L’Estat liberal a Espanya (1808-1874) – BLOG BUXAWEB\nL’Estat liberal a Espanya (1808-1874)\n• Durant el segle XIX, Catalunya i Espanya va viure un procés de construcció d’un règim polític liberal. En morir Ferran VII va culminar la instauració a Espanya del liberalisme.\n• Els monarques van veure limitats els seus poders per la Constitució i el Parlament.\n• Malgrat això, el règim liberal espanyol es va caracteritzar per la intervenció constant de l’exèrcit en la vida política, per una participació molt restringida i per la limitació de llibertats.\n• Els intents de democratització durant el Bienni Progressista (1854-1856) i, sobretot, el Sexenni Democràtic (1868-1874) van fracassar.\n1. La Guerra del Francès (1808-1814): guerra i revolució liberal\n1.1. La crisi de la monarquia borbònica\n• La reacció de Carles IV davant de la Revolució Francesa va ser declarar la guerra a França (1793-1795), temorós de l’expansió de les idees liberals.\n• La guerra va ser un fracàs i a partir de 1799, Manuel Godoy, el ministre més influent, es va aliar amb Napoleó per enfrontar-se a Gran Bretanya.\n• Godoy va autoritzar l’exèrcit francès a travessar Espanya per atacar Portugal (Tractat de Fontainebleau, 1807).\n• El descontentament d’una part de la població amb les decisions de Godoy va provocar l’esclat del motí d’Aranjuez (1808).\n1.2. La Guerra del Francès (1808-1814)\n• La guerra contra la França revolucionària i el descontentament de la població amb les decisions de Manuel de Godoy, el ministre més influent de Carles IV, van accelerar la crisi de l’Antic Règim a Espanya.\n• Després de les abdicacions de Baiona, Napoleó va nomenar el seu germà, Josep Bonaparte, nou rei d’Espanya (1808), que va provocar la rebel·lió popular: el 2 de maig de 1808 Madrid s’aixecà contra les tropes franceses. Era l’inici de la Guerra del Francès.\n• La guerra es va desenvolupar en tres fases: la resistència popular, protagonitzada pels grups patriotes organitzats en guerrilles; l’ofensiva francesa, que va comportar llargs setges de ciutats espanyoles; i finalment les victòries angloespanyoles.\n– Es van crear juntes per dirigir la resistència, coordinades per una Junta Suprema Central, mentre grups de patriotes s’organitzaven en guerrilles.\n– El 1812, la campanya de Rússia va obligar Napoleó a desplaçar part del seu exèrcit a aquell país.\n– L’ajuda de les tropes britàniques va ser decisiva i, a finals de 1813, els francesos van abandonar el territori espanyol.\n• En 1813 es va firmar el Tractat de Valençay, pel qual Ferran VII recuperava la Corona i Napoleó retirava les seves tropes.\n• Les abdicacions de Baiona van deixar un buit de poder, ja que el rei Josep I no va gaudir mai de l’acceptació dels espanyols.\n• Davant del buit de poder, els patriotes van formar Juntes locals i provincials de defensa, i per coordinar el moviment es va crear la Junta Suprema Central, que va convocar una reunió de les Corts espanyoles a la ciutat de Cadis (1810), únic territori no ocupat pels francesos.\n• Les Corts van decidir que tots els assistents, independentment del seu origen, es reunien en una única Assemblea i el seu vot tenia el mateix pes.\n• La cambra va redactar la primera Constitució espanyola, aprovada el 1812, que reflectia els principis bàsics del liberalisme polític, i es van aprovar lleis per derogar l’Antic Règim.\n• Però la situació bèl·lica va impedir aplicar allò legislat a Cadis.\n2. El regnat de Ferran VII (1814-1833): absolutisme contra liberalisme\n2.1. La restauració de l’absolutisme\n• Ferran VII va tornar a Espanya el 1814. El rei, convençut de la feblesa dels liberals, va impulsar un cop d’Estat mitjançant el qual va clausurar les Corts i va anul·lar la Constitució.\n• Durant els mesos següents es va produir la restauració de totes les antigues institucions i es va restablir el règim senyorial. Era el retorn a l’Antic Règim.\n• També va perseguir els partidaris del liberalisme.\n• Amb el suport dels sectors més liberals de l’exèrcit, els opositors de l’absolutisme van organitzar, entre 1814 i 1820, múltiples pronunciaments, la majoria reprimits.\n• El 1820, el pronunciament protagonitzat pel coronel Riego va triomfar, i va inaugurar el Trienni Liberal (1820-1823), que va recuperar la legislació liberal de les Corts de Cadis.\n• Les noves Corts van restaurar una gran part de les reformes de Cadis. Es va crear la Milícia Nacional, un cos de voluntaris armats que defensaven l’ordre liberal.\n• Aquest procés reformista no comptava amb la simpatia de Ferran VII, que va demanar ajuda a les potències europees per restaurar l’absolutisme.\n• La Santa Aliança va encarregar a França la intervenció militar a Espanya, i el 1823, els Cent Mil Fills de Sant Lluís van derrotar els liberals i van reposar Ferran VII com a monarca absolut.\n2.3. La fallida de l’absolutisme\n• Entre 1823 i 1833, en la Dècada Ominosa, Ferran VII va haver de fer front a una greu situació econòmica i financera i al conflicte dinàstic generat per voler garantir el tron a la seva filla, Isabel, que va provocar la reacció del seu germà Carles.\n•El retorn a l’absolutisme va comportar la destrucció de l’obra legislativa del Trienni. Però els governs de Ferran VII no van saber donar solució als problemes del país:\n– Hi havia una situació econòmica difícil.\n– Es va produir un conflicte dinàstic. Ferran VII només havia tingut filles i la Llei Sàlica impedia que les dones regnessin a Espanya.\n– Es va donar el tron a Isabel, gràcies a la Pragmàtica Sanció, dictada pel rei. Però molts absolutistes no van acceptar el canvi.\n3. La independència de l’Amèrica hispana (1808-1826)\n• Al primer terç del segle XIX, entre 1808 i 1826, es va produir la independència de la majoria de les colònies espanyoles a Amèrica.\n• Les causes principals d’aquest procés van ser:\n– El descontentament de la burgesia criolla.\n– La difusió de les idees il·lustrades i dels principis de llibertat i igualtat promoguts per la Revolució Francesa.\n– L’èxit de la revolta de les colònies britàniques d’Amèrica del Nord, que va acabar amb la proclamació de la independència dels Estats Units el 1776.\n3.2. La fi de l’Imperi americà\n• Durant la Guerra del Francès a España, a les colònies d’Amèrica també es van crear Juntes, que no van acatar la monarquia de Josep Bonaparte. Aquestes Juntes es van convertir en organismes de poder que pretenien substituir les autoritats espanyoles (es van negar a acceptar l’autoritat de la Junta Suprema Central) i van iniciar un moviment emancipador.\n• Els focus més importants de secessió es van originar a Veneçuela i al Virregnat del Riu de la Plata: el Paraguai i l’Argentina van ser les primeres nacions independents.\n• Simón Bolívar, a Veneçuela, i Antonio José de Sucre i José de San Martín, a Argentina, van ser els principals líders dels focus més importants de secessió. El 1816 Argentina va proclamar la seva independència i la insurrecció es va generalitzar per tot l’imperi americà.