La Facultat de Filologia i Comunicació estrena nova denominació\nEl canvi de nom de la Facultat vol mostrar la riquesa i diversitat de titulacions que ofereix actualment el centre.\nA partir del dilluns 14 d'octubre es fa públic el canvi de nom de la Facultat que passa a anomenar-se Facultat de Filologia i Comunicació . La nova denominació té com a objectius consolidar l'aposta de la Universitat de Barcelona i la Facultat per oferir una oferta formativa que respongui a la nova realitat social i les necessitats de professionals i mostrar la riquesa i diversitat de titulacions que ofereix la Facultat. Segons el degà, Javier Velaza: 'El nou nom de Facultat de Filologia i Comunicació palesa l'aposta decidida per enfortir la tradició amb la modernitat que constitueix el nostre projecte de futur'.\nAmb l'afegit del concepte 'Comunicació' al nom oficial de la Facultat, es posa en relleu la importància dels ensenyaments que s'ofereixen relacionats amb la comunicació, com el Grau de Comunicació i Indústries Culturals i el màster oficial de Comunicació Especialitzada . Tal com afirma el degà, la modificació del nom vol 'incorporar a la nostra identitat els estudis de Comunicació que hem encetat en els últims anys amb un gran èxit de demanda i d'implantació en el mercat laboral'.\nEl Grau de Comunicació i Indústries Culturals es va posar en funcionament el curs 2011-2012 com una proposta pionera i única en l'àmbit de la formació universitària en matèria comunicativa. Per aquests estudis ja han passat més de 500 alumnes, fet que evidencia que aquests han cobert una necessitat formativa existent. El Grau ofereix als estudiants uns ensenyaments adaptats a l'Espai Europeu d'Educació Superior amb un enfocament que incorpora el vessant de les indústries culturals i una vocació professionalitzadora, gràcies a un programa de pràctiques curriculars que vol facilitar l'accés dels alumnes al mercat laboral un cop finalitzats els seus estudis de grau.\nÚltima actualització o validació: 14.10.2019


‘A Padesa va anar gent a treballar que al cap de dos dies els van dir que eren positius’ – Marfanta\nEl secretari general de la UGT a les Terres de l'Ebre demana que no es criminalitze els treballadors, a més d'instar el Departament Salut i l'empresa a reconèixer les errades que s'han comès i a corregir-les\nLes explicacions de Padesa no han convençut la UGT. Durant una entrevista a Canal 21 Ebre, Valentí Marín no ha donat per bons els arguments que l’empresa càrnica Padesa va oferir la setmana passada, sobre la gestió dels brots de coronavirus a les seues plantes de Roquetes i Amposta. “Que Padesa surti dient que la seva gestió ha estat impecable… Seria l’única institució del món que en aquesta circumstància hauria estat impecable, perquè no ho ha fet bé ningú”, ha dit Marín. A més, ha demanat a totes les parts que facen millor les coses, perquè tothom ha comès errors. “S’han fet les coses a mesura que han anat passant. I el que sí espero és que s’hagi après de les coses que ja s’han fet malament”. En esta línia, Marín ha afegit: “Per tant, intentem fer bé les coses i no fotre’ns les culpes els uns als altres. Reconeixem els errors, perquè n’hi ha hagut. Estic segur que Padesa n’ha fet, que Salut n’ha fet, i no sé si també Sanitat Animal”. De fet, Marín ha preguntat quina ha estat l’actuació del Departament d’Agricultura, a través de Sanitat Animal. Segons ha dit, els seus responsables van visitar les plantes i van decidir no tancar-les.\nEn este punt, el secretari general de la UGT a les Terres de l’Ebre ha volgut remarcar que el protocol pactat amb el Departament de Salut va anar variant. I és que, fins al 28 de setembre, no es va decidir que els treballadors pendents dels resultats de les proves PCR havien de quedar-se a casa. Un fet que, segons Marín, ha pogut contribuir a l’expansió de contagis dins de l’empresa. “Aquest protocol va anar variant. El 23 de setembre les directrius de Salut deien que un treballador, fins que no sabés els resultats de la PCR, havia de tornar a la feina”, ha assenyalat. “Al cap d’una setmana, ja no. Per què? Doncs perquè va anar gent a treballar que, evidentment, al cap de dos dies els van dir que eren positius. I per molt que es vigilés, doncs era més fàcil que algú es contagiés per aquesta persona que havia d’estar confinada”, ha remarcat.\nD’altra banda, Marín ha lamentat que en algun cas s’haja culpat i estigmatitzat els treballadors de Padesa i les seus famílies, per l’increment del risc de rebrot a les Terres de l’Ebre. “Hem tingut referències de treballadors que ens han dit que anaven a portar els fills a l’escola i els senyalaven com els de Padesa. Això és el que hem d’evitar com a societat”, ha demanat. “Deixem de criminalitzar, i a més a més els que poden ser mes dèbils, els treballadors de Padesa, que no són treballadors amb feines d’alt valor afegit, per dir-ho d’alguna manera. Per tant, deixem de criminalitzar, siguem tots més humils, i fem les coses una mica més bé”, ha insistit.\nEn la mateixa entrevista, Marín ha proposat que s’aprofite la pandèmia com una oportunitat per impulsar l’economia de les Terres de l’Ebre, per saber què cal fer al territori quan passe el coronavirus. De fet, ha denunciat el bloqueig del Consell Econòmic i Social de les Terres de l’Ebre.\nTags: Baix EbreCoronavirusEconomiaPadesaSalutSocietatTortosaUGTValentí Marín\nSegon comunicat conjunt dels grups de l’oposició a Tortosa\nSegon comunicat conjunt dels grups de l'oposició a Tortosa\n📺 Jordan li recorda a Roigé que té un govern en minoria i que ha de pactar els ajuts\nRufián (ERC): 'El Delta no pot esperar més i l’Estat ha de fer allò que no ha fet en dècades'


CAP – FOR VIA Formació Viària\nEl Certificat d’Aptitud Professional està dirigit als professionals del transport de mercaderies i viatgers\nCurs de 35 hores de teòrica d’assistència obligatòria\nAvaluació final sense examen\nEs renova cada 5 anys\nHan de fer aquest curs les persones amb el permís expedit abans de les dates assenyalades i en funció de l'últim número del permís de conduir, dins dels següents terminis:\nTransport de Passatgers: Permís expedit abans de l’11/09/08\nAcabat en 1 o 2 : Abans del 10 de setembre de 2011\nAcabat en 3 o 4 : Abans del 10 de setembre de 2012\nAcabat en 5 o 6 : Abans del 10 de setembre de 2013\nAcabat en 7 o 8 : Abans del 10 de setembre de 2014\nAcabat en 9 o 0 : Abans del 10 de setembre de 2015\nTransport de Mercaderies: Permís expedit abans de l’11/09/09\nAcabat en 1 o 2 : Abans del 10 de setembre de 2012\nAcabat en 3 o 4 : Abans del 10 de setembre de 2013\nAcabat en 5 o 6 : Abans del 10 de setembre de 2014\nAcabat en 7 o 8 : Abans del 10 de setembre de 2015\nAcabat en 9 o 0 : Abans del 10 de setembre de 2016\nCurs d’assistència obligatòria de 130 hores de teòrica i 10 hores de pràctica\nExamen teòric de 100 preguntes tipus test\nCada 5 anys s’ha de realitzar la formació contínua\nAMPLIACIÓ (de mercaderies a viatgers o a la inversa)\nCurs d’assistència obligatòria de 32,5 hores de teòrica i 2,5 hores de pràctica\nEl REIAL DECRET 1032/2007, de 20 de juliol, pel qual es regula la qualificació inicial i la formació continua dels conductors de determinats vehicles destinats al transport per carretera.\nCalendari exàmens CAP 2017\nExamen 20 de gener 2017 - Període d'inscripció de l'1 al 20 de desembre 2016\nExamen 17 de març 2017 - Període d'inscripció de l'1 al 20 de febrer 2017\nExamen 19 de maig 2017 - Període d'inscripció de l'1 al 20 d'abril 2017\nExamen 14 de juliol 2017 - Període d'inscripció de l'1 al 20 de juny 2017\nExamen 15 de setembre 2017 - Període d'inscripció de l'1 al 20 d'agost 2017\nExamen 10 de novembre 2017 - Període d'inscripció de l'1 al 20 d'octubre 2017\nFORMACIÓ INICIAL de mercaderies o viatgers\nProfessionals del sector del transport de mercaderies o viatgers.\nConèixer les característiques de la cadena cinemàtica per optimitzar la seva utilització.\nConèixer les característiques tècniques i el funcionament dels dispositius de seguretat i tacògraf.\nPoder optimitzar el consum de carburant.\nConèixer l’entorn social del transport per carretera i la seva reglamentació.\nTenir consciència dels riscos de la carretera i els accidents de treball.\nTenir consciència de la importància de l’aptitud física i mental.\nTenir capacitat per avaluar situacions d’emergència.\nFormació avançada sobre conducció racional basada en les normes de seguretat.\nSalut, seguretat viària i mediambiental, servei, logística.\nFormació Bonificada\tInforma't al 872 08 10 10


Descalça i sense sabates: Alegria\nPublicat per Baraula a 12:23\nbruixadesol 07 de maig, 2009 20:11\nQuin gust d'alegria en aquest tastet de coses senzilles i nutritives...\nNo sé quan temps fa que no surto de casa amb tarannà dels hola a tots els X i amb l'alegria de la senalla plena de coses bones... vaig massa de pressa. M'has recordat coses necessàries, imprescindibles. Gràcies\nFrannia 08 de maig, 2009 08:52\nUn pla fantàstic! Jo també l'enyoro\nBaraula 09 de maig, 2009 16:45\nGràcies noies pels comentaris! M'alegra saber que algú fa viure el que escric -jo que només tenc un parell de mesets de vida. Bon cap de setmana i gaudiu de les petites i quotidianes cosetes de cada dia.


Divendres, 7 de Setembre de 2018 « tornar\nUna recepta refrescant per la calor de l'estiu!\nCom totes les nostres propostes, elaborem aquest recepta amb fruita ecològica, social i de proximitat.\nEl mango aporta les vitamines A i C, així com ferro i un efecte anti-cancerígen. També té un gran poder antioxidant que retarda el procés d'envelliment de les nostres cèl·lules.\nLa beguda de coco, per la seva banda, compta amb un munt de vitamines i minerals, com ara el seleni, sodi, fosfòr, magnesi. El coco és idoni per protegir el cos d'infeccions i virus.\n50 gr anacards ecològics (remull de 3 a 8 hores)\n1 mango ecològic\n2 cullarades sucre de coco\n1/2 cullaradeta cardamom\nsuc de mitja llimona ecològica\nPosem a la batedora tots els ingredients amb els anacards, previament colats i rentats, fins que aconseguim una textura cremosa. Ho servim en bols i ho decorem amb unes fulles de menta o virutes de coco. Ho preparem en el moment de servir ja que si ho fem abans la textura cremosa es desfarà.


Escorniflaire: Són aquelles coses tan estranyes de la vida\nPoc a poc ens acostumem a les absències. Ves, quin remei! Però saps molt bé que amb aquesta no t’hi acabes d’habituar i no saps si ho acabaràs fent mai.\nHavíeu estat companyes d’habitació, de jocs, de baralles, de malalties infantils i de nervis a la sala d’espera d’aquell pediatre que no us agradava gens. Per ella havies plorat a col·legi aquell dia que una nena et va dir que s’havia mort, quan només s’havia estabornit. Amb ella havies compartit llit a casa la tieta quan alguna urgència familiar feia necessària l’absència dels pares. Perquè vosaltres dues éreu “les petites” i sortíeu plegades a les fotografies de l’àlbum familiar.\nI havíeu fet juntes tantes vegades el camí d’escola, travessant el Firalet o esbarriant pilons de fulles al Firal. I havíeu fet juntes el camí de catequesi els diumenges a la tarda. I havíeu tornat a casa a les fosques tantes vegades cagades de por.\nI de grans, us havíeu assegut a la vora del mateix foc, havíeu passat hores i dies a pagès, amb l’enrenou que feien les vostres filles abans de fer-se grans. I les estones de calma, havíeu escoltat el silenci i observat el cel quan la preocupació més gran que teníeu era saber si el diumenge menjaríeu costelles, arròs o fideus.\nI havíeu parlat tant de les nenes: del caràcter, de les companyies, dels estudis... De la vida de les nenes, la vostra vida. Potser és per això que se’t fa tan estrany cada vegada que instintivament la trucaries per preguntar-li algun dubte, per compartir alguna inquietud o per anunciar alguna novetat familiar.\nEn tens quatre més, de germans, i te’ls estimes molt, moltíssim, a tots. I no els voldries veure patir per res del món. I saps que a tots se us fa estrany que li toqués el rebre a ella que, de tots sis, era la que havia portat una vida més sana.\nI se’t fa estrany que ara, que han passat quatre anys d’aquell u de gener que se la va endur, ja siguis més gran que ella que era més gran que tu.\nSón aquelles coses tan estranyes de la vida. O potser de la mort.\nPS: El lliri de neu ha començat a florir i saps que ella se n’alegraria\nUnknown 1/1/17 10:39\nGràcies per compartir els teus records i sentiments.\nAdriana Llongarriu Castanyer 7/1/17 9:40\nGràcies a tu per llegir-los, també!\nllextirem 1/1/17 17:51\nAdriana Llongarriu Castanyer 7/1/17 9:39\nMargarida Coma 6/1/17 18:29\nTendre i bonic Adriana


