gener, durant l'última edició del Dakar, el francès Guerlain Chicherit –un pilot molt polifacètic– va fer una exhibició amb un cotxe elèctric al bivac del raid més famós del món. La iniciativa tenia com a objectiu presentar els seus plans per a la creació d’una categoria elèctrica per al futur més immediat de la cursa que va crear Thierry Sabine.\nPerò l’Extreme E se li ha avançat, i aquest cap de setmana a la localitat d’Al-Ula, a l’Aràbia Saudita, hi haurà la primera de les cinc proves que formen el calendari de la temporada inaugural d’aquesta competició, que pretén ser “un Dakar de petit format”.\nL'Aciona i el Cupra, dos dels cotxes de l'Extreme E Extreme E\nLes altres proves seran al Senegal al maig, a Groenlàndia a l’agost, al Brasil a l’octubre i a Terra del Foc al desembre. “Hem triat cinc indrets del planeta en quatre continents diferents que han patit les conseqüències del maltractament ecològic infringit per la humanitat per conscienciar-la de la necessitat que tenim d’actuar diferent, i de reconèixer que tots estem en deute pel mal que hem causat a aquests llocs amb la nostra influència sobre el canvi climàtic”, explicava a l’ARA Alejandro Agag.\nEls objectius d’aquest campionat són impulsar el cotxe elèctric i la sostenibilitat, potenciar la igualtat tecnològica entre els equips i promoure la seva paritat de gènere, ja que la feina de pilotar-los ha d’estar repartida entre una dona i un home en cadascuna de les nou formacions inscrites.\nTots els equips faran servir el mateix vehicle, l’Odissey 21, un prototip totalment elèctric amb l’aspecte d’un SUV, que és la tipologia dels cotxes que més èxit comercial tenen actualment a tot el món. Les bateries s’abasteixen amb sistemes d’hidrogen verd per donar vida a un motor de 400 kW (l’equivalent a uns 560 CV de potència). L’acceleració –la seva dada més radical– permet passar de 0 a 100 en 4,5 segons. Fa quatre metres i mig de llarg i dos i mig d’ample, i pesa... 1.780 quilos. Aquest és probablement el seu hàndicap principal, a causa de les moltes bateries que calen per moure aquest conjunt, que han sigut construïdes per la divisió d’enginyeria externa de l’equip Williams de F1.\nEls vehicles dels participants i el material logístic necessari per a l’organització de les curses viatgen i estan durant tot l’any en un antic vaixell de passatgers, el Santa Helena, que és també la seu itinerant del campionat. “El nostre objectiu és reduir a zero l'empremta de carboni del campionat. Per això, al potenciar els desplaçaments marítims en lloc de fer-ho per aire, creiem que reduirem en un 75% les emissions de CO2 que la nostra iniciativa pot produir”, explica Agag.\nUna representació selecta\nEntre els nou equips participants hi ha noms molt il·lustres. Lewis Hamilton és el propietari de l’X44, en el qual corren la dentista de Burgos Cristina Gutiérrez i el nou vegades campió mundial de ral·lis Sebastien Loeb. Altres pilots de F1 vinculats al campionat són Nico Rosberg, que dirigeix una de les formacions, i Jenson Button, que correrà amb l’equip JBXE, del qual també és propietari.\nLa marca catalana Cupra dona nom a un dels equips, en el qual correrà el polifacètic suec Mattias Ekström. La llegendària firma Hispano Suiza també hi està representada, a través de l’anglès Oliver Bennet i la canària Christine Giampaoli Zonca.\nL’equip de procedència més homogènia és l’Acciona Sainz XE Team, amb la catalana Laia Sanz i el madrileny Carlos Sainz, que és el propietari d’aquesta formació juntament amb el seu fill, que té una part de l’accionariat. El patrocinador principal, Acciona, és el mateix que va donar suport a l’aventura elèctrica d’Albert Bosch el 2015.\nEl Santa Helena és el vaixell que fa de base del campionat Tom Hunwicke\n“El fet de competir en un campionat que dona igualtat d’oportunitats de gènere, en el qual els dos pilots tenen la mateixa importància i tots dos poden guanyar o perdre, em sembla original i inclusiu. Per a un veterà com jo, és de les poques coses que em queden per provar. Si no ho hagués fet, hauria deixat una assignatura pendent massa important”, diu Sainz.\nCom el pilot espanyol, Laia Sanz defensarà els colors del RACC. “No podia tenir un millor mestre que el Carlos. L’oportunitat d’aprendre a pilotar acompanyant-lo en aquesta aventura no té preu”, explicava la pilot de Corbera, que va provar l’Odissey 21 en uns tests que van fer a Terol i que ha preparat la participació en aquesta cursa corrent el Raid de Dubai amb un bugui lleuger, amb el català Lucas Cruz –habitual copilot de Sainz– al seu costat. Tot plegat, els primers passos per al canvi de la moto pel cotxe, que no trigarà gaire temps a produir-se.\nLa preparació i el manteniment del cotxe de Sainz-Sanz van a càrrec de l’enginyeria catalana QEV Technologies, dirigida per Joan Orús. Ells han sigut els artífexs de vehicles com L’Arcfox GT i l’Hispano Suiza Boulogne, el cotxe elèctric que debutarà aviat a la categoria RX2 del Campionat del Món de ral·licròs; i també són els responsables tècnics d’equips amb molt prestigi a la Fórmula E, com Mahindra, entre altres projectes.\nEl format dels XPrix –que és com s’anomena cada cursa– és molt singular, amb mànigues a l’esprint sobre un recorregut off-road de menys de vint quilòmetres al qual cal fer dues voltes (les bateries no aguanten més) a la màxima velocitat. Cada cita durarà dues jornades, amb fases classificatòries, dues semifinals i una final.\nCom passa a la Fórmula E, els aficionats podran donar suport als equips i als diferents pilots favorits a través d’una participació telemàtica que aportarà potència addicional a la pròpia del cotxe.\nLa Guantera Laia Sanz


