Omet Així estudien els alumnes de la UEC L'Afrau a l'Omnia de Solsona\nAixí estudien els alumnes de la UEC L'Afrau a l'Omnia de Solsona\nAixí estudien els alumnes de la UEC L'Afrau a l'Omnia de Solsona.\nOmet L'impuls de la lectura\nEn aquesta pàgina trobareu recursos Espurn@ per treballar la competència lectora seguint els tres eixos de l'estratègia d'Impuls de la lectura del Departament d'Ensenyament.\nOmet Recurs TOP\nVia Jordi Adell coneixem d'aquest article que recull 10 aplicacions agregadores de notícies especialment interessants.\nLlistat de recursos TOP\nOmet Lectura de la setmana\nLectura de la setmana\nTítol: 8 argumentos neurocientíficos para una educación mejor\nOmet Bloc recomanat\nChuches 2.0 ha fet 2 anys. Per celebrar-ho la seva creadora Lara Romero, @larita a twitter, ha elaborat un descarregable amb totes les 'chuches'. Moltes gràcies Lara.\nOmet Diari de l'escola Vilaweb\nDiari de l'escola Vilaweb\nCompartim amb bones idees per preparar les aules i acollir als alumnes aquests primers dies de curs. Visiteu llocs interessants com:\nOrganització 1a setmana, de la Guida Al·lès\nClassroom Organization, de A Teacher's Treausure\nBack to School, de Rachel Lynette\nBack to School ideas, de Always Learning\nAl Pinterest Espurn@ recollim i compartim el que ens inspira i ajuda a millorar l'aprenentatge. Afegeix-te i suma't a la xarxa!\nTemes dels portals Espurn@ curs 2012 - 2013\nÀnkora - Recursos educatius per a l'atenció a la diversitat lingüística i cultural Glossari\nInstruccions d'alta professorat Recurs\nInstruccions d'alta alumnat Recurs\nRecursos a la web Impuls de la Lectura de l'XTEC Presentació PowerPoint\nCom donar a cadascú el seu lloc en el procés d'aprenentatge?\nper Mònica Valverde (Equip Espurna) - Monday, 24 September 2012, 11:23\nUn article del 3 de setembre de El País, planteja què fer amb els nois i noies que no aconsegueixen la titulació d'ESO: Adolescentes sin título de ESO y sin retorno.\nUn dia abans, el 2 de setembre, llegíem un altre article on s'explica la intenció de reducció d'assignatures amb l'objectiu de centrar l'atenció de l'alumnat.\nQuin paper hi té la diversitat, la creativitat, el treball cooperatiu...?\n(Editat per David Casas Sallés (Equip Espurna) - dimarts, 4 setembre 2012, 14:45)\nAquest any la Joana Raspall fa 100 anys! Els amics que ara fa 4 anys li dedicàrem un homenatge (d'escoles d'arreu dels països catalans i Espurn@), us convidem a participar del seu centenari en vida, visiteu l'adreça adjunta i si voleu participar hi sereu molt benvinguts.\nHo podeu fer amb text, dibuix, vídeo, contes, poemes... allò que creieu oportú. La wiki és:\n(Editat per David Casas Sallés (Equip Espurna) - dimecres, 12 setembre 2012, 13:04)\nGeorge Siemens i David Perkins al Cicle 2012 del 'Encuentro Internacional de Educación'.\nFundación Telefónica Argentina, organitza un cicle de conferències i tertulies sobre 'Educació i tecnologia'. En el cicle 2012, els convidats són: George Siemens, un dels referents internacionals en el camp del connectivisme, i David Perkins, referent també en el camp de l'ensenyament per a la comprensió. En les tertúlies virtuals, proporcionaran algunes claus per pensar i explorar "l'aprenentatge en entorns connectius" i "quines coses val la pena ensenyar i aprendre avui".\nGeorge Siemens hi va ser present dimecres 12 de setembre i podem veure el vídeo enregistrat de l'entrevista. David Perkins, hi serà present el dimarts 18 de setembre.\n(Editat per David Casas Sallés (Equip Espurna) - dijous, 13 setembre 2012, 11:43)\nper Mònica Valverde (Equip Espurna) - Tuesday, 4 September 2012, 14:45\nCompartir coneixement ens enriqueix, ens fa millors, augmenta les nostres possibilitats d'aprenentatge i la nostra capacitat de treball. Ens permet aprendre constantment els uns dels altres. Compartim coneixement, creem coneixement compartidament, fem Espurn@!\nOmet Portable 2012\n1. Baixeu i instal·leu el descompresor iZArc\n2. Baixeu el nou llapis Espurn@: espurna_usb.bza\n3. Obriu l'iZarc\n4. Obriu des del programa iZarc l'arxiu espurna_usb.bza\n5. Connecteu a l'ordinador un llapis USB de com a mínim 4Gb\n6. Descomprimiu l'arxiu espurna_usb.bza al llàpis usb (destí)\n7. La descompresió triga una estona. En acabat ja tindreu el llapis a punt.\nOmet Canal Espurn@\nOmet Xarxa ning d'espurn@\nXarxa ning d'espurn@\nOmet Tutorial Twitter.\nAl Rebost trobareu un Tutorial sobre Twitter elaborat per membres de l'equip Espurn@, us animem a què us afegiu a probar aquesta eina de microblogging que pensem ha de ser una bona aposta per a aquest curs que comencem.\nOmet Ensenyant de la setmana\nEnsenyant de la setmana\nTota la comunitat docent és important per millorar l'educació i fer de l'aprenentatge un procés engrescador i que il·lusioni a alumnes i professors. Comptem amb vosaltres per destacar bones pràctiques a l'aula i així compartir experiències.\nPer entrar a veure el contingut cal estar registrat\nCurs : [10-11]\n[09-10] [08-09] [07-08]\nOmet El Racó del formador/a\nEl Racó del formador/a\nDocumentació per a fer formacions Espurn@\nButlleTIC la revista TIC de l'Xtec\nOmet Documents III Jornada Espurn@\nDocuments III Jornada Espurn@\nDocuments III Jornada Espurna\nL'enciclopèdia catalana ha obert lliurement l'accés a la seva consulta. Introduint la paraula cercada en el requadre superior podreu accedir a la nova adreça.


Ramon Rucabado i Comerma - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Ramon Rucabado)\n14 abril 1966 (81 anys)\nRamon Rucabado i Comerma (Barcelona, 11 de novembre de 1884 - Barcelona, 14 d'abril de 1966) fou un escriptor i activista català.\nRamon Rucabado va néixer al carrer Riereta de Barcelona, fill de Manuel Rucabado i Marcos, natural de Barcelona, i de Maria dels Àngels Comerma i Torrella, natural de Terrassa.\nDe formació autodidacta, va treballar a La España Industrial, on va arribar a ésser apoderat. Ramon Rucabado va ésser el primer secretari de la Societat d'Estudis Econòmics de Barcelona i l'any 1908 inaugurà, com a conferenciant, la càtedra lliure d'Economia Política. També va ésser vicepresident de la Secció Permanent d'Educació del Centre Autonomista de Dependents del Comerç i de la Indústria (CADCI), de Sabadell. Polemista brillant, va defensar els principis socials i morals del cristianisme de l'època, emparant els valors morals entesos dins les convencions tradicionals. Va ésser director del setmanari Catalunya Social (1921-1936) i va col·laborar a La Veu de Catalunya, La Cataluña, La Paraula Cristiana, La Revista, etc. Va publicar més de vint llibres i opuscles. L'any 1942 inicià la col·laboració regular al Diario de Barcelona, que perdurà fins a la seva mort.\nEs va casar l'any 1914 amb Clara Verdaguer i Puigdollers (*-1952), de la família del poeta mossèn Jacint Verdaguer. Van tenir deu fills.\nEl seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons conté la documentació generada i rebuda per Ramon Rucabado; destaca especialment la documentació produïda en funció de la seva activitat periodística i literària vinculada al catolicisme social. En aquest sentit, el fons reuneix una col·lecció important de publicacions periòdiques on va col·laborar, com ara La Revista, Catalunya Social, La Cataluña, Diario de Barcelona, Templo i altres, que contenen articles seus publicats. També reuneix un volum important de llibres, opuscles, conferències, pròlegs a obres d'altres autors i una sèrie de dossiers temàtics amb informació molt diversa i que formaven part del material de treball de l'escriptor. Destaca, a més, la correspondència, que aplega cartes rebudes de nombroses personalitats del món polític, literari i artístic del moment. Finalment, el fons inclou documentació personal i familiar i una interessant col·lecció de monografies i publicacions periòdiques sobre religió, història i literatura.\n↑ 1,0 1,1 «Necrológicas». La Vanguardia, 15-04-1966, pàg. 23.\n↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1884, número de registre 6228.\n↑ «Ramon Rucabado». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: Juliol 2013].\n↑ Jacint Verdaguer i Santalò fou fill de Josep Verdaguer i Ordeix, mentre que Clara Verdaguer i Puigdollers fou néta de Segimon Verdaguer i Ordeix, oncle de mossèn Verdaguer.\nFons Ramon Rucabado i Comerma a l'Arxiu Nacional de Catalunya.\nISNI: 0000 0000 6120 8789\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ramon_Rucabado_i_Comerma&oldid=23365774»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 abr 2020 a les 21:10.


Actes públics del DxCM - The city of interactions. Connectant persones i llocs | Elisava\nActes públics del DxCM - The city of interactions. Connectant persones i llocs\nData: 30.04.2019 - 31.10.2019\nHora: Consulta els horaris a cada activitat\nRepensar els espais públics i els serveis socials de Ciutat Vella: un programa d'actes de construcció comunitària\nTenint en compte els canvis socials i demogràfics que s'estan produint a Ciutat Vella, com es pot regenerar el seu teixit social? Com es pot construir una nova comunitat de lloc? Quins serveis socials i quins espais públics es necessiten per convertir aquestes possibilitats en una realitat?\n1. The city of interactions és un programa de converses públiques l'objectiu del qual és plantejar les preguntes anteriors i explorar possibles respostes des de la perspectiva del disseny. La finalitat concreta és verificar la possibilitat de regenerar el teixit social de Ciutat Vella considerant com "residents" no només els tradicionals i els de llarg termini, sinó també aquells que viuen al veïnat des de fa poc i aquells que es plantegen romandre-hi durant un breu període de temps.\n2. És ben sabut que, per regenerar un teixit social i construir noves formes de comunitat, cal oferir a les persones oportunitats i motivacions per reunir-se, discutir i col·laborar. En el cas de Ciutat Vella, a causa de la gran diversitat dels seus habitants actuals, aquestes oportunitats i motivacions s'han d'oferir a persones amb idees molt diferents sobre què fer i com fer-ho. Com es pot superar aquesta dificultat? Com poden aquestes persones, diferents entre elles, convertir-se en una comunitat local oberta i inclusiva?\n3. El programa s'articula en 5 actes, cadascun dels quals debat sobre el mateix tema –com construir una comunitat inclusiva a Ciutat Vella¬– i s'enfoca en un dels diferents grups socials que aquesta nova comunitat ha d'incloure: tant residents tradicionals i de llarga durada com turistes, immigrants i estudiants. A cada esdeveniment, per tant, es debat sobre la consideració general centrant l’atenció en un grup social específic, i es presenten les iniciatives en curs i projectes futurs per mostrar la viabilitat de la construcció comunitària de Ciutat Vella.\nElisava proposa The city of interactions en el marc del seu programa Design for City Making. Cada acte, tenint en compte l'especificitat del seu tema, es coorganitza amb diferents socis i es duu a terme en diferents llocs significatius de Ciutat Vella. Per tant, cada acte i el programa en el seu conjunt ha de considerar-se no només com una àmplia investigació sobre el teixit social de Ciutat Vella, sinó també com a una oportunitat concreta perquè diferents actors socials intercanviïn idees, desenvolupin un llenguatge comú, defineixin accions de col·laboració i les comencin. Això suposa, en resum, un avanç en el procés de construcció de la comunitat.\nUna comunitat interactiva. Residents tradicionals com a membres d'una comunitat interactiva.\nCom està evolucionant la comunitat de Ciutat Vella? En què es podria convertir en el futur? Podrien els residents tradicionals a llarg termini construir una comunitat que inclogui també als residents nous i als que romanen només a curt termini? Com poden els serveis públics i els espais públics donar suport a la construcció d'aquesta comunitat nova, oberta i inclusiva que impliqui tant els residents permanents com els temporals? Més informació\nResidents transitoris. Turistes com a membres d'una comunitat interactiva.\nPoden els turistes, o almenys alguns d'ells, convertir-se en membres de la comunitat local? Com es pot transformar la condició de turista com a consumidor d’atraccions turístiques, en la de membre transitori de la comunitat? Hi ha exemples en què els turistes participen en activitats basades en la comunitat? Quin podria ser el paper dels serveis públics per ajudar al fet que això passi? Més informació\nResidents recents. Els immigrants com a membres d'una comunitat interactiva.\nPoden les persones amb orígens ètnics i culturals diferents enriquir una comunitat? Com es pot reconèixer i valorar (més) aquesta contribució? Hi ha exemples en què s'hagi explotat aquest potencial? Quins serveis públics es necessiten per sostenir aquesta comunitat altament diversificada? Més informació\nResidents productius. Artesans com a membres d'una comunitat interactiva.\nPoden els artesans locals i altres fabricants contribuir a regenerar la comunitat mitjançant la creació d'oportunitats d'ocupació, ingressos econòmics i dinamisme cultural? Existeixen alguns sistemes de productes i serveis que poden fomentar que aquestes activitats productives s'integrin millor en la vida de la comunitat local? Quin podria ser per a ells la infraestructura més adequada?\nResidents creatius. Els estudiants com a membres d'una comunitat interactiva.\nPoden els estudiants i professors actuar com a membres de la comunitat local i convertir-se en agents que afavoreixin la seva regeneració? I viceversa: com es converteixen aquestes iniciatives en part dels seus processos d'aprenentatge? Existeixen algunes iniciatives en curs que aclareixin aquesta possibilitat? Quins serveis públics podrien emparar aquests processos?


