i col·legiata de Manresa | enciclopèdia.cat\ncol·legiata de Manresa\nSinònimSanta Maria de Manresa\nLa col·legiata de Manresa\nEsglésia parroquial de Manresa (Santa Maria), dita popularment la seu de Manresa, edificada al planell superior del puig Cardener.\nL’actual edifici fou iniciat el 1328 sota la direcció de Berenguer de Montagut; el 1371 ja hi havia culte, i fou acabada substancialment el 1486. El campanar fou acabat el 1592, i el baptisteri i la façana principal, projectats per Soler i March, daten de 1915-34. Dins l’arquitectura gòtica catalana és un cas notable de síntesi d’estructures pròpies dels temples d’una i tres naus. Conté diversos retaules gòtics d’Arnau Bassa, Pere Serra, Jaume Cabrera, Lluís Borrassà i Gabriel Guàrdia. La imatge de la Mare de Déu de l’Alba és una reproducció d’una talla daurada atribuïda a Pere Puig (final del segle XIV). La cripta fou decorada escultòricament per Jaume Pedró (1781). Sofrí un incendi a la fi de la guerra de Successió (1714), i una important devastació el 1936. De les construccions precedents resta una part del temple consagrat el 937, uns claustres i un pòrtic del segle XI i una portalada (segle XII) amb timpà atribuït a Arnau Cadell.\nInterior de la col·legiata de Manresa\nAl servei de la primitiva església de Santa Maria, restaurada vers el 880 i consagrada entre el 937 i el 945, hi hagué una important comunitat canonical segons la regla aquisgranesa. Sofrí les ràtzies sarraïnes entre el 998 i el 1003, i vers el 1020 el bisbe Oliba reconstruí l’església, i reorganitzà també la canònica. El 1098 el bisbe Berenguer Sunifred la convertí en canònica augustiniana i l’encomanà a Bernat, prior de l’Estany, perquè la reformés. Era regida per un abat, titulat més tard prepòsit o paborde, i tenia 12 canonges i dos capellans domers. Formaven part de la dotació canonical set esglésies veïnes (Santa Maria de Juncadella, Sant Joan de Vilatorrada, Sant Sadurní de Salelles, Sant Salvador de Vallformosa, Santa Susanna, Sant Iscle de Bages i Santa Maria de Viladordis). En 1397-1433 acollí una part de la comunitat de l’Estany, però no s’aconseguí la fusió, per oposició del bisbe de Vic i dels canonges manresans. El 1592 fou convertida en col·legiata secular, que fou suprimida pel concordat del 1851; però el 1884 fou restablerta per Lleó XIII, que atorgà honors de basílica al temple, declarat monument nacional el 1931.\nJoMG / APl


Reglament :: Vitrailcreixell\n1.- L'ajuntament de Creixell, organitza conjuntament amb diferents associacions la 6ª Cursa TRAIL D'INICIACIÓ, que es celebrarà el proper 23 de Juliol de 2017.\n3.- La sortida i l'arribada seran al carrer Av. Navarra al CAMP DE FUTBOL de Creixell.\nDel 1 de Maig del 2017 fins el dia 20 de Juny de 2017: 13€ amb chip propi i 15€ amb chip de lloguer.\nDel 21 de Juny fins el 13 de Juliol del 2017: 15€ amb chip propi i 17€ amb chip de lloguer.\nEs podrà corre amb el chip de lloguer que seran retornats a l'arribada a meta.Un cop realitzada la inscripció no es retornará en cap cas l'import de la inscripció.\n6.- L'inici de les curses serà a les 8:30h del matí la llarga i 8:40 la curta.\nCURSA LLARGA TRAIL 10,9km. PUNTUABLE LLIGA CHAMPIONCHIP i LLIGA TGNNORD:\nPremi especial WALA al primers absoluts (Masculí i Femení)\nVals per comprar material esportiu als seus establiments\nTrofeu al primer absolut Masuculí i Femeni "NO ACUMULABLE"\nVals wala per comprar material esportiu als seus establiments.\nUNIOR: 23 a 29 anys\nJUVENIL: 13 a 17 anys SUB-23: 18 a 22 anys\nJUNIOR: 23 a 29 anys SENIOR: 30 a 39 anys\n10.- Les inscripcions per les curses es tancaran el dia 10 de Juliol o quan s'arribi a un total de 350 inscrits a la cursa llarga y 150 a la curta. No s'admetran inscripcions el dia de la cursa.\n11.- La recollida de dorsals es podrà fer a la BIBLIOCREIXELL, de Creixell que esta situada al carrer Av. NAVARRA S/N de CREIXELL , així com el mateix dia de la cursa a partir de les 6:30 hores del mati i fins 30 minuts abans de la cursa al CAMP DE FUTBOL de Creixell AV.NAVARRA S/N, el mateix lloc on es farà de la sortida de la cursa.\nDivendres 21 de juliol de 16:00 a 19:00 BIBLIOCREIXELL, Av. Navarra S/N\nDissabte 22 de juliol de 10:30 a 12:30 i 16:00 a 19:00 BIBLIOCREIXELL, Av. Navarra S/N\nDIUMENGE 23 de juliol de 6:30 a 8:00 CAMP DE FUTBOL CREIXELL LLOC SORTIDA CURSA\nEls corredors amb XIP DE LLOGUER seran retornats a l'arribada a meta, a la zona habilitada per tal.\n17.- Desqualificacions: El servei mèdic de la competició, el director tècnic i els jutges àrbitres estaran facultats per desqualificar i retirar durant la prova:\nC).- L'atleta que doblegui o manipuli la publicitat del dorsal incorrectament.\nD).- L'atleta que manifesti un comportament no esportiu o es reiteri en protestes davant l'organització.


Política de privadesa – Jufré Cycling\nPolítica de privadesaadmin2019-09-17T16:02:16+02:00\nClub Natació Vic ETB – C.I.F. G58003252\nLes dades personals són proporcionades directament pels propis interessats amb la finalitat de gestionar la sol·licitud d’informació. Podem recollir dades personals d’identificació i de contacte.\nLegitimació – En primer lloc, podem tractar les dades perquè els mateixos interessats o els seus responsables ens les proporcionen per gestionar el seu registre com a usuari a la web.\nConservació – Un cop les dades no siguin necessàries pels fins amb els quals van ser recollides, s’han de conservar a disposició de les administracions públiques competents, jutges i tribunals durant els terminis legals de conservació, és a dir mentre una llei ens pugui exigir que les presentem. Expirats aquests terminis es mantindran bloquejades fins que sigui possible la seva posterior destrucció o supressió.\nSobre les dades de caràcter personal presentant una còpia d’un document d’identificació i exposant breument el seu cas i el dret que vol exercir, mitjançant carta dirigida a Josep Mª Pallàs, 1 08500-Vic (Barcelona) o www.vicetb.cat


Iglesias reconeix que s'està treballant de manera discreta pels indults\nDefensa que la taula de diàleg es reuneixi sense esperar a unes noves eleccions a Catalunya\nEl vicepresident segon del govern espanyol i líder de Podem, Pablo Iglesias, el juliol passat al Senat. FERNANDO VILLAR / EFE\nBarcelonaFa un parell de setmanes que el ministre de Justícia, Juan Carlos Campo, anunciava que el govern espanyol tenia previst començar a tramitar els indults sol·licitats pels presos polítics en els pròxims dies. Un procés que l'executiu espanyol està obligat a obrir un cop es posen sobre la taula aquestes peticions. Aquest dijous el vicepresident segon del govern espanyol, Pablo Iglesias, ha subscrit les paraules de Campo i ha assegurat que l'executiu espanyol "treballa" per alliberar els presos polítics, tot i que no ha volgut revelar-ne cap detall. "Vull ser discret amb això perquè és evident que estem treballant en moltes coses, però perquè surtin bé en temps i forma s'ha de fer amb discreció", ha afirmat en una entrevista a RAC1.\nSobre la taula, a banda de l'indult, el govern també hi té la reforma del delicte de sedició, cosa que també permetria que els presos sortissin de la presó. Una reforma que el mateix ministre Campo no preveu que sigui a curt termini, sinó que ha situat a sis mesos vista. Preguntat sobre els indults, però, Iglesias s'ha remès a les paraules del titular de Justícia de fa uns dies al Congrés: "El ministre de Justícia, que és una persona molt moderada i precisa, va ser molt explícit a la sessió de control", ha afirmat. De fet, quan se li ha demanat si els presos podrien ser a casa per Nadal, Iglesias ha insistit en la discreció.\nIglesias ha explicat que l'expresident de la Generalitat Carles Puigdemont li va enviar un missatge de suport aquest dimecres després que es donés a conèixer la decisió del jutge de l'Audiència Nacional, i ell "l'hi va agrair". Ha revelat que va parlar amb Puigdemont a principis d'any, tot i que "no recorda" si ho va fer quan ja era vicepresident del govern de Sánchez o abans.\nSobre la inhabilitació del president Quim Torra, a Iglesias no li sembla "gaire sensat" que se l'hagi condemnat per haver penjat una pancarta al balcó del Palau de la Generalitat en suport als presos polítics. "Genera rebuig a part de la ciutadania que alguns comportaments enormement greus tenen escàs retret penal, mentre que col·locar una pancarta pot implicar que qui han elegit els representants de la sobirania catalana perquè sigui el seu president hagi de deixar la seva funció", ha afirmat.\nPartidari de reunir la taula de diàleg sense esperar a les eleccions\nEl líder de Podem, a més, també s'ha mostrat partidari que la taula de diàleg amb la Generalitat es reuneixi malgrat la inhabilitació de Torra i la convocatòria electoral. "Ens paguen per buscar solucions a un problema que no és un problema jurídic, sinó polític".\nA banda, també ha apostat perquè el govern espanyol "treballi" per aconseguir que ERC voti sí als pressupostos generals de l'Estat per al 2021 i "fins i tot treballar-ho amb JxCat" així com "Bildu i el PNB, Compromís i la resta dels grups progressistes que van conformar la majoria de la investidura". "No es tracta d'aconseguir uns pressupostos, sinó de construir una nova direcció d'estat", perquè l'arribada dels fons europeus implica una "transició econòmica".\nVeu amb "normalitat" la plantada institucional catalana al rei\nIglesias creu que el veto del govern espanyol a l'acte del CGPJ de fa quinze dies a Barcelona va ser "prudent" i veu la nova visita d'aquest divendres com un fet de "normalitat institucional". Sobre l'absència de representants de les institucions catalanes en aquest acte, recorda que "la monarquia no té gaires partidaris a Catalunya" i també emmarca en la "normalitat" la plantada del Govern, el Parlament i l'Ajuntament de Barcelona al monarca. "No sorprèn que l'alcaldessa Colau o la Generalitat se sentin incòmodes, i tenen altres qüestions més importants a l'agenda", ha afirmat.\nPablo Iglesias Govern espanyol indults presos polítics