\n• Finalment, Espanya va perdre totes les seves colònies, excepte Cuba, les Filipines i Puerto Rico.\nLa independència de l’Amèrica hispana\n3.3. Els problemes de les noves repúbliques\n• Els nous estats americans van néixer amb greus problemes, ja que els interessos dels cabdills locals van impedir la creació d’una Amèrica unida.\n• Amèrica es va fragmentar en múltiples repúbliques. Es va consolidar el poder dels caps militars i la intromissió constant de l’exèrcit en la vida política.\n• Es van oblidar les necessitats de la població indígena, negra i de les classes populars. Per això, la societat postcolonial va néixer amb grans desigualtats socials i econòmiques.\n4. L’època de les regències (1833-1843): la revolució liberal\n4.1. La regència de Maria Cristina de Borbó\n• Entre 1833 i 1839, durant la regència de Maria Cristina, va destacar la primera guerra carlista i el govern liberal progressista:\n– El conflicte dinàstic va significar un enfrontament entre els partidaris de don Carles, coneguts com carlistes, que agrupaven els sectors més tradicionals de la societat, contra els partidaris d’Isabel, integrats per liberals i alguns sectors tradicionals.\n– Els progressistes van impulsar una sèrie de reformes per a la construcció d’un règim polític liberal: Constitució de 1837, dissolució del règim senyorial, desvinculació de la propietat, desamortització i economia de lliure mercat.\n4.1.1. La guerra carlina\n• A la mort de Ferran VII, es va desencadenar una guerra civil entre els partidaris de Carles, germà del rei difunt, i els partidaris de Maria Cristina, vídua del rei i mare d’Isabel.\n– Els partidaris del carlisme (noblesa agrària, clero i pagesia) eren els defensors de l’Antic Règim.\n– Els isabelins presentaven diferents interessos. La monarquia i la noblesa defensaven el tron i els seus privilegis, però van veure que unint-se als liberals podrien enfrontar-se al carlisme.\n• La guerra es va prolongar durant set anys (1833-1840). El Conveni de Bergara va posar fi a la guerra, però el carlisme es va mantenir al llarg de gairebé tot el segle XIX.\n4.1.2. Les reformes progressistes\n• Els liberals estaven dividits en dues faccions: els moderats i els progressistes.\n• Enmig de la guerra carlista, Maria Cristina va impulsar la formació d’un govern liberal. Primer va intentar fer-ho amb els moderats, però al final va cridar els progressistes al govern.\n• Entre 1835 i 1837, els progressistes van implantar un règim liberal. Aquest procés va culminar amb la Constitució de 1837, que va inaugurar un període de monarquia parlamentària a Espanya.\n• El nou text reconeixia la sobirania nacional i els drets individuals, però acceptava el paper moderador de la Corona.\n• El 1837, els moderats, amb el suport de Maria Cristina, van accedir al govern i van intentar donar un gir conservador al procés de revolució liberal.\n• Un moviment d’oposició es va alçar contra la regent, que es va veure obligada a dimitir el 1840.\n4.2. La regència d’Espartero\n• Després va venir la regència d’Espartero (1840-1843). El progressista general Espartero va ser nomenat regent, però les mesures lliurecanvistes i l’autoritarisme amb què va governar li va valer l’oposició del seu propi partit i de bona part del país. Un pronunciament moderat el va obligar a dimitir.\n• El 1843, Espartero va dimitir i les Corts van avançar la majoria d’edat d’Isabel II i la van proclamar reina.\n5. El regnat d’Isabel II (1843-1868): el liberalisme moderat\n5.1. La Dècada Moderada (1843-1854)\n• Entre 1843 i 1854, el Partit Liberal Moderat va estar al capdavant del govern amb el suport de la monarquia:\n– En aquesta etapa (Dècada Moderada) es va consolidar a Espanya un liberalisme conservador i centralista. Es va imposar el sufragi censatari, hi va haver una gran intervenció de la Corona en la política i una limitació de les llibertats.\n– Es va promulgar la Constitució de 1845 i la sobirania compartida entre les Corts i el rei.\n– Es va firmar un Concordat amb la Santa Seu (1851), que configurava un Estat confessional.\n– Es va veure submergit en una sèrie de problemes: la intromissió de la Corona, el camarillisme, la ingerència política de l’exèrcit i el falsejament electoral.\nIsabel II d’Espanya\n5.2. Del Bienni Progressista a la crisi del sistema isabelí\n• El 1854 va triomfar un pronunciament militar, amb el suport de progressistes i de moderats descontents que havien fundat la Unió Liberal.\n• En el Bienni Progressista (1854-1856) van destacar la desamortització de Madoz i la Llei General de Ferrocarrils.\n• Entre 1854-1856, els progressistes d’Espartero van intentar restaurar els principis del règim constitucional de 1837 i realitzar reformes econòmiques.\n• L’última etapa del regnat d’Isabel II (1856-1868) va ser d’alternança en el govern entre els moderats i la Unió Liberal.\n• En aquests anys es va impulsar una política exterior colonialista (Guerra d’Àfrica) i una política interior basada en una forma de govern autoritària.\n• L’oposició al règim va anar en augment i van sorgir nous grups polítics, els demòcrates i els republicans.\n6. El Sexenni Democràtic (1868-1874): el liberalisme progressista\n6.1. La Revolució del 1868\n• La crisi del sistema isabelí va ser el resultat d’una sèrie de factors:\n– A partir de 1866 es va produir una crisi econòmica greu.\n– Hi havia un desgast polític del règim isabelí, un descrèdit de la monarquia borbònica.\n– Difusió dels nous ideals democràtics.\n• Tot plegat va desencadenar una revolució contra la monarquia. Els insurrectes eren els grups marginats del poder: unionistes, progressistes i demòcrates.\n• El 1868 va triomfar un pronunciament contra Isabel II (La Gloriosa). El moviment va esclatar amb la insurrecció de l’esquadra del brigadier Topete a la badia de Cadis.\n• Es va formar un govern provisional que va impulsar un programa de reformes.\n• Finalment, es van elegir unes noves Corts, que van aprovar la Constitució de 1869, de caràcter democràtic, que va optar per una monarquia democràtica.\n• La Constitució de 1869 establia la monarquia com a forma de govern i es va haver de buscar un rei entre les dinasties europees. L’elegit va ser Amadeu de Savoia.\n6.2. La monarquia democràtica (1870-1873)\n• El nou monarca, Amadeu de Savoia (1870-1873), va tenir l’oposició de moderats, carlistes i de l’Església, que es van mantenir fidels als Borbó. Molts demòcrates es van proclamar republicans.\n• A més, el nou rei va haver de fer front a l’esclat de dos conflictes armats: una insurrecció a l’illa de Cuba (1868) i una nova guerra carlina, que es va iniciar el 1872.\n• Amadeu de Savoia va renunciar al tron al febrer de 1873.\n• Davant l’abdicació del rei, les Corts espanyoles van votar la proclamació de la República (1873).