La música de Liber-Arte, aquest diumenge al Teatre Plaza\nEl Teatre Plaza de Castelldefels acull aquest diumenge 16 de maig (19 hores) el concert del Grup de Cordes Ensamble Liber-Arte d'El Salvador. El recital, sota el títol "Vamos caminando", l'organitza la Regidoria de Pau i Solidaritat de l'Ajuntament de Castelldefels.\nEl grup forma part del projecte de creació d'una orquestra de cordes desenvolupat des de l'any 2016 a la presó d'Ilopango (El Salvador). En aquests moments, l'orquestra està integrada per 80 dones joves d'entre 14 i 23 anys que compleixen condemna per delictes vinculats a les “maras”. Gràcies a la música han iniciat un procés d'inserció i de lluita per una vida millor i més digna.\nEl concert de diumenge comptarà amb 5 membres del grup, que interpretaran cançons tradicionals d'El Salvador i d'altres països llatinoamericans i clàssics anglosaxons com “Hallelujah”, “What a wonderful world” o “Over the rainbow”.\nLes entrades són gratuïtes pero s'han de reservar de forma prèvia a través de la web Entrapolis.com


LFA - Fonètica Aplicada - UB\nBenvingut al Laboratori de Fonètica Aplicada - Bienvenido al Laboratorio de Fonética aplicada - Welcome to Applied Phonetics Lab\nLaboratori de Fonètica Aplicada\nGrup de Recerca en Entonació i Parla (GREP) Revista PHONICA Biblioteca PHONICA\nEl Grup de Recerca en Entonació i Parla (GREP) és un grup de recerca consolidat per l'AGAUR (2009-2013), que s'ubica al Laboratori de Fonètica Aplicada de la Universitat de Barcelona. Treballa en l’anàlisi de la parla espontània, la pronúncia i l’entonació de les nostres llengües, i en les seves aplicacions didàctiques, dins el marc de l'enfocament comunicatiu.\nPHONICA és una publicació científica de lliure accès, amb l’objetiu de crear un espai d’intercanvi entre les diverses disciplines relacionades amb el SO, la VEU i la PARLA. Un espai d’intercanvi i intersecció que també és, alhora, una plataforma de difusió de reflexions teòriques, resultats de recerca i propostes d’innovació.\nFER DE LA FRONTERA EL TERRITORI\nNou volum de la revista: vol. 16 (2020)\nEdició especial: Models d'entonació de l'espanyol i del portugués en l'ensenyament de llengües\nEdifici Llevant (planta -1) - Passeig de la Vall d'Hebron, 171 - 08035 Barcelona\nTelèfon: 93 402 10 39 / Fax: 93 403 50 15\nLaboratori de Fonètica Aplicada - 2020


Institut Educació Biocèntrica: CONTEXT ACTUAL DE PROFESSORS I ALUMNES\nCONTEXT ACTUAL DE PROFESSORS I ALUMNES\nLa labor del professorat és donar les eines necessàries per poder interpretar el complex món que els envolta i això requereix una disposició, per part del professional, oberta, humil i de profund respecte cap al seu propi procés d’autoaprenentatge i realització.\nL’alumnat d’avui te unes certes caraterístiques que son:\nDecodificació múltiple. Perceben moltes coses a la vegada sense poder-les verbalitzar, només a nivell emotiu.\nImpaciència. No toleren l’aburriment.\nSoroll: no toleren el silenci.\nAnsietat i frustració: hiperactius (ho han vist tot pero no han viscut res). No es poden veure a sí mateixos.\nDificultat per l’abstracció: el pas del pensament intuitiu (preadoscencia, adolescència) al pensament abstracte (analisis, reflexio) no els és fàcil per que pensen amb imatges.\nAtenció flotant. D’un lloc a un altre com quan veuen la tele.\nReceptius al mite. Són sensibles al llenguatge simbòlic encara que no des de la racionalitat, només és emotiu.\nValors i contravalors: odi, amor, vengança i pau. Oscil·lant.\nAixò té a veure amb el que el prof Howard Gardner anomena com a “inteligències múltiples” en l’ésser humà atenent a les característiques biològiques amb les que cada persona enfronta la resolució de problemes. Les capacitats implícites que Gardner anomena “inteligència” eren vistes com atributs o talents únics que no es trobaven en la major part de les persones i, com a conseqüència, no es podia pensar en treballar amb elles a les escoles i centres educatius.\nLes intel·ligències localitzades per Garder han portat al sistema educatiu a preguntar-se cóm explorar-les i desenvolupar-les plenament sabent que:\nInteligència lingüistica o verbal: és la capacitat de construir imatges amb l’ús de la paraula.\nInteligència lògica-matemàtica: manifesta la facilitat per aprendre i comprendre la projecció dels conceptes, simbols i formes matemàtiques.\nInteligència espaial: és la capacitat de crear, manipular i operar un model del món a l’espai.\nInteligència musical: és la capacitat d’expresar-se i pensar mitjant formes musicals (ritmes, tons, sons).\nInteligència corporal-kinética: la capacitat de resoldre problemes o el·laborar formes de comunicació utilitzant el cos.\nInteligència naturalista: la capacitat de comprendre la vida de la flora i la fauna tot actuant sobre el món natural (exe. “parlar” amb plantes i animals).\nInteligència interpersonal: capacitat per comprendre a les altres persones i el què els motiva.\nInteligència intrapersonal: capacitat d’autoestima i construcció d’un model coherent d’un mateix per aconseguir la felicitat.\nEls estudis de la neurociència han permés reconèixer que disposem d’un sistema educatiu adaptat per a treballar només dues de les diferents inteligències expresades per Gardner, la inteligència lingüística o verbal i la lògica-matemàtica, desperdiciant el fabulos ventall de l’expressió de la identitat.\nRolando Toro, creador del sistema Biodansa, diu: “El punt de partida de l’educació ha de ser la reestructuració afectiva. És per aquest motiu que la Biodansa s’ha d’introduir como a mediadora”. Els seus estudis sobre l’ésser humà el van fer aportar el concepte d’inteligència afectiva, que sense ser un tipus especial d’inteligència, és la que fonamenta a totes les altres per què és la base de la nostra estructura bio-existencial: la afectivitat.\nLa inteligència afectiva es diferencia de la inteligència emocional proposada per Daniel Goleman, en que l’afecte neix de la historia vital, a la mateixa cèlula, quan l’emoció es repeteix i crea un terreny permanent que es perllonga en el temps. L’afectivitat s’origina en el vincle orientat cap a l’evolució, estimulant les estructures cognitives i l’autorganització biológica.\nEl foco principal de l’Educació Biocèntrica no és la inteligència, si no l’articulació entre ella i l’organisme com un tot: el cos, el desig i el plaer en relació amoroso amb l’altre integrat a la totalitat. Per a Rolando Toro l’educador es el subjecte del procés educatiu entre l’aspecte cognitiu i l’afectiu. La inteligència afectiva propicia una relació dinàmica plaent dirigida a l’acte de conèixer-se, conèixer a l’altre i conèixer l’univers i estan implicats tots els sentits no només l’intelecte.\nHi ha dos tipus de pensament:\nPensament racional: resposta ràpida, lógica, conceptes, regles, principis, claretat, llenguatge explícit.\nPensament intuitiu: més lent, opera amb imatges, ambigüetat, confusió, probabilitat, caos, exploració, patrons nous.\nPer desenvolupar el pensament intuitiu, hem de deixar temps per tal que l’ordre intuitiu es doni per sí sol. Donar temps per escoltar el propi cos, cóm el percebem, què hi percebem, expressar-nos poèticament, veure la realitat a partir de les nostres percepcions, patrons, perjudicis, invitant el diàleg i el pensament crític. “No fer res” és part del procés d’aprenentatge.\nLa nostra acctió en el món és impulsada per la necessitat d’afecte, de bellesa, de creació, d’harmonia, que te a veure amb la nostra naturalesa afeciva. La inteligencia afectiva te components orgànics heredats genèticament per cada un de nosaltres diferenciant a una persona de l’altre per la possibilitat de desenvolupar-la o no. Rolando Toro diu,\n“La biología celular demuestra la existencia de verdaderas comunidades de células que integran algunas operaciones bioquímicas de cooperación entre sí. Los sistemas vivos son potentes mecanismos de coherencia en los cuales funcionan los principios de afinidad, de rechazo y en los cuales cada parte se coloca al servicio de la unidad biológica.” (Toro, 2002, p. 89)\nLa base de la nostra metodologia es la vivència que te una funció mediadora en tot el procés d’aprenentatge. La vivència és diferent a l’experiència. Aquesta és acumulativa i pot succeir la vivència o no. La vivència no te la funció de coneixement degut a que te un sentit en sí mateixa i te la possibilitat de formar una nova actitut davant el propi aprenentatge; és un instant en que la persona s’expresa i el procés s’imprimeix en ella. La vivència és la formació de vincles intensos amb un mateix, l’altre i la totalitat.\nEnvers al procés de construcció del coneixement, la vivència mou les estructures cognitives, augmenta la capacitat d’escoltar-se i escoltar a l’altre i al seu entorn, resignifica i revaloritza l’aprenentatge en sí mateix desenvolupant noves formes d’aprendre mitjançant les emocions i els sentiments. Amplia el procés pedagògic cap a un proces de vida.\nUn altre dels elements vivencials és el jóc. El joc és un banc de probes permanent per a la resolució de possibles situacions, activant i estructurant les relacions humanes. Te una funció de “religare” amb moltes situacions viscudes en la pròpia expriència i en la de la comunitat.\n- El joc és una activitat lliure\n- Te regles que marquen el que no pot passar, no el que passa\n- Destí incert\n- “No serveix per res”, no hi ha un producte final, tot i que mou moltes coses.\n- Plaer, alegria, diversió.\nEn la societat acutal nostra, el joc adult està mal vist. A occident no hem seguit incorporant el joc com una eina social com feien els gregs i els romans. Vivim en una societat en la que jugar un adult és perdre el temps i això fa que els adolescents no tinguin patrons saludables i estimulants que els ajudin a desenvolupar-se creativament, lliures, plaents i socials.\nPublicado por Teresa Vázquez Tendero en 0:17\nEtiquetas: biodansa, educació biocèntrica, inteligencia afectiva, joc