Vint anys amb hospital comarcal a la Selva | Jordi Gonzalo | bLANES | Salut | El Punt Avui\nbLANES - 22 maig 2013 2.00 h\nPujol, Trias i Oms, en un moment de la inauguració, avui fa vint anys. FONS DE L'ARXIU MUNICIPAL DE BLANES (AMBL).\nEl 22 de maig del 1993, avui fa vint anys, es va inaugurar l'hospital comarcal de la Selva, a Blanes. El nou equipament sanitari va ser inaugurat aquell dissabte a un quart d'onze del matí per les màximes autoritats tant locals com nacionals del moment: Jordi Pujol (CiU), president de la Generalitat; Xavier Trias (CiU), conseller de Sanitat, i Maria Dolors Oms (PSC), alcaldessa de Blanes.\nL'hospital comarcal de la Selva, que entraria plenament en funcionament dos dies després, el dilluns 24 de maig, va costar uns 2.200 milions de pessetes –uns tretze milions i mig dels actuals euros– i tenia una superfície de 9.450 metres quadrats. Té set plantes, tres de les quals d'hospitalització amb capacitat, en la seva inauguració, per a 120 llits. Inicialment, però, només es va posar en funcionament una de les tres plantes d'hospitalització, amb capacitat per a 50 malalts. Les altres dues s'anirien posant en funcionament progressivament. També es va disposar d'unes urgències amb catorze boxs per a 28 malalts, que el 2008 es van remodelar i ampliar, i una sala d'autòpsies. En el moment de l'entrada en funcionament, l'hospital donava cobertura a una població d'unes 52.000 persones.\nEl nou hospital de Blanes adquiria les funcions que fins aleshores havia tingut l'hospital Sant Jaume, que actualment encara funciona com a residència d'avis. És per això que el dia de la inauguració va ser viscut per molts blanencs amb “tristesa” i “alegria”, ja que, segons va dir en els parlaments inaugurals l'alcaldessa de la ciutat, era “un dia trist” perquè es deixava Sant Jaume però també era un dia “alegre”, perquè “es traslladava a un hospital de primer ordre”, segons va assegurar Oms. El cognom de l'alcaldessa de Blanes va propiciar una de les anècdotes de la jornada. El president Pujol, en el seu torn de parlaments, va fer referència a l'OMS (Organització Mundial de la Salut) i va haver d'aturar el seu discurs per especificar que l'OMS a què es referia no era l'alcaldessa, sinó l'organisme de les Nacions Unides. Pujol, però, va combinar el discurs divertit amb la reivindicació. No es va estar d'aprofitar el seu parlament inaugural per reclamar els 70.000 milions de pessetes que el govern estatal devia a la Generalitat en matèria de sanitat.\nLa pronúncia de ‘Blanes'\nEl president va protagonitzar una altra anècdota vinculada amb Blanes, però en aquest cas en el decurs d'una roda de premsa improvisada a Vidreres, on va seguir la comitiva d'aquell dia. Una periodista li va fer una pregunta mencionant la ciutat de Blanes i pronunciant la e de forma tancada. Pujol la va rectificar i li va explicar que la e de Blanes era neutra. Aquesta és precisament una qüestió no resolta: si bé el president tenia raó, no són pocs els blanencs de soca-rel que defensen l'altra pronúncia del nom de la ciutat.\nmilions de pessetes\nva costar construir l'hospital comarcal de Blanes, uns 13,5 milions d'euros.\nes van posar en funcionament inicialment a l'hospital, tot i que tenia capacitat per a 120.\nL'hospital de Blanes\nva ser inaugurat per Jordi Pujol, Xavier Trias i Maria Dolors Oms, avui fa vint anys.\nInauguració del primer tram de l'eix transversal\nAvui també fa vint anys d'altres inauguracions a la comarca de la Selva. Totes per part del president Pujol. No en va era cap de setmana de campanya electoral per a les generals. Pujol també va inaugurar avui fa vint anys el primer tram de l'eix transversal –que justament fa uns mesos ha viscut la inauguració del seu desdoblament–. El primer tram d'aquesta via famosa per les seves múltiples inauguracions va ser el de Santa Coloma de Farners a Brunyola, en concret des de la carretera de Santa Coloma a Girona fins a la de Santa Coloma a Anglès. Un tram de 3.800 metres de llarg que el mateix president Pujol va admetre en la seva inauguració que “quedava penjat”. El president de la Generalitat també va inaugurar aquell dia els centres d'assistència primària de Vidreres i Sils. Posteriorment, va dinar a Santa Coloma de Farners amb empresaris turístics i va reunir-se amb el ple del Consell Comarcal de la Selva.\nEl Punt Avui. Girona 22-05-2013, Pàgina 10


DO COSTERS DEL SEGRE – VINS CATALANS\nHome / Les nostres DO / DO COSTERS DEL SEGRE – VINS CATALANS\nPanoràmica de Tàrrega, dins de la DO Costers del Segre – portaldecatalunya.cat\nLA DENOMINACIÓ D’ORIGEN COSTERS DEL SEGRE\nSi bé la viticultura de la zona que avuí forma la DO Costers del Segre, data dels temps en què Catalunya formava part de l’Imperi Romà, el seu cultiu en aquesta època no va ser tan estès com en altres zones més properes al litoral, primant el cultiu d’oliveres sobre el de vinyes, fet que sumat a l’ocupació sarraïna, va fer desaparèixer gairebé del tot la viticultura en aquesta zona.\nDesprés de la conquesta cristiana, al contrari que en altres zones, a les terres de l’actual DO Costers del Segre, no es va produir un ressorgiment del cultiu de la vinya, suposem que en part, per les condicions del terreny en aquesta zona i hem d’esperar fins a principis del segle XX, per veure un ressorgiment de forma sostinguda de la viticultura en aquesta zona.\nAquest ressorgiment, es produeix quan Manel Raventós, adquireix 3200 hectàrees d’àrid terreny al terme de Raïmat, que rep el seu nom d’un antic castell àrab, factor que sumat a la construcció del canal d’Aragó i Catalunya, el 1910, va propiciar el ressorgiment de la viticultura en aquesta zona, ja que un total de 43400 hectàrees van passar a ser sòl fèrtil.\nAquest fet determinant, va facilitar la implantació d’una nova i innovadora viticultura a la zona que avui conforma la DO Costers del Segre, ja que va ser la primera de Catalunya a introduir les varietats de Cabernet Sauvignon, Merlot i Chardonnay, mantenint també les autòctones de la zona alhora que s’implementaven les tècniques de vinificació utilitzades a Califòrnia.\nL’any 1983, el director de l’INCAVI juntament amb viticultors de la zona, van pensar que era el moment de protegir i promoure els vins que s’estaven elaborant, de manera que es van fer els primers passos per crear una denominació d’origen que emparés, protegís i promocionés els vins que s’estaven produint en aquelles terres de Lleida.\nFinalment, aquesta idea va cobrar forma definitiva l’any 1986, quan va quedar constituïda la DO Costers del Segre, que després de diverses ampliacions des de la seva data de creació, avui comprèn set subzones, que són Artesa de Segre, Urgell, Garrigues, el Pallars Jussà, Raimat , Segrià i Valls del Riu Corb.\nL’àrea geogràfica corresponent a la DO Costers del Segre és diversa, ja que està dividida en 7 subzones, pel que podríem dir, que va ser pensada per englobar els diferents elaboradors de vi de la província de Lleida.\nEn l’àmbit geològic, podem dir, que la DO Costers del Segre, té el seu nexe d’unió en la conca mitjana del Riu Segre, entre el Pirineu i l’Ebre.\nEl clima de la DO Costers del Segre és el característic de zones de l’interior allunyades de la influència del litoral marítim, amb una accentuada insolació sumada a un escàs nivell pluviomètric i les característiques boires hivernals, provocades per la persistent humitat.\nPel que fa a les diferències entre les diferents subzones de la DO Costers del Segre, distingim l’aridesa de la terra que predomina a les subzones de les Garrigues i les Valls de Riucorb, la sequedat de la terra pertanyent a la subzona del Segrià i el Pla de Lleida.\nLes subzones d’Artesa i del Pallars són les més septentrionals i on les vinyes estan plantades a major altitud, estant per tant influenciades pel clima pirinenc.\nFinalment tenim la subzona Raïmat, situada a l’extrem més oriental, on el relleu és més suau i el seu clima és continental.\nLa tipologia del sòl de la DO Costers del Segre és calcari amb recobriment de sorra, sent uniforme en tota la D.O.\nPodem trobar les plantacions de vinya entre els 200 i els 400 m. d’altitud.\nActualment, la DO Costers del Segre, està formada per una superfície d’unes 4500 hectàrees, en les que treballen al voltant de 590 viticultors, amb una producció aproximada de 84000 hectolitres.\nLes varietats de raïm blanc autoritzades per la DO Costers del Segre són el Macabeu, Xarel·lo, Parellada, Chardonnay, Garnatxa Blanca, Riesling, Sauvignon Blanc, Moscatell d’Alexandria, Malvasia, Gewurztraminer, Albarinho i Moscatell de gra petit, si bé aquestes dues últimes, no estan entre la llista de recomanades.\nD’altra banda, les varietats de raïm negre autoritzades per la DO Costers del SEgre són la Garnatxa Negra, Ull de llebre, Cabernet Saugvinon, Merlot, Monastrell, Trepat, Samsó, Pinot Noir i Syrah.