\n• La República va néixer amb possibilitats escasses d’èxit, encara que fou rebuda amb entusiasme pels sectors populars de les ciutats.\n• Entre 1873 i 1874 es va instaurar la Primera República. Els republicans tenien un programa ampli de reformes socials i es va pretendre organitzar l’Estat de forma federal.\n• Els problemes van ser diversos: divisió a dins del republicanisme, guerres carlista i cubana, cantonalisme i oposició de sectors monàrquics.\n• El gener de 1874, un cop d’Estat protagonitzat pel general Pavía va dissoldre les Corts i va entregar la presidència de l’executiu al general Serrano, però la base social optava pel retorn de la monarquia.\nAlegoria de la Primera República espanyola\nRepàs del tema – Antic règim (esquema llibre de text Vicens) [pdf]\nRepàs del tema – Estat liberal (esquema llibre de text Vicens) [pdf]\nRepàs del tema – Sexenni (esquema llibre de text Vicens) [pdf]\nL’Estat liberal a Espanya (1808-1874) a buxaweb.cat (ampliació)\nLa guerra del Francès a buxaweb.com\nEl regnat de Ferran VII a buxaweb.com\nL’emancipació de les colònies americanes a buxaweb.com\nEl carlisme a buxaweb.com\nEl regnat d’Isabel II a buxaweb.com\nEl Sexenni Revolucionari a buxaweb.com\nAnterior Introducció a l’Art\nSegüent Les primeres civilitzacions: Mesopotàmia i Egipte


Èxit de l’esquiada de joves del Tarragonès a Vallnord | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nÈxit de l’esquiada de joves del Tarragonès a Vallnord\nFoto de família dels joves esquiadors\nEl passat cap de setmana un total de 67 joves i quatre monitors dels municipis de Torredembarra, Roda de Berà, Altafulla i Creixell van poder gaudir de la proposta que un any més fan conjuntament les àrees de joventut dels respectius ajuntaments.\nL’objectiu de la mateixa és afavorir la interrelació del jovent de la zona TRAC, així com l’impuls de la pràctica de l’esport com a alternativa d’oci saludable. A més a més suposa un espai d’intercanvi i convivència que els professionals aprofiten per a la recollida d’iniciatives i de suggeriments dels i les joves.\nCom a novetat aquest any, per tal de promoure la participació dels i les joves s’han organitzat dos concursos amb l’objectiu de recollir moments representatius de la sortida, un de vídeo curt i un de fotografia. Per participar els joves han utilitzat el hàstag #tracjove i properament es triaran i donaran a conèixer les imatges guanyadores.\nLa sortida està emmarcada dintre del Projecte Propera Parada, que es desenvolupa des de fa 11 anys entre els quatre municipis i amb el suport del Consell Comarcal del Tarragonès.\n07/04/2020 El Consell Comarcal del Tarragonès desinfecta contenidors i zones sensibles\n06/07/2015 Salou promou el #summersalou amb un ‘photocall’ en un estiu ple d’ofertes culturals i oci


POLÍTICA - 03/12/2019 18:44 / ACN/REDACCIÓ\nVERGONYA: Barrientos treu pit de la sentència del 9N per poder ascendir al Supremo\nEl president del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), Jesús María Barrientos, ha esgrimit aquest dimarts la sentència del 9-N com una de les cinc resolucions més destacades de la seva trajectòria durant el concurs per optar a una plaça de magistrat de la sala segona del Tribunal Suprem.\nBarrientos ha remarcat que, al marge de l'interès mediàtic, la sentència va poder provar la desobediència de l'expresident Artur Mas, l'exvicepresidenta Joana Ortega i l'exconsellera Irene Rigau. Ha subratllat que el Suprem va confirmar la sentència, tot i que va rebaixar les penes d'inhabilitació pel retard que va portar tot el procediment.\nI encara gràcies que no ha posat el cas de la possible inhabilitació del President Torra, que també està portant ell i que tot apunta que acabarà amb condemna. Un altre mèrit davant dels seus superiors, sense cap mena de dubte.\nParaules clau: 9N


Plaers de vida: LARRY CROWNE\nSi teniu un moment trist i necessiteu una pel·lícula que us injecti una dosi d’optimisme, bon rotllo i un gran somriure, no dubteu de veure Larry Crowne, nunca es tarde, dirigida i protagonitzada pel mateix Tom Hanks. Mai és tard per començar de nou, i això és el missatge que la pel·lícula transmet des del primer minut fins l'últim.\nLarry Crowne és acomiadat de l’empresa on treballa a pesar de ser un treballador entregat i eficient, amb l’excusa que no té estudis universitaris i que li impedeixen prosperar a l’empresa. El daltabaix que pateix no l’enfonsa, al contrari, l’empeny a decidir estudiar una carrera universitària. Allà la seva vida fa un gir: coneix una colla de joves moters que l’acullen, descobreix uns estudis que se li donen especialment bé, i s’enlluerna per una professora Tainot (Júlia Roberts). Larry és feliç amb el què té i tanmateix ho perd. En canvi ella té un marit, una bona feina i no està gens satisfeta amb res de la seva vida. Les actituds dels dos personatges es contraposen i es complementen . Tots dos demostren que sempre es pot tornar a començar, per difícil que sigui.\nEl film no passa de ser una comèdia romàntica a l’estil de Pretty woman o Notting Hill i que la seva gran crida és amb els dos actors protagonistes. No té més pretensions que l’humor i l’amor fàcils. Ara bé, aquest tipus de pel·lícules poden ser una birria o guanyar-se el respecte del públic, com aquesta. No es pot negar que et fa esbossar un somriure des del moment que comença fins que acaba, tant per les situacions còmiques, com per la tendresa dels personatges (uns secundaris que es fan estimar) com pel bon rotllo que genera en general. Per tant, aconsegueix el què pretén.\nEl millor: sense ser una obra mestra transmet sensacions molt positives.\nEl pitjor: Està carregada de tòpics i és molt simple.\nPublicat per Anònim a 18:25\nPHENOMENA: LA ESPÍA QUE ME AMÓ + SUPERMAN


Pack casament amb llacets Fundació Josep Carreras targetes en castellà\nPack noces: llacet amb targeta castellà\nRegala als teus convidats el millor de tu: la teva solidaritat. Disposem d'una targeta preciosa junt al detall del llacet taronja perquè lliuris als teus convidats. Així tothom sabrà que us heu unit a la lluita contra la leucèmia.\n- Llaços de tela tipus fermall de 45 mm en color taronja, que inclou un imperdible de metall per a la seva subjecció amb tancament de seguretat. Vénen embolicats individualment en paper cel·lofana transparent.\nEn stock 446 elements