06. Quotidiòfons | musicARTS\nEls quotidiòfons no són pròpiament instruments musicals convencionals. De fet són objectes d’ús quotidià amb els que es poden produir sons i, per tant, arribar a fer música.D’altra banda, amb objectes i materials -de rebuig o no- del nostre entorn quotidià es poden construir objectes sonors amb els que podem fer música.\n… es podria prescindir el “fil musical” i que els mateixos clients fessin música en directe. Veieu-ho:\nVídeo 1: (grup de 4) llaunes de refresc i taula.\nVídeo 2: (individual) mans, 2 llaunes de refresc i taula.\nEn una oficina…\n… hi trobem bolígrafs, llibretes o blocs, engrapadores, tasses de cafè, etc.\n1.- Des de fa alguns anys, els quotidiòfons s’utilitzen com a banda sonora de vídeos publicitaris. En el següent vídeo promocional d’ECI del 2007, trobareu exemples d’objectes sonors que es poden trobar en una oficina i que, amb l’experimentació sonora corresponents, poden esdevenir instruments quotidiòfons de percussió, de corda i de vent.\n[youtube width="425" height="355"]http://www.youtube.com/watch?v=x9SutyL_uDI[/youtube]\n(Vídeo proporcionat per Lurdes Sais)\n2.- El 1950 el compositor americà Leroy Anderson (1908-1975) va compondre una obra titulada”The Typewriter” (La màquina d’escriure) en la que l’instrument solista és, precisament, una màquina d’escriure. D’aquí el títol de la composició.\n+ info: pàgina web de Leroy Anderson.\nA la pel·lícula Who’s Minding The Store? (1963) de Frank Tashlin, l’actor còmic Jerry Lewis protagonitza una escena en la que demostra la seva “competència” escrivint a màquina… Abans de veure el vídeo, us recomaneu que llegiu el resum de l’argument al següent enllaç:\n+ info: fitxa tècnica de la pel·lícula\n[youtube width="425" height="355"]http://www.youtube.com/watch?v=Uo-syDpCP40[/youtube]\nQui diu que la mal anomenada “música clàssica” és avorrida?…\n[youtube width="425" height="355"]http://www.youtube.com/watch?v=Y2Ek_LWfstI[/youtube]\nCompareu el vídeo anterior amb aquest:\n[youtube width="425" height="355"]http://www.youtube.com/watch?v=WVLyOyrlnDM[/youtube]\n+ info: versió d’aquesta composició orquestral adaptada per a sextet de vent.\nEn una aula…\n… també hi troben objectes d’oficina amb els que es pot arribar a interpretar una cançó, com la d’aquest vídeo, que és de la mítica banda anglesa, The Beatles.\n[youtube width="425" height="355"]http://www.youtube.com/watch?v=2AX-VJClQw0[/youtube]\nEn una casa…\n… hi ha tota una sèrie d’objectes elèctrics que fans sons, però també altres objectes que es poden fer sonar de forma manual.\n1.- Què en penseu dels protagonistes d’aquest curmetratge, són una banda d’atracadors o una banda de músics?…\n[youtube width="425" height="355"]http://www.youtube.com/watch?v=gcPfj-qEPWk[/youtube]\n(Vídeo proporcionat per Joan Alemany)\n2.- Vegeu el conegut track de vídeo del grup Stomp.\n+ info: web oficial dels Stomp\n[youtube width="425" height="355"]http://www.youtube.com/watch?v=Vqjzt8uZTvk[/youtube]\nConstrucció d’artefactes sonors\nEn el següent vídeo promocional de la cervesa autraliana Victoria Bitter, veieu el resultat sonor que es pot aconseguir a partir de material de rebuig que, en aquest cas, són ampolles de vidre. Els intèrprets són els membres del’Orquestra Simfònica de Melbourne i l’anunci es va enregistrar a l’auditori de Melbourne (Austràlia). + info : web oficial de l’Orquestra Simfònica de Melbourne (Austràlia).\n[youtube width="425" height="355"]http://www.youtube.com/watch?v=bPpkE0fAOSQ[/youtube]\nEn aquest altre vídeo de L’Atrapasons podeu escoltar i veure com es pot fer música reciclada amb material de rebuig i objectes a l’abast.\nComproveu com amb algunes manipulacions de vegetals, els components de The Vegetable Orquestra arriben a convertir-los en veritables objectes sonors.\n+ info: web oficial de The Vegetable Orquestra\n[youtube width="425" height="355"]http://www.youtube.com/watch?v=hpfYt7vRHuY&feature=related[/youtube]\n3.- Artefactes musicals\nAmb una mica d’imaginació i amb materials a l’abast, podeu construir objectes sonors que poden tenir la categoria d’instruments musicals.\n+ info: amb L’Atrapasons, pas a pas, i amb un vídeo d’explicació, podreu fabricar-vos objectes sonors i instruments musicals amb els que podreu acompanyar rítmicament les cançons o, fins i tot, tocar-ne les melodies. Podeu triar entre els següents.\nAbans, però, i després de veure els vídeos, sabríeu dir a quina família instrumental pertany cadascun?\nAeròfon de membrana\nCalimba de coberts\nCampanòfon de globus\nContrabaix de galleda\nFagot de 3 notes\nFlauta de pan-tanaga\nGuant de gemecs\nOcarina de membranes\nOcell de suc\nRoda de pluja\nTrompa de mànega\nTubòfon de xancleta\nGrups que combinen la música (percussions), la dansa i el teatre:\nMayumana. Es un grup israelí que es va formar el 1997. +info: web oficial.\nStomp. És un grup anglès format el 1991 +info: web oficial.\nOne Thought on “06. Quotidiòfons”\nPol Bonavia Resplandis on 2010/01/12 at 22:53 said:\nEstàn molt bé aquests vídeos, són divertits i originals, sobretot el primer. Però crec que si nosaltres fessim com aquells de l’oficina a la classe, el mestre no esteria gaire content…\nPol Bonavia Resplandis 1E.


Trobada de Bandes de Música a Ses Salines - ManacorComarcal\nInicio/Noticias/Trobada de Bandes de Música a Ses Salines\nTrobada de Bandes de Música a Ses Salines\nMagdalena Ordinas8 septiembre, 2021\nEl dissabte dia 11 de setembre, a Ses Salines se celebrarà una Trobada de Bandes de Música, a càrrec de la Banda de Música de Ses Salines i la Banda de Música Local de Son Servera. El director de la Trobada i de les dues bandes és Joan Antoni Ballester, que és el director titular de la banda serverina des de l’any 2011, i de la Banda de Música de Ses Salines, des de 2018.\nJoan Antoni, va estudiar direcció de bandes de música i l’any 2019, és va presentar al XI Concurs Internacional de Direcció de Banda de Música “Ciudad de Badajoz”. El premi era dirigir un concert com a director convidat i va resultar ser el guanyador. El concert s’havia de dur terme el mes de juny de 2020, però per mor de la pandèmia es va posposar. Finalment, en Joan Antoni va poder gaudir del seu premi i el passat dia 4 de juliol, i va dirigir la Banda de Música «Ciudad de Badajoz» al Teatro Lopez Ayala de Badajoz.\nLa Trobada de Ses Salines es farà a les Escoles Velles del poble, i a les 19:30 h abans de la trobada, es procedirà al lliurament dels Premis del Vè Concurs de Relates Breus per a microteatre Vila de Ses Salines.\nLa Banda de Música Local de Son Servera té previst l’estrena de l’obra: Love Song For My Wife, del component de la banda Bily Febrer Juan, que ha dedicat aquesta obra a la seva dona i component de la banda serverina, Joana Maria Lliteres Flores.\nUn mural a sa Coma i un a Cala Bona se sumen a la ruta Color Millor\nL’Ajuntament de Manacor posa en marxa un nou servei d’atenció ciutadana a través de WhatsApp