La Generalitat lliura les claus de 40 habita... - Govern.cat\nLa Generalitat lliura les claus de 40 habitatges de lloguer per a joves a Castellar del Vallès\nquery_builder 3 abril 2003 17:45\nL'Ajuntament n'ha cedit els terrenys\nEl conseller de Política Territorial i Obres Públiques, Felip Puig, acompanyat pel alcalde de Castellar del Vallès, Lluís M. Corominas, ha lliurat avui les claus d’una promoció de 40 habitatges de protecció oficial del nou sector residencial el Pla de la Bruguera d’aquest municipi. L’actuació, fruit dels convenis de col·laboració signats per ambdues administracions, ha suposat una inversió d’1,6 MEUR per part de la Generalitat i la cessió dels terrenys a càrrec de l’Ajuntament.\nEl bloc està situat en un solar emmarcat per la ronda de Tolosa, la plaça d’Europa i els carrers Barcelona i Tarragona.\nL’edifici és de planta baixa més quatre plantes pis i té 8 habitatges per replà. Dels 40 habitatges, 22 tenen un dormitori, 17 tenen dos dormitoris i l’habitatge restant, d’un dormitori, és adaptat a persones amb discapacitat. A l’edifici hi ha també 27 places d’aparcament.\nEls 40 habitatges són de protecció oficial en règim de lloguer per a joves. El preu mensual del lloguer serà d’entre 101,65 EUR i 126,83 EUR.\nAquest bloc forma part d’una actuació conjunta de dos edificis bessons situats al final d’un recorregut peatonal.\nLa segona promoció del conjunt té 40 habitatges més, dels quals 17 seran de protecció oficial i 23 de lloguer per a joves. Actualment, aquesta segona promoció es troba en fase d’execució i es preveu que les obres finalitzin el mes de març de l’any vinent. El pressupost de l’obra és d’1,9 MEUR.\nA més d’aquesta promoció, l’Institut Català del Sòl (INCASOL) està construint un edifici de 20 habitatges de protecció oficial entre els carrers Dinamarca, Finlàndia i Ronda Tolosa. L’edifici és un bloc aïllat de planta soterrani amb planta baixa i tres plantes més amb cinc habitatges per replà.\nHi ha 4 habitatges amb dos dormitoris, 11 habitatges amb tres dormitoris, 4 habitatges de 4 dormitoris i 1 habitatge adaptat per a persones amb discapacitat. A la planta soterrani s’ubicarà l’aparcament amb 20 places. Els habitatges seran adjudicats en règim de compra-venda. Aquesta promoció suposa una inversió d’1,2 MEUR i es preveu que finalitzi abans de l’estiu.\nLa Generalitat ha executat també la urbanització de dues places pendents del sector del Pla de la Bruguera a Castellar del Vallès i d’una franja verda al llarg de la ronda de Tolosa. El cost de l’obra ha estat de 360.000 EUR.\nLa primera plaça, amb una superfície de 1780 m2, es troba al carrer Alemanya i és la part final d’una illa rectangular, amb un costat que limita amb parcel·la i amb la resta que queda envoltada per vialitat.\nLa segona plaça, amb una superfície de 1672 m2, es troba entre dos carrers i dues parcel·les pel que té un caràcter més tancat.\nS’ha donat una resposta similar a les dues places, pel que fa a la geometria, paviment i tractament de la vegetació, ja que s’ha considerat que formen part d’un recorregut per a vianants, vinculat entre elles per un passatge existent, ja urbanitzat.\nLa zona verda al llarg de la ronda de Tolosa ha seguit amb el criteri ja existent, amb plantació d’arbrat, sembra de prada i col·locació d’enllumenat.\nEl barri de la Bruguera, on es situen les tres promocions i aquestes zones verdes, és una actuació urbanística de l’Institut Català del Sòl que s’ha executat en dues fases. La primera va acabar el 1996 i la segona l’any 2001. El Govern de la Generalitat de Catalunya ha invertit 5,9 MEUR en aquest sector que té una superfície de 32 hectàrees.\nLes actuacions que s’estan duent a terme en aquest sector en matèria d’habitatge són fruit dels convenis subscrits entre el Departament de Política Territorial i Obres Públiques i l’Ajuntament de Castellar del Vallès. Amb aquests convenis, la Generalitat té l’oportunitat d’oferir més habitatge protegit per als ciutadans, amb garantia d’igualtat d’oportunitats per a tothom, i l’Ajuntament pot donar resposta a les demandes específiques d’habitatge al seu municipi.


Meteorologia del Pallars : 17 de juny de 2013 Canvi de temps\nLa Noguera de Cardós al seu pas per Lladorre, fotografies de Imma Font\nCanvi radical, dia ennuvolat, xàfecs, tempestes amb aparell elèctric, ruixats que amb les hores aniran a més. L'ambient ha estat més fresc que ahir. De moment les quantitats recollides no són gaire importants, a Esterri A. 7,6mm, Planes de Son 5,2mm, Llagunes 2,2mm, Farrera 4mm, Espot 6mm, Sort, 1,9mm, Bonaigua 8,9mm.\nLes temperatures màximes avui s'han quedat als 28ºC a Sort, 27,7ºC a Esterri d'Àneu, al voltant dels 23ºC a mitja muntanya i al voltant dels 13ºC a alta muntanya. Les mínimes han estat entre 10ºC i 15ºC a les valls i al voltant dels 9ºC a alta muntanya.


"Obrir els ulls" | Pregaria.cat\n"Obrir els ulls"\nPer MiguelAM on dc., 31/07/2019 - 08:00\nCada dia, al voltant de les 12,30h. -mitja hora abans d'obrir-se les portes- a la cantonada de la Rambla de Prim del Besòs, una cua de persones d'entre 25 i 50 anys, majoritàriament homes, secs de cos, esperen la seva ració de menjar. Alguns d'ells certifiquen amb la seva aparença la vida al carrer i, en canvi, hi ha altres que no ens ho farien sospitar mai, però allà hi són.\nLa temptació quan passes i veus la fila de gent, és no voler mirar-los, alguns són coneguts del barri que en altres moments et diuen adéu. I en mirar passes una mala estona ...\nDues germanes, que viuen al barri trobaven "famílies senceres menjant de les mateixes papereres on tiraven els excrements del gos", i se'ls va plantejar cuinar a casa i baixar el menjar a la gent que regirava les escombraries "...\nEl projecte que va començar a poc a poc, avui és un menjador humil. El Menjador Solidari Gregal que recull el que es porta per compartir: homes com en Juan Ramón, s'acosten per fer algun encàrrec diari: "Merche, quants iogurts vols que compri?" Et deixo això aquí , va bé? "Dones i homes col·laboren als matins preparant el menjar que després es reparteix. Algunes persones del barri han obert els ulls i sobretot el cor.\nDiuen les responsables que han viscut mesos sense cap ingrés, demanant diners. -"Hem fet una col·lecta per comprar una bombona de butà, hem convençut a amics i familiars per aconseguir petites quantitats, fins i tot, hem arribat a fer ús de la guardiola de donacions en monedes que teníem des de fa anys".\nVolen oferir uns lavabos i dutxes per als "sense sostre", també cal l'acompanyament legal de veïns amb problemes jurídics, l'assistència en cas de desnonament o el seguiment de les persones acabar de venir a les que l'administració no arriba.\nAquesta és la nostra Ciutat, en la qual es tapen moltes realitats, en la qual no es parla dels barris ni a les campanyes electorals, ni a les anomenades pels polítics "preocupacions ciutatanes" i en canvi es publiquen els atracaments, la droga, la inseguretat ... En els "oblidats de la història oficial" hi ha una solidaritat oculta, real, sense nom, sense publicitat ...\nI em pregunto, A on mirem? Som els que passem de llarg com els de la paràbola, per indiferència, per pressa, per desconfiança, per suficiència?\nO som com el samarità que anava de viatge, que es va parar i va arribar a on estava el maltractat i, veient-lo se'n vacompadí ? Llavors es va acostar, li va curar les ferides amb vi i oli, i les hi va embenar. Després el pujà sobre la seva pròpia cavalcadura, el dugué a un allotjament i va implicar a un hostaler anònim que el va cuidar.