@AuroraPicornell i la batalla ideològica\n11 abril 2021 03:27\nAlejandro Aparicio | 03 febrer 2017\n“A qui seguir? @AuroraPicornell” era la suggerència de Twitter que, per uns instants, em feia pensar en una curiosa coincidència o en un cas de suplantació d'identitat. Res d'això! Es tracta del perfil que a la coneguda xarxa de microblocs fa servir el Col·lectiu Aurora Picornell.\nFa devers un mes que es presentà aquesta entitat amb la premisa que amb la crisi, els poderosos han aconseguit acabar amb drets que varen costar dècades de lluita i sacrifici. Ara, el treball enlloc de ser una activitat per viure i fer-se humà s'ha tornat una activitat per sobreviure i acceptar això n'augmenta aquesta derrota. El Col·lectiu Aurora Picornell justifica la seva existència per fer lluita ideològica, activisme ideològic per revertir aquesta situació.\nSi la disputa al terreny de la política és més immediata o, al manco, més a curt termini, la lluita ideològica és més lenta i des del Col·lectiu Aurora Picornell l'enfoquen com una acció subversiva de sabotatge a casa de l'enemic, a la seva pròpia cultura.\nTot i que tenen clar que l'enemic polític és el PP i les forces anàlogues, no consideren que aquests hagin creat cap tipus de cultura ja que consideren els comportaments que els permeten obtenir el poder (servilisme, por al canvi/ a allò desconegut, etc.) com atavismes que procedeixen de la part reptiliana del cervell humà (dixit).\nPer tant es fixaran en les errades de la pròpia cultura obrera que, com afirmen, han perdut la batalla ideològica i també, per altra banda, en l'aclaparadorament dominant cultura de la petita burgesia que ha fonamentat la seva jerarquia en una història plena de falsetats que identifica i margina els considerats altres i els relega a la submissió.\nI com tenen previst fer-ho? La programació per 2017 és prou ambiciosa per una entitat de nova creació. A data d'avui més de quinze activitats s'han programat, de les quals ja n'han dut a terme tres durant el més de Gener -sense tenir en compte la presentació del propi col·lectiu el dia del 80é anirversari de l'assassinat d'Aurora Picornell- i que aniran des de les xerrades a la projecció de pel·lícules i documentals, passant per tallers de lectura i discussió, representacions teatrals i, fins i tot, la publicació de distints volums.\nAprofitant el centenari de la Revolució russa d'Octubre de 1917, enguany, el cicle de xerrades es centrarà en aquest tema des de perspectives molt diverses com són el feminisme i el paper de les dones a la Revolució russa, com es va publicar la Revolució russa als mitjans de Mallorca o actes biogràfics d'alguns dels protagonistes d'aquests fets.\nÉs una bona notícia el neixement d'aquest col·lectiu que, de ben segur, sacsejarà el panorama cultural oferint rigorositat amb una veu crítica que, tant de bó, aconsegueixi arrelar a la consciència col·lectiva per tal de sumar cap a l'emancipació humana, cap a un món millor i més just. No és això el que somniava n'Aurora Picornell?\nQui són els empresaris que han pagat els 4,4 milions de regularització fiscal de Juan Carlos I?


Treballar, treballar i col.laborar - Diari de Girona\nTreballar, treballar i col.laborar\n«Als que teniu encomanat el govern de pobles i ciutats us caldrà valentia per actuar»\nRAMON LLORENTE VARELA Han passat les eleccions municipals, els problemes econòmics i socials generats per la crisi generalitzada continuen castigant la realitat vital i les esperances de milers de ciutadans, moltes persones des de places i carrers i altres àmbits demanen un canvi de rumb en la política institucional, en els partits polítics, en el comportament dels que tenen responsabilitats públiques, i especialment respecte als poders econòmics fàctics. Cal prendre nota del persistent problema de l'abstenció, és necessari escoltar i connectar amb els nous signes, plantejaments i reivindicacions que neixen i s'expressen al marge del poder establert. I és imprescindible donar resposta als problemes reals de la gent, superant els vells plantejaments que la vella política situava al centre de tot els interessos de partit.\nAvui ja no és assumible per la societat que, especialment a nivell municipal, qualsevol proposta dels que configurin l'oposició sigui rebutjada sistemàticament, sense merèixer cap mena de consideració o estudi per part de l'equip de govern, perquè seria una ofensa al sentit comú i representaria una malversació de potencialitats i idees, necessàries en el marc democràtic.\nRealment, la campanya electoral, més efectiva i pràctica, ha de començar quan acaba el període formal de la propaganda electoral i es constitueixen els nous ajuntaments o parlaments. En una societat com la nostra, on els mitjans de comunicació i els múltiples medis de coneixement i informació poden mantenir informada la ciutadania, puntualment, cal ampliar els instruments de participació, obrir-ne de nous i intensificar la col·laboració amb la ciutadania en general i amb els oponents en particular. Serà la feina feta en els pròxims quatre anys el que pot convèncer o no la ciutadania. I la feina més visible serà, sense dubte, la del que hagi tingut el privilegi de presidir els òrgans de govern, però també la realitzada des d'una oposició responsable i activa, dialogant i alhora exigent.\nPer això, assumint la responsabilitat que neix de les urnes, caldrà posar-se a treballar i treballar enèrgicament, col·laborativament, èticament, administrant amb humilitat, transparència i eficiència les esferes de poder que a cadascú se li confiïn. L'únic remei al desprestigi de la política i dels polítics passa per donar exemple: els càrrecs i el poder, en la política, són intervals de temps limitats, són provisionals, i estan per servir la ciutadania, el bé comú, i no per aprofitar-se de privilegis, afavorir les amistats, obtenir contrapartides o repartir prebendes o aventatges. Són temps difícils i problemàtics. Els vells plantejaments grinyolen, les tradicionals estructures dels partits no han estat models de democràcia i transparència.\nAls que teniu encomanat el govern de pobles i ciutats us caldrà valentia per actuar sense hipoteques que limitin la llibertat i el compromís que exigeix el servei honest i eficaç a tota la ciutadania. Als que governareu i als que fareu oposició, el poble us reclama dedicació, diàleg, treball i constància en la recerca de solucions dels seus problemes, i imaginació per superar les limitades estructures democràtiques vigents, sense oblidar l'impuls de la democràcia participativa.


Cadaqués i l´olivar de can Dalí – Mi Blog\nPosted: mayo 05, 2019 Under: Uncategorized\tBy\tdaraendavant no Comments\nla jornada eren la casa Salvador Dalí,\nde Portlligat i el Museu Municipal de Cadaqués.\naquestes ressenyes ja sap que l´atzar sovint ens ofereix\nalicients imprevistos, que sempre mirem d´incloure per completar el programa de les sortides, Però aquesta vegada tot es va confabular perquè no complíssim els objectius, i el destí tampoc ens va voler afavorir amb cap suggeriment sobre punts d´interés alternatius. De manera que en\naquest prescindible post sobre la sortida a Cadaqués, només podrem parlar de l´ olivar\ni de les vistes.\ntampoc va ser ni bo, ni dolent. Senzillament instalat en aquella grisa incertesa de no acabar de decidir : Si permetre al sol embarnissar el paissatge amb la brillantor que demanen les postals, o fer quedar bé la icona de la previsión metereològica, vessant les dues gotes de pluja que anunciava.\nEl trajecte des\nde casa nostra fins a Cadaqués és llarg\ni el tram final de carretera per acceder-hi, costerut . Es de suposar que aquells que hi arriben\nho fan segurs de poder complir l´objectiu que els hi\nporta. No va ser el nostre cas. Mea culpa .Ningú va comprovar\nque a la web de la Casa Salvador Dalí s´adverteix que sempre s´han de reservar\nles entrades amb anticipació. No us en oblideu mai més , perquè és d´aquells descuits\nque no tenen solució. Ni tan sols\ntroben una actitud empàtica o comprensiva per part del personal de la guixeta, que podria alleugerir el mal rotllo que experimentes quan descobreixes que has fet el viatge en va. No et queda més remei que respirar fondo, i mirar el blau inmens, que s esten més enllà dels ous de la teulada. De la postal de les barquetes, del pedregar i les oliveres sacsejades pel vent. Després, si heu recuperat les ganes de tafanejar el peculiar escenari de la vida de Dalí, i de deixar-vos sorprendre per les seves excentricitats, teniu la oportunitat de veure , en un petit cobert de l´olivar, un audiovisual que explica el procés de creació de la residència. .\nI encara a la xarxa, trobareu notícies sobre La vida secreta de Portlligat, un altre documental editat recentment per la Fundació Gala Dalí, en el que s´aprofundeix en la vinculació entre Portlligat, el pintor, i la seva proposta artística. Heus aquí un suggerent trailer,.\nSobre el Museu Municipal només direm que està tancat fins a l´estiu, per reformes. I que no vam assabentar-nos d´aquesta situació fins que vam contactar amb la oficina de turisme, després de passar més de mitja hora , junt amb altres persones, davant de la porta tancada, esperant inútilment, la suposada hora d´obertura .\nVes per on, pot ser encara en sortirà una cosa bonica d´aquesta sortida!\nAquest paviment del\n«Jardí» de la Casa Salvador Dalí, serà la meva proposta per al pati\nde la vivenda que estem projectant en el baix de casa\nacabem amb una Morera (morus alba)\na la daliniana manera, hem somiat aquest arbre atravessant, xino xano, el pas zebra, per refrescar-se dins el mar, quan no plou com ha de ploure


Licitada la tercera fase dels treballs d’intervenció d’urgència a l’edifici de Ràdio Andorra - FÒRUM.ad\nLicitada la tercera fase dels treballs d’intervenció d’urgència a l’edifici de Ràdio Andorra\nOn: 03/04/13 18:49\nEl Consell de Ministres ha licitat la tercera fase dels treballs d’intervenció d’urgència a l’edifici de Ràdio Andorra, per un import estimat de 175.808 euros. Les ofertes a aquest concurs públic nacional es podran realitzar fins el pròxim dia 9 de maig.\nEl projecte preveu principalment la refecció dels tancaments exteriors practicables, restaurant i/o reemplaçant finestres i finestrals. Com a complement d’aquesta intervenció, es continuarà el tractament protector, per injecció, dels elements principals (encavallades) de la fusta estructural de les cobertes.\nEl gener del 2011 es va dur a terme la primera intervenció d’urgència per a la conservació i la recuperació del edifici de Ràdio Andorra, bé immoble d’interès patrimonial, inscrit al inventari general del patrimoni cultural. Aquesta intervenció va contemplar l’arranjament de les filtracions directes d’aigua a través de la coberta plana i les claraboies, reparant i recuperant les claraboies i dotant la terrassa de pendents per a la correcta evacuació de les aigües. A la vegada també es va col·locar aïllament tèrmic a tota la superfície de la coberta plana.\nDurant la tardor del 2012 es va dur a terme una segona intervenció, que va afectar les cobertes inclinades on la filtració directa d’aigua a través del material de cobriment i dels elements auxiliars de coberta havia provocat múltiples danys als elements estructurals i altres.\nPrevious Post: Talls de circulació al carrer Major de Sispony per les obres de la xarxa elèctrica i de comunicacions\nNext Post: Aprovat el conveni sobre cibercriminalitat


El govern menysté la proposta del PSC de tancament del municipi escudant-se en “criteris tècnics” - Notícies de Torredembarra i Baix Gaià a diari d’informació local\nHome Política El govern menysté la proposta del PSC de tancament del municipi escudant-se...\nEl govern menysté la proposta del PSC de tancament del municipi escudant-se en “criteris tècnics”\nL’estratègia de control del compliment de les mesures de confinament decretades per l’estat d’alarma per fer front a la propagació del coronavirus que es du a terme a Torredembarra es basa íntegrament en criteris tècnics policials d’eficiència i eficàcia, tenint en compte les característiques pròpies del nostre municipi, que compta amb una xarxa viària d’entrada i de sortida de gran complexitat.\nUn tancament total del municipi és del tot inviable i és impossible de dur a terme un control permanent les 24 h dels punts de tall. A més, sempre quedarien els accessos per la línia ferroviària i l’autobús interurbà.\nPonderant tot l’anteriorment explicat, les mesures tècnicament més eficients i eficaces que es poden establir a Torredembarra són les que ja du a terme la Policia Local en coordinació i col•laboració amb els Mossos d’Esquadra.\nTotes les actuacions han comportat que fins ahir a la tarda, la Policia Local de Torredembarra ja hagi interposat un total de 117 denúncies per no complir el confinament, de les quals 58 han estat a persones no residents.\nS’ha d’entendre que aquesta és la resposta del govern a la proposta del PSC de tancar la població.\nAnterior articleEl PSC demana que es tanquin les entrades a Torredembarra amb blocs de formigó\nSegüent articleQui és el veí de Torredembarra que ha estat multat 4 vegades per saltar-se el confinament?