Les dades per satèl·lit proporcionen un valuós suport per a l’informe climàtic de l’IPCC | ServeisTIC.net\nYou are here: ServeisTIC.net > Blog > Ciència > Les dades per satèl·lit proporcionen un valuós suport per a l’informe climàtic de l’IPCC\nA principis de mes, el Grup Intergovernamental d’Intercanvis sobre Canvi Climàtic (IPCC) va publicar el seu darrer informe d’avaluació que mostra les proves acumulades de la crisi climàtica. L’informe identifica els satèl·lits d’observació de la Terra com una eina crítica per controlar les causes i els efectes del canvi climàtic i reconeix directament la contribució de la iniciativa de canvi climàtic de l’ESA, un programa de recerca que parteix d’observacions de múltiples missions de satèl·lit.\nÉs el més fort i l’informe més significatiu de l’IPCC fins ara, incorporant avenços en observacions climàtiques, mètodes d’anàlisi i modelització, i serà una aportació clau per a les negociacions i la presa de decisions sobre el clima.\nA partir de 14.000 publicacions científiques, l’informe conclou que “és inequívoc que la influència humana hagi escalfat l’atmosfera, l’oceà i la terra” i adverteix que els canvis en l’estat de moltes parts del sistema climàtic són “sense precedents durant molts segles a molts milers d’anys “.\nEl diòxid de carboni es troba ara en el seu nivell més alt en almenys dos milions d’anys i cada tona s’afegeix a la calefacció global. Això està provocant canvis generalitzats i ràpids a l’atmosfera, l’oceà, la criosfera i la biosfera.\nEn molts capítols, l’informe posa de manifest la valuosa contribució que proporcionen els satèl·lits en el seguiment del canvi i la millora dels models de predicció climàtica. Els registres de dades observacionals nous i millorats, que són més llargs que l’informe anterior de l’IPCC el 2013, donen suport a una major confiança en les avaluacions d’atribució climàtica.\n“L’últim informe de l’IPCC demostra clarament el valor dels programes de l’ESA en proporcionar la base d’evidències per controlar i comprendre el canvi climàtic”. va dir Josef Aschbacher, director general de l’ESA. “Aquests fets difícils també són molt apreciats pels decisors polítics a Europa i a tot el món”.\nL’informe ho reconeix explícitament Iniciativa de canvi climàtic (CCI) de l’ESA, que dóna suport als equips científics per crear conjunts de dades a llarg termini que abastin fins a quatre dècades per a aspectes clau del clima, coneguts com a variables climàtiques essencials.\nAquestes variables fonamenten els “indicadors principals” per al control climàtic. Quinze científics del programa CCI de l’ESA van treballar com a autors col·laboradors de l’informe, amb cinc que van assumir el paper principal i coordinador de l’autor.\nLa teledetecció ha revolucionat el nostre coneixement de les zones congelades del món, particularment a prop dels pols on les condicions dificulten les observacions superficials.\nEl mes de setembre, l’extensió del gel marí àrtic continua amb el seu declivi a llarg termini, una tendència seguida des de l’espai des del 1979. Les simulacions de models que es mostren a l’informe al costat de conjunt de dades observacional basat en satèl·lit recolzats per l’ESA CCI prediuen que el mar àrtic estarà pràcticament ‘lliure de gel’ a l’estiu almenys una vegada el 2050.\nDescens de les glaceres\nLa majoria de les glaceres del món es troben en retirada. La pèrdua de gel glacial s’ha accelerat des dels anys noranta i és “molt probable” impulsada per la influència humana. Registres per satèl·lit i investigació recolzada per CCI, que contribueixen als inventaris globals de les glaceres, proporcionen línies d’evidència crucials a l’informe. Aquestes dades fan un seguiment de l’equilibri de la massa de les glaceres i dels canvis d’elevació de milers de glaceres remotes a tot el món i avaluen la seva contribució a l’augment del nivell del mar.\nEs fon la capa de gel\nTot i que la disminució del gel marí a l’estiu es pot revertir en dècades si es redueixen ràpidament les emissions de gasos d’efecte hivernacle, molts altres canvis continuaran durant centenars a milers d’anys. El més notable és la fusió de les capes de gel, l’augment del nivell del mar, l’escalfament de l’oceà i l’acidificació.\nLa capa de gel de Groenlàndia va perdre aproximadament 4890 Gt de gel des de la dècada de 1990 a causa del desglaç de la superfície. La pèrdua de la capa de gel antàrtica ronda els 2670 Gt durant un període similar, dominada per la fusió de la capa de gel antàrtica occidental.\nLes noves visions des de l’últim informe de l’IPCC s’han habilitat combinant observacions i models per entendre els processos superficials que provoquen la pèrdua de gel. La taxa de pèrdua de la capa de gel s’accelera: l’informe constata un augment de quatre vegades la pèrdua de la capa de gel entre 1992-1999 i 2010-2019.\nObservacions de múltiples missions, incloses les dades de l’ESA ERS-1, ERS-2, Envisat i CryoSat missions, així com el Missió Copernicus Sentinel-1 de la UE, han demostrat ser crítics per controlar els canvis de les capes de gel, que juntament amb la pèrdua de massa de les glaceres, són ara els contribuents dominants a l’augment del nivell del mar global. L’exercici de comparació de balanç de massa de la capa de gel amb suport de l’ESA, també conegut com IMBIE, va proporcionar estimacions satèl·lites actualitzades i conciliades de les contribucions de la capa de gel a l’augment del nivell del mar.\nPermafrost i neu\nS’espera una reducció substancial del permafrost i de la neu estacional a mesura que el planeta continua escalfant. Tots dos són objecte d ‘estudi de Projectes de recerca CCI, els nous productes de dades com l’equivalent aigua de neu han fet “millores substancials en les avaluacions del canvi a gran escala”. Cada projecte ha alliberat registres basats en satèl·lits per caracteritzar el canvi de les darreres dècades.\nDes del 1901, el nivell del mar ha augmentat 20 cm, amb una taxa d’increment que s’accelera fins a un màxim de 3,7 mm anuals des del 2006. Depenent de les futures emissions de carboni, el nivell mitjà del mar podria augmentar 28-101 cm més el 2100, i possiblement fins a 2 m si les capes de gel es tornen més inestables.\nLes tècniques d’altimetria per satèl·lit proporcionen una mesura precisa del canvi del nivell del mar. Les observacions mundials de les darreres tres dècades són consistents amb la contribució de l’augment del nivell del mar per les pèrdues de gel, a més del paper de l’expansió tèrmica.\nPer tal de controlar de prop la pujada del nivell del mar, el Satèl·lit Copernicus Sentinel-6 Michael Freilich es va llançar a l’òrbita el novembre de 2020. Mitjançant l’última tecnologia d’altimetria de radar, el satèl·lit està configurat per proporcionar una nova visió general de la topografia oceànica i avançar en el registre a llarg termini de les mesures de l’alçada de la superfície del mar que va començar el 1992, convertint-lo en la missió més avançada dedicat a mesurar la pujada del nivell del mar.\nLa relació entre les observacions de la Terra i els models climàtics és més estreta en l’informe actual de l’IPCC que no pas el 2013, amb la importància dels models individuals ponderats en funció de la seva alineació amb les observacions.