El català, a mig camí de ser oficial a Europa\nDes de Brussel·les es veu com a possible que tengui el mateix tracte que l'irlandès o el luxemburguès\nLl.Llorenzo | 02 juny 2004\nAquest mes és decisiu per al futur del català dins la Unió Europea (UE). La cimera que tindrà lloc els dies 17 i 18 de juny pot ser la darrera oportunitat, fins d'aquí a molt de temps, perquè la llengua pròpia de les Balears passi a ser oficial a la UE. De fet, el Govern central està intentant convèncer els seus socis, sobretot França, perquè acceptin la proposta. El cert és que no es veu com una tasca impossible que arribi a tenir una certa oficialitat.\nJohan Häggman, responsable de l'Associació per la Diversitat de l'Oficina de Llengües Minoritàries d'Europa, assegura que «amb l'ampliació ara hi haurà 20 llengües oficials. Dins d'aquest contetx, hi ha la possibilitat que tengui el mateix tracte que l'irlandès o el luxemburguès, que gaudeixen d'una semioficialitat».\nSi el català aconsegueix aquest tracte, segons Häggman, «programes europeus com el Sòcrates, l'Erasmus, o l'Interreg, que fins ara han estat oberts a les onze llengües oficials dels Quinze però també a l'irlandès i al luxemburguès, es podrien obrir també al català».\nAquesta situació, segons el representant de l'Oficina de Llengües Minoritàries, «equival a una semioficialitat». Ara bé, que s'aconsegueixi aquesta fita «depèn del Govern de José Luis Rodríguez Zapatero. Fins ara, José María Aznar havia bloquejat tots els intents de Catalunya perquè el català tingués un paper més important», explica Häggman.\nAixí mateix, aquest finlandès, que parla en suec i que es defensa perfectament en català, observa que «França i Grècia podrien vetar la proposta perquè són els dos països que tracten pitjor les llengües minoritàries d'Europa. Segons la Constitució francesa, l'única llengua és el francès», tot i que a l'Estat veí s'hi parlen el català, el basc, l'alsacià, el bretó i el cors. Per aquest motiu, pensa que «tal vegada per a França l'oficialitat del català és una qüestió molt sensible, ja que a la Catalunya Nord hi ha una minoria bastant important de parla catalana que en tenir un reconeixement europeu podria demanar més drets a França».\nTanmateix, des de l'Oficina Europea de les Llengües Minoritàries, s'està constituint un grup de pressió «per aconseguir una base legal per a aquests idiomes. En l'actual Tractat de la UE hi falta un article que hi faci referència. A més, volem que s'inclogui en els programes la importància de la diversitat lingüística i hem enllestit un pla d'acció en aquest sentit, que inclou la creació de l'agència de diversitat lingüística». Precisament, els entrebancs que posen alguns estats al reconeixement d'idiomes no oficials és el motiu que ha duit a l'Oficina Europea de les Llengües Minoritàries a presentar les seves tasques com a accions en defenfa de «la diversitat lingüística».\nS'ha de recordar que el català, a diferència d'altres idiomes considerats minoritaris, se situa entre les llengües europees de demografia mitjana. A més, hi ha diferents arguments jurídics i sociolingüístics que sostenen la possibilitat que es converteixi en llengua oficial.


de casa al club: la diferència subtil\nla diferència subtil\nDE LA MEVA VIDA -com a artista, almenys- se'n pot fer un gràfic tan precís com el de la febre: amb altes i baixes, amb cicles ben definits.\nVaig començar a escriure als vuit anys: de cop i volta, sense inspirar-me en cap exemple. No havia conegut mai ningú que escrivís, i poca gent que llegís. Però el fet és que les quatre úniques coses que m'interessaven eren: llegir llibres, anar al cine, el claqué i dibuixar. I un dia vaig començar a escriure, sense saber que m'havia encadenat per tota la vida a un amo noble però despietat. Quan Déu et fa a mans un regal, també et fa a mans un assot; i l'assot és només per autoflagel·lar-te.\nPerò, és clar, tot això no ho sabia. Vaig escriure narracions d'aventures, de misteri amb assassinats, comèdies satíriques, contes que m'havien explicat antics esclaus i veterans de la Guerra Civil. Era molt divertit, de bon començament. Va deixar de ser divertit quan vaig descobrir la diferència entre escriure bé o malament, i en acabat vaig fer un altre descobriment encara més alarmant: la diferència entre escriure bé i el veritable art; és subtil però brutal. I després d'això va caure l'assot!\nTruman Capote. Prefaci a Música per camaleons. Traducció de Quim Monzó. Quaderns Crema, 1988. P. 9.\nEtiquetes: truman capote\nÒscar Roig i Carrera 12/2/12 13:36\nTé raó en Capote. El veritable art ve dels textos que, a banda d'estar ben escrits, tenen una vibració especial que no es pot definir. No cal dir que "vibració especial que no es pot definir" també és una mala definició. Aquells que no han guanyat mai cap Premio Planeta, vaja.\nmatilde urbach 13/2/12 8:38\nPotser sí que no es pot definir, però es copsa, oi?\nAnònim 12/2/12 14:05\nquan vaig llegir aquest text de Capote vaig pensar que era la millor definició, no del tot diàfana si es vol, d'escriure...i ho segueixo pensant.\nno sé si he entès massa bé el teu comentari, Òscar, i no sé si hi ha ironia en ell, però com ja saps, guanyar el Planeta no es garantia de res un llibreter del mercat de Sant Antoni em va dir una vegada que, fins i tot els escriptors més bons i indiscutibles que l'han guanyat, solen fer-ho amb la seva pitjor novel.la..i em sembla que tenia raó\nmatilde, estic amb l'Stoner i és molt bo a mida que acumulo lectures, més admiro, per la dificultat que comporta, els autors que són capaços de crear i treure partit de personatges molt reals i aparentment insignificants\nconstruir psicologies anormals, atzaroses, "bigger than life".., clar que té mèrit, si està ben fet, però és més agraït, em fa l'efecte, d'escriure que les altres\ni parlant de personatges neuròtics i extrems, trobo que el Sabbath de Roth el és més obsessiu i extremista, encara, que l'Ignatius de Kennedy Toole (bé, això anava per a l'anterior post)\nmatilde urbach 13/2/12 8:53\nNo sé qui va dir "busca el perill, fes-te senzill", Hyde, i quan més va més hi combrego. Se n'ha de saber molt per a escriure una novel·la que vagi de la videta d'un home corrent i sense experiments estilístics i estructurals que l'agombolin, a pèl, sense xarxa, vaja. Ho trobo arriscadíssim. I, pel meu gust, John Williams reeixeix amb escreix, per dir-ho rimat.\nI pel que fa a Sabbath, només puc dir que tens raó, encara és més exagerat que l'Ignatius, més fill de Rabelais. Si Gargantua va néixer dient "a beure, a beure!", Sabbath: "a cardar, a cardar!". És una gran novel·la.\nmatilde urbach 13/2/12 10:41\nTal com ho he dit, sembla que consideri que hi ha vides i videtes, i no, és pitjor. Per a servidora (i això sí que sé qui ho va dir, un tal Francisco Brines) "Vista a cierta distancia, cualquier vida es de pena". Fins i tot les més trepidants.\nmatilde urbach 13/2/12 12:09\nO, com diria en Capri, els pobres volen ser rics, els rics volen ser-ho encara més, els solters volen casar-se, i els casats volen estar morts, per a entendre'ns.\nmatilde urbach 13/2/12 13:15\nO, dit d'una altra manera, l'embolic aquell del que som (o ens pensem que som) i el que voldríem ser, complicat, per postres, amb el que els altres es pensen que som o el que volen que siguem. Això li pot passar a qualsevol. El que et deia, una pena.\nÒscar Roig i Carrera 13/2/12 13:55\nDiuen que hi ha tres “jos”. El jo que ens pensem que som, el jo que els demés veuen en nosaltres i el jo que realment som. Però, si això és veritat, a aquest darrer i autèntic jo, no l’ha conegut mai ningú. I cada altre que ens mira, doncs, també és un ignorant de si mateix. Una mirada que ens recrea que tampoc no és de ningú. I mentrestant ens passem mitja vida volent ser algú altre, absurdament, com fantasmes perseguint fantasmes...\nAixò ho va escriure fa temps el meu vell jo, al meu blog. Et vull felicitar, Matilde, perquè parles sola millor que ningú!\nmatilde urbach 13/2/12 14:31\nPassa que no penso seguit, Òscar; d'aquí vénen els monòlegs exteriors.\nI gràcies! Tot i que ma mare m'internaria, jo estic ben determinada a prendre-m'ho com un elogi.\nÒscar Roig i Carrera 12/2/12 14:28\nSí, em penso que m'has entès malament. Guanyar el Planeta per mi és garantia d'un llibre que probablement no llegiré mai. El qual no vol dir que no llegeixi coses pitjors que un Planeta, de vegades.