Les xifres del fitxatge de Neymar Jr, al detall - FC Barcelona\nFC Barcelona 5,692,817\nHomeClubNotíciesLes xifres del fitxatge de Neymar Jr, al detall\nLes xifres del fitxatge de Neymar Jr, al detall\nEl pare del jugador ha autoritzat el Club a aixecar la confidencialitat del contracte de Neymar Jr El Club ha reiterat que el cost del fitxatge és de 57,1 M d'euros i ha detallat totes les xifres referents al salari del jugador i a altres acords amb empreses vinculades al futbolista Bartomeu i Sanllehí han volgut aclarir algunes informacions aparegudes aquests dies als mitjans de comunicació i, excepcionalment, han explicat el salari de Neymar Jr.\nJosep Maria Bartomeu i Raúl Sanllehí han detallat el fitxatge de Neymar / FOTO: GERMÁN PARGA - FCB\nEl pare de Neymar Jr, Neymar da Silva, ha autoritzat el Club a aixecar la confidencialitat del contracte i el president Josep Maria Bartomeu, amb l’ajuda de Raül Sanllehí, director de l’Àrea de Gestió de Futbol, ha detallat aquest divendres les xifres del fitxatge de Neymar Jr. “Nosaltres no hem mentit. Els partits de futbol es guanyen al terreny de joc i no als despatxos. Vam perdre Di Stéfano als despatxos però ara no hem perdut Neymar Jr”, ha afirmat de manera contundent el nou president del Barça. “El fitxatge de Neymar Jr va ser una odissea. Ho dic en el sentit positiu. Quan el Barça va voler fer-se amb els seus serveis, els representants dels clubs europeus més importants d’Europa eren al Brasil per aconseguir el jugador”, ha afegit Bartomeu.\nEl president del Barça ha destacat que el pare de Neymar considera una injustícia tot el que ha passat i que Neymar Jr sempre va anteposar el Barça a altres ofertes econòmiques més elevades: “Va preferir venir al Barça abans d’anar a altres clubs europeus que li pagaven molt més. Neymar Jr creu en els valors del Club i volia jugar amb Leo Messi”. És per tot això que Bartomeu i Sanllehí han volgut aclarir algunes informacions aparegudes aquests dies als mitjans de comunicació i que havien quedat desvirtuades. A més, de manera excepcional, han explicat el salari del davanter. “No tornarem a parlar mai més del salari d’un jugador”, ha sentenciat Sanllehí.\nCost de 57,1 M d'euros\n“És un contracte del qual estem molt orgullosos i sembla que haguem de demanar perdó. La negociació va ser realment dura”, ha reconegut Raül Sanllehí, qui personalment va liderar les negociacions amb el brasiler. El director de l’Àrea de Gestió de Futbol, que ha lamentat que s’hagin filtrat les xifres, ha reiterat que el cost global del traspàs és de 57,1 milions d’euros, una quantitat a la qual cal afegir un bonus de 2 milions d'euros si Neymar Jr queda finalista de la Pilota d’Or en els pròxims anys.\nA banda de recordar les despeses ja conegudes de 17,1 M d'euros de traspàs al Santos i els 40 M d'euros d’indemnització a l’empresa N&N (Neymar da Silva i Nadine, pares del davanter), aquest divendres s’ha donat a conèixer el salari del futbolista. El cost salarial de Neymar Jr, que va rebutjar ofertes que li doblaven el seu sou al Barça, és de 56,7 milions d’euros bruts en cinc anys. Una quantitat que inclou tres conceptes diferents: 2,7 milions d'euros de comissió de l’agent (un 5%, en lloc d’un 10 o d’un 15% que paguen altres clubs); 10 milions d'euros de bonificació de fitxatge (signing Bonus) i 44 milions d'euros de salari garantit.\nTransparència ben entesa\nA partir d’aquí, el FC Barcelona també ha arribat a diversos acords amb empreses i institucions vinculades al jugador, com la Fundació Neymar Jr, un agent comercial per associar la imatge de Neymar Jr amb la del Barça al Brasil, un acord de col·laboració amb el Santos a nivell de planter i per tenir un dret de tempteig sobre tres joves promeses, o la mateixa N&N, que fa un seguiment del planter del club brasiler.\nÉs per tot plegat que Raül Sanllehí ha recordat que la transparència exigida en aquest tipus d’operacions sempre ha de ser ben entesa: “La transparència és molt important però la transparència ben entesa, ja que quan la portes massa lluny passa a ser indiscreció i això pot anar en contra dels interessos del Club”.\nBartomeu: “Tothom té ganes que això tiri endavant"\nBartomeu demana confiança: “Som els mateixos”\nBartomeu diu que el projecte continua fins al 2016


Lliure llocs de Cites per a les relacions»de Cites per a la relació»\nVols anar a una cafeteria, on no t’agrada l’interior, menús, preus, cambrers o mecenes? Crec que no, però un gran lloc web és semblant a un cafè lloc acollidor, que ha de ser un bon moment. Hem intentat crear íntim, atractiu i el més important lliure lloc web de Cites per trobar amics per interès, de viatge. Quant a prop vam poder apropar a aquest ideal? Per saber-ho, hem decidit aprendre, les opinions dels nostres usuaris.\n«Disseny Modern diu molt sobre la qualitat de»Inga\nInge va aconsellar el nostre lloc de Cites amic, i que treballen en el camp de les xarxes socials, el primer que ella va mirar críticament el disseny. Sovint aquests recursos s’ha de quedar en algun lloc a principis dels anys, i és capaç de repel · lir no només els joves, nois i noies, per a qui una bonica imatge significa molt, i més gent que pensa que el projecte o abandonats, o posar els creadors en el curs. Segons Inge, és important que el recurs veia animat i modern, fins i tot en termes de bones fotografies.\n«Jo només volia trobar una nòvia que a la sala d’actes a caminar, i el meu marit i, per tant,»Olga\nCor Olly ocupat durant anys, i, per cert, va ser a través d’un lloc de Cites uns i altres van trobar. Així, ens va venir a buscar un amic amb el qual van junts seria capaç d’anar al gimnàs que va resultar no ser una tasca senzilla. Amics i coneguts de l’Olga l’esport no estava interessat, i en la sala va ser de por per conèixer gent en el seu petit poble de les dones de la seva edat en la sala va ser no. De manera que va decidir registrar-se en un bon lloc de Cites, i va triar a nosaltres. I si ella va trobar el seu amic? Sí, és cert que a Berlín!Mentre que el conjunt de l’exercici, només es pla, però els missatges de text atletes de cada dia, preguntant a uns i altres assessorament i compartir els seus èxits.\n«Quan al final de la finestra de registre no apareixia en el pagament d’una subscripció, em va deixar anar amb relleu»Màxima\nRecentment, alguns serveis han fet un pagament de subscripció. El punt és que vostè aprendrà sobre només en la fase final de completar el qüestionari, per la qual heu de passar molt de temps. Màxima aconseguir en d’aquests en línia en una fila, i ja no sabia com.\nI després va trobar-nos\nCreiem que la gent ha de ser capaç de registrar en el lloc de Cites per lliure, perquè cobren una quota per a la comunicació de l’ànima — un excés.\n«L’actitud dels creadors del projecte — l’èxit de»Paul\nAl principi pensàvem que Pau tenia en ment el disseny i confort, però va corregir: resulta que estava impressionat, no només de disseny, però el contingut. Per exemple, s’ha referit a la secció»el Blog d’un Psicòleg», on podreu llegir articles útils en el tema de l’moments més difícils en la relació. Realment, malgrat el fet que la gent en general volen registrar-se en un bon lloc de Cites per amor o l’amistat, informació interessant sobre el tema mai no fa mal!\n«M’encanta la calor i acollidor, i jo crec que això és exactament»Maria\nVostè pot registrar-se al lloc de Cites per lliure, lloant el seu disseny i la integritat de la configuració de la cerca, però si no senten que és el seu lloc, és poc probable que torni. Maria li agrada que el seu compte de no perdre entre els milers d’altres perfils, que durant tot el temps d’ús per a ella mai no és vulgar o groller missatge, i que l’ambient és acollidor, alguna cosa similar a una petita cafeteria. Va admetre que»la relació de Cites»és una de les més agradable lliure llocs de Cites en línia per a les relacions en que es va enregistrar.\nEncara esteu pensant-ho? Per venir, val la pena provar! Donem la benvinguda a tots els que estan oberts a nous amics, vol conèixer l’amor per trobar un amic o, simplement, passar temps amb la diversió i el benefici.\nI algú, probablement ja a l’espera per a vostè\n← Veure en directe de vigilància en línia IP càmeres a França\nBusquen l'amor →


Màster Internacional en Construction Project ...\n2/5/2022 - 9/6/2023\nAnalitzar els diferents mètodes de contractació d'obres i legislació en matèria de construcció.\nSimular processos constructius mitjançant el programari més avançat.\nConstruir la Work Breakdown Structure (WBS) o l'Estructura de Descomposició del Treball (EDT) d'un projecte de construcció mitjançant la seva correcta anàlisi.\nEfectuar la planificació i programació d'una obra de construcció amb criteris tècnics, econòmics i de valoració de riscos.\nAnalitzar estratègies de seguretat i salut laboral en la construcció.\nAnalitzar els aspectes tècnics bàsics involucrats en la inspecció d'obres.\nEstudiar, a partir de casos pràctics, les diferents metodologies de control de projectes, índexs de gestió i maneig de programari.\nAdquirir destreses per a l'elaboració de pressupostos d'obra a través de diferents eines.\nRealitzar el control integrat d'una obra de construcció mitjançant la metodologia BIM.\nAplica les metodologies més adequades per a casa fase del cicle de vida d’un projecte de construcció.\nEspecialitza’t en eines per optimitzar recursos i rendibilitzar projectes. Eines de gestió i direcció de projectes més innovadores i disruptives.\nBasa el teu Treball Final de Màster en la simulació d’un projecte real adaptat a la teva elecció: edificació, infraestructura, edifici dotacional i industria.\nEntrevista a Ignasi Pérez Arnal | Zigurat Global Institute of Technology\n1. Inici del projecte de construcció\n1.1. Introducció a la gestió de projectes al sector AECO\n1.2. Inici del projecte de construcció\n1.3. Introducció al Lean Construction Management\n1.4. Fonaments de BIM i VDC\n1.5. Solucions tecnològiques 4.0: dispositius i maquinari\n2. Planificació de l'obra\n2.1. La planificació del projecte segons PMBOK\n2.2. Metodologies Lean i àgils de planificació i gestió de la producció\n2.3. BIM & VDC en la fase de planificació\n2.4. Solucions tecnològiques 4.0: apps i programari\n3. Execució de l'obra\n3.1. PMI: execució del projecte de construcció\n3.2. Eines Lean i àgils per la gestió de projectes\n3.3. BIM & VDC en la fase d'execució\n3.4. Tecnologies de comunicació i data\n4. Monitoratge i tancament del projecte\n4.1. Monitoratge, control i tancament del projecte segons PMBOK\n4.2. Lean Enterprise i resolució de problemes\n4.3. Facility Management en BIM\n4.4. Gestió sostenible de projectes\n5. Treball Fi de Màster\nProfessionals del sector de l'arquitectura, l'enginyeria civil i les infraestructures amb interès a convertir-se en gestors de projectes amb les competències que reclama el sector de la construcció a escala mundial.\nProject Manager en projectes de construcció, tant d’edificació com d’infraestructures.\nDirecció d’execució d’obra.\nConsultoria en direcció de projectes.\nProject Manager de la indústria AECO.\nSr. Juan Felipe Pons Achell\nSr. Bernardo Martínez Díez\nSr. Iván Rubio Pérez\nSr. Carlos José Conejo Sánchez\nSr. Remedios Egea Pastor\nSr. Matthias Beige\nSra. Luna Cara\nArquitecta i Màster en Arquitectura Ambiental.\nEnginyer elèctric, Màster en Computer Science i Màster en Business Administration.