300 famílies ateses al 2019 per pobresa energètica a Ponent - Teleponent\nInici Comarques 300 famílies ateses al 2019 per pobresa energètica a Ponent\n300 famílies ateses al 2019 per pobresa energètica a Ponent\nLa Creu Roja els atorga 653 prestacions per fer front a les factures energètiques de la llar\nLa pobresa energètica relacionada amb la capacitat de les llars de mantenir una temperatura adequada torna a créixer a l'estat espanyol\nDurant l’any 2019 Creu Roja Lleida ha atès arreu de la demarcació 295 famílies amb dificultats per fer front al pagament de les factures relacionades amb els serveis energètics – la llum, el gas i l’aigua.\nD’aquestes famílies ateses, l’entitat ha atorgat 653 prestacions a 242 persones usuàries. A banda de les ajudes econòmiques, des de Creu Roja s’ofereix formació en eficiència energètica i l’any passat es van fer un total de 28 tallers i també es van entregar 115 kits de microeficiència amb bombetes led o regletes, que permeten optimitzar al màxim el consum. Un 9,1% de la població de l’Estat està afectada per la pobresa energètica.\nLes famílies també reben un informe amb les recomanacions relacionades amb la possibilitat de sol·licitar el bonus social, amb canvis de potència contractada o per dur a terme petites rehabilitacions a les seves llars per tal de fer-les més eficients. En aquest sentit, s’han realitzat 100 auditories sobre l’estat dels habitatges de 96 famílies i 247 trucades telefòniques de seguiment a persones que han rebut ajudes econòmiques.\nSegons les darreres dades de l’Eurostat, l’oficina d’estadística de la Unió Europea publicades aquest gener, la pobresa energètica relacionada amb la capacitat de les llars de mantenir una temperatura adequada torna a créixer a l’estat espanyol i ja afecta un 9,1% de la població (l’any 2018 va ser el 8%).\nAquesta situació impacta especialment sobre les persones vulnerables amb les quals treballa la Creu Roja. El 50% de les famílies ateses a nivell estatal, han de triar entre pagar les despeses bàsiques i portar una alimentació saludable o escalfar les seves llars, segons el butlletí sobre la vulnerabilita de Cruz Roja Española publicat al gener de 2018.\nArticle anteriorLa Paeria traslladarà a Antifrau l’arxivament del ‘cas Banyetes’\nArticle següentLa Paeria de Balaguer defensa tancar l’escola Àngel Guimerà


Malgrat la repressió, els independentistes s'han guanyat el dret a la República Catalana La República\nMalgrat la repressió, els independentistes s’han guanyat el dret a la República Catalana\nHo hem de tenir molt clar per afrontar la venjança judicial que començaran demà mateix, els líders polítics espanyols no saben perdre i ho demostraran amb tota la seva força. […]\nHo hem de tenir molt clar per afrontar la venjança judicial que començaran demà mateix, els líders polítics espanyols no saben perdre i ho demostraran amb tota la seva força. Abans de formar govern hem d'exigir a Europa el tancament de les causes judicials, cap pres polític, cap membre del Govern a l'exili. Exigir l'anul·lació del 155 i que treguin les seves corruptes mans de la caixa de la Generalitat.\nA continuació hem de procedir a la formació d'un govern àmpliament independentista que retorni el govern legítim de Puigdemont i Junqueras, que exigeixi a Europa una taula de negociació entre l'Estat Espanyol i el govern legítim de Catalunya que estableixi el marc d'implementació i reconeixement de la República Catalana refrendada en aquestes eleccions il·legals i jugades en camp contrari.\nOblidar-nos de la victòria circumstancial d'Arrimadas, és la victòria amarga que no els permet governar malgrat el 155, ara pensem en els milions de vots independentistes, els hi devem a ells que hagin tornat a guanyar malgrat els errors de la classe política. Hem guanyat i ens ho hem de fer valer.\nEls independentistes s'han guanyat el dret a la República Catalana, hem guanyat en tota mena de formats i condicions, ni un pas enrere, tenim pressa per tot un poble que s'ho mereix tot, unitat, fermesa i a implementar la República.\nPostdata: Avui Ada Colau ha perdut l'alcaldia de Barcelona, comença la carrera per la capital catalana. Toca tenir un alcalde o alcaldessa independentista, guanyar Barcelona és guanyar l'AMB i la Diputació de Barcelona.


El català Farrés se sacrifica pel seu equip i deixa escapar el Dakar\nGerard Farrés,al Dakar 2022 | Europa Press\nAl-Attiyah guanya en cotxes i Sam Sunderland en motos\nEl pilot català d’SSV Gerard Farrés s’ha quedat a les portes de guanyar el Dakar en la seva categoria. El corredor de CAN-AM Factory South Racing, que es va posar líder a la penúltima etapa, ha rebut ordres del seu equip de deixar-se guanyar pel seu company Austin Jones a l’última cursa, cosa que ha fet, i ha permès que l’estatunidenc s’adjudiqués el ral·li. De fet, Farrés ja va assegurar abans d’aquesta última etapa que “si una cosa he fet durant la meva vida, és ser professional i jo em dec als objectius que he de complir i no li fallaré a ningú” i, per tant, ja va deixar clar que no posaria cap problema. El català, però, podria haver guanyat sobradament, ja que en alguns trams estava corrent bastant més ràpid que Jones, però s’haurà de conformar amb el segon lloc i una victòria moral i professional.\nEntrant ja en el sector de les categories reina, on cap català ha destacat, cal subratllar que el qatarià Nasser Al-Attiyah ha tornat a arrasar en cotxes i s’ha adjudicat el seu quart Dakar. Ara bé, aquest triomf ha arribat rodejat de polèmica, ja que molts pilots rivals consideren que ha estat el favorit per l’organització i que l’han ajudat a endur-se el ral·li. Tot i això, ha acabat a més de 27 minuts del segon classificat, que ha estat el prestigiós corredor francès Sébastien Loeb. Pel que fa als pilots catalans, Laia Sanz, que debutava en aquesta categoria, ha acabat en una meritòria vint-i-tresena posició, mentre que Isidre Esteve ha estat vint-i-setè. En canvi, Nani Roma ha fet un Dakar per oblidar i el seu lloc ha estat el 47. El veterà Carlos Sainz ha acabat novè.\nPel que fa a les motos, Sam Sunderland s’ha endut la victòria a la classificació general, a tres minuts del xilè Pablo Quintanilla. El valencià Joan Barreda ha estat cinquè, mentre que el català Joan Pedrero s’ha hagut de conformar amb la dinovena posició.\nCarlos Sainz Dakar Gerard Farrés Joan Barreda Joan Pedrero Laia Sanz Nani Roma NAsser Al-Attiyah Ral·li Sam Sunderland SSV