\nBiomasa sobre el terreny\nEs mostren juntament amb dades basades en satèl·lits per a la dinàmica de la capa de gel, la temperatura superficial del mar, el gel marí i el nivell del mar, així com una representació millorada dels núvols, la humitat del sòl i la biogeoquímica oceànica i els pressupostos regionals de carboni. Moltes d’aquestes comparacions i resultats del model són compatibles amb conjunts de dades CCI i membres del Grup d’usuaris CCI de modelització climàtica, així com projectes com RECCAP-2 que fan ús de múltiples conjunts de dades de satèl·lits per millorar les intercomparacions i com es representen les variables climàtiques en els models del sistema terrestre.\nDe cara a la Conferència de les Nacions Unides sobre el Canvi Climàtic (COP26) del 2021, l’ESA llançarà nous mapes de biomassa sobre la terra, que ajudaran a donar suport al primer balanç mundial dels esforços mundials de mitigació i adaptació del clima com a part dels objectius de París Acord.\n← Dilluns vinent, 6 de setembre, s’obren les inscripcions per als programes d’activitats fisicoesportives per a gent gran\nL’etapa superior Ariane 5 de Webb es dirigeix cap al port espacial europeu\nStaff 18 d'agost de 2021\nStaff 30 d'agost de 2021\nControl de la missió


Nous llibres d'ocells de Catalunya - Aubèrria\nInici / Blog / Nous llibres d’ocells de Catalunya\nNous llibres d’ocells de Catalunya\nL’afició als ocells i la recerca ornitològica no paren de créixer al nostre país. Catalunya és, proporcionalment, dels països europeus amb més interès pel món de les aus, tant a nivell d’aficionats com d’investigadors. Però malgrat això, la bibliografia ornitològica en català és més aviat discreta i el buit d’obres impreses en la nostra llengua notable. Per això l’ornitologia catalana viu un moment dolç amb la publicació gairebé simultània de dues obres magnífiques: Guia de rapinyaires de Catalunya i Guia de camp dels ocells a Catalunya. Les dues obres eleven la nostra bibliografia especialitzada al nivell de les cultures més avançades del continent pel detall amb què tracten un dels principals grups ornítics, el primer, i el potent calaix nacional d’espècies, el segon. A més a més, cadascun té uns trets característics que el fan encara més especial.\nTRABALON, Fran i OLLÉ, Àlex. . Febrer 2017. Cossetània edicions. 23 €.\nEls rapinyaires diürns són dels ocells que atrauen més l’interès dels aficionats, ja siguin observadors, ja siguin científics o bé gestors del medi natural. La seva bellesa, biologia, estat de conservació i importància ecològica en són les principals raons. El llibre tracta amb exhaustivitat les 27 espècies de rapinyaires diürns d’aparició freqüent al Principat, i ho fa casant el bo i millor de dues obres de referència en la matèria. L’estructura recorda el clàssic Birds of prey del danès Benny Gensbol, mentre que les fotografies dels diferents plomatges segons edat i gènere s’emmirallen en el brillant Flight identification of raptors, del també danès Dick Forsman, que precisament signa el pròleg del llibre. A continuació, 6 làmines a color ajuden a identificar les parelles d’espècies d’identificació més conflictiva. Tanquen el llibre 9 espècies més d’aparició accidental a les nostres terres.\nALVAREZ-CROS, Carlos i TRABALON, Fran. Abril 2017. Editorial Omega. 69 €.\nCatalunya té una de les llistes nacionals d’ocells més llarga d’Europa. En bona mesura, això no és mèrit nostre, sinó de la situació geogràfica i de la varietat d’hàbitats del nostre país. En bona mesura, dèiem, però també és cert que hi tenim una mica de part. Tot i l’ocupació del territori, Catalunya té molts i extensos espais naturals ben conservats, res a veure amb països cosits d’infraestructures com per exemple Bèlgica o amb un paisatge molt humanitzat com per exemple Dinamarca. I en proporció a la nostra superfície, el nombre d’ornitòlegs que censen, observen i documenten els ocells d’aquesta cantonada de món és més que notable. Per això ens calia un llibre que, més enllà de les utilíssimes guies d’identificació amb il·lustracions que tenim al mercat, presentés el catàleg de les 336 espècies citades a Catalunya amb fotografies dels diferents plomatges, comparació amb espècies similars o de comportaments característics. Acompanyen aquesta profusió d’imatges (més de 1.700!) uns textos i gràfics cenyits a la nostra geografia, així com la pronúncia correcta dels noms científics i un molt interessant apartat sobre aspectes culturals i lingüístics associats a cada nom. La presentació de les espècies és una sacsejada a l’ordre tradicional amb què estàvem acostumats a veure-les als llibres fins ara, tot seguint els darrers criteris de la International Ornithologics Union Committee on Nomenclature.\nAquestes dues meravelles van ser presentades a AUBÈRRIA el 21 d’abril pel seu coautor, Fran Trabalon, a qui agraïm molt la seva amabilitat i predisposició. Naturalment, ambdós llibres formen part del catàleg bibliogràfic de la nostra botiga física i online.\nPresentació d’aquests dos llibres per part del seu coautor, el Fran Trabalon, a la sala interior d’AUBÈRRIA.


Wikiloc - ruta Puig Pedrós de Lanós i Coma d'Or - Mérens-les-Vals, Occitanie (France)- GPS track\n36.377 374 3559\nVista 628 vegades, descarregada 19 vegades\nDel refugi de Vésines per la Portella de Lanós i retorn per la Coma d’Or\nRecorregut circular per dos cims i carenes comuns entre l’Alta Cerdanya i l’Arièja que son partió d’aigües de conques ben diferents: A migdia i sol ixent pel Querol tributen al Segre. Al nord i ponent pel Vésines ho fan a l’Arièja. Podria fer-se en una sola jornada però suposaria unes 10 hores de marxa efectiva i, en aquest cas, seria recomanable començar al Coll de Pimorent i baixar per la Coma d’Engràcies. Es preferible fer nit al refugi de les Vésines, que s’hi pot arribar des de l’Espitalet, seguint el GR-107. Situat estratègicament a la confluència de dos senders GR 10 i GR 107, en un racó privilegiat, aquest refugi és una moderna, ben equipada i acollidora instal·lació del FFCAM, molt freqüentada pels senderistes. Si hom vol prescindir dels seus serveis pot acampar-hi al costat (demanant permís) o a un parell de lliures situats al costat de l’estany: la Cabana de les Vésines i el de Berger o de la Jasse. Tot dos en bon estat.\nLa dificultat de l’itinerari rau en que hi ha alguns trams sense camí ni fites de referència i passos aeris o exposats a la carena d’ambdós cims (que hom pot estalviar-se perfectament sense deslluir ni l’excursió ni les perspectives). El Puig Pedrós no és tant concorregut com el Coma d’Or on molts excursionistes hi pugen, hivern i estiu, des del Coll de Pimorent per la Coma d’Engràcies.\nAtenció! Aquesta ressenya té més de 10 anys. Alguns elements com l’estat dels camins i la senyalització poden haver cambiat.\nAl refugi de Vésines podem accedir-hi pel GR107C des de un tancat revolt de la N20 per sobre de l’Espitalet (l’Hospitalet-près-l’Andorre) en unes 3 hores, o des del Coll de Pimorent.