Viatjant i llegint: gràcies, Rosa Serrano – Seminario de Mujeres Grandes\nFeia temps que volia escriure un article sobre Rosa Serrano. Em permetreu que hui canviem les rutes muntanyenques i les passejades urbanes, per un recorregut vital i generacional. Si a hores d’ara, algú emulara Josep Pla, i escriguera un perfil sobre els nous “Homenots” o “Grans” de la cultura dels últims quaranta anys, Rosa Serrano Llàcer hi trindria una capítol ben destacat.\nCadascú parla del que coneix. Rosa Serrano ha estat mestra i fundadora de l’escola “La Gavina”, pedagoga, editora, mare, activista i moltes coses més. Però jo només puc parlar del que sé, d’allò que em ve a la memòria, associat al seu nom.\nEl primer record és de quan era menut. D’aquella infantesa de mitjans dels vuitanta, en què no s’ensenyava valencià a totes les escoles, però ja hi faltava poc. Recorde que a la nostra aula de tercer d’EGB hi havia una biblioteca atrotinada, al fons, al costat d’un armari misteriós que només obria el nostre mestre. Don Moisés era un mestre dels d’abans: amb una mirada feia emmudir la classe de quaranta bestioletes i amb una anècdota històrica, del fum que en sabia, ens mantenia encaterinats. Les classes eren en castellà. Això faltava. Però de tant en tant, ens explicava coses en valencià, per lliure i dissimuladament. El primer llibre en valencià que va caure a les meues mans, sorgit d’aquella biblioteca que farcia don Moisés (llibres de sa casa i compres amb els seus diners), va ser un conte de la sèrie La rata Marieta. Era la primera vegada que veia i llegia un conte en valencià, a pesar que a ma casa, no parlàvem altra cosa, com alcoians de trellat. Molts anys després, quan preparava la tesi que donaria lloc al manual Història de la Literatura Infantil i Juvenil Valenciana (1975-2016), em vaig endur una grata sorpresa. Amb les desenes de contes de La rata Marieta, de Fina Masgrau i Lourdes Bellver, editats per Tàndem, havien aprés a llegir en valencià diverses generacions de xiquets. I això va ser gràcies a Rosa Serrano.\nUna miqueta més gran, devia de cursar cinqué o sisé d’EGB, van introduir el valencià d’assignatura. Treballàvem aquells llibres de text tan volenterosos però aspres de l’editorial Gregal i fulls d’un altre manual, Aplec. Curiosament, Rosa Serrano, n’era una de les autores. A més a més, ens tocà començar a llegir en valencià. I quin diríeu que va ser el primer llibre que vaig llegir? L’adaptació de Rosa Serrano de les rondalles de Valor, en concret, El gegant del Romaní.\nHui en dia, de tots és conegut el nom d’Enric Valor, el mestratge gramatical, la vàlua rondallística, el coratge identitari… Però cal recordar que, després de la fallida de Gregal, Enric Valor va quedar en una situació si més no desesperant, com molts altres autors de la casa. Desemparat i sense cobrar ni un cèntim per les vendes milionàries dels últims anys (sobretot de les rondalles). Valor, però, tenia un deler. Això de les rondalles i els estudis gramaticals estava bé. Però ell, el que anhelava, el que l’enquimerava, era ser un escriptor de debò. I això passava, vulgues no vulgues, per publicar novel·les. Rosa Serrano va ser l’editora de l’obra literària completa de Valor. Ella hi confià i s’arriscà. Hi aplegà i va editar les novel·les breus i la trilogia de Cassana, les noves i les antigues, amb una edició actual, digna i de qualitat. Ara bé, editar aprofita de poc, si no va unit a una campanya de difusió. Rosa Serrano va contribuir a popularitzar la figura de Valor, portant-lo a conferències per ací, a presentacions per allà. Ajudà i molt, a convertir-lo en un referent i un mite per als valencians, amb dos llibres admirables: de primer, Les converses amb un senyor escriptor (Tàndem), per a mi, la millor entrevista valoriana, una publicació imprescindible per aproximar-nos a l’obra i a la vida d’una figura cabdal per als valencians; i de segon, l’estudi divulgatiu Noves lectures de les rondalles valencianes (Tàndem), escrit amb Gemma Lluch. Quants mestres i estudiosos deuen d’haver llegit i continuaran llegint aquest estudi per entendre i aprofitar les rondalles? L’un i l’altre conserven plena vigència.\nTàndem edicions va ser una editorial, menuda i atrevida, capdavantera i amb bon gust. En Tàndem publicaren autors novells, ara d’anomenada i consagrats, com Raquel Ricart, Joan Andrés Sorribes, Carme Miquel, Miquel Martínez… A més a més, s’atreví amb línies d’edició escadusseres, al mercat valencià, sovint conservador: els llibres d’entrevistes, sobre personatges rellevants, com ara Fuster, Valor, Tarancon (“Tàndem de la Memòria”); les guies de senderisme (“Tàndem de la Terra”); la poesia infantil i juvenil; els àlbums il·lustrats i llibres de gran format (Esclafamuntanyes); i una llista ben extensa (fullegeu el catàleg en www.tandem.es). Per a una idea aproximada del bagatge i trajectòria de Serrano, vos recomane que visualitzeu el parell de vídeos que hem seleccionat. Una entrevista de Manolo Gil per a la 43a Fira del Llibre. Raona de llibres, de literatura, d’autors de referència, amb la senzillesa i proximitat que sempre han caracteritzat el seu tracte.\nLa crisi econòmica i les circumstàncies es van endur per davant aquell somni editorial. Tàndem edicions compartí la sort d’altres editorials històriques, com ara Marfil o ECIR. I Rosa Serrano hagué de jubilar-se i deixar la primera línia. Al capdavall, el catàleg de Tàndem continua viu, dins del grup Bromera. I tot indica una voluntat de continuar publicant nous títols i noves col·leccions, com “Anem de festa”.\nLa Fundació Bromera per al Foment de la Lectura li acaba de concedir un premi honorífic i prepara un homenatge. Com qualsevol altre que reba, és just i necessari. Com és just i necessari que la societat civil, les universitats, les administracions… tinguen memòria i no obliden el deute històric amb els activistes culturals de la generació de Rosa Serrano. En La Veu podeu llegir un l’article d’Abelard Muñoz, “Les escoles pioneres en valencià”, sobre el seu paper en la fundació de La Gavina. A Paiporta ho van tindre clar i batejaren una escola amb el seu nom, ja fa anys. No obstant això, el millor premi per a Rosa Serrano no són els homenatges, sinó l’agraïment de persones anònimes: ser conscient del paper que ha jugat en l’educació i formació de milers de valencians, en el redreçament del País Valencià modern. Som molts els que hem crescut, hem aprés i hem descobert qui som i d’on venim gràcies a l’espenta i a la visió d’una dona valenta i dinàmica, d’una editora que no va perdre mai l’ànima de mestra.\nVídeos de l’ entrevista a Rosa Serrano per Manolo Gil\nArtículo publicado en laveupv.com el 19/01/2017


Un altre invent: Liquedem el 2013: La llibreria del Senyor Penombra, oberta les 4 hores i Festí de corbs\nElfreelang 4 de gener de 2014 a les 14:13\nben liquidat! bones resenyes! no fas llista llibres llegits? bon any i bons reis!\nElfreelang 4 de gener de 2014 a les 14:14\nah ara l'he vist hi vaig...\nMireia 7 de gener de 2014 a les 19:25\nBé, ja l'has trobada. No arribava a llista, era dificil de veure\nBruixeta 5 de gener de 2014 a les 10:08\nHe llegit el primer i en va agradar força. Es deixa llegar lleuger i entrete es veritat.\nEl segon… no he passat del primer de la saga, i dubto fer-ho i mira que es un gènere que m’agrada força, però Martin se’m travessa\nMireia 7 de gener de 2014 a les 19:26\nA mi els primers en van anar prou bé, però aquest quart.... ha estat un patiment\nXeXu 5 de gener de 2014 a les 12:55\nEl primer dels dos queda apuntat, és la segona ressenya favorable que en llegeixo i la temàtica em resulta curiosa, caurà a les meves mans.\nEl segon... què dir. A mi em va agradar, però està ambientat a Port Reial i els seus voltants, potser les coses més interessants passen lluny d'allà, amb els personatges que solen atreure més a la gent. Al 5è et trobaràs Daenerys, Tyrion, Arya i Jon entre d'altres, no et crida l'atenció? A mi em va agradar més, però se't farà igualment llarg, o més, perquè té com 400 pàgines més. No deixis de llegir-lo, però si fer-ho ara o més endavant ja és cosa teva.\nAh, i pensa que amb 1Q84 ja tindràs una bona feinada ;)\nMireia 7 de gener de 2014 a les 19:28\nA veure si t'agrada la Llibreria del ... No és res espectacular però és prou original\nPotser sí que el problema és que tot passa a Port Reial i volatants. A veure el cinquè.\n1Q84 els està llegint en Martí, no sé si m'hi acabaré decidint


Programa: Maria João Pires\nLloc i dia: Auditori Espai-Ter\nCada actuació és un motiu d’alegria per festejar el seu art interpretatiu.\nQuan Maria João Pires va aparèixer, dissabte, a l’escenari de l’Espai Ter per abordar el primer dels dos concerts en el Festival de Torroella, la calidesa dels aplaudiments del públic (com també devia ser en el segon) reconeixia una pianista llegendària. Havent estat una nena prodigi (amb la sort que, ho ha dit, la mare va allunyar-la de la vanitat i de la competitivitat) que, amb només cinc anys, va fer el primer concert en solitari, la seva carrera s’ha desplegat durant pràcticament set dècades. Després d’anunciar poc abans de la pandèmia que volia retirar-se dels escenaris, cada actuació és un motiu d’alegria per festejar el seu art interpretatiu: una tècnica depurada amb una articulació rica i matisada, una lluminosa claredat en la notació i en l’expressió, una voluntat comunicativa que, sense retòrica i artificis, s’acorda a la idea que la música ha d’arribar com una emoció que punxa, una llibertat aliena al caprici i al divisme, una manera d’acabar les peces que crea l’atenció que du a escoltar com es fa el silenci.\nPires, la gran Pires en la seva menudesa, que li confereix un aire d’aparent fragilitat, va començar amb Schubert, amb Impromptus, que va enregistrar en un dels seus discos més celebrats, Le voyage magnifique. Interpretant la Sonata per a piano (núm. 13 en la major D 664), potser la més coneguda d’un dels seus compositors preferits, va expressar la plenitud sonora de l’allegro moderato inicial i de l’allegro final amb el seu temperament apassionat que escau al repertori romàntic que sovinteja, però també la seva delicadesa en abordar la malenconia de l’andante enmig dels altres dos moviments. El concert va continuar amb una peça juvenil de Claude Debussy, Suite Bergamasque, un conjunt de danses en què ressona la influència romàntica, com ara en el seu famós Clar de lluna, a la manera d’un nocturn. Una obra colorista, plena de fantasia i de misteri que Pires va interpretar amb tota la seva capacitat per suggerir.\nPer acabar, cinc peces cèlebres de Chopin: els tres nocturns de l’Op.9 i els dos de l’Op. 27. A més d’enregistrar-los en un altre dels seus discs de referència, Pires els haurà interpretat mil vegades, però, sent unes obres tan conegudes que hem pogut escoltar a través de molts altres pianistes, fa que arribin com si fossin una revelació que renova la seva possibilitat d’emocionar-nos. Amb intensitat i profunditat, ho fa com si il·lustrés allò que la mare (Ingrid Bergman) li diu a la filla (Liv Ullmann) després que aquesta interpreti el Preludi núm. 2 a la Sonata de tardor, de Bergman: “Chopin és emotiu, però mai no cau en el sentimentalisme.” Ho fa, com en tot el que toca, amb la idea que la “música tant pot ser la plenitud de l’harmonia com la revelació del caos”. M’ho va dir Pires fa més de trenta anys, quan vaig entrevistar-la a Cadaqués abans d’assistir al meu primer concert d’aquesta pianista portuguesa que, si l’escoltes, no pots oblidar.