Entrevista a Óscar Camps, col·legiat d'honor del COPC 2018\nSECCION: Entrevistas // PUBLICAT 29/11/2018 14:09:00\nÓscar Camps (Barcelona, 1963) és Col·legiat d’Honor de 2018 del Col·legi Oficial de Psicologia de Catalunya, gràcies al seu treball en favor de les persones, dels seus drets fonamentals, pel seu treball de conscienciació de l’opinió pública europea i per haver salvat incomptables vides al Mar Mediterrani: primer, com a socorrista de banyistes a les costes catalanes; després, de víctimes de naufragis al mig del mar en, per a molts, l’última etapa del seu llarg periple migratori de camí a Europa. A més, però, també per tenir cura de la salut psicològica dels socorristes, que es posa a prova a cada rescat per culpa de la gran duresa de les situacions que han de patir durant els salvaments, a la sensació d’impotència que suposa no poder fer res per salvar la vida de nens, de famílies, de víctimes que fugen de guerres, misèria, vulneració de drets humans, etc. i -sobretot- de la presa de consciència que ens els rescats, sovint, han d’escollir a qui salvar i a qui deixar a la mar. L’ONG Proactiva Open Arms, que va fundar Óscar Camps l’any 2015 per fer totes aquestes campanyes de salvament de vides en naufragis migratoris, compta amb un equip estable de psicòlogues que vetlla per la salut psicològica dels socorristes durant les campanyes i quan són a casa. Cal recordar, també, que Óscar Camps va guanyar el premi Català de l’Any el 2015.\nEn l’acte de celebració del Patró de la Psicologia de 2018, Óscar Camps va rebre el pin d’or del COPC, com a col·legiat d’honor, de la mà de Ricard Cayuela, que va fer-li una entrevista per al Psiara el passat mes de febrer. Óscar Camps, com és habitual, parla clar: per a molts, massa.\nPROACTIVA OPEN ARMS: Inicis\nCom va començar Proactiva Open Arms? És certa, la història l’Ailan?\nLa història d’Ailan és certa, però ni molt menys explica com comença Proactiva Open Arms, t’ho explico. A l’abril de 2015 hi ha un naufragi de 700 persones al Mediterrani, indignant. Jo era molt feliç amb la meva feina, fent socorrisme aquí, i començo a informar-me del que està passant i m’indigno, tot i que se sabia molt poc. Després que a l’abril morin tantes persones, Metges Sense Fronteres compra un vaixell i hi va, al maig o al juny, cosa que vaig aplaudir moltes vegades (com a mostra, el meu Facebook).\nVaig començar a seguir el tema amb profunditat i vaig veure molta gent començava a entrar a Europa per Grècia i que molta gent moria a Turquia. Vaig pensar que era estrany, perquè de la costa turca a la grega només hi ha 10 km i només apareixien morts a Turquia, tot i que si estaven creuant hi havia d’haver morts a les dues bandes. Com podia ser que només es morissin a la banda turca, per què no a la banda grega? I com que Grècia és un país turístic, vaig decidir fer una setmana de vacances a l’agost (cosa que no havia fet mai a la vida) i vaig anar-hi. Vaig buscar una illa de Grècia que estigués a la vora del conflicte, però no massa, i vaig escollir Rodes. Ens en hi vam anar, amb els nens... Jo volia fer un tastet del que era Grècia perquè estava en plena crisi del 2015 i no sabia com aniria. I bé, una tarda em vaig trobar una sabata del 27 flotant a l’aigua i vaig veure que allò no era d’un turista. La vaig agafar, i això era a mitjans d’agost i el 15 de setembre ja estava a Lesbos. Entre una cosa i l’altra va morir l’Ailan. Evidentment, jo tinc un nen que té l’edat que tindria l’Ailan ara, i quan vaig veure la foto de l’Ailan vaig veure el meu fill... i em vaig posar del revés, però tot venia d’abans. Prèviament a aquesta foto hi havia hagut tres germans que havien mort igual, unes setmanes abans. I aquells, concretament aquells, van ser els que -passant un facebook- va veure la meva filla i va dir: papa, per què no aneu a ajudar-los amb Proactiva?\nI allà vaig començar a enviar cartes a tothom: a Salvamento Español, a la Generalitat de Catalunya, a protecció civil, a la Creu Roja, a la Colau, a l’Ajuntament de Badalona, al Ministerio de Exteriores, a l’Agència Española de Cooperació Internacional, a l’ambaixador espanyol a Grècia, a l’ambaixador grec a Espanya, a Frontex, a Metges Sense Fronteres de Bèlgica, d’Holanda... oferint per fer rescats a Grècia una empresa de 700 treballadors que cobreix centenars de km. de platges de màxima afluència a tot Espanya (Canàries, Balears, València...), vint-i-pico ambulàncies, trenta 4x4, quaranta motos d’aigua, 18 barques de salvament, 80 desfibriladors, 400 walkie-talkies, etc. La meva gent i el meu material estan guardats en un magatzem des del setembre fins el maig-juny de l’any següent, inactiu. No es fa servir! Els vaig oferir tot el que tinc a tots, un mes gratis, pagant jo, on em diguessin. No em va contestar ningú.\nA part, també vaig escriure a MOAS, una petita ONG d’un milionari, que s’havia comprat un vaixell i s’havia posat a rescatar la gent del mar. L’únic que va contestar va ser el de MOAS, que em va dir: “Nosotros estamos en medio del mar, y esto es mar abierto, no es costa. Te aconsejo que vayas a Lesbos, a Grecia”. Aleshores ja tenia el destí i vaig fer una reunió a l’empresa per dir-los que anava a Lesbos, a veure què, si podíem ajudar, perquè ningú no havia contestat el nostre oferiment. També vaig reunir els 4 pilars de la meva empresa, i els vaig dir: “Jo no parlo anglès, qui ve amb mi?” I tothom em va dir que estava boig, però el Gerard em va acompanyar. L’endemà sortíem els 2 cap a Grècia, sense pensar en què ens trobaríem. I vam arribar a Atenes, i d’allà a Lesbos, vam llogar un cotxe, vam anar a la costa nord i vam baixar del cotxe als 20 minuts estàvem a l’aigua rescatant gent. I va ser un no parar.\nRescataves la gent a la platja, directament, sense barca ja estàveu rescatant gent?\nTens temps de veure un vídeo d’un minut? Veuràs com ho fèiem quan hi vam arribar... Era...\nAl tercer dia ja estàvem esgotats. Havia gravat aquest vídeo amb el telèfon, i li vaig enviar al Tomàs Molina, que el conec, que el mira i m’escriu: “On collons ets, tio, i què és això?” Dic: “Soc en una illa grega rescatant persones que s’ofeguen”. Ho va passar a informatius, que va fer un breu. Aleshores, va venir la BBC (que estava fent un reportatge sobre com arribaven els refugiats) i ens va veure als 2 amb l’uniforme i el pitos treballant, i es pensaven que érem de l’administració grega. “No, dic, som voluntaris de Barcelona” i és clar, es van posar les mans al cap. I van fer, en 2 dies, un reportatge sobre nosaltres. I això ens va donar molta visibilitat.\nA partir d’aquí, va aparèixer el coordinador general de la Human Rightwatch ens va veire treballar i va dir: - “De quina ONG sou?” – “No, no, som... turistes” – “No! On vas! No podeu estar així, us pot passar algo!”. I es va posar a treballar amb nosaltres 2 dies. Quan va saber que teníem una empresa de socorrisme em va preguntar quants socorristes podríem enviar, si podríem estar en més d’una illa, si teníem material... I que caldria molts diners. Però ens va assegurar que podia aconseguir els diners si muntàvem una ONG, contractàvem una assegurança, i fèiem una pàgina web y un crowfounding. Llavors vaig trucar a Barcelona, a un advocat i al director financer de l’empresa i li vaig dir que calia contractar una assegurança de responsabilitat civil perquè si no ens farien fora de l’illa. Vam fer-ho, vam fer la pàgina de crowfunding i vam informar a Human Rightwatch i als 2 dies ens arribaven donacions dels EEUU: de la Universitat d’Stanford, de Palo Alto, la Universitat de Los Angeles, de la zona de Silicon Valley i els primers 60-70.000 euros que vam rebre com a ONG, els vam rebre dels americans.\nAixò ens va donar la possibilitat de portar motos d’aigua, portar més gent, d’anar a una altra illa, vam anar a Kios, i ens vam expandir. Més endavant, al cap d’un mes, va haver-hi un gran naufragi, que van haver-hi centenar de morts i jo vaig fer unes declaracions molt dures, contra Frontex i contra la guàrdia costera i es va publicar al NY Times a 2 pàgines. Això va fer enfadar molt al director general de Frontex, a Fabrice de Geri, i aquí va començar la nostra guerra personal.\nEquip de suport psicològic de Proactiva Open Arms\nCom se’t va acudir integrar un equip de suport psicològic a Proactiva Open Arms?\nEl primer dia que vam anar a rescatar persones de la mar ja ho vam veure... perquè era molt dur. Nosaltres érem 2, que havíem anat a socórrer a Lesbos quan ens vam assabentar que estaven morint persones al mediterrani oriental en un èxode per mar. Europa encara ni ho sabia. Dormíem en un hostalet, que estava a 100 m de l’aigua, enmig de tota la costa nord, on arribaven per tot arreu. Des de la finestra de l’hostal, a la nit, senties els crits de persones que arribaven a mig km, a 300 metres... és escandalós, el soroll. De fet, a mi m’afectava molt, el soroll, si algo m’ha impactat més, més que la vista, ha estat sentir: els sorolls, són el que més deixa empremta a la memòria. I jo estava al llit sentint els crits i, com a les pel·lícules, el meu company Gerard no sentia res. I aixecar-me, i anar a la finestra: “Jo els sento! O no els sento? Ostres, ara no sento res...” I tornar al llit i pensar... alguna cosa no va. I la meva dona, evidentment, em va obligar: directament. De totes maneres encara vam tardar força temps poder-lo crear.\nI com vau poder muntar un equip de suport psicològic?\nDoncs ho va fer la meva dona, a través d’un contacte seu, el Juan Luís Ney.\nQuè és el que més costava de gestionar pel que fa a l’esfera psicològica del socorrista?\nEra molt dur el xoc de realitats entre allà i aquí. Jo faig moltes fotos, sempre, i quan estava a Grècia ho fotografiava tot. I quan mirava fotos, de tant en tant em sortien intercalades les fotos de casa que m’arribaven en missatges de What’s App... i veies nens mig ofegats i en un moment el meu fill a la festa de l’escuma. Un nen ros amb els ulls verds tot banyat d’escuma, passant-s’ho bé, i la foto del costat era un nen fent una migració que li costava la vida. És un shock bastant gros. I després arribaves a casa i clar, necessitaves força dies perquè t’interessés alguna cosa del que hi ha aquí... perquè no et creus res. Ets aquí i veus que el que s’està discutint als diaris i...et poses les mans al cap. Penses: Estem adormits tots, estem vivint en una bombolla. Estem molt allunyats del que viu la major part de la humanitat. I clar, costava molt haver vist l’altre costat i que la meva dona em digués: “tenim una reunió al cole de la nena perquè té un problema”. I jo pensar que, en realitat, ella no tenia cap problema, que els problemes de veritat els tenien els nens que morien al Mediterrani. I aquest shock...\nAquest shock de conèixer l’altra dimensió i comparar-ho amb la teva et preocupava?\nClar, jo no n’he fet molt de cas, perquè com que vaig i vinc...però sí que ens hem de preocupar, sobretot de la gent que enviem a les campanyes, perquè en som responsables. Jo trobo que és indispensable, vaja.\nSuposo que, de vegades, no tothom està preparat. Potser pensa que sí, però...\nN’hem après. Perquè al principi pensàvem a protegir aquestes persones i donar-los eines per quan tornessin, perquè alguns es trobarien el mateix que em trobava jo. Després vam aprendre que també abans: que calia “filtrar”, que no tothom podia fer-ho. Al principi, com que tiraves d’empresa, tiraves de gent professional que has tingut treballant molts anys, i al principi no et preocupaves tant. Però quan vas obrint el ventall de voluntariat i comença a venir gent que no coneixes, penses: s’hauria de fer suport psicològic. Però clar, sense recursos, amb tanta pressió i sent 4 a la ONG, se’ns desbordava, se’ns n’anava de les mans. Ara estem tornant una altra vegada a recol·locar-ho tot, perquè quan les coses van malament, només et pots centrar en el que va malament i és urgent, aquestes altres coses són una necessitat, però alhora són un “luxe”. Una cooperant italiana que ha estat amb nosaltres ens va dir: “Ostres, he anat amb moltes ONG i mai havia tingut suport psicològic”. És que clar, no saps el que et trobaràs, aquí. Et pots trobar amb una desgràcia molt grossa, per exemple a Grècia, que no oblidaré mai a la meva vida. I qui es trobi amb una cosa d’aquestes... Jo me’n recordo del “lugar seguro”.\nA més d’estar orgullós de la feina que fas, suposo que et satisfà veure que no estàs sol. Perquè hi ha molta gent que se t’ha anat aproximant.\nJo sóc molt egoista, en aquest sentit. Jo penso que el millor de la ONG, a nivell personal, a l’Óscar Camps, com a persona, el millor que m’ha aportat l’ONG és que he recuperat la meva filla. És el que més valoro. La resta és la mateixa feina que feia, però aquí busques nens perduts i atens picades de medusa perquè tenim un mar que és una joia i a l’estiu no s’enfada mai. Quan vas a fer allò per què t’has preparat realment, veus que el més lògic és que estiguis allà. El que jo no entenc és com és que hem tardat tant! Cap professional del sector, som la primera ONG que s’ha creat pel tema del socorrisme o pel salvament. En canvi, ja feia anys que hi havia Pallassos sense fronteres, Metges Sense Fronteres, etc.\nHi ha 50.000 persones que han donat diners a Proactiva Open Arms, però són 54.000 les que hem rescatat: hi ha més persones rescatades que donants. El cost de les nostres operacions són 100.000 euros al dia i portem 41 missions, de 15 dies (més 1 milió de reparar el barco). I tot això surt d’un telèfon mòbil i de les xarxes socials. Però això no ho havia dissenyat. Jo com a socorrista volia ajudar en aquesta crisi perquè em veia amb l’obligació d’ajudar i hi vaig anar... i ja està. I tota la resta ha vingut sol. I ara els socorristes espanyols són reconeguts arreu del món, perquè van ser els únics d’atrevir-se a enfrontar-se a la crisi humanitària on moria més gent al mar.\nEncara no hi ha cap escola de negocis que t’hagi demanat que ho vagis a explicar?\nSí, he anat a ESADE, a l’IESE... Ara ens demanen molt per la comunicació. Hi ha dos valors que pesen molt a Proactiva Open Arms: el suport psicològic, que pesa, cada vegada més, i la comunicació envers la gent. Tothom es preocupa per nosaltres, perquè la gent ens dona suport, però la primera... quan fas un twuit que hi ha rescatats i que es veu molt dura la foto, de primer la gent pregunta: “I a vosaltres qui us cuida?” “Quién cuida a los que salvan?”\nDe que s’han de protegir, els socorristes de les campanyes?\nJo havia estat coordinador d’emergències de Creu Roja i ningú no havia pensat en el suport psicològic fins l’any 2000. Va haver-hi rescats a Biescas, a Banyoles, etc. i no van venir psicòlegs a atendre víctimes i familiars fins a l’accident de Soria (un accident en què van morir nanos de Viladecans). Atendre els socorristes era inimaginable, aleshores. Però llavors comencen els salvaments de refugiats i, tu al principi no te n’adones, però l’entorn sí que t’ho veu: un dia normal, en un supermercat vaig sentir un nen plorar i... se’m va parar la imatge durant tres segons. Només de sentir un so. Perquè el que hem vist és pitjor que una guerra. Els reporters gràfics que venen ho diuen, i són reporters de guerra. Perquè quan vas a una guerra, vas a una guerra! Però veure morir en un context de “no guerra”... El pitjor, realment, és veure morir: es triga, eh, a morir! Trigues minuts! I mentre, tu estàs intentant que no es mori, però es mor... i no hi arribes. I hi ha imatges que les tinc molt fresques!\nI als ports, a les barcasses aquestes, que arriben amb la gent després dels naufragis...\nAquests ja estan morts, i no és tan dur. No no, el pitjor és veure morir nens, veure morir nens saludables, veure que els surten bombolletes pel nas mentre estan mig enfonsats, i que no pots amb tots... i dius: “Aquest no puc!” O... “Quin deixo?”. Això li explicava al Papa, no ens toca a nosaltres, decidir això. Haver d’escollir qui se’n va i qui no és el més dur, i a més equivocar-te, eh! La primera vegada ens vam equivocar: vam treure tots els nens (bé, tots els nens, molts nens) i se’ns van morir molts pares. Perquè no podíem: primer agafaves els nens i quan tornaves a buscar els pares ja no hi eren. La gent es pensa que és molt ràpid, però no: hi ha distàncies, i es perd molt de temps, i... i quan a acabes, arribes a port i tens els nens plorant, drets -el que poden estar drets i no estan entubats- i penses: Els hem deixat sols aquí, en un país que no és el seu, en un continent que té res a veure amb el seu, amb una religió que no coneixen absolutament res i què serà d’ells? A més, són il·legals tots. Què els espera? I va ser un cop molt dur.\nI aleshores vam fer una mica de brífing, improvisat, i vam dir: s’ha acabat no ho farem mai mes, això. Aquestes coses només les podem parlar entre nosaltres, perquè no tenen cabuda al món real.\nAixò em fa pensar en la decisió de Sofi, aquesta d’entregar als nazis, ell o ella?\nVam decidir que deixaríem morir famílies senceres i rescataríem famílies senceres. És molt dur, això, eh! Decidir-ho fredament, amb un cafè... i posar-ho a la pràctica. Perquè a Lesbos no vam haver-ho de tornar a posar a la pràctica, però al Mediterrani central, al Gerard i a mi, als 2 alhora, se’ns va tornar a donar. I tenim imatges del pare, amb el nen, i la mare i la nena morta. Però bé, almenys vam treure el pare i el nen. I va costar, el que ens va costar, saps! I clar, com ho mastegues tot això?\nL’alerta psicològica va sorgir amb aquesta decisió, a Toquima. L’Iñaki es va trobar amb la tessitura d’haver de decidir. Perquè no donàvem a l’abast, érem 4 i eren 400 a l’aigua. I aquí és on arrenca el suport psicològic. Quan li vaig explicar a la meva dona es va esgarrifar. La Camille va ser qui va organitzar la plataforma de suport psicològic, la va fer ella.\nEl COPC i els refugiats\nNo sé si estàs al corrent, però des de la Generalitat vam rebre la possibilitat d’entrevistar a 300 persones perquè fossin mentors de refugiats. Ho hem fet, tenim 100 persones que estan hi disposades, però... no hi ha refugiats. No venen, no apareixen.\nNosaltres tenim 2 pisos a Barcelona amb 8 o 9 refugiats. Hem fet un curs de socorrisme per a 15 persones que han sol·licitat refugi, i els fotrem a treballar aquest estiu. Sense fer soroll, eh! Jo sóc una empresa privada, ho faig a través de la meva empresa privada. Si jo, que no sóc ningú, he pogut fer tot això, què poden fer els alts càrrecs públics de l’administració que tenen calés temps i recursos? La Generalitat no té cap competència; això és cosa de l’estat! Però, si jo, sense recursos i amb una petita empresa tinc 9 persones, en 2 pisos, ja fa més d’un any, què és el que podria fer la Generalitat? Si són capaços de desobeir per posar urnes...\nSuposo que no saps que des del Col·legi hem presentat un projecte pilot per ocupar pobles petits de Catalunya que encara tenen electricitat i d’aigua i portar-hi refugiats. Però ningú ens ha dit: ah, expliqueu això...\nLa bona fe...aquí s’ha jugat molt amb la bona fe de la gent i s’ha omès molta informació. El tema del control de l’emigració, el control d’estrangeria, no és una potestat, una transferència a la Generalitat. Qualsevol que hagi volgut fer això, a part de tenir molt bona fe, està molt desinformat. Era millor donar suport els que estàvem dient: “que se’ns estan morint! No vindrà ningú! No vindrà ningú! No volen que vinguin!” Perquè la UE no està fent res. Bueno, era molt bonic posar volem acollir, wellcome refugees, però no cal anar-los a buscar allà, els tenim aquí! Per què no els ajudem, els que tenim venent bolsos al passeig de Gràcia? També han vingut amb patera!\nAmplicació: situació a la Mar Mediterrània, a principis de 2018, i situació amb els refugiats\nCom ha millorat la situació de les persones migrants arran de l’acord europeu per eliminar les màfies de tràfic de persones, per exemple a Líbia?\nL’acord que signa la Unió Europea és, segons diuen, per frenar la immigració il·legal, no per eliminar les màfies. En el cas de Líbia, que és un país en guerra sense un govern estable, l’acord que se signa és perquè frenin la sortida d’emigrants. Els diners que hi destina la Unió Europea financen diferents grups armats que fan aquesta feina, vinculats a unes de les faccions en lluita pel govern de Líbia, que controla només una part de la costa.\nAquest acord, doncs, no redueix les l’acció de les màfies de tràfic de persones?\nNo, perquè dels 2.000 km de costa de Líbia, hi ha 1.800 km que estan controlats per grups armats autofinançats, que viuen del tràfic de les persones, del tràfic d’òrgans, de la prostitució, i el tràfic d’armes. Els drets humans, a Líbia no existeixen, i molt menys encara per un immigrant subsaharià. El que ha canviat és que les mateixes màfies que abans es dedicaven a treure persones del país cap a Europa, ara es dediquen a no deixar-les marxar. És indigne que la UE signi un acord amb un país que no té un estat visible i en el qual no es garanteixen els drets humans. Les Nacions Unides s’està queixant constantment que allà es vulneren tots els drets, que hi ha esclavitud, que hi ha persecució, que la violació és sistemàtica... Jo m’indigno perquè tinc la informació, però l’opinió pública que no la té.\nPer què aquestes informacions no arriben a l’opinió pública?\nPerquè s’oculta, i el que es fa públic és amb un vocabulari tendenciós, per fer-nos creure que hi ha una normalitat que no és real: per exemple, que “la UE negocia con el gobierno de Trípoli” o de “camps de refugiats libis”, com si n’hi hagués.\nCom afecta aquesta situació a Proactiva Open Arms?\nEls guarda costes, al 2016, pujaven al nostre vaixell, i feien un te i parlàvem de futbol i compartíem xocolata. Els mateixos que al 2016 feien això, després que intervingués la UE donant calés, els mateixos, van començar a insultar-nos i a disparar a l’aire. Els mateixos. Per tant, es va notar de seguida la intervenció d’Europa. Però no només els dona diners, els entrena. Ara mateix els està entrenant la Guàrdia Civil, que té 90 libis al sud d’Espanya, a Andalusia. Els estem entrenant aquí a Espanya... i ara mateix Espanya porta la coordinació de la Operación Sofía, l’operació contra el tràfic de persones instaurada al Mediterrani.\nI els refugiats s’han desplaçat, davant d’això? O què fan, què està passant?\nNo, els refugiats, la gent que està a Líbia està atrapada: no va lliure. Ja els entren amb màfies: després de creuar el desert, el Sahel, una màfia els entra a Líbia i els ven a una altra màfia de Líbia. La màfia de Líbia que els rep els porta a qualsevol ciutat i se’ls ven: elles són, evidentment, totes violades, passen a ser joguina sexual del grup armat que les compra, o són venudes per atenció domèstica a qui les pugui pagar... i a ells els venen per 300-400 dòlars: es venen en un mercat per a l’agricultura, la construcció... i treballen a canvi de menjar. Quan poden reunir 400-500 dòlars, al cap d’un any, un any i mig, dos, compren el passatge de la patera, a una altra màfia. I mentrestant, si els veuen pel carrer, són detinguts, els porten a un centre de detenció, els fan xantatge, els extorsionen, els fan trucar a la família i els hi demanen 200-300 dòlars amenaçats a punta de pistola (tot això ho tenim en el youtube, perquè són els testimonis que ells expliquen), això ells: lo d’elles és molt pitjor. I clar, la família sent com els peguen, i com criden, i envien 300 dòlars: imagina’t per una família del Sudan del Sud, que hagi d’enviar 300 dòlars... per ells és una fortuna.\nA Europa, en canvi, sí que s’ha aconseguit aturar és el tema dels camps de concentració?\nA Europa hi ha dos fluxos: un a l’Egeu, flux Turquia Grècia, i al nord d’Àfrica que ve a Espanya i cap a Itàlia. Són molt diferents: aquest té un caire molt africà, el 85-90%, en canvi, per Turquia hi ha de tot: afganesos, sirians, entren alguns africans, Bangla-deshencs, i fins i tot Nepalesos. Per tant, són diferents perfils. El que va entrar des de 2015 fins a l’abril de 2016 per Grècia, majoritàriament eren sirians, uns 900.000 que anaven cap a Alemanya, que volia rejovenir la seva piràmide de població. Creuaven totes les fronteres a peu, perquè el tractat de Shengen ho permetia, i a Àustria els posaven trens cap a Alemanya. Fins que la Merkel va dir prou, al març firma l’acord amb Turquia i tanca les fronteres. Clar, 60-70.000 persones van quedar atrapats pel camí, en trànsit. Aquests estan atrapats, encara ara: porten 2 anys atrapats, al fang. Sota els ponts, en tendes de plàstic, i molts d’ells tenen part de la seva família a Alemanya, i no poden fer reagrupació. Conec molts casos d’homes que són a Alemanya i tenen la família atrapada pel camí. I han estat un any sense poder sortir d’Alemanya, fins que no han pogut obtenir la residència. I durant aquest temps tenien la dona en una tenda a Idomeni, amb el fang fins aquí, amb els nens, i sense poder ajudar-los. Aquí és on, desesperadament, la UE no està fotent res, perquè podria haver agafat aquestes 70.000 persones i haver-los repartit perquè estiguessin en condicions dignes.\nPerò continua havent-hi persones que migren o això s’ha solucionat?\nÉs que això és un no parar perquè la política en origen no existeix. Portem 70 anys amb el domo, amb el sobret de la fam. La pobresa l’estem mantenint: només amb un 10% del que ens hem gastat per rescatar el bancs a Espanya, s’acaba amb la fam al món. Per acabar amb la gana al món portem 70 anys, amb Càritas, i no hem avançat: per això em vaig discutir per primer cop amb el Papa. Ara, hi ha tota una sèrie de conflictes a l’Àfrica que fa que estigui molt desestabilitzat, tot, i que hi hagi molta pobresa, i evidentment, veuen com es viu aquí, i clar, venen.\nMalgrat això, com ha evolucionat el reconeixement i el suport a Open arms, després d’aquest nou vaixell i que el vell, si no m’equivoco, ha fet gira per sensibilitzar. Ha tingut una evolució favorable?\nEls pilars de la organització són el rescat, és l’acció al mar per evitar que la gent mori; la comunicació, que per això portem periodistes a bord, i la sensibilització. Perquè vam aprendre a Grècia que si no es veu, no existeix. Si no surt als mitjans, no existeix el problema: quan vam arribar a Grècia, hi portaven més d’un any, i ningú en sabia res. I va ser que nosaltres vam entrar i a difondre i a portar fotògrafs, i a portar periodistes i a fer XXSS que Espanya es va enterar de la crisi de Grècia perquè no sabien res. Fins que no vam anar nosaltres allà, no es publicava res. Aleshores, un dels vaixells, el més emblemàtic, perquè el Jordi Évole va fer un documental i és el menys apte per al salvament, l’hem dedicat a la sensibilització perquè és bonic, però vam haver de buscar un altre vaixell més pràctic per fer el salvament. Vam aconseguir un barco molt antic, de 47 anys, al País Basc, que una empresa naviliera anava a desballestar però té tant d’amiant a dins que desballestar-lo és molt car i el propietari ens el va donar per estalviar-se’n els diners. Imagina’t com són les coses que aquest vaixell estava atracat en un port gallec, suposadament operatiu perquè formava part d’una contrata de salvament... Doncs va costar un milió d’euros per posar-lo en marxa! I tenia tots els certificats al dia, suposadament tot funcionava... imagina’t quin país tenim!\nDoncs quins regals, aquests vaixells, no?\nSí, sí, els 2 han sigut verinosos. Per a Open Arms, aquest vaixell ha suposat anar sense calés, ens va costar la meitat del pressupost de l’organització aconseguir que es mogués. Tot el que teníem estalviat, tot el que va generar el documental Astral, ens ho vam gastar preparant el vaixell... i ara anem apurats, perquè és un vaixell que gasta entre 3.700 i 4.000 litres de gasoil al dia: 3-4 tones de gasoli al dia, amb un dipòsit de 200 tones. I omplir el dipòsit són 200.000 euros.\nAquesta actitud teva tan tranquil·la, tenint en compte el que expliques, forma part de la teva personalitat, o t’esforces a ser molt tranquil i no indignar-te?\nSóc de sang calenta, i tinc un grau d’impulsivitat molt alt. Però a la feina, als rescats, no ho sóc. Jo fa temps que no ploro treballant, però ploro a totes les pel·lícules de cine. No m’afecta directament, però ho pateixo després. Estic emocionalment trontollant: vaig a veure Coco i vaig acabar plorant com una magdalena, en canvi vaig tenir bebès morts a les mans fa dues setmanes i... suposo que això forma part de la feina.\nPel que fa la indignació, m’indigno, és clar. Al mar és impossible no indignar-se: fins i tot les armades espanyola i italiana, malgrat les ordres que tenen, s’escandalitzen. Ahir llegia en un article d’un capità de l’armada espanyola que deia: “lo que pasa en el Mediterráneo es innombrable”, i això és un èxit que atribueixo a més de 2 anys del treball d’Open arms, que hem estat suportant una campanya de desprestigi i difamació per salvar vides humanes: “que si somos el efecto llamada, que si somos los taxis del mediterráneo, que si traemos y llenamos Europa de pobres, que si estem en contacte amb els traficants, que si ens financem a través de donacions de traficants, que si som un negoci de les màfies”, ens han dit de tot! I saps per què ha acabat, tota aquesta campanya, i perquè els capitans de l’exèrcit ara diuen el públicament que també rescaten? Perquè vam anar a veure el Papa i es va indignar profundament, i es va bellugar, va parlar amb el govern italià amb tothom i va dir: “Què és això de perseguir a les organitzacions humanitàries?” I va ser ell qui ho va parar, perquè de cop, s’ha aturat la campanya de desprestigi i persecució judicial i econòmica que rebíem per denunciar el que la UE fa a la mar Mediterrània. Però el mal ja estava fet: de 8 vaixells humanitaris que hi havia al principi, ara només n’hi ha dos.\nEn què consistia la persecució econòmica?\nEn acusar-nos que rebíem donacions de les màfies per entrar amb la fiscalia a investigar tots els donants. El que volien no era això, sinó que els donants deixessin de fer-ho per no ser investigats: per això van fer un anunci públic que ho farien, i finalment no ho van fer. Però com que el nostre donant és el poble (que ens dona 20 €, 50 €) aquests no tenen por, aquests de què han de tenir por? I com que el que fem és tan clar, doncs no va mermar, la donació.\nI a més a més has d’anar en compte amb hisenda, oi?\nAmb la Seguretat Social, tinc 14 inspeccions de treball, i una d’Hisenda. Però bé, parles amb totes les empreses catalanes i et diuen el mateix. Totes estan sota investigació per poder dir que el procés ha perjudicat a la indústria catalana. Tot és una hipocresia i una manipulació brutal.\nPer a més informació i col·laboració amb Proactiva Open Arms: https://www.proactivaopenarms.org/ca