\nTrack: Refugi de Vésines\nRefugi de Vésines (2.104m)\nPrenem el GR 10 davallant fins a trobar el riu de Coma d’Anyell que seguim en direcció nord-est per la riba dreta. La Portella de Llanós, que és la que ens cal abastar primerament, és ben evident: el punt més baix de la carena que tenim a llevant és un coll amb un petit turó punxegut al mig. Nosaltres haurem de passar per la dreta d’aquest turó. Al cap de 15’ de suau pujada trobem un cartell indicador que ens mena a la Portella de Lanós. Deixem el GR prenent un corriol a ma dreta amb senyals de pintura vermells (1) i travessem el riu marxant ara en direcció sud-est. En suau pujada tresquem per un camí a vegades no molt fressat però amb senyals molt freqüents i algunes fites. Als 45’ albirem l’estany Molsut (2.229 m) que deixem a la nostra dreta, canviant el rumb ara vers sol ixent, encarant-nos directament cap al coll. Seguim en moderada pujada i amb algun tram pla. A 1h de camí atenyem un petit estany sense nom al mapa. Travessem el seu desguàs i emprenem la pujada al coll per una llarga llesca herbada evitant la tartera que, per la nostra esquerra, baixa de la falda del Puig de Bacivelles. Ara el camí és més costerut i menys fressat però evident. I els senyals ens ajuden a progressar. Després de passar un curt tram de tartera, amb 1h 30’ de camí, abastem el coll.\n(1) Ressenyes recents (2016) indiquen que actualment la senyalització és en groc.\nPortella de Lanós (2.490 m)\nNo cal confondre aquesta amb l’homònima, situada més al sud entre el Pic de Cortal Rossó i el de Font Viva.\nHi ha un altre cartell indicador. A l’altra banda el gran Estany de Lanós i el massís del Carlit. En direcció a migdia la llarga carena que ens caldrà passar: a ponent queda tot el circ coronat pel Puig Pedrós.\nDe la Portella, fent un gir de 90º vers migdia, ens enfilem per un roquissar i encetem la carena. Procurarem passar-la separats de la cresta, rocallosa i aèria en alguns trams, marxant una mica per sota, per la banda de Lanós. Un corriol a penes fressat però ben evident i algunes fites ens ajudaran a seguir el camí correcte que va descrivint un cercle, en direcció sud-oest a mesura que ens acostem a la falda del Puig Pedrós. Un turó rocallós i molt aeri per la banda de Vésines, s’interposa davant nostre: el passarem per l’esquerra, força per sota de la cresta i sense problemes. Un cop superat s’obre davant nostre una vasta plana herbada (2.615 m) amb un suau turonet entremig, tallada obliquament a ponent pel gran, llis i molt inclinat llom del pic. Per aquest llom ens caldrà pujar. Portem 2h 15’ de camí. Al fons del pla, la Portella Roja talla les verticals crestes dels dos cims, el Coma d’Or és el de l’esquerra. Al fons de la vall, a llevant, la paret de la presa del Lanós ja és ben visible. I per sobre, omnipresent, el Carlit.\nComencem enfilant-nos pel llom sense camí fressat ni fites de referència, amb curtes llaçades, cercant les clapes herbades i evitant els llesques de tartera. A banda de la inclinació la pujada, no té altre problema que el pendent que ens obliga a esbufegar de tant en tant.\nPuig Pedrós de Lanós o Pic Pedrós\nLa del Puig Pedrós és una carena amb tres puntes. Ens adrecem al coll per pujar primer al cim nord (2.831 m) que abastem a les 3h de marxa efectiva. Tresquem una mica per la carena vers el nord (força aèria i amb algun pas exposat). Davallem lleugerament per sota el coll, de la banda de Lanós i enfilem, en 15’ més el cim sud (2.842 m), coronat per una senzilla estaca de fusta. Ara la nostra següent fita és el Coma d’Or. Per abastar-la no podem fer-ho per la carena doncs exigeix tècniques d’escalada en cresta. Baixarem en diagonal vers un parell d’estanys (2.595 m), quasi secs a aquestes alçades de l’estiu, que veiem sota mateix de la Portella Roja. Hi arribem a les 4h. Passem per entremig deixant el més proper a Lanós a la nostra esquerra.\nA partir d’aquí comencem a pujar de nou per encarar-nos al Coma d’Or que presenta un llarg llom que cau vers Lanós. Més llarg que el del seu veí, però també menys inclinat. Pugem obliquament en direcció sud-oest anat a cercar la carena del Cortal Rossó. Quan l’abastem la seguim en direcció ponent i creuem el corriol (marcat amb senyals grogues) que puja de Lanós i que s’adreça al pic per entremig de la tartera. Nosaltres preferim seguir carenejant, fins al coll, deixant a l’esquerra el Pic de Cortal Rossó. Un cop a la carena trobem el camí de puja de la Coma d’Engràcies i l’Estany de Coma d’Or, el seguim i, a les 4h 45’ de marxa efectiva, abastem el cim sud.\nPuig de Coma d’Or (2.826 m)\nPer trepitjar el cim nord ens cal fer unes desenes de metres amb algun pas una mica exposat.\nEl dia és fresc i assolellat i la visibilitat excel·lent. Per ponent atalaiem bona part dels cims andorrans fins a la Pica d’Estats. Per llevant la vista és superba amb l’estany de Lanós i el massís del Carlit, però queda limitada per l’alçària dels seus cims. Pel nord albirem fins a la muntanya de Taba. A gregal destaquem els cims que envolten la Vall d’Orlú i el Puig Peric. A migdia atalaiem el Puigllançada, la Tosa d’Alp i el Moixeró. L’esquena d’ase que forma la carena amb el Pic de Cortal Rossó ens amaguen les muntanyes de Núria-Ulldeter.\nEmprenem la baixada vers la Portella de Cortal Rossó i l’Estany de Coma d’Or seguint un camí ben fressat i transitat per força excursionistes (a diferència del Puig Pedrós on solament ens hem creuat amb una parella a la baixada).\nPortella de Cortal Rossó (2.500m)\nA l’alçada de l’estany deixen el camí i ens anem desviant a la dreta, donant la volta al Roc Gros que deixem també a mà dreta, per anar a buscar la capçalera de la Coma d’Or, que s’obre per sota nostre en direcció nord-est. Quan l’abastem veiem al fons de la vall el Refugi de Vésines. Ens servirà de referència dons el camí davalla per la coma, en suau baixada, sempre en aquella direcció. El camí és evident, però poc fressat, les fites ens ajuden a no perdre’l. A la dreta, per sobre nostre, anem deixant el Roc Gros. Abastem un prat i el Riu de Coma d’Or, que seguim una estona pel marge esquerre, desprès ens cal travessar-lo. Ben aviat fa un petit i bonic salt al lloc senyalat com Clot dels Pujols (2.210 m). Aquí ens cal anar a la dreta separant-nos-en. Continuem davallant per sota la falda del Puig Pedrós i anem a sortir al camí d’anada poc després d’abandonar el GR a l’alçada del riu de Coma d’Anyell.\nAtenyem el refugi a les 7 hores de marxa efectiva, havent-hi esmerçat un total de 9h 30’.\nItinerari relacionat: Puig de Coma d'Or per la coma d'Engràcies\nRefugi de Vésines\nRiu de Coma d'Anyell\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Puig Pedrós de Lanós i Coma d'Or https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/puig-pedros-de-lanos-i-coma-dor-22592971 Salutacions, Wikiloc - Rutes i punts d'interès GPS del Món