BANDA MAGNÈTICA: També ploraries\nCada dia una cançó ocuparà una part del teu cervell\nTens una amiga que fa dos dies que no viu. I acabes de parlar amb ella i es veu que encara li queden un parell de dies més de patiment, de tortura. Li falta aire, està nerviosa, es veu que crema pantalons quan planxa, també, per culpa de l'atabalament que porta, del canvi d'esquemes que ha patit la seva vida aquesta setmana. I té la sensació que algú li ha fet mal d'ull i que la seva energia negativa es contagia, i que tothom s'enfada amb ella. Està molt nerviosa i tems que necessiti tractament aviat. Esperes que, d'aquí dos dies, quan se li solucioni la terrible història que està vivint, pugueu oblidar aquest mal tràngol.\nFa dos dies li van robar el mòbil el metro. El mòbil no, l'iPhone. Just quan estava validant la seva t10, escoltant música des del mateix telèfon, de sobte va deixar de sentir-la. Es va imaginar que li havia caigut el mòbil a terra i s'havien desconnectat els auriculars. Però no: algú li havia estirat el mòbil de la bossa. Algú que ella ni va veure. Es va quedar en estat de xoc. Allà va començar tot. Després havia d'anar a treballar i ho va fer com va poder. No va ser fins que va arribar a casa que va poder plorar. I ho necessitava, molt. Fins i tot l'endemà es va haver de posar un maquillatge especial per tapar les bosses a sota els ulls.\nQuan t'ho ha explicat, primer has pensat que exagerava. De fet, sí que exagera. Som uns exagerats. Però saps que a tu també et passaria. No ho neguis. Si ara et roben el telèfon, ploraries. Mira que és trist enfonsar-se per una cosa com aquesta, però és que creus amb fermesa que et passaria. Com a mínim estaries uns dies desubicat, com ella. I, a més, començaries a pensar què fer: te'n compraries un altre? El primer iPhone, el que tens ara, no el vas pagar, una ganga (es van equivocar els de Movistar), però ara no et pots gastar tanta pasta. Com viuries, però, sense iPhone? També ploraries. I això no pot ser.\nLa teva amiga no escoltava Burial, quan li van robar el telèfon. Stolen dog és Burial en estat pur. La música d'aquest londinenc pot servir per tantes coses... Cuinar, llegir, escriure, pensar... Fa temps vas llegir From Hell, d'Alan Moore i Eddie Campbell, amb Burial de fons. Gran banda sonora.\nPublicat per Carles Mallol a 3:50 a. m.\nEtiquetes de comentaris: Alan Moore, Burial, Còmics, Eddie Campbell, Electrònica\nEls + magnètics\nVols ser actor\nAquesta setmana aniràs gairebé cada vespre al teatre. No pares (tu). No para (el teatre). Entraràs a la sala, t'asseuràs, acabaràs d...\nConeixes gent amb talent\nNo demanis tataki\nNo vius al paradís


Oriol Domingo 16 de agosto de 2018 Atri\n-PRESOS POLÍTICS TAMBÉ A VIETNAM. La paraula “presó” és citada dues vegades pel Papa Francesc en la seva exhortació apostòlica. La primera (Punt 17) al referir-se al cardenal vietnamita Nguyen van Thuan que fou un pres polític. Nguyễn Văn Thuận ( Hue 1928 / Roma 2002) fou arquebisbe de Saigon. Va ser arrestat pel règim comunista. Va passar 13 anys a la presó, 9 d’ells en aïllament. Al 1991 va ser autoritzat a visitar Roma però no se li va perpetre tornar al seu país. Va viure els seus darrers anys a l’exili romà. El cardenal va escriure: «Les autoritats vietnamites van dir-me que el meu nomenament era fruit d’un complot entre el Vaticà i els imperialistes per organitzar la lluita contra el règim comunista (…) Tots els presoners, inclòs jo mateix, esperen cada minut el seu alliberament. Però després vaig decidir: ‘Jo no esperaré. Vaig a viure el moment present omplint-lo d’amor. Com? Una nit ve la llum. És molt simple, fes com Sant Pau quan va estar a la presó. Escrivia cartes a diverses comunitats. Un cop, la Mare Teresa de Calcuta em va escriure que l’important no és el nombre d’accions que fem, sinó la intensitat de l’amor que posem en cada acció. ¿Com arribar a aquesta intensitat d’amor en el moment present? Penso que he de viure cada dia, cada minut, com l’últim de la meva vida. Deixar tot el que és accessori, concentrar-me només en l’essencial. Cada paraula, cada gest, cada conversa telefònica, cada decisió és la cosa més bella de la meva vida. Reservo per a tots el meu amor, el meu somriure; tinc por de perdre un segon vivint sense sentit”.\n(Article publicat a la secció Contrapunts de la revista «Foc Nou!», número 484)