Música: Ni Temps Ni Espai: NITZER EBB - Control, I'm here\nNITZER EBB - Control, I'm here\nDes de que estem oficialment en crisi, estem patint tot un seguit de retallades de tot tipus. Fins hi tot, des de els atemptant de l'11 de setembre de 2001, varem començar a patir retallades en la nostra privacitat per garantir la “nostra” seguretat. També permetem que es dubti de la nostra honorabilitat, fent-nos pagar un canon en els diferents suports informàtics, per si de cas vulnerem els drets de la propietat intel·lectual.\nDarrerament ens han imposat una reforma laboral que pel fet d'una senzilla sospita interessada, poden decidir el nostre futur i aprofitant-se de les circumstàncies, treure'n un benefici econòmic. Tot i que molts de nosaltres no ens veiem directament afectats, però la rebaixa de sous dels funcionaris, és un altre retallada. I així poc a poc, fins ara, que ja s'han tret la careta, i volen fer retallades sobre coses que haurien de ser intocables si volem arribar a ser una societat realment moderna, mentres al mateix temps, rebaixen impostos a aquells que tenen prou poder econòmic com per no necessitar aquestes ajudes. En definitiva, que vivim temps on les administracions ajuden als rics i poderosos, i perjudiquen als humils. I ho fan de la manera més burda que om pot imaginar. Ja que si realment calen les retallades de debò, doncs abans de tancar centres educatius, plantes hospitalàries o treure recursos a la justícia, es pot retallar per moltes altres coses, i no cal ser cap “lumbreres” ni populista, per saber quines.\nEl proper dissabte, 14 de maig, s'ha organitzat una manifestació, per dir prou a totes aquestes mesures que si les pensem dos minuts, es veu d'un hora lluny, que no poden ser bones. Cal dir PROU a totes aquestes polítiques que pugen impostos als pobres, i els baixen als rics, o que donen més poders als poderosos, i esclavitzen encara més a la classe treballadora. Cal anar-hi, i fer pinya per aturar aquesta bogeria que ens cau a sobre gràcies a un polítics, que semblen estar al servei de les grans corporacions multinacional, i no tenen massa miraments en fer la vida impossible al poble.\nPer acompanyar aquest tema, he pensat amb la cançó “Control, I'm here” de Nitzer Ebb. És com dir “Prou, que estem aquí, i no ens trepitjareu”. Cal dir clar i català als nostres polítics, “Prou, que som aquí”.\nI d'aquí pocs dies, tenim eleccions. Si no podem anar a la manifestació, si més no, recordem, que a més dels parits polítics al servei dels poderosos (CiU, PP i PSOE-PSC) i han altres alternatives, que potser seria interessant donar-los una oportunitat.\nAprofito, per comentar, que al mateix dia, els Nitzer Ebb, toquen a València, al Spook Factory, discoteca que em porta molts records.\nPublicat per música: ni temps ni espai a 23:51