Política de Cookies - Banco Farmacéutico\nSegons la directiva de la UE, les cookies que requereixen el consentiment informat per part de l’usuari són les cookiesd’analítica i les de publicitat i afiliació, quedant exceptuades les de caràcter tècnic i les necessàries per al funcionament del lloc web o la prestació de serveis expressament sol·licitats per l’usuari.\nCookies tècniques i funcionals: són aquelles que permeten a l’usuari la navegació a través d’una pàgina web, plataforma o aplicació i la utilització de les diferents opcions o serveis que existeixin en ella.\nAssociació BANC FARMACÈUTIC és el responsable del tractament de les dades personals de l’Interessat i l’informa que aquestes dades seran tractades de conformitat amb el que es disposa en el Reglament (UE) 2016/679, de 27 d’abril de 2016 (GDPR), per la qual cosa se li facilita la següent informació del tractament:\nAssociació BANC FARMACÈUTIC. Recinte Modernista de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau – Carrer Sant Antoni Maria Claret, 167 – 08025 Barcelona (Barcelona). E-mail: info@bancofarmaceutico.es\nCookie necessària per a la utilització dels opcions i serveis del lloc web\nen 7 messos\nCookies generada per les aplicacions basades en el llenguatge PHP. Es tracta d’un identificador de propòsit general usat per a mantenir les variables de sessió d’usuari. Normalment és un número generat a l’atzar, com s’utilitza pot ser específica per al lloc, però un bon exemple és el manteniment d’una sessió iniciada en l’estat d’un usuari entre les pàgines.\nen 21 hores\nSameSite evita que el navegador enviï aquesta cookie juntament amb les sol·licituds entre llocs. L’objectiu principal és mitigar el risc de fugida d’informació d’origen creuat. També proporciona una certa protecció contra atacs de falsificació de sol·licituds entre llocs.\nen 6 messos\nCookie associada al servei de Google Maps. Permet la geolocalització del nostre laboratori en la secció corresponent d’aquest lloc web. Li remetem a la política de privacitat de Google\nID utilitzada per a identificar als usuaris\nS’utilitza per a monitorar el nombre de peticions al servidor de Google Analytics quan s’utilitza l’Administrador d’etiquetes Google\nID utilitzada per a identificar als usuaris durant 24 hores després de l’última activitat\nAquestes cookies s’utilitzen per a lliurar anuncis més rellevants per a vostè i els seus interessos.\nPropiedat Cookie Finalitat Plaç\nUtilitzat conjuntament amb la cookie XS per a autenticar la seva identitat a Facebook. Contingut: ID d’usuari\nen 10 messos\nS’utilitza per a prevenir la creació de falsos comptes / spam. DATR cookie s’associa amb un navegador, no a les persones individuals.\nen 9 dies\nIdentificació del navegador de Facebook, autenticació, màrqueting i altres cookies de funcions específiques de Facebook.\nUtilitzat conjuntament amb la cookie c_user per a autenticar la seva identitat a Facebook. Contingut: Sessió d’identificació, hora de creació, valor d’autenticació, estat de sessió segur, ANEU de grup d’emmagatzematge en caixet\nAquestes cookies s’estableixen a través de vídeos de youtube incrustats. Registren les dades estadístiques anònimes sobre, per exemple, quantes vegades es reprodueix el vídeo i les configuracions que s’utilitzen per a la reproducció.\nGoogle utilitza aquests cookies per a fer publicitat més atractiva per als usuaris i més valuosa per als editors i anunciants\nen 11 messos\nDescarregar unes certes eines de Google i guardar unes certes preferències, per exemple, el nombre de resultats de la cerca per fulla o l’activació del filtre SafeSearch. Ajusta els anuncis que apareixen en la cerca de Google.\nAquestes cookies s’utilitzen per a recopilar estadístiques del lloc web i rastrejar les taxes de conversió i la personalització d’anuncis de Google\nEncara que la majoria dels navegadors moderns es poden configurar per a evitar que s’instal·lin cookies en els dispositius, això pot obligar a l’ajust manual de determinades preferències cada vegada que es visiti un lloc o pàgina. A més, alguns serveis i característiques poden no funcionar correctament (per exemple, els inicis de sessió amb perfil).


Pàgina principal > Venècia\nEl palau Venier dei Leoni treu el cap a les aigües del Gran Canal entre les mansions Da Mula Morosini i el palau maleït de Ca Dario. No destaca precisament per la seva alçada, és l'únic d'una sola planta entre els veïns, però, acull una col·lecció d'art contemporani d'envergadura, la de Peggy...\nLa nit canvia radicalment l'aspecte de Burano, amb l'últim vaporetto que torna cap a Venècia desapareixen els visitants que havien omplert alguns dels seus carrers al llarg de tot el dia, els que passejaven observant curiosos els aparadors que ofereixen les tasques de merletto, els que han provat...\nVerona va ser una important urbs romana envoltada en les aigües del riu Adige; a l'Edat Mitjana es va unir a la Lliga Llombarda i les successives senyories que la van dirigir la van convertir en la pròspera ciutat comercial que va seguir sent quan es va incorporar a la República de Venècia. No...\nSóc víctima d'un xantatge. Algú ha recordat l'existència d'unes velles fotografies de la meva persona les quals no detallaré. Però l'extorsió no ha obtingut el resultat esperat. Jo mateix conservo en el meu poder velles fotografies del xantatgista que, encara que probablement només serveixin per...\nVaig arribar seguint els passos del cèlebre personatge d'Hugo Pratt, Corto Maltès. Durant anys vaig intentar resistir-me a l'encant decadent de la ciutat de la llacuna per una qüestió absolutament banal i desproveïda, en aquest instant, d'interès. Un cop vaig començar a seguir els passos del marí en els seus recorreguts per la Sereníssima em van començar a envair interessos desconeguts fins al moment i les ombres d'altres visitants il·lustres. Allà hi havia Brodsky, Ruskin, Proust i Mann, Prendergast i Turner. També dels seus habitants anònims proveïts d'una indubtable vida pròpia al marge dels avatars del turisme. De com un aperitiu anomenat spritz és una cosa tan comú i inherent a la seva població com les molèsties que produeix una recollida matinera d'escombraries o unes marees inclements que criden l'atenció dels visitants però que dificulten en extrem la vida quotidiana dels seus habitants i l'encant i incomoditat simultània que suposa viure entre uns carrers privades de trànsit rodat. Més enllà està Terraferma, els territoris que una vegada van dependre de la República en contradicció amb el seu esperit marítim i que avui dia integren la província del Vènet. Allà hi ha les ciutats en què el Renaixement va deixar la seva empremta, els murs d'altres que van voler ser inexpugnables i històries d'amor com les que va descriure Shakespeare inspirat en la història suposadament veronesa de Romeu i Julieta.