Els 20 llibres del 2014... i 5 descobertes\nL’equip de crítics de l’ARA fa una tria de la vintena de novetats editorials imprescindibles d’aquest 2014. L’any que acabem ha sigut el de Marta Rojals, James Salter, Karl Ove Knausgard, Patrick Modiano i Thomas Piketty, però també el de Wajdi Mouawad, Toni Sala i Francesc Serés.\nEn un any en què la caiguda del sector editorial a Catalunya ha sigut la més baixa des que el 2010 la crisi també es va instal·lar en el món del llibre, la situació delicada ha convidat a fer un esforç extra per posar en circulació llibres menys pendents de la instantaneïtat i amb una voluntat més explícita de perdurar.\nEl mateix any que Oriol Broggi estrenava el muntatge de Cels, de Wajdi Mouawad, Periscopi publicava la novel·la Ànima, guanyadora del premi Llibreter 2014 i que en català ha esgotat cinc edicions. La història és pertorbadora: Wahhch Debch descobreix la seva dona brutalment assassinada, i decideix emprendre la revenja en terres americanes.\nL’Anna, una dissenyadora gràfica que viu amb el Nel, coneix un noi vint anys més jove, el Teo, amb qui no trigarà a mantenir una relació adúltera. Amb L’altra, Marta Rojals ha sabut consolidar una narrativa directa i generacional. Aquesta vegada canvia el retorn a les Terres de l’Ebre per la descripció de la precarietat laboral i anímica d’uns personatges que viuen a Barcelona.\nEmpúries / Salamandra\nEl 2014 ha sigut l’any de la consagració de James Salter, que amb Això és tot va tornar a la novel·la després de 34 anys. El nord-americà va entregar un llibre vigorós que explicava la peripècia vital de Philip Bowman, que combina l’edició de literatura amb una activa vida sentimental. Al mateix temps, L’Altra va publicar el recull de contes L’última nit, que Salter havia publicat en anglès el 2005. Ara per ara, en català es poden llegir dos dels seus millors títols.\nL’HERBA DE LES NITS\nProa / Anagrama\nCaldrà esperar fins al 2015 per llegir la novel·la que Patrick Modiano va publicar pocs dies abans de guanyar el premi Nobel de literatura, Pour que tu ne te perdes pas dans le quartier. Proa i Anagrama en van publicar al maig L’herba de les nits, un bon exemple de la seva literatura enigmàtica, que avança a partir de reminiscències borroses i que s’ambienta en una ciutat de París fantasmagòrica.\nLlibre polèmic -lloat i criticat amb el mateix entusiasme- des del mateix moment en què va ser publicat, El impostor és una novel·la de recerca sobre la vida d’Enric Marco, que va inventar-se que havia estat al camp de concentració de Flossenbürg. La mentida li havia permès arribar a presidir l’associació Amical de Mauthausen i a rebre la Creu de Sant Jordi.\nFrancesc Serés ha dedicat més d’una dècada a La pell de la frontera, un conjunt de reportatges literaris sobre la immigració a Alcarràs, a Saidí, a Barcelona o a Olot. Explorant els altres, Serés també fa introspecció sobre la seva vida i es pregunta per les opcions que té el seu món narratiu en un context editorial com el del present.\nEL CAPITALISME AL SEGLE XXI\nRBA-La Magrana / FCE\nUn dels problemes centrals del món de principis del segle XXI és la desigualtat en el repartiment de la riquesa. Els poderosos cada vegada ho són més, mentre al mateix temps la precarietat també s’estén. L’economista Thomas Piketty ha dedicat els últims 15 anys a analitzar l’últim capitalisme en un assaig monumental i de gran interès.\nLA FORMACIÓ D’UNA\nL’historiador Josep Fontana ha entregat una de les seves obres més atractives pels lectors -continua al capdamunt de la llista de llibres més venuts dos mesos després d’aparèixer-, una extensa indagació sobre la identitat catalana que arrenca al segle VIII i arriba fins al present.\nL’última novel·la de Toni Sala té com a punt de partida l’accident mortal en cotxe de dos nois de Vidreres. A partir d’aquí, l’autor es fixa en un treballador de la banca, un camioner, la xicota d’un dels difunts i un pertorbat que es creu artista. El millor llibre de Toni Sala, juntament amb Pere Marín?\nEdicions 62 / Debate\nCreuament de teories biològiques, sociològiques, antropològiques i econòmiques amb una capacitat esmoladíssima d’anàlisi per enlluernar el lector amb una història de la humanitat que qüestiona conviccions arrelades, Sàpiens proposa noves interpretacions del passat i planteja preguntes més que inquietants sobre un futur en què els humans serem una espècie superada per uns déus capriciosos i irresponsables: nosaltres mateixos.\nL’autor noruec és una de les sensacions internacionals gràcies a les memòries en sis volums de Mi lucha. Anagrama n’ha publicat la segona entrega, crua i detallista fins a extrems insospitats.\nSet anys després de L’home manuscrit, Manuel Baixauli va tornar a barrejar literatura i vida en un llibre que arrenca amb un capítol estremidor: és a partir de l’experiència en un sanatori de l’autor, paralitzat temporalment per la síndrome de Guillain-Barré, que arrenca la recerca que proposa la novel·la.\nFeia més d’una dècada que es parlava de l’edició de la poesia completa de Blai Bonet, i no ha sigut fins que Edicions de 1984 ha assumit el projecte que s’ha acabat materialitzant. Nicolau Dols i Gabriel de la S.T. Sampol han reunit 55 anys d’escriptura en gairebé 1.400 pàgines. Bonet és indispensable per entendre la poesia en català contemporània.\nLa premi Nobel de literatura del 2013 va prometre que no publicaria res de nou, però el seu llegat encara dóna de si. Club Editor ha donat a conèixer en català Dansa de les ombres felices, el seu primer recull, que data del 1968. En aquells moments la premsa canadenca deia d’ella: “Mestressa de casa troba temps per escriure relats”. Ara és una de les autores de capçalera.\nTraducció revisada d’Arnau Pons de Cristall d’alè, seguida del text inèdit Esbossos de comprensió, de Bollack, i l’assaig Complements orgànics, a càrrec del mateix Pons. És el segon volum de la poesia completa de Celan, que publica LaBreu.\nKASSEL NO INVITA A LA\nLa Documenta de Kassel va convidar Enrique Vila-Matas a passar uns dies en un restaurant xinès. L’objectiu era escriure i rebre els lectors que volguessin xerrar amb ell. Arran de l’experiència, l’escriptor publica Kassel no invita a la lógica, una reflexió sobre l’art contemporani i la creació literària en què convoca autors de capçalera com Franz Kafka.\nEL SENYAL DE LA\nPoc temps després que li diagnostiquessin càncer, Marçal va començar un dietari centrat en la seva malaltia. Va reunir aquest material literari inèdit commovedor, recull d’anhels i interrogants literaris i purament vitals, així com la correspondència que va mantenir amb el biògraf de Renée Viven, Jean-Paul Goujon.\nUn viatge literari a través del passat familiar de l’autor. El llibre reconstrueix la vida de Vicente Villatoro Porcel, l’avi de l’escriptor, des dels orígens cordovesos fins a la mort a Terrassa. L’ambient d’un poble dividit entre poderosos i jornalers, la guerra perduda, l’empresonament posterior i el llarg viatge a Catalunya conformen les pàgines d’aquest exercici d’indagació familiar.\nL’any de la mort de Gabriel García Márquez ha sigut finalment l’any de publicació d’ Aquellos años del boom, l’assaig amb què Xavi Ayén va guanyar el premi Gaziel i en què havia estrat treballant durant dècades. L’extens volum repassa els anys d’eclosió del sector editorial barceloní -castellà i català- i l’explosió de talent d’autors llatinoamericans instal·lats a Barcelona i escriptors locals (des de la Gauche Divine fins a Salvador Espriu, passant per Gabriel Ferrater, Terenci Moix i Josep Maria Castellet).\nL’any 1937 és un any de terribles paradoxes per a la ciutat de Moscou: el fabulós desenvolupament urbanístic de la ciutat, que es materialitza en la construcció del nou metro, el Canal de Moscou, els gratacels i l’efervescència cultural, conviu amb la mort d’un milió i mig de persones, la falta de privacitat, la delació i els falsos judicis, que van sumir els ciutadans en el que s’ha anomenat el “Gran Terror”. Karl Schlögel entrega un dels seus millors assajos.\nEN LA TRIA DEL MILLOR DE L’ANY HI HAN PARTICIPAT D. ALOU, J. ARMENGOL, J. CLARET, X. DYAKONOVA, M. ESPASA, P. GABANCHO, J. GARÍ, J. NOPCA, V. OBIOLS I P.A. PONS.\nLes 5 descobertes\nLa novel·la de Miralles fa equilibris entre l’extremisme temàtic i la distància freda del narrador, i recull el millor del realisme histèric i de l’asèptic. Arrenca a alta velocitat: en un parell de pàgines es poleix més d’una dècada de la infermera Neus. A Miralles li interessa avançar fins als 40 anys de la protagonista, moment en què la seva vida comença a canviar. La separació del marit és la primera baixada de la muntanya russa. La segona és l’experimentació sexual, que assoleix ràpidament nivells de degradació considerables, com per exemple el capítol de la terrina de gelat i el gos solitari. L’autor explica una vida que es va fent més i més sòrdida, però no s’hi rabeja. Miralles va debutar el 2005 amb L’Altíssim, però ha sigut gràcies a Una dona meravellosa (LaBreu) –la seva tercera novel·la– que el seu nom ha començat a sonar amb força.\nLa utilitat de l’inútil (Quaderns Crema / Acantilado) s’afegeix a una llista d’assajos que, recentment, han reclamat la importància dels estudis d’humanitats. Hi ha des de Martha C. Nussbaum fins a George Steiner, Marc Fumaroli i Jordi Llovet. “Avui les universitats estan capitanejades per mànagers que s’han de preocupar pels pressupostos i no per educar ciutadans conscients i amb sentit crític. L’escola i la universitat haurien de formar heretges”, diu l’italià Nuccio Ordine, autor del llibre.\nOLOR DE CLOR SOTA LA ROBA\nLa Júlia, narradora d’Olor de clor sota la roba (RBA- La Magrana), observa el seu entorn amb subtilesa i meticulositat. Per això recorda el món de quan tenia 11 anys amb tots els detalls intactes: les sensacions, les propietats olfactives i els dobles sentits. Viu en un poble que podria ser Begues, i passa bona part del temps amb l’àvia i els oncles, que viuen en un grup de cases dels afores, a les quals s’accedeix per un camí sense asfaltar, a mig camí de la vila i de les torres dels estiuejants. Allà hi té la cosina, la Sílvia, que té 14 anys, i els llogaters que ocupen una part de la propietat, la Marina i el Carlos i els seus dos fills, el David –molt amic de la Sílvia: tenen la mateixa edat– i el Diego, que té vint anys. Aquest és el punt de partida d’una de les miniatures subtils i memorables publicades aquest 2014. La seva autora és Maria Guasch, que va debutar el 2013 amb La neu fosa (El Toll).\n“La literatura et colpeix quan l’escriptor ha viscut el que explica. No cal que sigui en primera persona: pot ser algú que coneix o pot ser un fet que hagi vist al carrer”, diu Sergi Pons Codina, que a principis del 2014 va publicar una de les sorpreses més irreverents i poderoses de l’any, Mars del Carib (Edicions de 1984). El Blai Roca, protagonista de la novel·la, viu al barri barceloní de Sant Andreu. És jove i no té gens en compte el dia de demà. Explica la seva quotidianitat –farres, sexe i misèria laboral– amb un sentit de l’humor que acudeix sovint al comentari escatològic i a la desqualificació amb una gràcia poc habitual. Si a la novel·la, el bar “és la idea de felicitat” per a un skin com el Blai, el món laboral és explicat a partir d’un jove que encadena feinetes com ara estripar cartrons, descarregar camions, ficar ampolles de colònia en caixes i fer de comercial de la immobiliària Impertotxo.\nSi bé va ser Libros del Asteroide qui va apostar per primera vegada per Rachel Kushner, publicant-li el 2011 el seu debut, Télex desde Cuba , l’autora nord-americana s’ha convertit en un fenomen del boca-orella gràcies a la segona novel·la, Los lanzallamas , publicada per Galaxia Gutenberg i que és un dels projectes cinematogràfics que Jane Campion –directora d’El piano– voldria rodar en un futur pròxim. Los lanzallamas està ambientada l’any 1975, a Nova York, i té com a personatge principal la jove Reno, que està interessada a explorar les possibilitats artístiques de les motocicletes i la velocitat. No triga a formar part d’un grup que comparteix la seva afició. S’enamora de l’escultor Sandro Valera, amb qui no trigarà a emprendre un viatge a Itàlia, per conèixer la família de la parella. L’experiència no serà tan plàcida com imaginava.