Els governs català i quebequès organitzen un... - Govern.cat\nquery_builder 6 juny 2003 17:41\nEls governs català i quebequès organitzen un col·loqui internacional sobre la llengua a les empreses\nTindrà lloc la setmana vinent al Quebec, amb la participació d'uns 50 especialistes\nEls pròxims dies 9 i 10 de juny tindrà lloc al Quebec el segon Col·loqui sobre les Pràctiques Lingüístiques a les Empreses amb Vocació Internacional, organitzat pels governs de Catalunya i el Quebec. L’objectiu del col·loqui és analitzar els efectes lingüístics de la mundialització de l’economia en la gestió i la utilització de les llengües dins les empreses i en particular en les que tenen vocació internacional. La inauguració anirà a càrrec del director general de Política Lingüística de la Generalitat, Jordi Roigé, i del viceministre responsable de la Política Lingüística al Quebec, Guy Dumàs.\nUna cinquantena d’especialistes de tot el món presentaran models, procediments i experiències d’ús de les respectives llengües pròpies en les grans empreses. Analitzaran també com en situacions de contacte de dues llengües socialment implantades en un mateix territori (català i castellà, francès i anglès) sobreviu i es promou la llengua pròpia davant de dues llengües d’ús internacional en forta expansió, (l’anglès o el castellà) que són, a més, la llengua predominant als respectius estats.\nEntre els actes previstos es troba una taula rodona en què participaran directius d’empreses d’ambdós territoris i també representats de les dues administracions. Per part de Catalunya hi intervindran el director general de Política Lingüística i la cap de relacions institucionals de Gas Natural, Maria Carme González.\nLa col·laboració que en l’àmbit de Política Lingüística mantenen els governs català i quebequès es va iniciar fa vint anys, amb la visita de l’aleshores directora general de Política Lingüística, Aina Moll, a l’Oficina Quebequesa de la Llengua Francesa. L’any 1996 els dos governs varen signar un acord estable de cooperació en matèria de Política Lingüística que ha propiciat l’intercanvi d’experiències, publicacions i estudis oficials entre dos territoris que tenen en comú l’existència de dues llengües oficials i la promoció de la llengua pròpia.\nFruit d’aquesta col·laboració va ser el Col·loqui Internacional sobre Polítiques i Legislacions Lingüístiques Comparades, que es va celebrar a Barcelona l’any 1999. En aquest col·loqui es varen exposar les experiències del Quebec i de Catalunya com a països capdavanters en polítiques lingüístiques que organitzen la convivència de dues llengües implantades socialment en un mateix territori.\nBarcelona, 6 de juny de 2003