Investigaran l'ADN del caragol de la Muralla per conèixer el seu origen\nEl Consell Assessor de Patrimoni Històric es va celebrar a la Sala dels Tarragonins Il·lustres.\nEl regidor Hermán Pinedo fa referència a una hipòtesi que estableix que l’animal va arribar a Tarragona en època romana\nActualitzada 13/02/2020 a les 09:06\nL’Ajuntament de Tarragona encarregarà l’estudi de l’ADN del caragol que habita a la Muralla romana i que seria endèmic de la Serra de Tramuntana, a l’illa de Mallorca. Així ho va anunciar el regidor de Patrimoni, Hermán Pinedo, a la finalització de la reunió del Consell Assessor de Patrimoni Històric. Pinedo va manifestar que «la investigació també tractarà d’establir si el caragol va arribar a Tarragona en època romana». El regidor va recordar que la de la Muralla és una colònia «única a la península Ibèrica i, a més de Tarragona, en tot el planeta només es troba a Mallorca». Pinedo va afegir que aquesta espècie de gasteròpode no és l’únic animal establert en el monument. «Hi ha un escorpí petit i de color negre que és endèmic de la Muralla i, com el caragol, es tracta d’una espècie protegida», va dir\nEl Consell Assessor de Patrimoni Històric, va abordar diverses temàtiques, en presència de representants dels grups polítics de l’Ajuntament i d’entitats vinculades a la recerca i a la protecció dels monuments com l’Arquebisbat o la Reial Societat Arqueològica Tarraconense. Un dels temes estrella de la reunió, a més del protagonisme que va tenir el caragol de les Balears, va ser l’estat de l’Amfiteatre. Pinedo va anunciar que el festival de reconstrucció històrica Tarraco Viva no es farà en aquest monument i que ja es disposa d’un espai alternatiu a la Part Alta, però no va avançar de quin es tracta. El regidor va assegurar que «l’accés a les grades de l’Amfiteatre seguirà tancat fins que no es pugui garantir al cent per cent la seguretat dels visitants» i va assegurar que «no serà accessible ni a l’estiu».\nPinedo va afirmar que «sabem què farem a l’Amfiteatre, però no quan». El regidor va dirigir la seva crítica «als departaments de Contractació i Personal» per què, segons va dir, «no van al ritme d’altres i cal agilitzar-los». El motiu apuntat per Pinedo és la «falta de musculatura, perquè s’han anat buidant de personal». El regidor va insistir a dir que «no hi ha data prevista» per la reobertura de l’Amfiteatre a les visites, i, pel que fa a l’inici d’obres, que «no sabem quan començaran, però espero que sigui abans que acabi l’hivern».\nPer altra banda, Pinedo va anunciar la voluntat del govern municipal d’iniciar «un procés participatiu» perquè experts i la ciutadania pugui decidir el futur de les grades de les Voltes de Sedassos. L’objectiu és «trobar una funcionalitat acordada a les escales i a la plaça». A més, el regidor va anunciar que es retirarà la barana de les Escales d’Arboç i que es buscarà una alternativa per facilitar el desplaçament.\nCrítiques del PSC i de la CUP\nA la finalització de la reunió, les regidores del PSC i de la CUP, Begoña Floria i Eva Miguel, van criticar les formes com es va convocar el consell assessor i la pràctica política de Pinedo al capdavant de l’àrea de Patrimoni. Floria, va dir que el temps ha demostrat que «el tancament de l’Amfiteatre va ser precipitat» i que «la notícia va fer molt de mal a la marca de la ciutat». Pinedo «mostra la seva incapacitat en la gestió del patrimoni». «No ho dic com a persona», va matisar. L’exregidora de Patrimoni va afegir que «els problemes segueixen sent els mateixos, entenc que els tempus no són fàcils, però s’ha d’entendre que és un tema troncal a Tarragona». La regidora socialista va expresar la seva «sorpresa» pel fet que «ens van convocar a la comissió sense tenir l’ordre del dia i, per tant, hem anat sense saber el contingut».\nEn termes similars es va expressar Eva Miguel. La regidora va dir que estava «molesta per com s’ha convocat la comissió» i va denunciar «falta de transparència». Miguel va comentar que, en el decurs de la reunió, «hem preguntat sobre la creació de la Taula de Gestió del Patrimoni, acordada amb la Generalitat el passat desembre, i la resposta ha estat vaga, que s’estaven estudiant els mecanismesper fer-la».\nComenta el contingut : Investigaran l'ADN del caragol de la Muralla per conèixer el seu origen


Ajuntament d'Arenys de Mar - Nou Consell dels Infants\nNou Consell dels Infants\nEl passat divendres, 19 de novembre, es va constituir el nou del Consell d'Infants d'Arenys de Mar que serà en actiu durant aquest curs escolar 2021-2022.\nEl consell el formen nens i nenes de cinquè i sisè de primària, representants de les escoles Joan Maragall, Sinera, i La Presentació i de les entitats Cau Flos i Calcat, Maricel i Centre Obert Tallaferro.\nLa sessió constituent es va fer a la sala Primer d'octubre del Centre Cultural Calisay. En aquesta primera sessió les conselleres i consellers es van poder presentar i començar a fer propostes de treball que després tractaran a les aules i a les entitats amb els seus companys i companyes. Els temes principals de la seva activitat seran relacionats amb el bullying, el medi ambient i els esports.\nL’alcaldessa Annabel Moreno va donar la benvinguda als consellers i conselleres i els va fer una demanda expresa per definir com volen invertir els 10.000 euros que hi ha reservats al Pressupost municipal a travñes del Pressupost participatiu. Aquesta inversió l'hauran de concretar en properes sessions del Consell per fer que sigui realitat durant l'any vinent.\nLa constitució del nou consell s'ha fet en el marc dels actes de la celebració del Dia internacional dels Drets dels Infants que ha organitzat la regidoria d'Infància i Joventut.


Tret de sortida al 90è aniversari del Club Bàsquet Santfeliuenc\nDurant la celebració de l’acte inaugural es van presentar els equips del club i es va organitzar una exposició de fotografíes que repassa la trajectòria de l’entitat a través de 200 imatges\nEl Pavelló Municipal d'Esports Juan Carlos Navarro va acollir ahir l'acte de presentació del 90è aniversari del CB Santfeliuenc. A més es va organitzar la presentació dels equips del club d'aquesta temporada (l’entitat compta amb més d'una trentena d'equips, tan masculins com femenins, integrats per més de 400 esportistes).\nA l'acte han assistit representants d'institucions com la consellera de la Presidència de la Generalitat, Neus Munté; el secretari general de l'Esport, Gerard Figueras; el director del Consell Català de l'Esport, Antoni Reig; el president de la Federació Catalana de Basquetbol, Joan Fa; o el vocal de la Junta Directiva del Futbol Club Barcelona, Oriol Tomàs. Entre les autoritats locals, han intervingut l'alcalde de Sant Feliu, Jordi San José, i la regidora d'Esports, Lourdes Borrell. El president del CBS, Josan Daban, també ha dirigit unes paraules al públic assistent.\nLa celebració va comptar amb la participació dels Castellers de Sant Feliu, que han aixecat un parell de castells mentre els jugadors i jugadores del Santfeliuenc han format col·lectivament el número 90. Els assistents a l'acte van poder gaudir també d'una exposició de fotografies organitzada pel CBS, en què es repassa la trajectòria de l'entitat a través d'unes 200 imatges.