Orujo Viña Armenteira Blanc Sec - Bonet Destilerías\nOrujo Viña Armenteira Blanc Sec\nIniciShopOrujoOrujo Viña Armenteira Blanc Sec\nInici / Orujo / Orujo Viña Armenteira Blanc Sec\n1350€ IVA incl\nquantitat de Orujo Viña Armenteira Blanc Sec\nSKU: 30606 Categoria: Orujo Referència:2374\nA la verema, després de premsades raïm i posat a fermentar el most, es recull el bagàs de les nostres pròpies finques. Transcorregut un mes, si fa no fa, es comença la destil·lació que es realitza pel propi personal i en les nostres pròpies instal·lacions. S’usen 6 alambins o “potes” de coure, com mana la tradició. S’escalfa fortament al principi, per activar l’ebullició i produir l’arrossegament, pels primers borbolls d’etanol, de les substàncies més volàtils.\nAquest primer producte, que en l’argot tècnic s’anomena “caps de destil·lació”, tot i tenir gran quantitat d’alcohol és de qualitat baixa i no és aconsellable desar. Al cap d’un temps, es baixa el foc i continua suau i lentament la destil·lació del veritable Orujo gallec. A moment donat, l’alcohol es va esgotant, donant lloc a que apareguin en el destil·lat substàncies de sabor poc grat. Són les anomenades “cues de destil·lació”, que són retirades.\nLa destil·lació de cada “potada” dura aproximadament 5 hores. Posteriorment, l’orujo “cor” es torna a destil·lar, repetint el procés anterior. Aquesta segona destil·lació dóna al aiguardent gran finor i suavitat. Durant tot el procés, se segueix fidelment el sistema tradicional, fins i tot millorant-lo a través de l’eliminació dels caps i cues a les dues destil·lacions. El orujo així obtingut, es deixa reposar durant uns mesos perquè es vagi equilibrant. Posteriorment s’estabilitza a temperatures de 10ºC sota zero. El nostre orujo sec es presenta com un aiguardent de 45 graus, que en el tast, queden d’alguna manera compensats per la suavitat de la glicerina i altres alcohols superiors. El seu aroma a temperatura ambient, és fragant, floral, fi i explosiu.\nEl seu alt contingut alcohòlic, 45ºC, queda d’alguna manera moderat en el tast per la suavitat que li aporten la glicerina i altres alcohols superiors. El seu aroma a temperatura ambient és fragant, floral, fi i explosiu. El raïm Albariño, que dóna vins caracteritzats per les seves aromes florals, no podia ser menys amb les brises de la seva bagàs. Es pot prendre a temperatura ambient, però en petits glops, perquè si no, es pot semblar com un autèntic “aigua-ardent”, amb fermesa i fermesa. Fred, però, podem dissimular la fortalesa dels seus 45ºC i conservar el seu potent aroma.\nOrujo Viña Armenteira de Hierbas\n1400€ IVA incl


Consells d'ús i altres | Page 3 | Faros HSJBCN\nHome » Desenvolupament i aprenentatge » Mitjans i TIC\nGuía para padres: Jugar a Pokémon Go de manera sana y divertida\nConsells per treure-li el màxim profit a Pokémon Go: un joc, que si es juga sota uns paràmetres, aporta beneficis als nens.\nLlegeix més sobre Guía para padres: Jugar a Pokémon Go de manera sana y divertida\nÉs el Wi-Fi perjudicial per a la salut dels teus fills?\nAlgunes informacions aparegudes en els mitjans de comunicació han acalorat el debat sobre els possibles riscos per a la salut del Wi-FiWi-FiWi-Fi. En aquest article t'expliquem les raons que han conduït a l'augment de la inquietud i evidenciem també quin és el posicionament dels científics al respecte.\nLlegeix més sobre És el Wi-Fi perjudicial per a la salut dels teus fills?\nAmnèsia digital, per què hi ha dades que no recordem?\nEl fet que les noves tecnologies hagin impregnat la quasi totalitat de les facetes de la nostra vida quotidiana (educació, oci, treball, salut, etc.) és una evidència de la qual ningú en dubta. Però, com afecta la dependència digital en la gestió dels processos de la memòria a curt i mig termini?\nLlegeix més sobre Amnèsia digital, per què hi ha dades que no recordem?\nConsells per protegir els menors en el món virtual\nLa millor manera de protegir els teus fills davant de l'assetjament a través de les tecnologies digitals, també conegut com ciberbullying, és mitjançant una correcta formació i acompanyament en l'ús d'aquestes tecnologies. Mira aquests consells per reduir els casos de ciberbullying i altres efectes.\nLlegeix més sobre Consells per protegir els menors en el món virtual\nEls teus fills es connecten a la xarxa fins a la matinada? Els has trobat adormits amb un dispositiu? Potser practiquen vamping, una nova modalitat que implica que estiguin desperts gran part de la nit enganxats a la pantalla.\nLlegeix més sobre Adolescents que es passen la nit connectats a la pantalla, un nou fenomen conegut com «vamping»\nTancats a la seva habitació, aïllats del seu entorn i sense relacions amb la societat. Així veuen molts pares als seus fills adolescents quan aquests fan un ús abusiu dels videojocs. Què cal fer per a que no es converteixin en addictes?\nLlegeix més sobre L'addicció als videojocs, un problema a l'alça\nSovint els pares estan preocupats per l'ús i abús que els nens fan de les tauletes, smartphones i altres dispositius, però els recursos digitals poden ser molt útils per contribuir a millorar l’aprenentatge. Coneix com instruir-los per a que en facin un bon ús i aprenguin!\nLlegeix més sobre Les tauletes digitals poden ser un bon recurs per a l'aprenentatge dels nens\nContínuament apareixen noves aplicacions mòbils (apps) adreçades a pares i educadors que ofereixen eines, consells saludables i orientacions per a la cura i el creixement dels infants. Consulta les apps més recomanades pels experts.\nLlegeix més sobre Apps per a l'educació i cura dels teus fills\n«Pantallas Amigas», per una ciutadania digital responsable\n«Pantallas Amigas» és una iniciativa que té com a missió la promoció de l'ús segur i saludable de les noves tecnologies i el foment de la ciutadania digital responsable en la infància i l'adolescencia.\nLlegeix més sobre «Pantallas Amigas», per una ciutadania digital responsable\nEl 80% de nens menors d'11 anys utilitza les tauletes regularment\nLa proliferació de les tauletes tàctils és una realitat, i el nombre de nens que utilitzen aquests dispositius és cada vegada major. Amb quines finalitats les fan servir?\nLlegeix més sobre El 80% de nens menors d'11 anys utilitza les tauletes regularment


La festa de la miffy - Abacus Online\nSinopsi de La festa de la miffy\nTornen les aventures de la Miffy, un clàssic de la literatura infantil de l'artista, autor, il?lustrador idissenyador gràfic neerlandès Dick Bruna. Avui és undia especial, perquè és l?aniversari de la Miffy. Percelebrar-ho, ella es posa el seu vestit nou. Algunsdels millors regals que rep són poder passar una bona estona jugant amb els seus amics i la capsa de pintures que tant va desitjar quan va visitar el museu. Al vespre els avis es queden a sopar i li regalen un os de peluix. El dia acaba amb tot allò que havia somiati l?emoció que sent és infinita.\nReferència Abacus: 1374849.64


El web de Sant Joan de Déu “365Batecs” Premi Civisme 2015 de la Generalitat de Catalunya – Lo Campus diari\nEl web de Sant Joan de Déu “365Batecs” Premi Civisme 2015 de la Generalitat de Catalunya\nData publicació 3 juliol 2015 3 juliol 2015 per redacció\n-El guardó, convocat per Benestar Social i Família de la Generalitat de Catalunya, destaca la seva tasca de sensibilització entre els joves per promoure la transformació social.\n-La plataforma ofereix prop de 300 vídeos testimonials per reflexionar sobre la realitat de persones que es troben en una situació vulnerable.\nEl web 365Batecs.org de Sant Joan de Déu ha estat reconegut amb el *Premi de Civisme 2015 als Mitjans de Comunicació en l’àmbit d’Internet.* El guardó, atorgat pel Departament de Benestar i Família de la Generalitat de Catalunya, reconeix aquelles produccions que hagin sobresortit pel tractament dels valors de civisme i hagin exercit un determinat *impacte social.*\n*365Batecs* és un recurs pedagògic que ofereix vídeos testimonials en format breu, de dos o tres minuts, per reflexionar sobre la realitat de les persones en situació vulnerable i fomentar-ne una mirada més inclusiva, sobretot entre la gent jove.\nConscients que la millor manera d’entendre qualsevol realitat és des de l’experiència en primera persona, Sant Joan de Déu ha recollit prop de 300 testimonis per donar visibilitat als col•lectius amb què treballa: sense llar, salut mental, infància hospitalitzada, discapacitat i final de la vida.\nUna eina per a les escoles\nEs tracta d’un recurs dirigit especialment a persones joves entre 12 i 18 anys i que utilitzen sobretot les escoles i els instituts, ja sigui dins el Pla d’Acció Tutorial o per complementar alguna assignatura. De fet, va néixer com una eina dins el Programa de sensibilització Escola Amiga, que Sant Joan de Déu va promoure ara fa cinc anys per acostar persones en risc d’exclusió als més joves i trencar estereotips. Per això, la plataforma ofereix també materials didàctics de suport per treballar i aprofundir en\naquestes realitats a l’aula.\nSant Joan de Déu, una institució hospitalària\nL’Orde Hospitalari Sant Joan de Déu és una institució amb més de 500 anys d’història, que acull i atén les persones més vulnerables. L’hospitalitat i la solidaritat són dues de les característiques inherents a tots els seus centres, que treballen per millora la qualitat de vida dels col•lectius més desafavorits.\n*Que ningú quedi enrere*, que aquestes persones no quedin excloses de la\nsocietat per la seva situació, és l’objectiu principal de Sant Joan de Déu, que aposta fermament per l’educació en valors com a element clau per construir una ciutadania que contribueixi a crear una societat més justa i inclusiva.\nEl web 365Batecs.org … CLICA AQUÍ\nEnquesta de la Fundació Jaume Bofill : Un de cada tres docents s’autocensura a l’aula arran de la si...\nUn assaig sobre l’ús identitari i polític de la llengua a Navarra i el País Valencià guanya el "Prem...