HRITHIK ROSHAN ALÇADA, EDAT, ESPOSA, NÚVIA, FAMÍLIA, BIOGRAFIA I MOLT MÉS - ACTORS DE BOLLYWOOD\nHrithik Roshan Alçada, edat, esposa, núvia, família, biografia i molt més\nNom real Hrithik Rakesh Nagrath\nÀlies Duggu, Déu grec\nProfessió (s) Actor, Entrepreneur\nAlçada (aprox.) en centímetres - 180 cm\nen metres - 1,80 m\nen peus polzades - 5 '11 '\nPes (aprox.) en quilograms - 85 kg\nen lliures - 187 lliures\nMesures corporals (aprox.) - pit: 44 polzades\nCintura: 28 polzades\nColor d’ulls Verd avellanat\ndebut Debut cinematogràfic: Kaho Naa ... Pyaar Hai (2000)\n2001: Millor debut masculí i millor actor per Kaho Naa ... Pyaar Hai\n2004: Millor actor i millor actor (crítica) per Koi ... Mil Gaya\n2007: Millor actor per Dhoom 2\n2009: Millor actor per Jodhaa Akbar\n2001: IAS (Indo-American-Society), premi Young Archievers\n2004: Premis Anandlok, millor actor masculí per Koi ... Mil Gaya\n2007: Premis Bollywood People's Choice: millor actor per Krrish i Dhoom 2\n2017: Premi Saló de la fama\nData de naixement 10 de gener de 1974\nEdat (com el 2021) 47 anys\nSigne del zodíac / signe solar Capricorn\nEscola Bombay Scottish School, Bombai\nUniversitat Sydenham College, Bombai\nQualificació Educacional Llicenciats en comerç per Sydenham College, Bombai\nadreça El Palazzo, Juhu, Mumbai\nHobbies Viatjar, fer gimnàs, llegir\nM'agrada / No m'agrada M'agrada: Ballant,\nNo m'agrada: Com es fa clic mentre menja, productes lactis\nTatuatges Al canell dret: Una estrella de sis punts amb un cercle vermell\nAl canell esquerre: Sussanne escrit\nControvèrsies • Al desembre del 2000, van començar els disturbis al Nepal després que es difongués el rumor que Hrithik feia la remissió anti-Nepal que odiava Nepal i la seva gent. No obstant això, Hrithik va negar fer aquests comentaris i va dir: 'Puc anomenar totes les entrevistes que he fet. Totes les cintes estan disponibles perquè tothom les vegi en qualsevol moment. Mai he parlat contra el Nepal ni el poble nepalès, que estimo.\n• Durant la seva suposada aventura amb Barbara Mori, la seva llavors esposa Sussanne va abandonar casa seva, però més tard es van unir, tristament durant gaire temps, ja que el 2014 es van separar.\n• Es va distribuir un pòster de Hrithik la vigília de les eleccions al govern local. El pòster el retratava amb un posat de ball i portava l’eslògan: Vota DA per a tota la gent. DA és l'oponent Aliança Democràtica a Sud-àfrica, que va provocar la prohibició de les pel·lícules d'Hrithik a Sud-àfrica.\n• Ell i Kangana ranaut va tenir una baralla dirigida pels mitjans de comunicació, que va començar amb el fet que ella el cridés com a 'ex ximple', i més tard va donar lloc a una trucada de noms, una filtració de correu electrònic i una batalla legal.\nEstat civil Divorciada\nAfers / Novies Kareena Kapoor (Actriu)\nBarbara Mori (actriu)\nKangana ranaut (Actriu)\nData del matrimoni 20 de desembre de 2000\nLloc del matrimoni Golden Resorts and Spa, Bangalore\nEsposa / cònjuge Sussanne Khan (m.2000 – div.2014)\nNens Fills - Hrehaan Roshan i Hridhaan Roshan\nFilla - Cap\nEls pares Pare - Rakesh Roshan (Cineasta)\nMare - Pinky Roshan\nTió Tió Patern - Rajesh Roshan (Director musical)\nGermans Germà - Cap\nGermana - Sunaina Roshan (Elder)\nMenjar (s) preferit (s) Menjar indi però no plats grassos; Dal, Chawal, pollastre, xai, totes les verdures\nFet a l’estil indi; Cuines italianes, mexicanes i xineses\nActor (s) preferit (s) Bollywood: Amitabh Bachchan , Raj Kapoor\nActrius preferides Bollywood: Madhubala , Dixit , Kajol\nPel·lícules preferides Bollywood - Dilwale Dulhaniya Le Jayenge, Kaho Naa Pyaar Hai, Sholay\nHollywood - Pretty Woman, quan Harry va conèixer a Sally ...\nVerdura preferida Bròquil\nEsport preferit Cricket\nColor (s) preferit (s) Negre blanc\nDestinacions preferides Londres, Phuket\nSuperheroi preferit Superman\nVestit preferit Pantalons texans i roba fluixa\nPerfum preferit Polo Sport\nJoc (s) preferit (s) Doom, Trivial Pursuit, Balderdash\nFruita (s) preferida (s) Poma, plàtan, Chikoo, raïm\nPostres preferits Pastís de poma amb gelat de vainilla, brownies amb gelat, gelat amb salsa de xocolata\nMascota favorita Cat persa\nLlibre preferit Easyway per deixar de fumar d’Allen Carr\nBallarins preferits Shammi Kapoor , Michael Jackson\nCol·lecció de cotxes Rolls Royce Ghost Series II,\nJaguar XJ, Ferrari Mòdena, Maserati Spyder, Porsche Cayenne Turbo, Range Rover Sport\nSou ₹ 35-40 milions o pel·lícula\nValor net (aprox.) 1428 ₹ (215 milions de dòlars)\nAlguns fets menys coneguts sobre Hrithik Roshan\nFuma Hrithik Roshan ?: No (Abans fumava abans, però ara ha deixat de fumar)\nHrithik Roshan Fumant cigarreta amb Salman Khan\nHrithik Roshan beu alcohol ?: Sí\nEl seu cognom oficial és Nagrath, no Roshan.\nVa néixer amb dos polzes a la mà dreta i els seus companys de classe se’n burlaven.\nDues polzes d’Hrithik Roshan\nbhabiji ghar pe hai cast\nAls 6 anys va entrar a Bollywood com a artista infantil en una seqüència de dansa de la pel·lícula de 1980, Aasha.\nHrithik Roshan a la pel·lícula Aasha\nAmb els seus primers guanys de 100 ₹, que va obtenir en sacsejar una cama al costat Jeetendra a la pel·lícula Aasha, va comprar 10 Hot Wheel Cars que estaven de moda en aquell moment.\nAbans de debutar al cinema, va prendre classes de culturisme Salman Khan .\nCom a icona d’estil, ha llançat la seva marca de marca anomenada HRX, que tracta de roba informal.\nMarca HRX d’Hrithik Roshan\nAbans d’aparèixer en pel·lícules, va ajudar al seu pare, Rakesh Roshan, en les seves direccions: Karan Arjun i Koyla. Solia fer estranyes feines als platós, com servir te als actors i fins i tot escombrar els terres.\nAls 19 anys va patir una escoliosi, una hèrnia discal i els metges li van dir que no seria capaç de ballar ni actuar, però va lluitar per les seves debilitats i el resultat és davant de tothom.\nEn el seu debut, s'esperava per primera vegada Kareena Kapoor es veuria enfront d’ell, però va sortir de la pel·lícula a causa d’un malentès entre el pare d’Hrithik i la mare de Kareena.\nHrithik Roshan amb Kareena Kapoor al conjunt de Kaho Naa Pyaar Hai\nL’actuació de Hrithik a la pel·lícula: Kaho Naa ... Pyaar Hai va rebre aclamacions de la crítica per part del públic. La pel·lícula es va convertir en una superproducció, cosa que va convertir Hrithik en una estrella de la nit al dia. A més, va conèixer la seva exdona per primera vegada de la mateixa manera que Rohit va conèixer Sonia en un senyal de trànsit de la pel·lícula.\nEl dia de Sant Valentí, l'any 2000, va rebre prop de 30.000 propostes matrimonials dels seus fans.\nEs va casar amb el primer amor de la seva vida, Sussanne Khan el 20 de desembre de 2000 a Golden Resorts and Spa, situat als afores de Bangalore.\nFoto del casament de Hrithik Roshan i Sussanne\nEls seus moviments emblemàtics de ball a la cançó 'Ek Pal Ka Jeena' es van convertir en una sensació a nivell nacional i una gran moda entre els joves.\nDesprés del llançament de la seva pel·lícula: Main Prem Ki Deewani Hoon, davant de Kareena Kapoor, la seva dona li va demanar que no signés cap pel·lícula amb Kareena; ja que havia notat que Hrithik i Kareena s’acostaven els uns als altres als platós.\nVa ser la primera opció per a Shah Rukh Khan El paper de Don i Swades, Akshaye Khanna El paper de S a Dil Chahta Hai i el paper de Siddharth a Rang De Basanti.\nMentre rodava per a la seva pel·lícula Kites el 2009 a Los Angeles, Estats Units, va conèixer el seu ídol de ball, Michael Jackson .\nHrithik Roshan amb Michael Jackson\nDurant els seus anys de creixement, va tenir un gran enamorament Madhubala i Parveen Babi .\nVa tenir un problema de tartamudeig a la seva infantesa, a causa del qual solia fer lliteres a la classe escolar i a les proves orals. Tot i això, el va superar amb l’ajut d’un logopeda.\nPer a la seva pel·lícula, Zindagi Na Milegi Dobara, va fer ell mateix tots els trucs de bombeig d’adrenalina sense l’ajut de la persecució de toros, el paracaigudisme i el submarinisme.\nHrithik solia fer acrobàcies a la seva bicicleta BMX per impressionar Sussanne, i ella l’anomenava “Bholunath”.\nÉs un monstre físic i és molt conscient de la seva rutina de salut i dieta. Sempre que està malalt i pateix una mala salut, es deprimeix i comença a treballar en aquest moment, cosa que reflecteix les vibracions positives de la seva vida.\nHrithik Roshan fent entrenament\nfoto real de jyoti singh nirbhaya\nTot i tenir tant d’èxit a la seva vida, és terrible a l’hora de manejar les finances pel seu compte, la seva exdona i la seva mare se n’encarreguen.\nLi encanta documentar el seu dia a dia en un àlbum de retalls, ple d’imatges.\nHrithik motiva a tothom a deixar de fumar, però hi va haver un moment en què va ser greument addicte al fumar. En una entrevista va dir que la publicació d’Allen Carr, Easy Way to Stop Smoking, el va ajudar molt a deixar aquest brutícia hàbit.\nÉs un àvid amant dels animals i tenia un pug de mascotes anomenat Puggy i gats anomenats Pearl i Tiger, que ja no hi són. També va comprar un beagle anomenat París per als seus fills.\nHritikh té la seva estàtua de cera establerta al museu de Madame Tussauds.\nHrithik Roshan amb la seva estàtua de cera\nDurant els rodatges de trucs per a 'Bang Bang', va patir una lesió al cap i més tard va ser operat per l'extirpació d'un coàgul de sang al cervell.\nDesprés del llançament de Bang Bang, Hrithik es va convertir en el primer actor a fer un truc de flyboard en una pel·lícula de Bollywood.\nEn algun lloc de mitjans del 2013, la parella daurada de Bollywood, Hrithik i Sussanne es van separar. L'1 de novembre de 2014, els dos es van divorciar amb consentiment mutu, però encara es veuen junts com a pares complacents als seus fills durant les vacances.\nEl 2017, el seu paper de cec a la pel·lícula Kaabil va agradar a tothom. Més tard, es va revelar que, per entrar al seu personatge, es va tancar durant uns quatre o cinc dies a casa seva i es va moure amb els ulls embenats. Només volia familiaritzar-se amb el llenguatge corporal de les persones cegues. A més, també va convidar algunes persones cegues al seu lloc i va estudiar les seves expressions i gestos.\nVa llançar una sèrie de llibres d'aprenentatge integrada i divertida titulada 'Tactabet', per a persones amb discapacitat visual i nens amb baixa visió publicada en format Braille.\nHrithik Roshan al llançament de Tactabet\nLi encanta menjar pizzes i en pot menjar dos alhora.\nEl 2019, va interpretar a un matemàtic indi, Anand Kumar, en el biopic titulat 'Super 30', dirigit per Vikas Bahl .\nHrithik Roshan durant el rodatge del Super 30\nTé una imatge molt disciplinada, però en la seva infantesa, el senyor Roshan el va pegar molt malament quan tirava ampolles buides a desconeguts de la seva terrassa.\nTiger Shroff és el seu gran fan i considera Hrithik com la seva inspiració.\nHrithik és un bussejador certificat i professional.\nHrithik Roshan Submarinisme\nEll i tota la seva família són un fervent seguidor de Sai Baba.\nAbans de llançar la seva pel·lícula 'Super 30', va compartir una nota sincera al seu gestor de Twitter per al seu avi, a qui diu amb amor 'Deda' i el doctor Oza, el seu logopeda infantil.\nPublicació de Twitter de Hrithik Roshan dedicada als seus súper professors\nbhabhiji ghar pe hai actriu\nnom real de narendra modi\nmillor pel·lícula de rajesh khanna\nmurli manohar joshi daughter marriage\nquina altura té Katrina Kaif\nnivin pauly alçada i pes


Malgrat vol reformar el seu Passeig Marítim a partir d’aquest any | Ràdio Palafolls\nHome Comarcal Malgrat vol reformar el seu Passeig Marítim a partir d’aquest any\nMarc Ferri , febrer 5, 2018\t / 2191 0\nL’Ajuntament malgratenc vol posar al dia el seu passeig marítim. El projecte és una de les intencions de l’equip de govern de Malgrat de Mar, que vol executar aquest projecte abans d’acabar el seu mandat.\nAixí, el consistori vol actualitzar un espai que considera que ha anat quedant obsolet amb el pas del temps, davant de la modernització que sí que s’ha produït en els establiments i negocis que hi ha al passeig.\nL’alcaldessa de Malgrat, Carme Ponsa, ha explicat que el projecte es preveu dur a terme en dues fases, sense descartar-ne una tercera si fos necessari.\nAquesta fragmentació, tal com explica Ponsa, respon a la intenció de no afectar als comerços i negocis del mateix passeig durant la temporada turística. A la vegada, l’alcaldessa aclareix que amb un sol any no hi ha temps suficient per enllestir el projecte.\nSegons explica l’alcaldessa, la primera fase de les obres abastaria des de la plaça de l’Ancla fins a l’avinguda Països Catalans, per continuar posteriorment des d’aquesta avinguda fins a la de Colom, el la que ja seria la segona fase plantejada.\nPonsa diu que la intenció del consistori és començar el projecte aquest mateix any, i reivindica el caràcter marítim del municipi que, segons l’alcaldessa, fins ara ha viscut “d’esquena al mar”.\nEl projecte de reforma del passeig ja fa diversos anys que està damunt la taula, i s’han hagut de revisar alguns aspectes relatius als materials que s’han utilitzar, així com incloure nous aspectes, com per exemple la il·luminació amb LED’s, que abans no es contemplava, o la inclusió del carril bici.


Notícies • 2019/20\n31 Maig 2020 2019/20\nEn el primer any d'instaurar aquest reconeixement en els equips seniors, el nostre 4a Catalana ha estat escollit com a equip de la seva categoria amb millor puntuació "Joc Net". Felicitats! Ens heu omplert d'orgull i és una molt bona manera d'acabar aquesta primera temporada de la nova etapa. Una abraçada a tots i visca el Base Roses!\n18 Abril 2020 2019/20\nA les darreres dues setmanes, el Club de Fútbol Base Roses ha dut a terme una iniciativa per poder seguir en contacte amb els seus jugadors en aquests complicats dies de confinament degut a la pandèmia del Covid-19.\nL´equip de coordinació, amb la supervisió de la Junta Directiva, ha posat en marxa un sistema de videoconferències per tal que els entrenadors facin sessions d´entrenament, xerrades i tota mena d´activitats en funció de l´edat o necessitat de cada equip.\nEn primer lloc es va buscar la millor plataforma per a tal volum de jugadors, i després de provar diverses opcions, es va escollir Hangouts Meet de Google per a tal fi. Un cop escollit el software, calia testejar-lo amb un parell d´equips. La resposta va ser molt positiva, així que ja es va extendre a la resta d´equips del club: escoleta, dos prebenjamins, quatre benjamins, quatre alevins, dos femenins, dos infantils, el juvenil i els dos equips amateurs.\nEn les reunions periòdiques que el Base Roses fa cada setmana per supervisar i reportar l´activitat de cada equip en les citades videoconferències d´entrenaments, s´ha decidit donar un pas més.\nCom tots sabem, hi ha una pandèmia que ha alterat la societat a tots nivells. Els fills i filles dels habitants de tot el món estàn vivint una situació no prevista de confinament que, amb total seguretat, no és gens fàcil de gestionar i organitzar el seu dia a dia.\nEn aquest sentit, la Junta del Club de Fútbol Base Roses, amb el suport de l´equip de coordinació i els entrenadors, ha decidit obrir un nou espai per a qualsevol noi o noia pugui accedir a aquestes sessions d´entrenament virtual. La Junta entèn que, un cop posada en marxa la eina de contacte digital i amb tots els entrenadors formats a tal efecte, cal compartir-la i fer-la extensiva a qualsevol persona.\nEls moments que viuen els nens i nenes requereixen d´accions que puguin fer més actiu el seu dia a dia. I el Base Roses ha decidit posar a disposició de qualsevol persona que vulgui participar l´estructura digital creada amb el Hangouts Meet.\nPer tant, qui vulgui assistir als entrenaments virtuals amb els nostres monitors, només ha d´enviar un correu a info@cfbaseroses.com indicant nom, edat i telèfon de contacte. El Club ja es posarà en contacte i facilitarà un link de Hangouts Meet per a cadascú.\nPer últim, el Club de Fútbol Base Roses desitja a la població de Roses en particular i a la resta del món en general, que aquesta pandèmia s´acabi quans abans millor, que els vostres éssers estimats estiguin bé de salut i que quan abans millor ens poguem retrobar tots amb normalitat pels carrers. Una forta abraçada a tothom.\nCLUB DE FÚTBOL BASE ROSES\n10 Abril 2020 2019/20\nCircular informativa CLUB FUTBOL BASE ROSES.\nPortem ja prop d’un mes sense competicions i sembla que es pot allargar unes setmanes més. Donat que les oficines de la FCF estan tancades, no tenim cap novetat de com quedaran les competicions en les diferents categories. Tot i que sembla que la intenció és finalitzar les competicions, no hi ha a dia d’avui cap comunicat oficial que ho confirmi i de ben segur que al final tot dependrà de com es desenvolupi la pandèmia.\nEn relació a les quotes que els jugadors vau pagar, quan sapiguem quan i en quines condicions finalitzarà la temporada valorarem com regularitzar-les.\nSi en algun moment de les properes setmanes tinguéssim algun comunicat oficial de la FCF o del Consell Esportiu respecte la temporada actual o la propera, us mantindríem informats.\nEl més important, ara, és que esteu bé tots, que us cuideu molt, us quedeu a casa i puguem recuperar la normalitat l’abans possible. Tenim moltes ganes de tornar a jugar a futbol junts!\n12 Març 2020 2019/20\nUna vegada reunida la junta directiva i l’equip de coordinació de l’entitat, valorant les darreres circulars i la noticia que a partir del proper dilluns els col·legis romandran tancats, s’ha pres la decisió de suspendre a partir d’avui tots els entrenaments de totes les categories durant les properes dues setmanes vinents o fins a nou avis.\n20 Desembre 2019 2019/20\nTastet de futbol femení i escoleta.\nEl llarg de les festes nadalenques els nens nascuts el 2014 i 2015 i nenes de totes les edats podran disposar d’un “TASTET” de futbol gratuït.\nPer més informació trucar al telèfons :\n10 Desembre 2019 2019/20\nL´assamblea general de socis prevista pel dia 11 de desembre per motius excepcional passa al proper dia 19 al mateix lloc i hora.\n01 Desembre 2019 2019/20\nEl proper divendres 6 de desembre a les 11:30 al camp de la Vinyassa es celebrarà la presentació dels equips del club, per la temporada 2019-20\n25 Novembre 2019 2019/20\nEl proper dia 11 de desembre a les 20 hores en el local de l'Agència Ricart c/ Arquitecte Gaudi 15 és celebrarà la reunió general ordinària de socis.\n04 Octubre 2019 2019/20\nEl proper dissabte dia 4 comença la lliga per tots els equips de la FCF.\n21 Agost 2019 2019/20\nEl proper diumenge 25 d'agost a les 18:30 h. el camp municipal d'Espolla es passarà a dir camp JOAN GELI ARGELES, dins els actes protocolaris es durà a terme el partit:\nC.D. ESPOLLA (4ª Cat.) - C.F. BASE ROSES (3ª Cat.)\nDes de el C.F. BASE ROSES, la més sincera felicitació tant als organitzadors com a l'homenatjat.\nVII CAMPUS per benjamins, pre benjamins i escoleta.\n13 Agost 2019 2019/20\nEn marxa el VII campus per benjamins, pre benjamins i escoleta. (VEURE MES INFORMACIÓ A L'APARTAT "CAMPUS")\nC.f. Base Roses 3ª Catalana - C.E. Llança 2ª Catalana\n01 Agost 2019 2019/20\nDissabte dia 3 a les 19:45 primer partit de pre temporada 3ª Catalana Camp de la Vinyassa\nC.F. Base Roses - C.E. Llança.