maig | 2017 | MartaBerrocal.org\nImatge maig 31, 2017 marta\n31 de maig 2017, 7:07 a.m.\nmaig 31, 2017 marta\nLa identitat dels malalts d’Alzheimer es desintegra progressivament de manera inexorable. La dels seus acompanyants, també. En el meu cas, es desintegra i multiplica alhora.\nJa fa molt de temps, anys, que miro d’afrontar de la millor manera possible aquest doble procés. No vaig ser conscient al principi de la malaltia del meu pare que la meva pròpia identitat patiria canvis. Només vaig ser conscient que ell seria víctima d’aquest procés ineludible.\nQuan els records van desapareixent de mica en mica i els malalts ja no poden recordar, ni tan sols a grans trets, els episodis que han determinat la seva vida, no hi ha estratègia que valgui per intentar preservar la seva identitat i la de les persones que els envolten.\nCosta entendre-ho i resulta difícil assumir-ho. No serveix de res intentar resistir-se, cal acabar acceptant-ho. Jo només puc parlar de la meva experiència, però tinc la impressió que alguns dels pensaments i sentiments que a mi em genera aquest procés és possible que també els tinguin i experimentin altres persones que estiguin vivint una situació similar.\nÚltimament tinc la impressió que la relació de parentiu que m’uneix al meu pare ha desaparegut pràcticament del tot del seu cap. No és una desunió permanent, a estones sembla que recuperem els llaços que ens uneixen, però és difícil saber quan és així i quan no.\nFa mesos que intento preservar el binomi filla-Marta però cada vegada amb més freqüència els dos conceptes es dissocien completament. En alguns moments té clar que sóc la seva filla, però no la Marta. En altres sóc la Marta, però no la seva filla. Crec que sempre intueix però que sóc algú estimat i proper. Si més no, jo ho percebo així.\nLes confusions sobre la meva identitat es fan evidents de forma diferent segons si parlem en directe o per telèfon. Ja fa temps que les converses diàries que mantinc amb ell van precedides de maniobres d’orientació que li recorden el binomi filla-Marta, abans que comencem a parlar. No obstant això, a mesura que van passant els minuts tinc la impressió que el binomi es dilueix i porto setmanes mirant d’introduir frases que reforcin el nostre vincle i relació. Alguns dies, no estic segura de si realment he aconseguit que no s’oblidi abans de penjar, de amb qui està parlant. Altres dies tinc clar que això no passa i podem mantenir xerrades fluides.\nQuan mira d’explicar-me alguna experiència que hem viscut junts, és quan més es posa de manifest darrerament la confusió sobre la meva persona. He fet una llista de les identitats que he assumit fins ara, en els últims temps:\nEl meu amic el primet\nL’amic del meu marit\nUn company de l’escola\nNo sé si algú s’haurà adonat: he canviat de gènere. Exceptuant la Gómez Aracil, totes les meves altres identitats són masculines.\nL’artista Marcel Duchamp juga i explora la seva identitat com Rrose Sélavy\nNo serveix de res preguntar-se per quin motiu m’he convertit en els últims temps en un home. L’únic que cal és acceptar-ho. Em dic a mi mateixa que és preferible fer-ho amb sentit de l’humor mirant de trobar el punt graciós i creatiu que hi ha en això.\nNo penso mai que ell s’hagi oblidat de mi, ¡per res! No pot recordar-se de qui sóc exactament, que des del meu punt no és el mateix i això no impedeix a més que puguem seguir gaudint fent coses junts.\nAhir m’explicava que algú, un home, havia pintat dos dels seus minimandales. Tenia clar que no els havia fet ell i vaig mirar d’explicar-li que havia estat jo, que els vaig fer amb el seu permís i aprovació prèvia, que havia estat després fent proves amb un pinzell per veure com quedava el dibuix després de passar-lo lleugerament humitejat sobre el paper, perquè els llapis de colors que fa servir són aquarel·lables.\nLi va agradar aquesta última paraula i la va repetir unes quantes vegades, però aviat vam entrar en un bucle en el qual apareixia un home amb un pinzell i va ser complex sortir-ne. Vaig tenir la sensació d’estar dissolent-me com una pinzellada d’aquarel·la sobre el paper. I vaig mirar de resistir-me. Vaig intentar recordar-li un munt de detalls, embastant els seus fragments confusos, procurant posar en relleu l’interès que tots dos compartim pels mandales i algunes coses que fem junts. I el que vaig fer en realitat va ser posar de manifest la quantitat de coses que no pot recordar.\n¿Vaig fer bé mirant de resistir-me? ¿No hauria estat millor abandonar-me a la dissolució i mirar de deixar senzillament una bonica empremta, com fa l’aquarel·la sobre el paper?\nEm resulta fàcil preguntar-m’ho ara, però és complex incorporar aquests raonaments en el moment que tanteges les possibilitats de la conversa amb ell. No sempre sé què fer.\nA vegades em dilueixo sense problemes i altres em dóna la sensació que em resisteixo a fer-ho.\nEn molts moments ell no sap qui sóc. No pot posar-me nom ni cara. Les paraules i les imatges que s’extravien en el seu cap li juguen una mala passada i el binomi conceptual filla-Marta es debilita.\nNo obstant això, percebo que el binomi emotiu pare-filla que ens ha mantingut units tota la vida, roman. És com si la meva identitat emocional conservés encara la seva consistència.\nPotser acabi canviant d’estat i es volatilitzi com els gasos. Vull pensar que podré preservar-la sota una campana de vidre com la que ara conté i reté els meus plomalls de miraguà.\nImatge maig 30, 2017 marta\n30 de maig 2017, 6:55 a.m.\nImatge maig 29, 2017 marta\n29 de maig 2017, 6:58 a.m.\nImatge maig 28, 2017 marta\n28 de maig 2017, 7:16 a.m.\nImatge maig 27, 2017 marta\n27 de maig 2017, 7:08 a.m.\nImatge maig 26, 2017 marta\n26 de maig 2017, 5:45 a.m.\nImatge maig 25, 2017 marta\n25 de maig 2017, 6:43 a.m.\nLes habilitats dels malalts d’Alzheimer\nmaig 25, 2017 marta\nPorto pensant en escriure aquest article des de fa molt de temps. Em sembla imprescindible parlar de les habilitats que tenen els malalts d’Alzheimer. De la mateixa manera que de les d’altres persones amb altres patologies i disfuncions.\nHi ha grups dels quals es tendeix a destacar tot el que no poden fer o van deixant progressivament de poder fer. Des del meu punt de vista, a més de conèixer aquests aspectes, hauríem també de centrar-nos en tot allò que sí que poden fer. Jo porto anys intentant adoptar aquesta perspectiva, no només en relació als malalts d’Alzheimer, sinó en relació a totes les persones.\nFragment d’una obra de GEGO\nMirar de facilitar que les persones puguin desenvolupar-se satisfactòriament fent ús de les seves habilitats, siguin quines siguin, em sembla primordial.\nEls malalts d’Alzheimer posen en joc moltíssimes estratègies per intentar resoldre els problemes i les dificultats que els causa el seu progressiu deteriorament cognitiu. I això és des del meu punt de vista un senyal de les diferents habilitats que tenen o conserven, almenys durant un temps. Sense elles no aconseguirien probablement comunicar-se de la manera que ho fan.\nEstic convençuda que quan es planteja tot des del punt de vista del que determinades persones no poden fer, es deixen de banda i es perden moltes oportunitats. Crec que un dels motius que també explica que es no valorin determinades habilitats rau en el fet que es dóna per fet amb freqüència que alguna cosa no és possible, sense haver-ho ni tan sols intentat. És la manera més ràpida de tallar d’arrel qualsevol possibilitat a explorar. I tinc la impressió que es tracta d’una pràctica molt estesa en diversos àmbits, desgraciadament.\nNo crec que es pugui generalitzar al voltant de les habilitats, només que per afirmar que totes les persones les posseeixen. És per això que el que és important és considerar el que SÍ pot fer CADA persona.\nDes del meu punt de vista, en el cas de l’Alzheimer, a més, hi ha un altre risc: la memòria o la pèrdua de memòria. Serveix de justificació per no emprendre o dur a terme algunes coses perquè de res servirà, pensen algunes persones, si després el malalt s’oblidarà d’elles.\nJo tinc dubtes referent a això i per tant prefereixo centrar-me en allò que és possible, en el moment present. Tot i que els records s’esvaeixin, tinc la impressió que l’empremta emocional, que almenys alguns d’ells deixen, no desapareix amb tanta rapidesa com podríem suposar. Emoció i memòria guarden relació.\nPorto molt de temps interessant-me per com funciona el cervell i els avenços en el terreny de la neurociència estan proporcionant noves dades, que em semblen fascinants en el sentit que amplien espectacularment les expectatives sobre les possibilitats d’aprenentatge del nostre cervell. O jo així ho interpreto.\nI això, des del meu punt de vista, obre la porta a la inclusió i al concepte d’aprenentatge permanent (l’estructura del nostre cervell té el potencial necessari per aprendre durant tota la vida).\nFa anys es creia per exemple que les neurones s’anaven destruint progressivament i disminuint el seu nombre amb l’edat, sense renovar-se. Avui se sap que la neurogènesi (la generació de noves neurones) té lloc tota la vida. És un procés continu que experimenta pics de màxima producció en moments crítics del creixement, que s’alenteix amb l’edat i a causa d’altres factors també, però no cessa.\nAquest i altres coneixements em donen idees per posar en pràctica en la relació amb el meu pare, malalt d’Alzheimer. També m’ajuden a mirar d’entendre com funciona el cervell d’una persona que pateix aquesta malaltia, encara que sigui a la meva manera. El procés em porta a crear i a treballar amb models artístics de representació conceptual que em permeten explorar alguns conceptes des de diverses perspectives, probablement d’una manera original i poc habitual.\nReprenc el propòsit de l’article, que era parlar de les habilitats dels malalts d’Alzheimer. Aquestes es posen de manifest per exemple en la comunicació diària a través del llenguatge oral, quan que no troben les paraules precises que volen per explicar o referir-se al que desitgen i recorren a estratègies diverses per poder-ho fer.\nQuan els problemes d’aquest tipus comencen, la comunicació deixa de ser fluida i adquireix un ritme que pot ser sincopat, o experimentar retrocessos, vaivens, bucles, espirals, etc. Cal saber adaptar-se a aquests canvis. Ells no poden controlar-los i és especialment important intentar estimular-los i que mantinguin la comunicació amb altres persones. Quan deixen de fer-ho el seu món social es redueix de manera dràstica.\nQuan parlo amb el meu pare, encara que ens separi la distància i fem ús del telèfon, percebo com el seu cervell s’esforça per establir connexions que li permetin, de la manera que sigui, comunicar-se. Cada vegada més, té dificultat per trobar les paraules que necessita.\nMiro d’afrontar sempre la conversa amb ell amb paciència, amb atenció i procurant no interrompre, donant-li temps entre frase i frase.\nSi jo interrompo bruscament aquest procés, que és lent, extremadament lent de vegades, destrueixo la possibilitat que el seu immens esforç es vegi recompensat per l’assoliment d’haver-ho aconseguit. Les interrupcions el despisten, li fan perdre el fràgil fil amb el qual intenta embastar paraules i idees amb coherència.\nSí m’atreveixo en moltes ocasions a suggerir solucions, paraules, idees, conceptes, etc. Suggerir forma part del diàleg. És un suggerir amable i respectuós que no pretén posar de manifest que no troba les paraules. Suggerir consultant perquè ell estigui implicat en l’elecció dels mots. Això només ho puc fer si l’escolto atentament i intento posar-me al seu lloc per poder anticipar en certa manera el seu missatge.\nQuan suggereixo, proposo, consulto, etc. i no encerto, m’ho diu clarament: No, això no. I somric pensant que les seves xarxes neuronals estan actives tot i l’Alzheimer i mira de buscar camins alternatius entre idees que abans estaven connectades per un pont que ha desaparegut i ja no es pot per tant creuar.\nNo es queda de braços creuats per dir-ho d’alguna manera (almenys en moltes ocasions) mira per tots els mitjans d’explicar el que vol amb els retalls inconnexos que troba i aconsegueix embastar.\nEm sembla admirable i digne de reconeixement. Les solucions que troba per salvar llacunes i espais en blanc són creatives en el sentit literal del terme. Troba la manera d’explicar el que vol d’una manera original que a més resulta en ocasions graciosa i divertida. No dic que sigui sempre així, ni de bon tros, però hi ha episodis continus en els quals fa gala de les seves habilitats.\nUna de les últimes paraules que va inventar em va resultar especialment simpàtica i apropiada. Mirava d’explicar-me que li quedaven encara feina per fer amb els llapis de colors per acabar un dels seus mandales dialogats. La paraula que es va inventar va resoldre les seves dificultats:\n(Cal llegir-la en castellà)\n– Em queden encara uns quants “lapitazos”, em va dir.\n(La traducció al català podria ser llapitassos )\nNo només el vaig entendre perfectament, si no que a sobre em va entrar el riure, que vaig compartir amb ell, i em va donar peu a lloar les seves increïbles capacitats creatives.\nS’atreveix algú a posar-les en dubte?\n–Quina paraula tan bonica i divertida acabes d’inventar! (Era conscient d’això). La utilitzaré a partir d’ara, si tu em deixes.\n–És clar, és clar, no faltaria més …\n¿Amb quina emoció creieu que va pronunciar aquesta darrera frase?\nEstic convençuda que el cervell dels malalts d’Alzheimer es resisteix a deixar de ser plàstic tot i les dificultats que troba. I és aquesta resistència la que activa o posa en joc determinades habilitats, que proposo valorar.\nResulta fàcil caure en la temptació de donar per fet que el que diuen és incoherent, irraonable i un llarg etcètera.\nJo prefereixo esforçar-me per intentar entendre el que volen dir per surrealista que de vegades pugui sonar. Això exigeix temps i paciència.\nMalauradament el temps mai sobra i la paciència acaba per esgotar-se.


Cabells i esport, trencant mites\nCada vegada hi ha més persones que practiquen esport de manera habitual i hi ha més gent que necessita rentar-se els cabells cada dia. Sovint associem rentar els cabells amb la seva caiguda i ens fa patir per si els productes que utilitzem poden perjudicar-ne la salut.\nEl cabell no cau pel fet de rentar-lo tots els dies, o per utilitzar assecador, laques o fixadors. Un excés de productes químics pot arribar a cremar el cabell però no farà que caigui\nA continuació analitzarem un parell de falsos mites sobre consultes relacionades amb el cabell i l’esport:\n• Davant de la imminent caiguda de cabell, molts esportistes es llencen a comprar productes miraculosos per fer créixer el cabell. No caiguis en aquest error. Si et cau el cabell consulta el dermatòleg i aclariràs quin n’és el motiu i si aquest motiu té tractament o no.\n• El cabell no cau pel fet de rentar-lo tots els dies, o per utilitzar assecador, laques o fixadors. Un excés de productes químics pot arribar a cremar el cabell però no farà que caigui.\n• Pots usar gorres o cascs quan practiquis els teus esports preferits, això tampoc provoca la caiguda del cabell.\n• Pots nedar tranquil·lament a la piscina o al mar, fins i tot sense casquet. Ni el clor ni la sal afecten la salut dels cabells, tot i que en poden modificar l’aspecte.\n• Si et vols tenyir els cabells això no et farà tornar calb. És important recordar que els productes cosmètics no poden travessar la pell del cuir cabellut i, per tant, no poden arribar a l’arrel i no en poden afectar la salut.\n• No es pot evitar que caigui el cabell pel fet de tallar-lo més sovint.\n• No és cert que el cabell blanc no caigui.\nPer què hi ha moments de l’any en què el cabell cau més?\nCom les fulles dels arbres, o el pèl dels animals, el cabell humà també cau amb l’arribada de la tardor i es produeix independentment del fet que practiquem més o menys esport. De fet, forma part de la nostra herència com a animals de la família dels mamífers. Els especialistes insistim que és un procés normal de renovació del pèl, que torna a néixer transcorreguts uns mesos sense necessitat de recórrer a vitamines ni locions anticaiguda.\nHi ha èpoques de l’any en què el pèl es recanvia més que en altres, i encara que algunes espècies muden tot el seu pèl de cop en una sola època de l’any, en el cas dels humans aquesta «muda» és progressiva. De cada cent pèls que tenim, sempre hi ha un 12 % o 15 % en fase de recanvi, de manera que podem trigar al voltant de quatre anys a renovar completament la cabellera.\nTres mesos a caure\nAquesta caiguda aleatòria (que evita les calvícies localitzades) només té una excepció: els nadons. Als tres o quatre mesos de néixer, els nadons perden pràcticament tot el borrissol inicial que cobreix el cap per deixar pas al pèl nou. A partir d’aquí, la seva closca s’anirà repoblant de manera aleatòria durant tota la vida, encara que no immediata: els pèls triguen uns tres mesos des que moren fins que cauen definitivament, quan els veiem al coixí o al lavabo.\nPer això, que aquesta pèrdua sigui més evident a la tardor té a veure amb el cicle de naixement i creixement del pèl. En general, el pèl mor a la primavera, encara que acostuma a trigar tres mesos a caure. Cal no oblidar que si un pèl mor és perquè n’hi ha un altre darrere empenyent per néixer.\nCal precisar que en els últims anys, coincidint amb el canvi climàtic, sí que hem vist com la muda s’avança una mica, als mesos d’agost-setembre.\nNo és pèrdua, és renovació!\nGairebé tots els cabells que cauen a la tardor es recuperen i reapareixeran al cap de tres o quatre mesos, tant si prenem com si no aquests suplements de vitamines amb què ara ens bombardegen per televisió.\nÉs com si a una dona li donessin unes gotes perquè se li talli la regla i li diguessin que li faran efecte en quatre o cinc dies, els nostres fol·licles necessiten renovar igual que ho fa l’endometri en cada menstruació. Com a coordinador del Grup Espanyol de Tricologia (GET) de l’Acadèmia Espanyola de Dermatologia i Venereologia (AEDV), em sento amb l’obligació moral de denunciar aquest engany.\nNo és només que el pèl torni a néixer, sinó que cap forma d’alopècia cursa amb un despreniment sobtat del cabell. I aquest és el missatge que transmetem a la majoria dels pacients que ens visiten a la consulta per aquestes dates (un 80 % més al setembre que al febrer).\nVuit de cada deu persones no tenen una malaltia, només tenen por de quedar calbes. I encara que moltes d’elles són dones, els dermatòlegs aclarim que el fenomen no és exclusivament femení: «L’únic que passa és que el cabell llarg es veu més quan cau.»\nSeguint amb el desmuntatge de mites, no és qüestió de raspallar els cabells amb cura o evitar pentinats tibants en el cas de les dones, com recomanen algunes pàgines d’estètica. Cal tenir en compte que l’arrel del pèl està a mig centímetre de profunditat per sota de la pell, els cabells que s’arrenquen fàcilment és perquè estan en fase de renovació, ja mig deixats anar. També hem de pensar igual en el cas que rentar-se els cabells sovint no està relacionat amb la calvície, sinó amb la higiene. Una desmitificació que es pot aplicar també al famós mite dels cabells blancs quan es diu que si n’arrenques un te’n sortiran set de nous. Aquesta frase només és veritat per advertir del fet que de cabells blancs cada vegada en surten més.\nEn resum, no malgastis els teus diners en productes i suplements per al cabell sense parlar abans amb un dermatòleg, que determinarà si la caiguda que pateixes és fisiològica (normal) o patològica (malaltia).\nDermatòleg i professor de Dermatologia\nLlicenciat en Medicina i Cirurgia (1989), Especialista en Dermatologia (1994) i Doctor en Medicina i Cirurgia. (1995)\n7 hores 20 minuts ago.\n16 hores 49 minuts ago.\n1 setmana 18 hores ago.\n3 setmanes 18 hores ago.