Pallantium - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPallantium va ser una antiga ciutat propera al riu Tíber, a la península Itàlica.\n41° 53′ 18″ N, 12° 29′ 13″ E / 41.8883°N,12.4869°E / 41.8883; 12.4869\nLa mitologia romana, tal com explica l'Eneida de Virgili, per exemple, afirma que la ciutat va ser fundada al mont Palatí per Evandre de Pal·làntion i altres grecs antics abans de la guerra de Troia, i que va nomenar la ciutat en honor del seu fill, Pal·lant.\nAquest mite de l'origen de la ciutat va ser significatiu en la mitologia de l'antiga Roma perquè Pallantium es va convertir en una de les ciutats que es va fusionar posteriorment a la Roma antiga, lligant els orígens de Roma als antics herois grecs. Altres ciutats de la zona van ser fundades per diverses tribus itàliques.\nMolts escriptors antics evoquen la llegendària figura d'Evandre:\nDionís d'Halicarnàs va escriure que els arcadis, liderats per Evandre, «van construir una ciutat propera a un dels set turons del centre de Roma, anomenant al lloc Pallantium, igual que el nom de la seva metròpoli a Arcàdia». A més, afirma que aquest turó estava a prop del Capitoli.\nsegons Titus Livi, el Palatí es va anomenar primer Pallantium, del nom de la ciutat d'Arcàdia originària d'Evandre.\nPlutarc, en les seves Questions romanes o en la seva Vida de Ròmul (XXI), esmenta la figura d'Evandre.\nDió Cassi recupera aquesta història i explica l'evolució: «va rebre el nom de Pallantium, en memòria de la ciutat d'Arcàdia que es deia així: posteriorment, aquest nom va perdre una L i una N, donant-li el nom de Palatium».\nAl segle xix, aquesta llegenda es va prendre seriosament.\nL'origen de Roma i la composició de les seves persones són dignes d'observació. Explica el caràcter particular de la seva política i la part excepcional que li va caure des de l'inici enmig d'altres ciutats. La raça romana és estranyament barrejada. L'element principal era el llatí, i originàriament d'Alba; però aquests mateixos albans, segons les tradicions que no autoritzen cap crítica per rebutjar, es van compondre de dues poblacions associades, però no confoses. Una era la raça aborigen, els llatins reals. L'altre era d'origen estranger, i es deia que venia de Troia amb Enees, el sacerdot-fundador; era, a tota aparença, no nombrosa, però era influent del culte i de les institucions que havia portat amb ella.\nAquests albans, una barreja de dues races, van fundar Roma en un lloc on ja s'havia construït una altra ciutat, Pallantium, fundada pels grecs. Ara, la població de Pallantium es va quedar a la nova ciutat i es van conservar els ritus de l'adoració grega. També hi havia, on el Capitoli es trobaria després, una ciutat que es deia que havia estat fundada per Hèrcules, les famílies de les quals van romandre diferenciades de la resta de la població romana durant tota la continuïtat de la població.\nAixí, a Roma, totes les races estaven associades i barrejades; hi havia llatins, troians i grecs; hi va haver, una mica més tard, sabins i etruscs. Dels diversos turons, el Palatí era la ciutat llatina, després d'haver estat la ciutat d'Evandre. La capitolina, després d'haver estat el lloc d'habitatge dels companys d'Hèrcules, es va convertir en la llar dels Sabines de Tatius. El Quirinal va rebre el seu nom de Sabine Quirites, o del déu sabí Quirí. El turó Celi sembla haver estat habitada des dels seus inicis pels etruscs. Roma no semblava ser una ciutat única; va aparèixer com una confederació de diverses ciutats, cadascuna de les quals va ser adjuntada pel seu origen a una altra confederació.\nEra el centre on es trobaven els llatins, els etruscs, els sabins i els grecs.\n— Numa Denis Fustel de Coulanges, The Ancient City, 311\n↑ Virgili, La Eneida, viii\n↑ Dionís d'Halicarnàs, Antiguitats romanes, llibre I, I, 3.\n↑ Titus Livi, Història romana, llibre I, 5\n↑ Plutarc, Questions romanes, 56 per exemple.\n↑ Dió Cassi, fragments del llibre II, VII.\n↑ Fustel de Coulange, La Cité antique. (francès)\nThe Ancient City (pdf) at the McMaster Archive for the History of Economic Thought (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pallantium&oldid=21758577»\nDarrera modificació: 20 ago 2019 a les 13:34


Apartment Ecoresidence Nendaz Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment EcoresidenceApartament-, Nendaz City Center, Nendaz, Suïssa, 1997 - Veure al mapaNotable7,9Basada en1comentariApartment EcoresidenceVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nConvenientment situat a Nendaz, Apartment Ecoresidence Haute Nendaz és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Nendaz. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones, renta vaixelles a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Ecoresidence Haute Nendaz és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Nendaz.\nCal que informeu el Apartment Ecoresidence de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 CHF per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Acceptar = Resignar-se? - FÒRUM.ad\nAcceptar = Resignar-se?\nEl 17/05/22 7:00\nÉs una pregunta important. Acceptar alguna cosa és igual que resignar-se? Potser és una pregunta filosòfica. Jo no ho veig així. Lluites per no estar malament. Et diuen que la situació és la que és i que no pots canviar-la. Has d’acceptar-la. Diuen que no pots nedar a contracorrent. Que si no acceptes el moment que vius i lluites contra ell llavors no seràs feliç.\nHi ha moltes dites i refranys sobre acceptar les coses. Sobretot, una malaltia. Per a mi acceptar-la, no és el mateix que resignar-se. Clar que després de viure molt de temps una situació és fàcil rendir-se.\nDe totes maneres, vull creure que tenir la il·lusió de poder o intentar canviar les coses no és dolent. Estic totalment d’acord amb acceptar allò que no pots canviar. D’aquesta manera evitaràs patir. Mantenir una petita flama viva, un desig que algun dia aquesta situació pugui canviar, si no és obsessió pot ser bona.\nEl món avança amb passes de gegant. En l’àmbit de la medicina els assoliments que s’estan aconseguint són inimaginables. Pròtesi que pots moure amb la ment, persones que poden tornar a caminar, persones amb Parkinson que poden tornar a menjar soles. Repeteixo, crec que mantenir una petita flama sense obsessionar-se pot ser bo. Posats a posar refranys, “L’esperança és l’últim que es perd”. Canviem resignar-se per esperar que arribi el moment adequat?\nNotícia Anterior: Riva anuncia una beca per formar artistes i més canals de difusió internacionals\nSegüent Notícia: Via Verda del Llobregat: de Cal Rosal al Pont de Pedret (Berguedà)


EFE Madrid 21/09/2011 18:55\nLa sala penal de l'Audiència Nacional ha revocat la interlocutòria de processament dels tres comandaments policials acusats, en el cas Faisán, de ser els autors de la filtració que el 2006 va alertar ETA d'una operació policial contra la seva xarxa d'extorsió. Els tribunal que ha estudiat els recursos dels implicats ha considerat febles els indicis contra ells i ha aturat l'acusació. Ha tornat el cas al jutge instructor, Pablo Ruz, al qual demana que segueixi investigant o bé que arxivi la causa.\nSegons fonts jurídiques, el ple de la sala penal d'aquest tribunal ha considerat per unanimitat que hi ha indicis de la comissió d'un delicte en la filtració, però que no són suficients per processar l'exdirector general de la Policia, Víctor García Hidalgo, el cap superior de Policia del País Basc, Enrique Pamiés, i l'inspector de Brigada d'Informació d'Àlaba, José María Ballestero.\nAquesta decisió dóna aire a Alfredo Pérez Rubalcaba, candidat del PSOE i fins fa poc ministre de l'Interior, al qual el PP demanava que dimitís per la implicació d'antics subordinats seus en el cas.


06 – FULLETÓ PICASSO MIRÓ – Centre Miró\nDes de feia temps teníem relació amb els companys del Centre Picasso d’Horta de Sant Joan, ells ens esperonaven a crear el Centre Miró a Mont-roig a la manera del seu espai d’interpretació de la relació d’un pintor amb una població, amb un indret determinat.\nQuan vam crear el definitiu Centre Miró, el 12 de març de 2005, vam creure oportú fer un fulletó que expliqués conjuntament els dos projectes.\nMés endavant, el 2007, vam fer un text conjunt (“Reproducció VS original”) que analitzava la funció de la reproducció de les obres d’art a partir de mitjans del segle XX. Partíem de les idees de Walter Benjamin expressades a l’article “La obra de arte en la época de su reproductibilidad técnica” (1936) i André Malraux quan proposava la creació d’un “museu imaginari” (1954). Aquest text estava firmat pels directors dels dos centres, Elias Gaston i Martí Rom. Es va publicar resumit a la revista “L’Avenç”, a la secció “Plecs”´(abril 2007). I amb tota la seva extensió a web del Centre Miró.\nText “Reproducció vs original” d’Elias Gaston i Martí Rom\nText “Picasso i MIró: G + G” de Martí Rom