Inici > Noticies > Fem de neolítics!\nFa 7000 anys els homes i les dones del neolític, van viure en les nostres terres, i bona prova d’aquest fet, són les restes arqueològiques trobades a prop de l’actual Estany de Banyoles.\nPer això, el passat divendres 27 d’octubre, els nens i les nenes de tercer i quart de primària vam empendre un viatge al passat i vam descobrir com era la vida al neolitic.\nPrimer de tot vàrem visitar les diferents cabanes, que es feien servir d’habitatge o de rebost. Ens va sorprendre la reconstrucció que havien fet del poblat.\nEls neolítics eren agricultors i ramaders i van inventar diverses eines per fer més fàcil la seva feina. Tot i que vam comprovar, tot fent servir un molí de mà per fer farina o llances per caçar, i fabricant una eina per raspar les pells, com de dur devia ser el seu dia a dia.\nUn fet curiós de l’època que ens va sorprendre molt va ser que fabricaven objectes d’argila o ceràmica i utilitzaven petxines per decorar-los. Va ser genial modelar un bol a l’estil neolític!\nPerò el fet més important de l’època fou el descobriment del foc. Les dinamitzadores de la jornada, fent servir dos pals i palla seca, ens van explicar com ho feien i van fer-nos una demostració en directe. Va ser impressionant!\nDesprés d’un dia molt actiu i amb un munt de coneixements nous a la motxilla vam tornar cap a l’escola molt contents d’haver fet una aventura al passat i fer de prehistòrics per un dia.


El Govern repartirà més de 1,1 milió de mascaretes en 467 nodes de transport de la Comunitat | Valencia Extra\nEl Govern repartirà més de 1,1 milió de mascaretes en 467 nodes de transport de la Comunitat\nEl Govern d’Espanya repartirà a partir d’aquest dimarts i el dimecres 1.118.000 mascaretes en 467 nodes de transport de la Comunitat Valenciana. Efectius de les Forces i Cossos de Seguretat de l’Estat (Policia Nacional i Guàrdia Civil), voluntaris de Protecció Civil i Policies locals seran els encarregats de realitzar la distribució.\nEl repartiment s’iniciarà de manera escalonada en estacions de Renfe, rodalia, metres i autobusos. Començarà a les 6.00 hores a la província de Castelló, a les 6.30 en la de València i a les 7.00 en la d’Alacant. Per províncies, es distribuiran 416.000 mascaretes a Alacant, 572.000 a València i 130.000 a Castelló,\nsegons ha informat la Delegació del Govern en un comunicat.\nLa delegada, Gloria Calero, ha recordat que “les mascaretes són per a aquells treballadors que hagen d’usar necessàriament el transport públic en els quals siga difícil mantindre la distància de seguretat”, i és “per a aquests treballadors per als quals va destinat aquest repartiment”.\nEls punts de distribució en la Comunitat Valenciana s’han determinat “en funció de l’afluència mitjana de viatgers, però sense obviar zones menys poblades, com les d’interior”, segons ha assenyalat Calero, que ha precisat que són, en definitiva, “els principals nodes de comunicació de transport públic existent en cadascuna de les províncies”.\nAixí, en la d’Alacant s’han determinat 179 punts de distribució, altres 35 a Castelló i 253 en la de València. Pel que respecta a les capitals de províncies, els principals punts de distribució se situaran en les estacions principals de Renfe, parades de transport metropolità, estacions de metro i estacions d’autobusos.\nEn cadascun d’aquests punts, es reforçarà la presència d’agents de les Forces i Cossos de Seguretat per a realitzar les comprovacions pertinents per a garantir que els moviments siguen només els permesos pel Reial decret d’estat d’alarma.


Escoltant: Madame hollywood\nSuperaré la rallada que m'ha suposat que el post se m'hagi esborrat i el tornaré a escriure. ;)\nAhir vaig anar a una festa d'aniversari. Es feia a una casa a Tiana, que estava molt ben ambientada: torxes, gerros amb rams de flors enormes, espelmes i llums d'oli, tauletes al jardí amb cadires, una sala chill out amb llar de foc i sofàs plens de coixins, una sala on punxava techno un dj, a baix la barra amb música més suau, i barra lliure, on tothom es turnava per fer els cubates. Hi havia tant alcohol que no es va acabar. Érem 94 persones, de les quals jo deuria conèixer unes deu com a molt. M'ho vaig passar molt bé, tot i que només baixar del tren a Montgat, el pantaló se'm va trencar seguint la línia del cul, i deixant a la vista l'inici del cachete (o de la galta). Quin espectacle.A la gent li va fer molta gràcia, però a mi no tanta. I després se'm va caure un dels vidres de les ulleres, amb el que m'he quedat sense ulleres fins demà al matí. (si veieu més faltes de les habituals, ja sabeu perquè és.) Decididament, ahir tenia la nit gafe. A part de tot això, vaig estar força estona amb una noia que sempre m'havia caigut força malament, però per les circumstàncies que siguin després d'haver pillat la taja, d'acompanyar-la a potar pel bosc, haver pixat juntes, i descobrir certes coses que no publicaré a aquí perquè estiguin en secret, m'atreveixo a afirmar que no és tan mala noia com semblava. ;)\nPerò tot això va ser després del concert, que per cert va agradar molt. El públic es va posar de peu i vam haver de fer dos bisos. La veritat es que totes ens vam quedar força alucinades perquè ens havíem desafinat molt en una cançó (tant que la meitat del cor havia callat i l'altre meitat havia continuat mentre es reia. Jo no podia cantar de tant riure, perquè és una cançó super fàcil i ens estava quedant com una merda, i les més xungues les havíem fet prou bé.) Ens van regalar un cd, una palma petitona (coses de l'església), ens van convidar a begudes, on totes les cerveses eren sense alcohol. Aix...\nI enmig de tot això, estic tenint una crisi amb algú que m'importa molt, però que no sé si ens hem cremat tant amb tonteries que ja no ens queden ganes de res junts. De fet això m'està passant més a mi que no pas a ell, i em sap molt greu. Us enrecordeu de la baralla, no? quina merda...\nDemà me'n vaig a fer la Saint Tour, en tinc moltes ganes perque veig que m'ho passaré molt bé. M'anirà bé desconnectar una setmaneta! Seran molts dies sense escriure, però tornare amb un resum de les anècdotes més interessants. Tot això ho veurem en el pròxim episodi. ;) Muaaaaaa!\ni feu bondat, eh?\nUns quants dies sense escriure. Dimecres vaig tenir la tancada a la facultat. Va estar prou bé, amb un debat-sopar que va durar tres hores, performances on va participar també la vicedegana, que es va quedar a la tancada (és maquíssima aquesta dona), pel·lícules de cinema, també South Park, concert de percussió amb bombos i tambors que va estar super currat, i moment cumba amb guitarres... va estar bé, però a les 5'30 jo estava rebentada, i tenia ganes de dormir i no portava marfèga... em feia un pal ... o sigui q a les sis del matí men vaig anar a dormir, però en un llit amb matalàs!\nI ahir vam quedar uns quants per preparar el nostre Saint Tour, una sortideta per la costa catalana, que durarà tota una setmana. Primer dos dies a Comarruga, despres a Gavà, i després a Vilassar de Dalt, tot a cases d'amics. Anirem amb el cotxe d'un i de moment som quatre. Anàvem a ser cinc, però una noia sa rajat a l'últim moment... pinta molt bé, a vera si quan torni us puc penjar una foto!\nAvui m'he adormit i no he anat a la uni... m'ha sabut greu, perquè m'estaré molts dies sense veure-les a totes i és una tonteria però m'hagués agradat xerrar amb elles avui. Som una grup força gran de fet som deu noies que anem sempre juntes, tot i quan volem sortir o fer alguna cosa extra mai estem les deu, es quasi impossible. Només hem pogut estar totes una vegada, va ser per l'aniversari de la Mariona. Està clar que de les deu, sempre hi ha amb qui t'hi fas més, però en general són totes molt maques, i ja veus, les trobaré a faltar. ;)\nI avui he acompanyat a un bon amic a fer les seves primeres incursions en el món de la conducció de l'automòbil! L'hi van donar el carnet ahir i hem anat a fer una volta, que si fa no fa ha durat una hora i quart. Ho ha fet molt bé, se li ha calat una vegada el cotxe, però tota l'estona anava molt bé. M'agradat anar-hi, he vist als seus pares un moment, que feia temps que no veia, i al seu germà. Ha canviat algunes coses de la seva habitació, i ha enganxat pòsters nous, m'agrada més ara. He recordat moltíssimes coses de feia temps, i és molt maco recordar bons moments.\nEm sembla que avui estic una mica pava-nostàlgica, no? Tant del plan remember! aiiiixxxx...\nEl dilluns va acabar una mica esgotador, i al final a l'examen no crec que passi d'un tres. A veure que no m'havia matat a estudiar, però igualment crec que era xunguillo, i que s'ha passat una miqueta. La profe aquesta sembla bona dona fins el dia que t'atreveixes a dirigir-li la paraula: moment en que et replica, i pren una actitud hostil. Avui a l'examen crec que si les mirades matessin, jo no seria aquí escrivint això. Seria part de la pols de la meva facultat, i només per demanar-li si em podia donar un full més per fer d'esborrany. Quina mirada. I és més, no me l'ha donat.\nAvui estava a les escales mecàniques dels ferrocarrils, i m'he sorprès a mi mateixa donant gràcies a Déu per la seva existència... Estava rebentada. Llavors en la meva reflexió (hem de ser generosos donant les gràcies), he agraït l'existència de l'ascensor, he reconegut també la magnificència del metro, i anava a dir alguna cosa del ferrocarril quan la meva pregària s'ha interromput. Jo sudo de resar per un ferrocarril que va lentíssim, que surt cada 12 minuts més o menys segons les hores, que s'atura cada dos per tres, i que tot i que va a petar cada matí, és deficient! (no vull dir q les escales mecàniques no ho siguin, sempre estan espatllades, al igual que els ascensors i el metro, però no sé perquè crec que els ferrocarrils estan pitjors.)\nI demà torno a tenir una entrevista de curru, la gent no para d'entrevistar-me, però no se'm queden a enlloc. Que no se'n adonen que sóc una perla?\nPels fans del Cor de Noies, aquest dissabte 12 d'Abril, a les 21'00 hores, a la Capella de santa Maria, del c/Santa Maria Claret, num.47. És gratis perque col·laborem amb una ong, però podeu fer les vostres aportacions solidàries. Jo hi seré evidentment, vestideta amb el traje, esl que ja em coneixeu em trobareu ràpidament. Els que no, i tinguin ganes de veure un bon concert, i a més conèixer en viu i en directe la goldenlady, ja saben on trobar-me.\nFrase del dia: Dibuixeu o calleu! No deixeu cap nota per dibuixar, cap silenci que no expressi, cap to deixat anar! Dibuixeu amb la veu! (Lluís vilamajó, director del Cor de Noies, en un moment de desesperació com tants, suposo).\nUn petonàs a tots de bona nit!