Imagina...: Escriptura creativa\nEscriptura creativa. Recursos i estratègies (Eumo Editorial, 2013) de l'escriptor i professor Víctor Sunyol ofereix una gran quantitat de propostes per incentivar la creativitat. Com generar idees per construir una narració? Quines estratègies es poden aplicar a l'hora d'escriure poesia? Es tracta d'un recurs molt útil per jugar amb la llengua i esmolar l'enginy, tant per a creadors com per a mestres que vulguin estimular la producció escrita dels seus alumnes. Canviar finals, exagerar, imitar, descontextualitzar... Jugar amb els equívocs, les onomatopeies, allargar o capgirar un poema, buscar una determinada sonoritat...\nEls exercicis són una gran oportunitat per treure profit de tot allò que ens envolta (també d'eines tan usuals com Google!) com a punt de partida per escriure o per millorar les habilitats que intervenen en el llenguatge, en el joc creatiu. Les activitats es plantegen de manera molt concreta, amb exemples, però també possibiliten noves reflexions que permetran que cadascú pugui adaptar les propostes a les seves necessitats. A més, van acompanyades de consells pràctics molt interessants.\nEl proper dimarts, 4 de febrer, a les 18.30h es presentarà el llibre en una xerrada - taller a la Sala Segimon Serrallonga de la Universitat de Vic. Una bona ocasió per apropar-se al contingut de l'obra, de la mà de la professora Maica Bernal i del mateix autor, i aprofundir en les seves possibilitats a les aules.\nBlau, groc, roig


Sud-est albanès – LaDupla\nCategoría: Sud-est albanès\nAquí trobareu posts relacionats amb la part sud de l’interior del país\nHistòria d’integració a Ersëke (Albània) a través del futbol\nEl futbol, lluny de la forma més prostituïda i mercantil que pren el futbol modern, té una vessant social, sana i integradora que és la que sempre ens ha seduït.\nPer nosaltres, el futbol [a part de geografia, història…] és una forma de comunicació magnífica, un llenguatge universal que permet comunicar-nos amb gent d’arreu del món… i en els nostres viatges no està absent.\nCamp impracticable del Gramozi, antítesi del futbol modern\nAllà on hem viatjat, hem intentat sempre jugar a futbol amb gent autòctona, això ha estat una excusa perfecte per conèixer gent i apropar-nos a ells, però a la vegada ha servit per veure l’estil de joc de cada país. On per cert, a Albània, juguen al toc.\nA Albània també varem jugar-hi amb gent d’Ersëke, un poblet de l’interior d’Albània, al sud-est del país.\nAllà ens va acollir la Katie, una voluntària (Peace Corp) de Carolina del Nord (EEUU). Ella jugava (i molt bé) a “soccer” als EEUU i a Albània no hi renunciaria pas.\nAlineació del Gramozi Ersëke\nErsëke té un camp de futbol sala prefabricat on els joves hi juguen partits a totes hores. Ella de seguida hi va assistir – junt amb la seva companya de pis, Peace Corp també – i va començar sense voler una revolució al poble.\nA Ersëke – així com a bona part del país – el futbol és exclusiu dels homes. Però com passa a vegades, no és que existeixi una posició ferma dels homes al respecte sinó que és gairebé cultural i per tant ni es planteja quelcom diferent.\nLa Katie no només no n’era conscient sinó que no s’ho va pensar dos cops: a la primera que va poder, va acudir a jugar un partit de futbol.\nEl Camp prefabricat a d’Ersëke\nContinúa leyendo Història d’integració a Ersëke (Albània) a través del futbol\nPublicado el 26 junio 2012 27 junio 2012 Autor MendaCategorías Albània (Shqipëria), Informació pràctica, Sud-est albanèsDeja un comentario en Història d’integració a Ersëke (Albània) a través del futbol\nKorçë és coneguda com el “París albanès”, tot i que s’ha de dir que aquesta similitud no se massa d’on se la treuen. Si és ver, que Korçë – i en general la regió – és històrica per la seva cultura.\nA Korçë trobem un important museu nacional, és on es va normalitzar la llengua albanesa farà poc més d’un segle, diverses universitats prestigioses [salvant distàncies] i va ser el primer lloc on es va donar classes en albanès (1887) i per a les dones (1891).\nCatedral de Korçë\nKorçë es diferencia de qualsevol de les ciutats del voltant, i és que és la única de l’interior destacada. Aquesta té una estructura metropolitana clara: carrers transitats, bars, edificis destacats, una fàbrica de cervesa, un bon equip de futbol, un mercat immens… però la ciutat, tot i això, deixa una mica a desitjar.\nBúnker enmig d’un parc\nAquell dia, l’amiga K-Say (peace corp que ens va acollir a Ersekë) ens va acompanyar fins allà. Ella ens va fer 5 cèntims de la ciutat i això ens va ajudar a no perdre’ns ni un detall. Tot i això aquell dia també va servir per conèixer altres voluntaris americans. De tots els que vam conèixer destacarem un senyor de Texas que tenia un especial interès pels “camps de batalla” […] i que feia 3 anys que vivia allà, havent deixat als EEUU una dona i el seu fill. Ell deia que estava feliç sense televisió i que tornaria en breu, quan acabés d’escriure el llibre que estava redactant.\nPublicado el 28 octubre 2008 6 marzo 2012 Autor MendaCategorías Albània (Shqipëria), Sud-est albanèsEtiquetas Albània (Shqipëria), battlefields korçe, Ersekë, Korçë, normalitzar llengua albanesa, paris albanes, peace corps2 comentarios en Korçë\nPërmet és un petit poble d’11.000 habitants que es troba a l’interior del país, a mig camí de la deserta carretera que va entre Tepelenë i Korçë.\nDurant la nostra ruta, havíem de fer Gjirokastër – Ersekë en un sol dia, així que tot allò que quedava a mig camí era interessant de fer-hi una parada. Durant aquell dia on the road, el millor van ser els paratges naturals que vam anar creuant. S’ha de dir que les carreteres són d’un nivell de gaudi altíssim si a un l’hi agrada conduir, i és que un està pujant i baixant muntanyes, i el paisatge va canviant constantment i és que en cap moment un va a una alçada constant, adaptant-se el paisatge tota l’estona.\nMesquita, roca misteriosa i riu de Përmet\nPërmet sobretot es caracteritza per tenir una important producció de vi i rakia. El vi de Përmet i l’albanès en general, és dolent (és com molt dolç) i en canvi del rakia no direm el mateix (tot i que no vam provar el rakia de Përmet concretament).\nPërmet certament no té massa història: es pot destacar una mesquita antiga, el riu – que és ben agradable -, un típic monument comunista i sobretot la roca.\nLa roca?¿, sí, en efecte. La roca que veiem a la foto va caure aquí en el seu moment i no es sap d’on prové. És tot un misteri, ja que físicament no va poder caure de la muntanya que hi ha al darrere. Els ciutadans del poble estan superorgullosos d’aquesta roca màgica.\nFinestres genials de Përmet\nAixí que una passejada pel poble, una cerveseta – amb la típica conversa amb el senyor del bar – i a buscar un lloc on dinar. Aquell dia varem decidir fer-ho al primer lloc de carretera que trobéssim.\nEl que varem trobar resultà ser un lloc que estava acollint una festivitat autòctona. La celebració era una festa compartida entre cristians i musulmans. Un cop més, vam veure un exemple de convivència digne de menció… molts haurien d’aprendre d’aquest meravellós exemple!\nPublicado el 22 octubre 2008 6 marzo 2012 Autor MendaCategorías Albània (Shqipëria), Sud-est albanèsEtiquetas Albània (Shqipëria), Korçë, Permet, rakia, roca permet, shkëmb permeti, Tepelene1 comentario en Përmet\nPublicado el 17 octubre 2008 6 marzo 2012 Autor MendaCategorías Albània (Shqipëria), Sud-est albanèsEtiquetas albania, Albània (Shqipëria), Ali Pasha, Gjirokastër, Hoxha, Kadare, Kalemi, Kujtim's, UNESCO1 comentario en Gjirokastër