Denúncia a la seua exparella per deixar viatjar amb avió a la seua filla contagiada\nUna mare de Gran Canària ha denunciat a la seua exparella per haver pujat a la seua filla en un avió sabent que tenia coronavirus\ndivendres, 23 de juliol 2021 - 14:44h\nUna mare denuncia a la seua exparella per permetre que la seua filla, contagiada de coronavirus, pujara a un avió i posara en risc a la menor i a la resta del passatge de l'avió.\nEls rastrejadors del Servei Canari de Salut, al no poder contactar amb el pare, van posar en guàrdia a la mare. La xiqueta estava fent vida completament normal: veient a familiars, passejos per la platja o centres comercials fins i tot classes de zumba ..", segons ha explicat la seua mare.\nL'advocat de la mare, Francisco Espino, ha presentat un escrit al Jutjat de Primera Instància número 3 de Las Palmas de Gran Canaria per a demanar mesures urgents contra el pare al·legant "que s'ha posat en greu risc a la menor" per deixar que viatjara en un vol comercial i en companyia dels seus avis paterns, coneixent per endavant el positiu de la seua filla, segons informa Antena 3 notícies.\nFrancisco Espino sol·licita la "suspensió de la guarda del menor a càrrec del progenitor demandat" qui, segons la versió de la mare, no va comunicar a ningú els resultats positius de la prova diagnòstica, ni tan sols a la seua pròpia filla que desconeixia que tenia coronavirus.\n"Contravé totes les recomanacions mèdiques, les més elementals normes en protecció a la menor i totes les disposicions contra la salut pública perquè s'ha posat en perill la integritat i la salut de la menor, però també de les innombrables persones que van interactuar amb ella" afig el lletrat.\nEl pare de la xiqueta, agent de la policia nacional, s'enfrontaria a una multa d'entre 3.000 i 60.000 €.\nLa versió del pare\nSegons la seua versió el pare va enviar a la xiqueta a Gran Canària amb el seu avi matern a pesar que havia donat positiu en una PCR dos dies abans. L'home assegura que aqueixa no és la realitat.


Gotes de Maquillatge, personalitza la teva pell - Mercadona\nTria el to de maquillatge que més t’escaigui, el que s'adapti millor als teus gustos, i ajusta el to del teu rostre a cada estació de l'any.\nPersonalitza el teu to de pell segons el moment!\nAprèn a fer servir Gotes de Maquillatge amb aquest senzill vídeo explicatiu.\nTens a la teva disposició Gotes de Maquillatge en 4 tons per triar\nNúm. 01 To Llum\nIdoni per donar un punt extra de lluminositat a qualsevol base de maquillatge o per fer servir com a il·luminador en algunes parts del rostre, com ara la zona T (front i envà nasal), els pòmuls, l’arc de la cella i la part superior de llavi. El pots combinar amb la resta de Gotes de Maquillatge per brillar quan ho necessitis.\nNúm. 02 To Clar\nPerfecte per aclarir o rebaixar el to de la teva base de maquillatge. A la tardor, suavitza la teva base per adaptar el to del rostre a la nova estació.\nNúm. 03 To Bronzejat\nAporta al maquillatge el bonic toc bronzejat de l'estiu. Llueix una pell daurada sempre que vulguis sense necessitat de sol.\nNº04 Tono Oscuro\nDissenyat per enfosquir i intensificar les bases de maquillatge. Està indicat per modular el to de maquillatge de pells negres o esculpir els trets amb la tècnica de contouring.\n1. Posa’t a la mà la quantitat de base de maquillatge que acostumis a fer servir.\n2. Agita l'envàs del to de Gotes de Maquillatge que hagis triat.\n3. Comença afegint una gota del producte a la base de maquillatge.\n4. Barreja i ves afegint-hi gotes fins que aconsegueixis el resultat desitjat.\n5. Quan el to sigui uniforme, aplica’t la barreja al rostre.\nUtilitza la mateixa base de maquillatge personalitzant-la segons el moment o l'estació de l'any amb els quatre tons de Gotes de Maquillatge que trobaràs a La Perfumeria de Mercadona. Són d’edició limitada!\nPer netejar-te la pell amb unes fragàncies irresistibles, prova els Gels de Bany Deliplus.\nI si vols presumir de mans boniques, no et perdis la cobertura d'alta brillantor dels nostres Esmalts d'Ungles.


La iniciativa de LaLiga per homenatjar “els herois del coronavirus” quan torni el futbol\nEls jugadors del Barça, abans d'un partit | Europa Press\nJavier Tebas explica en què consistirà ‘Aplauso infinito’\nEl president de LaLiga, Javier Tebas, ha explicat la iniciativa Aplauso infinito, un “homenatge als herois de la Covid-19 que es farà en el minut 20 de cada partit de la Primera i Segona Divisió espanyoles i consistirà en aplaudiments gravats pels afeccionats que es reproduiran pels altaveus dels estadis, ja que els compromisos seran a porta tancada.\n“L’aplaudiment infinit és una acció que emprendrem a LaLiga com a homenatge a tots els herois de la crisi del coronavirus, des dels sanitaris i cossos de seguretat fins als empleats que no han deixat de treballar”, ha declarat a El Partidazo de Movistar. La patronal ha creat una direcció perquè els aficionats puguin pujar la gravació dels seus aplaudiments.\n“Torna la Lliga Santander i volem que l’afició se segueixi fent notar als estadis. L’esforç de tothom durant aquests mesos mereix un monument i nosaltres farem el nostre homenatge particular amb aplaudiments en cada partit, també els de la Lliga SmartBank”, ha afegit. Els partits no s’aturaran, però els aplaudiments se sentiran durant 30 segons.


Descobreixen un dinosauri carnívor que va ser un dels tres més grans de Nordamèrica | biolulianews\nDescobreixen un dinosauri carnívor que va ser un dels tres més grans de Nordamèrica\n25 Desembre, 2013 · by Pep Rios\t· in PALEONTOLOGIA.\t·\nUna nova espècie de dinosaure carnívor, un dels tres més grans descoberts a Amèrica del Nord, convivia amb tiranosaures de cos petit i competia amb ells, fa 98 milions d’anys. Es considera que aquesta espècie acabada de descobrir, Siats meekerorum, va ser el depredador suprem de la seva època, impedint durant milions d’ anys que els tiranosaures ascendissin a aquest rang.\nEl Siats ser un carcharodontosaurio. Els carcharodontosaurios constituïen un grup de dinosaures carnívors gegants que inclou alguns dels més grans dinosaures depredadors que s’han descobert. L’únic altre carcharodontosaurio conegut d’Amèrica del Nord és Acrocanthosaurus, que habitava a l’est d’Amèrica del Nord més de 10 milions d’anys abans. El Siats és el segon carcharodontosaurio descobert a Amèrica del Nord, el Acrocanthosaurus, descobert el 1950, va ser el primer.\nLindsay Zanno, paleontòloga de la Universitat Estatal de Carolina del Nord, i la seva col · lega Peter Makovicky, del Museu Field d’Història Natural de Chicago, ambdues institucions als Estats Units, van descobrir els vestigis fòssils d’un esquelet parcial del nou depredador en un jaciment paleontològic de Utah el 2008. A partir de la troballa va començar un llarg i detallat anàlisi que ha culminat amb els resultats ara presentats públicament.\nLes restes examinats pertànyer a un individu que havia de mesurar més de 9 metres ( 30 peus ) de llarg i pesar almenys quatre tones. El més impressionant és que l’individu, amb aquesta grandària i aquest pes, no havia aconseguit encara la seva adultesa. Zanno i Makovicky creuen que un Siats adult podia arribar la grandària d’un Acrocanthosaurus, el que implica que les dues espècies rivalitzen pel lloc del segon depredador més gran que s’hagi descobert a Amèrica del Nord. El Tyrannosaurus rex, que ocupa el primer lloc, va arribar 30 milions anys més tard i pesava més del doble.\nEl Siats va viure en el que avui és Utah durant el període Cretácico tardà ( fa entre 100 milions i 66 milions d’anys ). Prèviament es desconeixia qui va ser el carnívor suprem a Amèrica del Nord durant aquest període. Els carcharodontosaurios regnar durant molt més temps a Amèrica del Nord del que estimaven molts paleontòlegs, entre ells Zanno, tal com admet ella mateixa.\nDe fet, el Siats omple un buit de més de 30 milions d’anys en el registre fòssil, temps durant el qual el paper de depredador suprem va passar dels carcharodontosaurios en el Cretácico hora als tiranosaures en el Cretácico Tardà.\n← L’ADN humà més antic apareix a Atapuerca\nMart va albergar un llac d’aigua dolça amb el còctel químic perfecte per a la vida segons el Curiosity →