Reconèixer els maltractaments envers les persones grans\nSabem reconèixer els maltractaments envers les persones grans?\nGent gran Dependència\nSi ens diuen que la gent gran pateix maltractaments el primer que ens preguntem és si això és cert. Doncs sí, ho és i, el que és pitjor, no visibilitzem la majoria d’ells.\nÉs fàcil reconèixer un maltractament físic, econòmic, sexual i psicològic però no ho és tant visualitzar una negligència o una vulneració de drets.\nPerò cal començar per definir el maltractament. De definicions n’hi ha força però, personalment, m’agrada la definició que aporta la Declaració de Toronto (2002), document que aborda la prevenció global del maltractament de les persones grans, és: «Acció única o repetida, o la manca de resposta adequada, que es produeix en qualsevol relació en què hi hagi una expectativa de confiança i que provoca danys o angoixa a una persona gran». I per què aquesta en concret? Doncs, per dos motius: el primer per què inclou una manca de resposta a una necessitat com un maltractament i, el segon, per què denuncia que la relació establerta amb la persona que infringeix el maltractament acostuma a basar-e en una relació de confiança.\nDavant aquesta situació existeixen algunes eines per poder detectar-los. Per exemple, el Protocol Marc de la Generalitat de Catalunya o la Guia Local de la Diputació de Barcelona. En aquests documents es detallen els factors de risc, tant per part de la persona gran com de la persona que exerceix els maltractaments, i també s’explica com realitzar la prevenció i la detecció d’aquests. Per últim, recullen com avaluar-los i els recursos existents per combatre’ls.\nTot i el suport d’aquests documents, la denuncia de professionals i experts en el tema, la divulgació a través dels mitjans de comunicació, etc. alguna cosa s’escapa quan està constatat que el maltractament adreçat a les persones grans es continua donant i, el que és pitjor, només som capaços de veure la punta de l’iceberg.\nHi ha una primera raó per què això sigui així. És difícil denunciar un maltractament infringint per una persona propera, sobre tot, si la persona maltractada es troba en una situació de vulnerabilitat i, les persones grans es troben en aquesta situació. Com s’afronta un maltractament que ve d’un cuidador amb el que convius vàries hores al dia o, el que és pitjor, d’un familiar proper com un fill o filla? Les pors i la vergonya passen per davant de la dignitat de la denuncia.\nTenim una segona raó. Moltes vegades ni víctimes ni victimaris són capaços de visibilitzar el maltractament. Aquí tornem a l’inici de la reflexió. Les ferides, els insults, els moviments bancaris sospitosos, l’abandó en institucions... són més o menys evidents. En canvi, el que es relaciona amb la vulneració de drets i la negligència dificulta l’evidencia. Tothom és conscient del seus drets? Ho són les persones grans que han viscut èpoques en que, aquests, han estat molt minvats? El cuidador és conscient que no respondre a una necessitats suposa maltractar? És capaç de reflexionar sobre les seves actuacions quan és responsable de tenir cura d’una altra persona?\nNomés el no tenir en compte l’opinió de la persona atesa o privar-lo de la seva intimitat suposa un maltractament. I, sovint, això no és fàcil reconèixer-ho.\nDirectora del grau en Educació Social, Màster Universitari en Gerontologia i PUGG


Aigua de qualitat per al Canal Horeca\nEl millor servei d’aigua per al canal horeca\nServei d’aigua filtrada per al sector hoteler i de la restauració. Posem a disposició del teu negoci d’hostaleria sistemes de filtració i osmosi i dispensadors d’aigua.\nRedueix l’ús de plàstic i del vidre\nRedueix l’impacte mediambiental del transport\nRedueix l’espai d’emmagatzematge de l’aigua\nAugmenta la rendibilitat del servei d’aigua\nMillor presència amb les ampolles de vidre ecològiques i personalitzades\nHe llegit i accepto la política de privacitat Accepto rebre comunicacions\nAigua de qualitat per al personal dels hotels i per als mateixos clients.\nLa millor solució d’aigua depurada per a restaurants.\nGaudeix d’aigua mineral de qualitat a la teva cafeteria sense haver d’ocupar lloc amb ampolles i garrafes.\nPer què comptar amb Blue Planet Horeca?\nOfereix als teus clients aigua de la millor qualitat\nRedueix espai en el teu magatzem al no acumular ampolles d’aigua\nContribueix en la preservació de l’entorn reduint els plàstics\nPersonalitza les ampolles per servir l’aigua amb el logotip o eslògan del teu negoci\nT’oferim els millors sistemes de filtració i osmosi per a gaudir d’aigua de qualitat en el teu negoci. Deixa d’ocupar lloc al teu local amb ampolles i garrafes d’aigua i ofereix als teus treballadors la millor solució d’aigua filtrada.\nA Blue Planet posem a la teva disposició una àmplia gamma de dispensadors d’aigua per a professionals, la gamma d’equips més completa i de major qualitat del mercat.\nTORRE DISPENSADORA MECÀNICA 3 AIXETES\nCOLUMBIA HG*/HF 120 ES\nCOLUMBIA 65 TOP\nCOLUMBIA 120 TOP\nCOLUMBIA 180 TOP\nVols servir l’aigua als teus clients d’una manera elegant i amb la insígnia del teu negoci de restauració?\nPersonalitza la teva ampolla amb el logotip o l’eslògan del teu negoci.\nLa millor solució són les nostres ampolles de vidre re-utilitzables per a restaurants i negocis d’hostaleria, d’alta qualitat i transparència.\nEstan elaborades a partir de vidre solapat o reciclat, transparent o amb tonalitats blaves. Inclouen sofisticats taps a pressió o roscats, d’acer inoxidable o d’alumini.\nEt proporcionem ampolles de vidre amb diferents capacitats (50cl, 70cl, 74cl i 1 litre) que venen en packs de 24 unitats.\nSi ho desitges, pots personalitzar les ampolles amb el logo de la teva empresa o marca per a aportar un plus de qualitat al teu servei d’aigua.\nPer al sector hoteler i de restauració


FLAMES BESSONES, DUES ÀNIMES QUE ES TROBEN - VIDA CONSCIENT - 2021\nTaula de continguts amagar 1 Quan les Flames Bessones es troben 2 Com es reconeix la Flama Bessona 3 L'Aventura de les Flames Bessones 4 El camí de l'Aprenentatge 5 El moment de trobada\n"L'amor no es mira, se sent."\nEn algun punt de la nostra vida, tots hem sentit parlar de les ànimes bessones. Probablement tots en algun moment ens preguntem sobre aquesta persona especial, i fins pot ser que hàgim tingut la fortuna de creuar-nos amb ella en la nostra pròpia vida.\nTot i que una ànima bessona pot definir-se de moltes maneres, bàsicament és aquella persona que ens completa, que ha estat enviada per despertar-nos i obligar-nos a convertir-nos en una versió més elevada de nosaltres mateixos.\nEs creu que una persona pot tenir més d'una ànima bessona al llarg de la seva vida. Poden travessar en el nostre camí en la forma d'amics, amants i fins i tot membres de la nostra família. Aquesta connexió energètica amb ells és d'alguna manera més poderosa que qualsevol altra.\nLes ànimes bessones són una part important del viatge d'autodescobriment, i ens impulsen a ser cada vegada més genuïns. També són aprenentatges molt significatius mentre recorrem el camí que ens porta a conèixer a aquesta persona, aquesta trobada que els Espiritualistas diuen 'Llamas Bessones'. I d'aquesta persona serà que tractarem en aquest article el dia d'avui.\nQuan les Flames Bessones es troben\nImagina trobar-te amb la teva perfecta meitat. Amb aquesta persona en els ulls et trobes a tu mateix doncs és el teu perfecte reflex. Aquella persona que et enforteix en totes les teves debilitats. En aquest moment la terra sota els teus peus es sacseja i comença a canviar la teva manera de veure el món.\nLes flames bessones són aquelles persones que estan destinades a sentir connectades a un nivell físic, emocional, mental i espiritual. El teu diu bessona representa teu amic, amant i mestre en aquesta vida. Ell o ella catalizará teu creixement espiritual, i serà el mirall dels teus més interns desitjos, necessitats i pors.\nLes flames bessones apareixen com un llamp d'energia elèctrica, i fan del món un lloc més brillant i meravellós. Sents que el teu cor s'eleva i que els somnis que aparentaven estar fora del teu abast ara es troben al nivell de les teves mans. Amb aquesta persona al teu costat, sents que pots fer qualsevol cosa que et proposis. Ets invencible.\nSaps llavors que has trobat al teu flama bessona, i que al cap ets una persona completa. Doncs totes les relacions anteriors han estat només una preparació per a aquesta.\nI aquest és només el començament.\nDoncs el que se sent per les flames bessones transcendeix el material. No és només físic, sinó d'una naturalesa més subtil.\nCom es reconeix la Flama Bessona\nPrimerament, l'ànima és l'encarregada de reconèixer la nostra crida bessona. No obstant això, això no garanteix que la trobada es doni de manera correcta i s'aconsegueixi la connexió en tot el seu potencial. Cada meitat de les flames bessones han de trobar en el seu més pur estat, un on els defectes siguin revelats per poder eliminar els seus ombres amb la llum de l'altre.\nCada un haurà transcendir la realitat mundana per trobar-se en un pla més elevat i connectar-se de manera harmoniosa, formant una sola flama.\nRes d'això pot donar-se si no hi ha paciència i confiança entre ells. Han de confiar en la destinació de trobar-se, i no forçar els processos als seus propis temps.\nL'Aventura de les Flames Bessones\nLa trobada de les flames bessones és el començament d'una aventura. I aquesta aventura té diverses facetes de creixement per a cada un.\nPer començar, aquesta trobada marca l'inici d'un creixement des de l'Amor.\nLa veritat espiritual de les flames bessones és que no sols estan al món per estimar-se, doncs aquest amor incondicional tanben és aportat a l'univers. És aquesta classe d'amor la qual escasseja al planeta, i aquesta unió pot ajudar a balancejar novament els desequilibris de la nostra societat.\nLa energia de l'amor és un poder sense igual. És expansiva i sanadora, doncs té la capacitat d'unir i segellar les ferides del món. Ara bé, si es viu des de l'amor, com pot aquest viatge ser tan dur?\nAixò és així ja que tamb abunden les energies oposades, tot el que NO és amor. La gelosia, la por, la ira, la culpa i totes les energies destructives del món poden contrarestar els esforços d'un. És per això que és necessària la elevació de consciència.\nEl camí de l'Aprenentatge\nLa trobada de les flames bessones ser tamb un creixement de molt aprenentatge. Tant per a tu com per al teu bessó, ser qesti d'aprendre tots dos individual i conjuntament. Doncs ara ja no ets un ésser aïllat. Cada un ha d'aprendre a assumir el seu paper com a co-creador de la realitat que comparteixen.\nLa teva ànima està constantment buscant ensenyar-te que tot el que experimentes en la teva vida és un reflex del que succeeix dins teu. I ara que et trobes sota la influència d'aquesta experiència meravellosa, hauràs d'aprendre a conèixer-te novament en ella.\nQuan es troben dues flames bessones també emprenen un camí de mestratge personal. Doncs més enllà de les afirmacions que repetim, han d'eliminar-les velles reaccions negatives emmagatzemades al teu inconscient. Les pors que càrregues de la teva infància, la negativitat que de vegades et governa quan et trobes en pilot automàtic.\nLa veritat és que no n'hi ha prou només expressar el que vols per la teva realitat. Perquè l'amor flueixi de la manera més pura has alliberar d'aquestes cadenes i aconseguir que tot el teu sistema expressi el mateix.\nQuan les flames bessones es troben, també es comença un camí del desafecció. Hauran desenganxar-de la imatge que tenien del món, de les persones, de l'amor, del que és possible en aquesta realitat. Ja no podrem continuar sent la persona que érem abans d'aquesta trobada, ja que tota la nostra vida pren un gir radical a partir d'aquest moment.\nTenim doncs, que desapegarnos de la identitat que manteníem anteriorment.\nHauran de deixar que l'univers els ensenyi en aquest gran aprenentatge les persones que realment són. La teva ànima espera per poder mostrar-te allò que espera darrere de les il·lusions. Tot allò que nosaltres creiem sobre la realitat és una invenció pròpia.\nEl moment de trobada\nNingú pot predir la trobada de dues flames bessones. Fins i tot quan estàs en una relació que semblés tenir tots els condiments, podria ser una etapa més de la preparació que hauràs de viure doncs tu mateix així ho has triat. I així serà.\nHas transitar cada experiència amb la humilitat de rebre allò que l'Univers té per a tu. I confia que quan estiguis preparat, després de realitzar un camí llarg intern, arribarà.\nNomés aquelles ànimes que han evolucionat la seva consciència a un nivell elevat. Procura sempre transitar aquest camí.