El web fosc està ple d’argot especialitzat i xerrada tècnica. Moltes persones actives a la web fosca utilitzen abreviatures poc clares per als nouvinguts. És per això que pot ser útil un petit resum dels termes que s’utilitzen regularment. Si voleu saber-ne més podeu llegir el nostre article sobre la web fosca o la nostra guia que us explica com arribar-hi. A més, tenim una llista de llocs web a la fosca web que és possible que val la pena visitar.\n10 Wiki ocult\n13 Caixes de misteri\n15 Sistema operatiu (en directe o amfitrió)\n17 Habitacions vermelles\n2FA és curt per a l’autenticació de dos factors. Aquesta és una manera més elegant de protegir un compte. En lloc de confiar només en la vostra contrasenya, amb 2FA heu d’identificar-vos per segona vegada per accedir al vostre compte. Sovint, això funciona amb un codi que s’envia al vostre telèfon intel·ligent. Aquest mètode dificulta que els delinqüents pirates el vostre compte.\nAlphabay va ser el mercat web més fosc després del tancament de la seda original. Quan Silk Road es va tancar, la majoria dels compradors van acudir a Alphabay. No obstant això, al cap d’uns anys, Alphabay també va ser enderrocat per les forces de l’ordre.\nBlockchain és la tecnologia subjacent de Bitcoin. Funciona com un registre públic per assegurar el compliment entre els seus usuaris. Teòricament elimina la necessitat de bancs privats.\nUna botnet és una xarxa de dispositius que han estat infectats amb un virus. Per això, el hacker pot operar tots aquests dispositius infectats al mateix temps. Aquestes xarxes es poden utilitzar en atacs de DDoS i a vegades es venen a la web fosca.\nEls ponts són nodes que podeu utilitzar per accedir a la xarxa Tor, tot i que el vostre país té prohibida aquesta xarxa. Un pont el farà aparèixer com si estigués entrant a la xarxa des d’un lloc diferent. Per això, les restriccions locals ja no s’apliquen. Algunes persones també l’utilitzen com una forma d’evitar que el seu ISP sàpiga que accedien a la xarxa de Tor. A causa de que la quantitat de ponts és limitada, s’utilitza el fregament per raons frívoles. Especialment perquè la gent d’alguns països necessita aquest tipus de programes per obtenir llibertat en línia.\nBTC és l’acrònim de Bitcoins. Encara és la criptomoneda més utilitzada i popular.\nEn poques paraules, el claarnet és tot el que podeu trobar a Internet mitjançant un motor de cerca com Google. Tots els llocs web que estan públicament disponibles i no requereixen cap tipus de registre ni de credencials de registre. Tot i això, això no vol dir que els llocs web que requereixen un registre d’inici no necessàriament formin part del clarificador.\nEl CP és curt per a la pornografia infantil. Malauradament, la web fosca conté una sèrie de xarxes de pedòfils a través de les quals els seus membres poden intercanviar materials il·lícits. És un procés continuat perquè els agents de la llei de tot el món intentin enderrocar aquestes xarxes. Fins i tot hacktivistes com el grup Anonymous han realitzat accions contra aquest tipus de comportament. Per desgràcia, el problema encara existeix. De vegades, els autors són arrestats i condemnats. Tanmateix, la gran majoria d’aquestes comunitats persisteixen.\nEl darknet és un sinònim de la web fosca. Tot i que algunes opinions sobre la definició varien, els dos termes s’utilitzen majoritàriament de forma intercanviable.\nThe Hidden Wiki és una coneguda pàgina web fosca. A primera vista s’assembla molt a la Viquipèdia. Tanmateix, a la wiki oculta trobareu enllaços a pàgines web fosques que s’han agrupat en diferents categories. Això ajuda les persones a navegar per la web fosca. Si us trobeu a la wiki oculta, hauríeu de vigilar que no feu clic en un enllaç a una cosa que no voldríeu veure.\nEl sistema HS és curt per a “Serveis ocults”. Es tracta de serveis que es troben a la web fosca que s’amaguen perquè no fan un seguiment de l’adreça IP dels seus usuaris ni difonen la seva pròpia adreça IP. La comunicació està permesa, però tots els canals estan enfosquits.\nLEA i LE són breus per a “Agències d’aplicació de la llei / Llei d’aplicacions”. Aquelles persones que volen quedar-se de les seves mans a les sales de xat les fan servir a les sales de xat. Les agències policials estan presents i actives als mercats foscos i intenten atrapar els criminals de mà vermella. Coneix els teus drets i no faci res il·legal. No hi ha res il·legal sobre investigar la web fosca o navegar per la web fosca.\nCaixes de misteri\nLes fosques caixes de misteri de la web eren una mania a YouTube. Els YouTubers van actuar com si van ordenar caixes de misteri a la web fosca i les van obrir a càmera. Si bé aquests vídeos poden semblar molt esgarrifosos i trepidants, és probable que siguin completament falsos.\n.La ceba és la versió web fosca de .com. És el sufix de domini més utilitzat a la web fosca. Va obtenir el seu nom de The Onion Router (Tor). El navegador Tor s’utilitza per accedir al web fosc.\nSistema operatiu (en directe o amfitrió)\nEl sistema operatiu és curt per al sistema operatiu. Un sistema operatiu en viu pot ser un sistema operatiu que es carrega temporalment des de programari com VirtualBox. Un sistema operatiu host és el sistema operatiu des del qual s’executa l’ordinador, és a dir, Windows o MacOS.\nPGP és curt per a “Bastant bona privadesa”. Es tracta d’un mètode criptogràfic que cada dia s’utilitzen centenars de milers de persones per comunicar-se de forma anònima i segura.\nLes habitacions vermelles són un mite comú de la Dark Web. Moltes persones afirmen que existeixen determinats tipus de llocs web on diverses persones paguen una taxa per accedir a un streaming en directe on poden veure que algú està torturat. Per sort, mai no hi ha hagut informes de sales vermelles que fossin legítimes.\nSatoshi Nakamoto és molt probablement un pseudònim per al creador i arquitecte de Bitcoin. Tot i això, és possible i més plausible que diverses persones col·laboressin per crear bitcoin.\nSilk Road va ser la “història d’èxit” original de la web fosca. Un jove va crear una economia de lliure mercat per a la competència de la gent. Va ser tancada el 2013 i va ser coneguda principalment per ser un mercat de drogues i armes..\nTails significa “The Amnesiac Incognito Live System” i és un sistema operatiu que podeu carregar des d’una unitat USB per navegar de forma anònima per la web fosca. No sortireu informació sobre les vostres activitats a l’ordinador un cop sortiu del sistema.\nTor és curt per a The Onion Router. Aquest és el protocol que permet visitar la web fosca. El navegador Tor és el navegador més utilitzat per visitar la web fosca.\nUn venedor és una persona que intenta vendre béns o serveis a la web fosca en un mercat determinat.\nVPN és curta per a una xarxa privada virtual. Una VPN s’utilitza per xifrar les vostres dades i protegir la vostra privadesa en línia.\nUn denunciant és algú que exposa les faltes d’una empresa o organització al món. Sovint obtenien aquesta informació interior perquè treballen per a l’organització en qüestió. Els denunciants solen voler romandre en l’anonimat perquè, en cas contrari, seran acomiadats o demandats per compartir la informació secreta. Per aquest motiu, molts denunciants utilitzen el web fosc per entrar en contacte amb els periodistes de forma anònima\nWeb gelap penuh dengan jargon khusus dan pembicaraan teknis. Banyak orang yang aktif di\nHet dark web staat vol met gespecialiseerd jargon en technisch gepraat. Veel mensen die


COL·LEGI D'ENGINYERS GRADUATS I ENGINYERS TÈCNICS INDUSTRIALS DE GIRONA - Actualitat - ENTREVISTA AL DEGÀ AL SUPLEMENT ESPECIAL HABITATGE\nENTREVISTA AL DEGÀ AL SUPLEMENT ESPECIAL HABITATGE\nEs pot fer més eficient l’habitatge millorant el seu aïllament tèrmic. Jordi Fabrellas defensa el paper dels enginyers a l’hora de buscar i aplicar solucions per aconseguir un futur més sostenible; a més creu que els fons europeus han de servir per equilibrar energèticament el territori.\nEls enginyers graduats i enginyers tècnics industrials ens poden aportar bones solucions per millorar l'eficiència energètica en molts àmbits. El seu degà es mostra convençut del paper cabdal que tenen els enginyers i la seva contribució per aportar solucions per a un futur sostenible.\nS'han aturat els projectes de rehabilitació energètica arran de la crisi provocada per la pandèmia?\nLa rehabilitació energètica és una oportunitat per fer front a la situació generada per la pandèmia, perquè amb inversió en eficiència assolirem, per regla general, una disminució de costos. Aquest fet fa que els projectes no s'aturin, sinó que s'incrementin. El que si que hi ha és que la tramitació burocràtica és lenta, pel que dona la sensació d'aturada dels projectes.\nAra que el preu de la llum està disparat què podem fer a nivell particular als nostres habitatges?\nEs poden fer diverses accions que la suma de totes juntes representaran un estalvi molt important del rebut, per exemple es pot instal-lar plaques fotovoltaiques per autoconsum que amb instal-lació de bateries d'emmagatzemat, en permeten generar electricitat a les hores de llum i amb l'acumulada a bateries utilitzar-la a la nit, en aquest cas s'ha de racionalitzar el funcionament dels aparells, rentadores, rentaplats .... de dia, i a la nit només enllumenat, televisió,... per tal d'aprofitar al màxim la generació diürna. Un altre acció es fer més eficient l'habitatge, incrementant o millorant el seu aïllament tèrmic, enllumenat i electrodomèstics de consums baixos, ... Canvis d'hàbits com pot ser apagar els llums al sortir d'una habitació, utilitzar el màxim la llum natural en els espais, desconnectar els llumets vermells "stand by", dels aparells utilitzar lluminàries de baix consum, no deixar l'aparell de televisió, ràdio, ordinador... engegat si no es mira....\nI en l'àmbit empresarial les plaques fotovoltaiques són una bona solució?\nTot el que comporti la generació d'energia és una bona solució, perquè aquesta electricitat produïda la redueixes de la factura. Les solucions en l'àmbit empresarial, s'han de dissenyar «a mida» doncs les necessitats i accions possibles a desenvolupar son molt diverses, i per això la intervenció d'un enginyer, és a banda de recomanable, necessària.\nAnem per bon camí cap a la mobilitat sostenible. Estem plenament conscienciats?\nTothom parla de la mobilitat sostenible, està de moda, esperem que sigui per sempre i no passatgera, perquè és el camí a seguir. Ara fa poc a la Fira de Mostres d'aquest any, conjuntament amb CORVE ( Associació d'empresaris de comerç i reparació de vehicles i embarcacions a les comarques gironines), Fira de Girona i ENGINYERS GI ( Col-legi d'Enginyers Graduats i Enginyers Tècnics Industrials de Girona) hem organitzat un espai dedicat a la mobilitat que es deia Mobielèctric, el seu objectiu era conscienciar a la societat, val a dir, que l'espai va tenir una afluència notable de ciutadans. Per a la conscienciació de la societat es requereix multitud d'accions de l'Administració per afavorir-la, com ajudes fiscals per la seva implementació a nivell individual, millora del transport públic, millora de les infraestructures...\nEls fons europeus són una oportunitat històrica per portar a terme aquelles accions que fa temps que estan pendents?.\nEl fons europeus són l' oportunitat per posar-se al dia, o si més no començar a fer-ho, però la clau està en el seu repartiment, que hauria de ser essencialment perquè empreses i professionals de «quilòmetre zero »realitzessin els projectes amb el que això suposo d'impacte econòmic de proximitat. Han de servir per equilibrar energèticament el territori, amb accions a cada municipi, per exemple aprofitant espais com poden ser els teulats dels polígons industrials, de les granges agrícoles, edificis públics, espais lliures de nul interès, les mitjanes de l'autopista o àrees de serveis...... per implementar-hi plaques fotovoltaiques i segurament algun molí... aprofitar l'energia geotèrmia, les ones marines....\nUn enginyer és una persona que soluciona problemes i és optimista per naturalesa. El futur planteja un munt de reptes, en què els enginyers hi tenen un paper cabdal per anar aportant solucions i crear les condicions per a un futur sostenible. Però compte, amb les actuacions dels enginyers sols no n'hi ha prou, el futur serà la realitat de les accions de tota la societat global del planeta.