Les Lligues de Llargues i Palma encaren la recta final - PilotaViu\nDivendres, 10 de juny de 2016 - 11:30h\nLes lligues de Llargues i Palma acaben la fase de grups, a falta de jugar les partides ajornades.\nEl passat cap de setmana es va jugar la 14a jornada i, en algunes categories, van quedar ja decidits els quarts de final i les semifinals.\nA la 1a de Llargues, a falta de decidir qui serà el 4t classificat que jugarà la prèvia contra el campió del grup de València (que ha estat València-Pelayo), la resta de places per a les semifinals ja estan decidides. La lluita pel 4t lloc està entre El Campello, 4t, i La Vila Joiosa, 5é. Aquest últim té pendent la disputa de la partida contra el líder (i ja 1r matemàticament), Parcent. Aquest partit es disputarà el proper dissabte 11 de juny. També queda per decidir l’ordre entre el 2n, Benimagrell, i el 3r, Sella, ja que Sella té dos partides ajornades contra La Nucia i Parcent, que es jugaran el proper cap de setmana.\nFASE PRÈVIA SEMIFINALS 12 de juny i 18/19 de juny\nVALÈNCIA-PELAYO EL CAMPELLO o LA VILA JOIOSA\nSEMIFINALS 18/19 de juny i 25/26 de juny\nSELLA vs BENIMAGRELL BENIMAGRELL vs SELLA\n25/26 de juny i 2/3 de juliol\nPARCENT vs 4t ALACANT o 1r VALÈNCIA ALACANT o 1r VALÈNCIA vs PARCENT\nA la 2a de Llargues, la classificació per a les semifinals està quasi definida. Els tres primers són: 1r Xixona, amb 25 punts; 2n Benidorm, amb 22 punts i, 3r Tormos, amb 19 punts. El 4t lloc està per decidir en la partida que queda pendent entre Tormos i Llíber, 5é, de moment. En el cas de guanyar Tormos podria, fins i tot, col·locar-se 3r.\n1 Xixona 12 9 104 88 25 pts\n2 Benidorm 12 7 97 84 22 pts\n3 Tormos 12 6 94 88 19 pts\n4 Crevillent 11 6 84 74 18 pts\n5 Llíber 11 4 88 84 15 pts\nA la 3a de Llargues, amb totes les partides disputades, les semifinals queden de la següent forma:\n18/19 de juny i 25/26 de juny\nXALÓ vs PARCENT\nMURLA vs CREVILLENT\nAls Juvenils, amb la finalitat que els joves juguen el màxim de partides per tal d’anar inculcant la modalitat, enguany se celebraran els quarts de final, els dies 11/12 i 18/19 de juny; semifinals, els dies 25/26 de juny i 2/3 de juliol i, la final, el dia 10 de juliol a Parcent.\nBENIDORM Classificat directe per a semifinals\nA la modalitat de Palma, en la 1a categoria, queden pendents algunes partides que decidiran l’ordre de la classificació, tot i que sabem que Agost serà 1r i deixarà que la resta de places se les juguen entre Tibi A, 2n amb 24 punts; Murla, 4t amb 21 punts i, Vall Laguar, 5é amb 21 punts (tots tres a falta de jugar una partida ajornada). 3r és Tibi B, amb 23 punts i totes les partides jugades. A la part baixa de la classificació, Calp serà l’equip que descendirà a 2a i Sella el que jugarà la promoció de descens contra el subcampió, que eixirà de les finals a Parcent els propers dies 9 i 10 de Juliol.\nA la 2a de palma, després d’una lliga molt intensa i combatuda, ja estan decidides quines seran les semifinals.\nBENIMAGRELL vs PARCENT\nXÀBIA vs SELLA\nI, finalment, en la 3a de Palma, encara està tot per decidir, ja que queden algunes partides per jugar que podrien fer capgirar la classificació, per la qual cosa haurem d’estar molt atents per saber quins equips disputaran les semifinals.\n1 Finestrat 14 11 124 77 30 pts\n2 Benifallim 12 9 114 67 28 pts\n3 Top Recambios Castells 13 9 110 72 27 pts\n4 Relleu 12 6 94 82 20 pts\n5 Poble Nou 14 7 90 101 20 pts\nDesitgem sort a tots els equips participants en la fase final, ja que després de tota una lliga de lluita, segur que s’ho mereixen, i felicitem tot els equips participants en la present lliga de Llargues i Palma ja que ha estat tot un plaer poder gaudir de la pilota valenciana.


215 persones participen en la IV Jornada d’Economia al Batxillerat a UManresa | Mitjans de Comunicació FUB\n← El projecte CAREGIVERSPRO-MMD ha servit per enfortir vincles i relacions entre afectats per demències, cuidadors i professionals de la salut\nFutures mestres d’educació infantil treballen com portar la ciència a les aules dels més petits en el Congrés sobre ciència a les primeres edats d’UManresa →\nManresa, 9 d’abril de 2019.- Les ganes de lluitar per un somni, la importància d’entrenar la ment per superar reptes, la constància, el control de la pressió i l’estrès, ser feliç fent el que fas i tenir gent al costat que et doni suport. Aquests són els principals elements claus per a l’èxit que han destacat els esportistes d’elit Ander Mirambell, Elena Rueda i Melania Sorroche en la taula rodona que ha donat inici a la IV Jornada d’Economia al Batxillerat a UManresa, que ha aplegat 215 persones procedents d’instituts de Manresa, Moià, Ripoll i Igualada. Moderats pel periodista Ernest Macià, tots tres han coincidit que el fracàs no s’ha d’entendre com a tal, sinó com una part més del procés d’aprenentatge. “Fracassar seria no haver-ho donat tot”, ha dit Sorroche, per Mirambell seria “no ser feliç i haver de fer alguna cosa que no em motivi” i per Rueda, “deixar de gaudir fent el que fas”.\nLa taula rodona, titulada “Flors i pedretes” ha precedit la participació dels alumnes dels diferents centres d’ensenyament secundari en una desena de tallers sobre temàtiques diverses com la borsa, la comunicació no verbal o les xarxes socials. La Jornada s’ha clausurat amb una dinàmica organitzada per Cocolisto en la qual han participat els alumnes simultàniament i treballant en equip. L’acte s’ha aprofitat per fer el lliurament de premis del concurs Masterbolsa.\nLa Jornada d’Economia de Batxillerat l’organitzen el Grup de Professors d’Economia de la Catalunya Central i el grau en ADE de la Facultat de Ciències Socials amb el suport de l’Ajuntament de Manresa, el Centre de Recursos Pedagògics del Bages, el CEDEM i el Centre d’Iniciatives per a l’Ocupació de Manresa.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Empresa i etiquetada amb ADE UManresa, economia batxillerat, Jornada Economia Batxillerat. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Barça-Elx, els precedents històrics a la Lliga - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesBarça-Elx, els precedents històrics a la Lliga\nEls blaugranes s'han enfrontat vint-i-un cops en partit de Lliga contra els il·licitans Tretze victòries i set empats, el balanç d'aquests matxs amb caràcter de clàssic recuperat\nDurant les vint temporades anteriors que l'Elx va jugar a Primera Divisió mai va aconseguir batre el FC Barcelona. En els vint-i-un períodes a l'elit, els il·licitants presentaran batalla, com van fer el passat 11 de maig, quan van empatar a zero en el matx contra els barcelonistes i van aconseguir així la salvació. En la seva segona temporada a Primera des de l'ascens, i després d'un llarg hiat de més de vint anys a les divisions inferiors, els elxans volen consolidar la seva posició entre les millors.\nLa segona jornada de la Lliga 1959/1960, en la qual els barcelonistes van jugar a casa i van guanyar per 2-1, va significar el tret de sortida per als enfrontaments oficials de tots dos equips. Des d'aleshores i fins al 31 de gener de 1971, data en la qual van jugar al Camp Nou empatant a zero, van jugar consecutivament fins a 22 cops. El 18 de febrer de 1961 els franjiverds van estar a punt d'aconseguir una victòria davant els blaugranes, amb un equip format per Ramallets, Verges, Kubala, Evaristo, Beitia, Luis Suárez i Eulogio Martínez. El resultat final, però, va ser de 3-3.\nA partir de 1973 l'Elx va tornar a Primera, i es van reprendre així els enfrontaments entre tots dos equips. Els partits es van reproduir amb assiduïtat fins a la temporada de 1989, en què els alacantins van baixar de categoria. Com diem, les victòries sempre van caure del costat barcelonista. Curiosament, l'Elx va aconseguir l'ascens a Primera jugant contra el Barça B el 2013 i es va assegurar la permanència empatant contra el primer equip la temporada passada.\nLa història dels dos equips està creuada per una relació que es remunta fins a diverses dècades enrere. Un dels grans personatges de la història il·licitana ho és també de la del Barça: César Rodríguez, fins al 2012 màxim golejador de la història del FCB. César va ser jugador, entrenador i capità de l'Elx el curs anterior al seu retir com a professional. En només dos anys va aconseguir l'ascens de l'equip des de la Tercera a la divisió d'or del futbol estatal. Altres jugadors amb llaços comuns, Marcial i Asensi, van sortir del planter franjiverd per acabar triomfant a Can Barça. 'Tito' Vilanova també va jugar a l'Elx dues temporades: la 98/99 i la 99/00.


practica 2 - Ensayos universitarios - 787 Palabras\nPáginas: 4 (787 palabras) Publicado: 28 de mayo de 2013\nTria alguns dels indicadors principals de la cultura política (interès per la política, eficàcia política externa i interna, confiança en les institucions, satisfacció amb la democràcia...) ianalitza la seva evolució amb les dades més recents. Quins factors dels viscuts en els darrers anys creus que expliquen aquesta evolució?\nPel que fa a la evolució de la ineficàcia política a Catalunya, esprodueixen oscil·lacions en el període de 17 anys a examinar. No obstant puja fins al 83% l’ any 2002. En el cas de la ineficàcia política interna, comentarem que a Catalunya, puja en gran mesura desde l’ any 1980 fins l’ any 1995 en el últims anys comença una davallada important que finalitzarà en el 66% a l’ any 2002. En el cas de l’ interès en la política en general a Catalunya, es situaentre el 20 i el 30%. En aquest cas podem comentar que l’ interès per la política en l’ àmbit català és excessivament baix.\nPel que fa al recolzament del sistema democràtic a Catalunya, bona part delsentrevistats es situen amb sensacions optimistes, encara que també es produeixen fortes oscil·lacions a lo llarg dels 17 anys analitzats, finalment però arribarà el recolzament en favor de la democràciafins al 87% l’ any 2002. Pel que fa a la satisfacció envers el funcionament de la democràcia a Catalunya comentarem què, es mostren nombroses oscil·lacions a lo llarg dels anys com passa amb el casdel recolzament a la democràcia. No obstant, les dades son positives ja que fluctuen entre el 50 i el 70%.\nEn el cas de la confiança en les institucions polítiques, la confiança dipositada en elgovern en el cas espanyol, fluctua entre el 30 i el 45% acabant l’ any 2002 al 34%. En el cas de la confiança als partits polítics el resultat es plenament negatiu un es produeix una davallada important,a partir de l’ any 1996 fins el 2002 on acaba amb un percentatge del 18%. La confiança al Parlament/ Congrés, comença amb direcció descendent i passa d’ aquesta manera fins l’ últim any determinat...\nPsicología de la eduacación


L'Atlètic afronta sense centrals la visita del Celta al Wanda - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nep 13.04.2019 | 00:14\nL'Atlètic de Madrid jugarà avui després del partit de Barça sabent el resultat dels blaugrana al camp de l'Osca i amb la possibilitat de rebaixar els onze punts de desavantatge a la lliga, però ho farà amb moltes baixes en defensa. Simeone tindrà disponible cap dels centrals del primer equip, ja que Godín es va unir ahir a la llista de lesionats, amb Savic i Lucas Hernández i, a més, Giménez es troba sancionat. Per això, el tècnic argentí, que ahir va assegurar que estava «a totes amb Diego Costa» després que aquest rebés una sanció de vuit partits, haurà de comptar amb els centrals del filial Nehuén Pérez i Francisco Montero. Per part del Celta, els gallecs, a les portes de la zona de descens, jugaran al Wanda Metropolitano amb la baixa per sanció del seu millor home, Iago Aspas.\nA la nit, el Sevilla i el Betis jugaran un derbi de la capital del Guadalquivir amb pretensions europees per totes dues formacions. Els sevillistes es troben a un punt del Getafe, conjunt que marca la zona de Lliga de Campions, i els bètics a tres punts, que podrien ser dos si hi accedeix el setè classificat, dels llocs que donen el bitllet per anar a la Lliga Europa.\nSánchez estudia establir la seu d'institucions a l'«Espanya buida».