Nano Romia: Transebre 2014, tornen en Pedro i na Pedra.\nQuan s'atança la Transebre el meu cap solament pensa en les sendes que sempre preparen els del Club Ciclista Mequinensa per fer baixar i "xalar" als ciclistes.\nAquest any no ha estat diferent i, setmana darrera setmana, ens anàvem ensalivant amb els companys que havíem decidit d'assistir-hi.\nAquesta edició ha tingut un parell de contratemps. Per un costat el fet de coincidir amb la marxa dels Salvatges de Benabarre ( l'alta marxa betetera que es fa a la franja) que ha fet disminuir, juntament amb el pont de l'1 de maig, l'afluència de participants. Per l'altre la manca de recursos humans de la DGT per poder cobrir els trams de carretera per on creuava la marxa, això va fer canviar el circuït inicial evitant pisar cap tram d'asfalt ( de carretera s'enten).\nEn un principi ens havíem de desplaçar fins a Mequinensa Sejo, Jordi, Martino, Sampi, Pep, Mòdol, J.X., Barral, Basílio, Joel, Carlos Muñoz, Alejandro i Marc. Aquest últim debutava en les marxes i, degut a la seva edat, va haver de fer la ruta curta. Finalment J.X. va haver de desistir de pedalar per incompatibilitats. Tot i això no va tenir gens de mandra en acompanyar-me com tantes altres vegades i fer de "TEAM MANAGER".\nEl recorregut constava de 3 circuïts. El curt, amb 20 Kms, el mig amb uns 45 i el llarg de 60. El curt quedava desestimat des de bon principi, però el mitjà anava guanyat participacions........ ens permetia de rodar juntament amb la colla i arribaríem prou d'hora com per poder hidratar-nos acuradament abans que arribessin les dones per anar a dinar ( aquesta és una altra, sempre que anem a fer la Transebre ens quedem a dinar a Mequinensa).\nConsensuant opinions amb Sejo i Jordi, que juntament amb mi érem els 3 que podia ser que anéssim a fer la llarga, vam decidir de començar com si anéssim a fer la llarga i si, quan tocava decidir, veiem que no anàvem bé de temps o físicament, esperaríem als altres per acabar la ruta junts.\nSense temps per escalfar, com sempre, anem a buscar la nostra posició a la línia de sortida. El lloc ens era igual, solament estàvem uns 200 ciclistes i.... tampoc anàvem a guanyar el pernil.\nInstants abans de començar avisen per megafonia que la sortida es retrassa degut a un incident entre un corredor mentre escalfava i un cotxe. Aviat ens assabentem que el corredor implicat és Alejandro, membre del Club Ciclista Seròs, sortosament no ha pres mal tot i que la forquilla de la bici s'ha partit i no podrà pedalar.\nFinalment donen la VEU de sortida i iniciem el recorregut controlat pels carrers de Mequinensa. Inici dolent, com sempre, no acabo de trobar-me bé. Algun dia aprendre a escalfar abans de començar una marxa.\nArribem al final del poble, sentit Faió, i iniciem la primera pujada. És "suau", comença amb un 3 o 4 % i va agafant pendent fins a situar-se per sobre del 10 en els trams finals, i en 1,5 Kms ja està acabada. Però a mi ja n'hi ha prou per deixar-me tocat. El petit pla i posterior descens que segueixen aquesta pujadeta em serveixen per poder recuperar l'alé i anar-me mentalitzant del que venia desprès..... La pujada al Monegre...... poca cosa...... uns 3 kms per fer més de 300 metres de desnivell.\nTranquilitat i anar fent, 6%...... 8%...... 10%...... 12%....... 10%....... 16%....... 14%........ 21%......... Aquí el cap se'm va començar a ennuvolar i vaig deixar de mirar el Gps - Que passi el que Déu vulgui.\nQuan aconsegueixo arribar a dalt vaig l'últim del trio i tinc al cunyat fent-nos fotos, s'ha buscat bona companyia per no estar sol i poc em falta per deixar la bici i quedar-me jo també a fer fotos als ciclistes que falten per pujar. La única cosa que em fa continuar és pensar que ara ens toca baixar.\nEns fan anar pel barranc del Port, aquesta baixada la vam pujar l'any passat al començament. No està malament, però recordo que quan la pujada al 2013 me la imaginava més entretinguda de baixada. Portem a dos corredors davant que ens frenen una mica el ritme però...... en part ja ens està bé, el cap i el cos encara no estan prou recuperats de l'esforç de la pujada.\nSeguim per camí amb tendència baixadora, el ritme que portem no és gens elevat, aprofitem aquests trams per anar parlant i gaudint de la ruta..... i per descansar també es clar.\nCorre el km 16 i ens fan fer una altra pujada, més llarga però menys pendent, aquest cop per senda. El que tenen les sendes és que sempre hi ha trams molt curts i amb molta pendent que fan treballar la ronyonada, i això et va cremant lentament. Aquesta senda és poc tècnica i està força neta, l'anem pujant sense apretar, regulant les forces per si de cop venia alguna zona complicada.\nSense cap sorpresa remarcable ens tornem a trobar al camí, acabem de pujar uns quants metres i desprès iniciem un descens suau i ràpid de 2 kilòmetres, pel mateix camí, abans d'agafar la senda netejada nova per l'ocasió.\nSenda molt entretinguda, amb un tram curt d'escales baixetes que es poden sortejar sense miraments. Aquesta baixada dura 2 kms més que es fan curts, i la pendent ens deixa a l'inici d'una altra pujada per senda.\nSolament iniciar l'ascensió començo a trobar imatges que m'eren familiars i, si la memòria no em fallava, indicaven que ens tocava remuntar el llit d'un rierol on cada cop la senda s'anava complicant més, acabant amb una zona que estava treballada per poder anar salvant els desnivells de les pedres sense haver de baixar de la bici. Exceptuant una roca al final, on t'ajudaven 3 o 4 membres de l'organització a pujar la bici, la resta de la senda es podia fer, si tenies les cames fresques, patint en algun tram això sí, però era factible.\nAcabem el suplici de l'ascensió pedregosa i revirada pel llit del rierol i trobem una pujada per la vertent del monticle que ens quedava salvar que anava enfilant-se amunt fent un seguit de ziga zagues per suavitzar el % de pujada.\nUn cop dalt hi havia un avituallament on et partien entre ruta mitja i ruta llarga.\nNo havíem tornat a tocar el tema de la ruta a seguir des d'abans de començar la marxa i ara no estàvem segurs de quin camí seguir. Els que estaven a l'avituallament ens informen que, si decidim anar per la mitjana, serem els primers que ho faran i això comença a fer vèncer la balança cap a aquesta opció......... Miro les dades que portem fins al moment.......... portem 29 Kms fent més de 800 m. de desnivell en 2 hores, això ens deixa a la meitat del recorregut però havent de pujar solament 300 m. més...... la balança s'equilibra una mica però encara tendeix a caure cap a la ruta mitjana. Després recordo que l'any passat ens van fer baixar per una trialera molt divertida, que ni Jordi ni Sejo havien fet, abans de pujar la costa del pernil. Això fa decantar-nos sense dubtar-ho a fer la ruta llarga.\nEl primer tram és pla, anant per un camí partit per una cinta marcant els dos sentits de la marxa. Per un costat els que anàvem de cara a la trialera i a la pujada del pernil, i per l'altre els que ja venien de fer-ho.\n2 Kms de plà ràpid i iniciem la baixada. Comença amb camí estret, o senda ampla segons es miri, i cada cop es va estretint fins ser un singletrack amb lloses que fan d'escalons baixets i que es poden saltar sense parar compte de caure.\nAl final es torna una mica ratolinera i això encara la fa més divertida.\nTan bon punt acabem els 1.500 metres que té aquesta senda la pendent canvia radicalment i iniciem una pujada d'1 km just de durada, però que et fa guanyar 140 m. de desnivell. Els comptes són clars 14% de pendent mitja, si li trèiem uns metres on s'aplana bastant i l'inici que és una mica més suau ens dóna tramades per sobre del 20%, i aquest cop per camí amb pedra solta i regalls per l'aigua que encara ho compliquen més.\nT'hi has de ficar bé per poder fer-la tota sense ficar el peu a terra.\nComenço a pujar el primer perquè he acabat la senda davant de Jordi i Sejo, sempre em deixen anar davant a les baixades, i ho faig a ritme suau, començant amb molt ferro ficat per anar acostumant les cames poc a poc mentre arriben els altres dos companys.\nAviat arriba Jordi, que és el que puja millor dels tres..... i amb diferència, i m'avança creuant-se'm a molt poca distància, fet que, sumat a la poca velocitat que porto, em porta a ficar-me dins d'un regall. Ho puc salvar però al sortir del forat topo contra una pedra que m'acaba de desestabilitzar i m'obliga a ficar el peu a terra.\nDurant els moments que trigo a poder tornar a ficar-me sobre la bici em passa Sejo, amb menys ritme que Jordi però amb cadència mantinguda.\nAnem pujant tots tres amb penes i treballs. Jordi és a uns quants metres de nosaltres però això no ens importa, ara es tracta de mirar de no ficar el peu a terra.\nA la meitat de la pujada, poc abans del punt on la pendent et dóna una treva, Jordi ha de parar per una amagada de rampa. Amb això li anem guanyant metres, però aviat es reposa i ens tornar a passar arribant el primer dels tres al final de la pujada. Sejo i jo per la nostra part acabem a pocs metres de diferència, jo amb el rau-rau d'haver hagut de ficar el peu al terra al començament i Sejo satisfet per pujar-la sencereta.\nAprofitem els metre següents plans per agafar alè i reposar les cames i comencem amb els 14 Kms de "pla", un "pla" pedregós que et fa augmentar en gairebé 200 m. el desnivell acumulat.\nPedres, i pedres, i fals pla, i vent en contra, i pedres...... no aconseguim de guanyar kms de la manera que voldríem, anem pujant la mitjana de velocitat però el velocímetre amb dures penes veu els 30 Km/h en algun tram més favorable.\nFinalment ens anem atansant al darrer descens, sé que aviat se m'oblidaran els 54' que ens ha costat de passar el ditxós "pla" pedregós. Trobem a Pep que tenia problemes de rampes a les cames, mirem de solucionar-li el problema amb les típiques pòcimes paradopants sense haver de baixar de la bici. Si aconsegueix recuperar la polaritat muscular també se li oblidaran aviat els moments de patiment que hagi pogut passar mentre baixi la senda final.\n5 Kms de baixada. Les 3 primeres corbes són difícils d'agafar, per mi impossibles encara, però desprès són 15' d'alliberació d'adrenalina constant. Hi ha trams per a tots els gustos, corbes tancades, zones més ratolineres, senda solcada amb pedres que fan d'escaló, algun que altre salt, desnivells, canvis de rasant,......\nIMPRESSIONANT. Solament per aquesta baixada val la pena venir a fer la Transebre.\nEl resultat final han estat 3 hores 31 minuts des de l'inici de la marxa, 58 Kms amb 1.300 m. de desnivell.\nDesprès una bona dutxa, un parell de cervesetes per rehidratar el cos i a fer un bon dinar amb la colla. EL DIA PERFECTE DE BTT.