16/03/2020 - 09:52h\nDesprés de 28 anys de govern del PSC, Junts per Avinyonet va aconseguir les passades eleccions l’alcaldia del municipi, amb Cèsar Herraiz al capdavant\nEl territori encara els pròxims anys amb reptes importants, com eliminar l’impacte mediambiental o la construcció d’un centre de dia per a la gent gran. Ferm defensor de la gestió del tipus empresarial, Herraiz té clar que l’única manera que un consistori avanci és treballar amb objectius clars i terminis d’execució innegociables.\nVostè és home d’empresa. Què hi fa en política?\nVaig entrar en la política municipal fa 6 anys, gairebé sense voler-ho.\nDoncs sense voler s’ha convertit en alcalde d’Avinyonet.\nHe de reconèixer que les passades eleccions Junts per Avinyonet vam fer una campanya excepcional. Els mítings que vam fer van ser excel·lents. Crec que la gent necessitava credibilitat, i nosaltres els en vam donar. Vam dir molt clar quins objectius perseguim i quins terminis d’execució ens marquem per dur-los a terme. Això la gent ho valora.\nDesprés de gairebé tres dècades de governs socialistes, el municipi necessitava un canvi?\nSí, és evident. Però crec que passaria el mateix si nosaltres estem al govern més de 8 o 12 anys. Jo sóc dels que creuen que un polític ha d’estar al capdavant d’una administració per un temps limitat. És inadmissible que una persona es perpetuï en el poder. La velocitat de les coses no és igual ara que abans, tot canvia molt, i molt ràpid. Els polítics han de posar el seu gra de sorra, i quan ja has fet la feina, marxar i deixar pas als altres. Com els jugadors de futbol. Quan estàs a ple rendiment, endavant. Quan no, plega.\nI quin és el gra de sorra que Cèsar Herraiz vol deixar al municipi?\nQuan vaig jurar el càrrec com a alcalde, em vaig comprometre a dur a terme una sèrie de projectes, que segueixo mantenint com a prioritaris. El primer és el Cades. Estem treballant perquè l’empresa deixi d’emetre fums i olors. Els hem donat un termini de 48 mesos per arreglar-ho i sé que estan treballant de valent per arreglar la situació. No pot ser que aquest problema s’allargui més en el temps.\nQuant fa que dura?\nL’empresa fa 40 anys que és a Avinyonet i fins ara no s’han aplicat mesures suficients per canviar la situació. No penso deixar que això segueixi així. Per primera vegada fem reunions cada tres mesos amb l’empresa per trobar la manera que el fum cessi, i també les males olors. Tenim un objectiu acordat amb Cades de 48 mesos per eliminar l’impacte mediambiental, i estic convençut que ho farem. No podem permetre’ns continuar acceptant que els veïns d’Avinyonet pateixin més aquesta situació. Avui, l’actitud proactiva de l’empresa per trobar solucions està sent molt positiva. Invertint es pot erradicar el problema.\nEn què vol invertir Avinyonet els pròxims anys?\nA banda de solucionar la problemàtica del Cades, tenim dos temes més prioritaris sobre la taula: la zona esportiva i el casal de dia per a la gent gran. El primer és un tema que ja ve de l’anterior govern. Ells havien plantejat la construcció d’una gran piscina d’estiu, i nosaltres el que volem és redactar un projecte per la zona esportiva que doni resposta a les necessitats reals del municipi.\nTenir un complex esportiu els 365 dies de l’any. El que no podem fer és una inversió milionària per construir un equipament que només estarà obert dos mesos l’any. Nosaltres plantegem crear una zona esportiva per fases, que a la llarga disposi de piscina i pistes esportives, camp d’herba i tot el necessari perquè els veïns en puguin fer ús al llarg de l’any.\nSí, perquè a més del Cades i la zona esportiva, també volem reduir l’atur, treballar per poder posar els fonaments per la construcció d’un centre de dia per la gent gran, potenciar la Font de la Canya i crear eines per unir Avinyonet i que sigui un orgull per a tothom. En definitiva, volem millorar el benestar dels veïns en tots els sentits.\nM’agradaria poder construir un centre de dia per a la gent gran, perquè puguin envellir al costat dels seus amics, de la gent que han vist tota la vida”\nCésar Herraiz, alcalde d’Avinyonet\nEl municipi té prou pressupost per realitzar els projectes que volen?\nHem aprovat un pressupost de gairebé 2,4 milions d’euros per al 2020. És evident que no tenim prou recursos per finançar sols els equipaments que volem construir, però buscarem les subvencions que siguin necessàries perquè els veïns d’Avinyonet comptin amb tots els serveis necessaris perquè no hagin de marxar del municipi.\nMarxen, els joves d’Avinyonet?\nSí, marxen els joves, però també la gent gran. La societat ha canviat molt, i els fills ja no tenen temps de cuidar els pares, i molts veïns del municipi han de marxar perquè els que els cuiden viuen fora d’aquí. Sé que això és un problema que afecta tot Catalunya, i sé que no és de fàcil solució. Però m’agradaria poder construir un centre de dia per a la gent gran, perquè puguin envellir al costat dels seus amics, de la gent que han vist tota la vida. Si puc fer realitat aquest projecte, em donaré per satisfet.\nL’habitatge és un altre problema global que també afecta Avinyonet.\nSí. Hem calculat que, més o menys, el 25% de les cases que hi ha al municipi estan buides. La gent no lloga perquè no hi ha garanties per als que prenen aquesta decisió. A més, comprar un terreny o una casa aquí no és barat. Això fa que la gent marxi, i també que es creïn situacions conflictives com l’ocupació.\nHi ha okupes a Avinyonet?\nI tant. Tenim una desena de cases ocupades. Entenc que hi ha famílies que necessiten fer aquest pas, perquè potser no tenen alternatives. Però el que no accepto és l’ocupació per delinqüència. Això no es pot tolerar. El més complicat és que els alcaldes no tenim eines per frenar-ho. Fa dies, hi va haver una reunió dels batlles penedesencs per parlar d’això, i estem mirant de buscar mesures per fer-hi front. També estem elaborant una carta per enviar als presidents Sánchez i Torra perquè ens donin eines en forma de normativa per acabar amb aquesta problemàtica.\nCosta molt canviar les coses a l’administració.\nEl problema és que no hi ha ningú que gestioni els ajuntaments com a empreses. I des del meu punt de vist és l’única manera que tot rutlli. Aquí ja ho estem fent. Els regidors i els tècnics són els que fan la feina, i a mi només m’arriben les coses més complicades. Així agilitzem molt la resolució dels problemes. Gestionar les coses així, no vol dir que no siguem pròxims a la gent. Estem treballant amb els set nuclis que hi ha a Avinyonet per mirar que tots tinguin allò que necessiten. Aquesta ha de ser la veritable tasca d’un polític. Fer que la gent tingui cobertes les necessitats.\nN’hi ha, de polítics així?\nN’hi ha, però també abunden els que no ho fan. Si una persona depèn dels diners que li dona la política per sobreviure, anem malament. Jo vaig renunciar al sou d’alcalde. Faig el que faig perquè estimo Avinyonet, i perquè crec que hi ha coses a millorar.\nCreu en algun líder polític?\nEn política tinc dos referents: els presidents Carles Puigdemont i Artur Mas. Al primer el vaig visitar a Waterloo. No ho oblidaré mai. Puigdemont és una persona d’una enteresa humana excepcional. Tot i ser a l’exili, està fort i manté els seus valors intactes. És admirable. I amb Artur Mas hi mantinc una bona relació. De tant en tant fem petar la xerrada amb un bon dinar.\nTots dos han format part dels canvis que hi ha hagut a l’antiga Convergència.\nEstic convençut que el projecte de país que representa Junts per Catalunya té encara molt de recorregut si es reforça i s’encerta amb els lideratges adequats i som capaços d’articular clarament l’estratègia política que necessitem com a país.\nLa renda d’un empresari situa de cop i volta Avinyonet com a segon poble més ric de l’Estat\nAvinyonet rep 225 litres de gel higienitzant de l’empresa AIR-VAL Internacional


El Paradís | pladebarcelona\nPosted by cancowley in 1940-1975, camins, carrers i vies, Carmel i Teixonera, Horta, indrets sorprenents, rieres i torrents\nEls guerrers del Vallhalla, les colossals columnes dòriques de l’Olimp. Les verges del setè cel. Les arpes daurades, els querubins emplomallats, els poderosos arcàngels. El paradís ha estat gairebé tant ben descrit i imaginat com ho ha estat l’infern.\nÉs carnaval, i per un dia ens saltarem algunes de les normes d’un blog sobre història de Barcelona. Fa un any vam baixar a les cambres cuirassades de l’infern. Avui pujarem al paradís.\nEl Torrent del Paradís, des del carrer Murtra, al Carmel.\nEl Torrent del Paradís (o de la Font del Paradís) és, avui, un dels carrers més densament poblats de la ciutat. Oficialment rep el nom de passatge Sigüenza, ja que discorre paral·lel al carrer Sigüenza.\nCom explica el Grup d’Estudis del Pou (1), el passatge Sigüenza té l’origen en el torrent de la Font del Paradís. Aquest torrent és el més important dels que baixen pel que ara és el barri del Carmel.\nFragment del mapa parcel·lari de 1931. Ressaltat en blau, el recorregut del Torrent de la Font del Paradís. En marró, el Camí Vell del Coll. Font: Institut Cartogràfic de Catalunya.\nMés avall hi desemboca el Torrent del Carmel, que encara manté el seu nom en el seu tram final, abans d’arribar al carrer Llobregós, que aquí segueix la llera del Torrent del Paradís. En aquest punt, on es troben les dues rieres, el torrent passa a dir-se Torrent de Can Carabassa, ja que passa per sota d’aquesta masia.\nPanell del Camí Vell del Coll\nTornem però, aigües amunt, al passatge Sigüenza. Just per sobre del Torrent de la Font del Paradís s’hi conserva el Camí Vell del Coll. Aquest camí comunicava el Santuari del Coll amb Horta. Gran part del camí es va acabar convertint en el carrer Dante, un dels més importants del Carmel.\nEl primer tram del Camí Vell del Coll encara conserva la fesomia de camí.\nEl primer tram del camí però, es va desdoblar als anys 1960, amb la prolongació de l’Avinguda de la Mare de Déu del Coll, que acaba enllaçant amb el carrer Dante. Això va fer desaparèixer un petit tram del Camí Vell, entre els carrer Murtra i Ramon Rocafull.\nCom molts camins de la part més alta del Pla de Barcelona, el Camí Vell passa molt a prop d’un torrent però evitant passar directament per la seva llera. Discorre per una mica per sobre de la riera, però seguint el seu recorregut.\nUn dels edificis que dóna a l’avinguda de la Mare de Déu del Coll, des del Camí Vell del Coll. En aquest punt es pot veure que l’edifici està construït directament sobre la pedra de la muntanya.\nEl Carmel és una zona molt abrupta. Els desnivells entre carrers arriben a ser extrems. A més, tot el barri fa pendent des del Turó de la Rovira i el Coll cap a la Vall d’Horta.\nEl carrer Ramon Rocafull. Encara s’endevina pel desnivell dels carrers Pantà de Tremp o Ramon Rocafull del torrent .\nA mesura que pugem, els desnivells del torrent s’accentuen. Passen del metre als dos, tres i fins a cinc metres.\nCarrer Sigüenza, just a sobre de la cruïlla amb el carrer Ramon Rocafull. Hi trobem dos edificis que van ser construïts al nivell original de l’indret. El carrer es va acabar urbanitzant pràcticament dos metres més amunt, convertint el primer pis d’aquests edificis en planta baixa i la planta baixa en soterrani.\nEl desnivell arriba al punt màxim a l’alçada del passatge Sigüenza, el primer tram del Torrent de la Font del Paradís. El carrer Sigüenza es troba cinc metres per sobre del passatge Sigüenza, que es troba a pocs metres de distància. El segons pis del passatge Sigüenza es converteix en la planta baixa del carrer Sigüenza.\nEntrada del carrer Sigüenza. Al darrere s’hi veuen els edificis del passatge Sigüenza.\nEl passatge i el carrer estan connectats per una desena d’escales. El passatge és estret i fosc, ja que les cases són força altes; sinó, no arribarien a tenir entrada pel carrer Sigüenza.\nTram d’escales que baixa des del carrer al passatge Sigüenza.\nLes escales que pugen del passatge al carrer sovint no arriben a tenir un metre d’amplada. Encara accentuen més l’estretor del passatge.\nCom no pot ser d’altra manera, el passatge Sigüenza acaba en un atzucac. Just aquí hi haguéssim trobat la Font del Paradís, que donava nom al torrent. Aquest indret, per tant, és el més semblant que trobem al Paradís a Barcelona.\nUna de les torretes més antigues del Carmel, al carrer Sigüenza.\nPotser us preguntareu per què he ignorat el carrer Paradís, a la plaça Sant Jaume, que també destaca per ser un carrer estret i ombrívol. Ho he fet, d’entrada, per que el nom de Paradís ve del mot pedredís o peradís, que feia referència a les pedres de les columnes del Temple d’August, destruït al segle IX durant la ràtzia d’Al-mansur.\nEl Paradís de la plaça Sant Jaume és un paradís de columnes romanes, al capdamunt del Mont Tàber, i presidit pel Centre Exursionista de Catalunya alhora gòtic i modernista. La Font del Paradís del Carmel és la llera d’una riera, atapeïda per edificis dels anys 50 autoconstruïts, per treballadors i jornalers pobres vinguts del sud de la península.\nEl Torrent del Paradís, mirant cap al carrer Murtra. No es pot veure des d’aquest punt, ja que el passatge fa una curva, seguint el traçat de la llera del torrent.\nSigui com sigui, el paradís a Barcelona no és un lloc ni diví ni lluminós ni celestial. Es troba al fons d’una antiga llera, ara plena de veïns de classe treballadora. Hi van anar a viure per que ningú més volia construir casa seva a la llera d’una riera; al capdamunt d’una muntanya a l’extraradi de la ciutat. No hi havia carrers asfaltats, ni transport públic, ni cap mena d’equipament.\nDeixeu-m’ho dir: ells sí que es mereixien viure a la Font del Paradís.\n(1) Carlota Giménez i Compte, Rieres, torrents i fonts als barris d’Horta-Guinardó, Edicions de l’Ajuntament de Barcelona (2009).


Canals adequa les naus niu del poligon industrial Les Moles - Portal de Xàtiva\nInicio Economía Canals adequa les naus niu del poligon industrial Les Moles\nCanals adequa les naus niu del poligon industrial Les Moles\nLa regidoria de promoció socioeconòmica de l´Ajuntament de Canals, encapçalada pel tinent d´alcalde Ricardo Requena , assoleix des de l´inici d´esta nova legislatura totes les competències que afecten a les naus niu del polígon industrial les moles de la localitat.\nLes naus niu de propietat municipal estàn, a hores d´ara, sent sotmeses a diferents actuacions de millora per a, en un futur pròxim, taure-les a licitació.\nEl primer tinent d´alcalde, Ricardo Requena, afirmava “que des de l´Ajuntament de Canals volem donar utilitat a estes naus i sobretot posar-les en ordre, i per això, ara estem fent una important inversió per adequar-les davant una imminent licitació”. “Són moltes, continuava dient Requena, les empreses que estàn preguntant i fins i tot que s´han interessat en comprar o llogar algunes de les naus municipals”.\nDes del departament de promoció socioeconòmica de l´Ajuntament de Canals, a banda de les licitacions, també estan encetant-se actuacions que milloraran l’organització i funcionament de les naus, com pot ser la concentració i redistribució dels usos municipals actuals d’algunes de les naus del polígon les moles.\nPoligon industrial Les Moles