Reforma d'habitatges a Sabadell | Loes Banys i Cuines\nReforma d'habitatges a Sabadell\nSi vol reformar el seu habitatge per complet i no sap a qui trucar, contacti amb Loes Banys i Cuines\nQuè és el que li demana a una empresa de reformes? Què realitzi l'obra ràpid? Què l´ofereixi qualitat per sobre de tot? Que tingui bons preus? A Loes Banys i Cuines agrupem totes aquestes característiques en un mateix lloc, donant lloc a espais únics i dissenys originals, a l'altura de les exigències de tots els nostres clients.\nEls millors professionals del sector al seu servei\nEstem especialitzats en la reforma d´habitatges a Sabadell. Això vol dir que per a nosaltres no hi ha obres grans o petites, sinó que hi ha clients que tenen una necessitat que nosaltres hem de complir. Dit això, si truca a Loes Banys i Cuines no s'haurà de preocupar per res més, ja que tenim els professionals necessaris, especialitzats a cada un dels gremis . A la mateixa línia, desenvolupem projectes d'interiorisme, de manera que l'assessorem perquè el seu espai tingui una identitat i caràcter propi.\nReformem el seu habitatge de forma completament integral\nTruqui'ns i expliqui'ns el que vol. Tot seguit, li donarem el suport que necessita i l'assessorament personalitzat que està demandant. Després de la nostra primera presa de contacte, seguim una sèrie de passos:\nAnem fins al seu domicili, prenem mides exactes i fem un examen visual per concretar els detalls < li>\nRealitzem els dissenys i propostes i us les lliurem perquè les estudiïn i escullin la que més s'adapti a la seva idea\nLa forma de pagament és a convenir. També l´oferim un sistema de finançament\nSempre complim amb els terminis acordats. Som seriosos i exigents amb el nostre propi treball