L’edat: un factor a tenir en compte en l’aprenentatge dels idiomes\nDesde l’Ajuntament de Manresa ens conviden a aquesta xerrada de la PEC que pot ser que sigui del vostre interès.\nSerà el dijous 21 de maig, a les 8 del vespre a l’Auditori de la Plana de l’Om.\nEl divendres 15 de maig, a 1/4 de 5 al gimnàs de l’escola es farà la reunió informativa sobre l’horari escolar. La Comissió Educativa explicarà com ha anat el procés, la valoració dels resultats de les votacions i les actuacions següents.\nConvidem a tots i totes a venir i participar, i de manera especial aquells que han mostrat un cert desacord per poder-ne parlar i debatre entre tots.\nHi haurà servei de monitoratge gratuït. Per apuntar-vos-hi podeu fer-ho de les següents maneres:\nAls matins a la Isa.\n5ª SORTIDA EN FAMÍLIA – CURS 14/15\nAquest dissabte 11 d’abril es farà una nova sortida matinal, quedarem a 2/4 d’11 davant de l’escola i hi ha l’opció de portar el dinar, cadascú pel seu compte. Anirem a les Fonts de Rellinars, al parc de Sant Llorenç del Munt i l’Obac.\nTan si voleu més informació, com si voleu apuntar-vos-hi, poseu-vos en contacte amb la Montse Corral m17corral@yahoo.com o amb el Ricard Bueno 659 51 43 73.\nPISCINES MUNICIPALS – CURS 2014/2015\nPAGAMENT TERCER TRIMESTRE I NOVES INSCRIPCIONS\nLes famílies usuàries de la piscina municipal tenen fins aquest divendres 20 de març per a efectuar el pagament corresponent al tercer trimestre de curs.\nHo han de fer al número de compte de la CAFI per l’import de 78€ per infant, especificant Piscina + Nom del nen/a\nSi algun nen es vol inscriure de nou també s’obre període d’inscripcions per aquest darrer trimestre, demaneu informació a la recepció de les instal·lacions de la Piscina Municipal. Sobretot comenteu que veniu de part de la nostra escola.\nPel cap de setmana del 21 i 22 de març el CAE està preparant el Tast de Jocs 2015, amb un festival de Jocs de taula, carpes de joc al passeig i una exposició “I tu… com jugues?”.\nSerà al Centre Cultural El Casino, dissabte a la tarda i diumenge tot el dia.\nMés informació : http://www.cae.cat/nivells/editorweb/titular/tast-de-jocs-2015


MOMENTS GUARDATS: ESCRIURE\nAvui ha passat una cosa especial. Un detall d'aquells que t'agafen per sorpresa i que t'arriben molt endins. Un senyal de com està passant el temps i de com el creixement de l'Aloma va fent el seu fruit i mira molt enllà.\nEstàvem trastejant per casa. Jo posada en els informes (els finals de trimestre són durs!). El papa enfeinat entre els plats a la cuina, les rentadores per estendre i el dinar per preveure. L'Aloma ha agafat un full. Hem sentit que parlava; jo, des de l'estudi; el papa des de la cuina. No hi hem donat importància perquè acostuma a omplir amb paraules qualsevol cosa de les que fa. Hem començat a destapar el regal uns minuts més tard, quan hem sentit que anomenava un reguitzell de noms de la família i amics. "pa-pa", "ma-ma", "Jo-se-fi-na", "a-vi", "A-lo-ma", "I-ri-nnnnnn-a"... I el paquet, desembolicat del tot, ha estat el següent.\nTant el pare com jo hem quedat gratament sorpresos. Havia esclatat una guspira. Alguna cosa acabava de començar i ens hem emocionat. L'Aloma havia escrit per primer cop. Completament convençuda d'estar-ho fent. Il·lusionada amb el fet de deixar-nos a tots enregistrats. I aquesta mostra d'escriptura espontània deia un munt de coses. Havia estat capaç de discriminar cada síl·laba dels noms i de representar-la amb una grafia completament distingida del dibuix o el gargot. En paraules d'A.Teberosky, havia anat més enllà del traç descontrolat i del predomini del gargot, per entrar en una etapa d'escriptura indiferenciada (quan l'infant imita els aspectes i l'acte d'escriure dels adults fent palets, rodonetes, etc.). Precisament perquè sap que escriure és diferent de dibuixar. Però podem dir alguna cosa més. I és que al final del dibuix, veiem ben clares dues lletres "i". El camí cap a l'escriptura diferenciada es comença a perfilar. Alguna cosa fa pensar que comencem a ser capaços de veure que una paraula està composta per lletres i que aquestes lletres no són iguals. Més enllà de visions pedagògiques, com a pares les sensacions són brutals. L'Aloma ha fet servir l'escriptura per comunicar, per crear, per dir alguna cosa i per parlar d'aquells que són importants per ella. Ho ha fet sola, sense cap invitació prèvia, sense insinuacions ni provocacions. I ho ha fet conscient de que seria un regal genial, segurament dels millors d'aquestes festes.\nEls Reis han vingut abans d'hora a casa nostra ;)\nPublicat per Aina a 14:59


3 de desembre a les 21:00 h.\nDesprés de 20 anys de separació artística, els últims membres històrics del trio més famós del món LOS PANCHOS s’uneixen per oferir una gira anomenada REENCUENTRO per tot el món i per descomptat també a Espanya.\nRafael Basurto Lara l’última veu de Los Panchos, aquest gran cantant i intèrpret del bolero en la primera veu s’uneix al trio després d’haver estat aquests anys com a cantant en solitari recorrent els millors teatres del món al costat de grans companys de professió.\nGabriel Gabi Vargas l’últim requinto de Los Panchos, aquest gran músic considerat com el millor requinto del món, a Los Panchos des de 1978 quan li va cedir el testimoni el seu mestre i pare Alfredo Gil, s’uneix ara al costat del seu company Rafael Basurto per oferir al món de la música romàntica el retrobament d’aquests dos gegants de la música, benvolgudíssims i admiradíssims a tot el món des de Japó fins a Espanya. Una unió esperadíssima i que per fi es produeix vint anys després de la seva separació.\nPer tant una cita ineludible que ja ha aixecat l’expectació i l’entusiasme de tots els afeccionats del bolero a tot el món i que promet ser una trobada amb la millor música del trio mexicà interpretades en les veus i el cinquè dels seus genuïns intèrprets.\nEl llac dels Cignes – Ballet de Sant Petersburg d’Andrey Batalov\nBroadway – Un musical de cinema!


Wikingturm-8 Schleswig Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nWikingturm-8ApartamentWikingeck 5, Wikingeck, Schleswig, Alemanya, 24837 - Veure al mapaExcel·lent8,1Basada en23comentarisWikingturm-8Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nConvenientment situat a Schleswig, Wikingturm-8 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Wikingturm-8 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar, ascensor. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Schleswig, faci de Wikingturm-8 la vostra llar.\nCal que informeu el Wikingturm-8 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nEhepaar Kindler kuemmert sich hervorragend um die Gaeste! Comentat el 29 de maig 2016


Educació Crítica: Carta d’agraïment a la meva companya de vida, a una Doula i a una consultora de lactància\nCarta d’agraïment a la meva companya de vida, a una Doula i a una consultora de lactància\nAquest viatge va començar fa uns mesos. Teníem clar que volíem tenir un fill o una filla però en realitat no en sabíem massa sobre l’embaràs, el part, el post part, la lactància i sobretot el que envolta aquest món tan meravellós.\nJo, sempre he tingut la petita intuïció que les coses no passen per casualitat, que quan busques, trobes; i nosaltres vam trobar. A la primera visita a l’ambulatori ens va acollir una llevadora que tenia aquesta màgia especial, que et fa sentir a gust, segur, amb confiança i t’emociona quan parla. En aquell moment no vaig intuir que no seria l’única persona que durant tot aquest procés ens provocaria aquell terratrèmol d’emocions. Ens va mostrar com la maternitat és cosa de paciència, amor, respecte i consciència. Que ens deixéssim portar per les nostres sensacions i que el més important era cuidar-nos i respectar els senyals que dóna el cos.\nAquesta primera trobada ja ens va obrir la mirada cap a un part respectat. Després d’endinsar-nos en aquests escenaris i conceptes nous, ens vam apuntar a una formació de pre part al Mare Nostrum, un espai de Salut Familiar. Aquest va ser el segon lloc clau de la història, l’obertura on es van gestar els preparatius de l’intens viatge. Allà, entre altres persones (Àngels Massagué, Sofia Gil, Vanessa Mata), totes elles amb una llum espectacular, vam conèixer a l’Anna Mª Morales i a la Vanesa Ibernon. L’Anna és consultora de lactància i la Vanessa és Doula.\nL’Anna, durant la formació ens va contar d’una manera molt explícita, tot allò que no t’expliquen i que és necessari saber. Aquells detalls essencials que retornen a la humanitat el que sempre ha estat seu, les decisions sobre el propi cos i el respecte per la dona durant el part. Igual que la resta de mares i pares que fèiem la formació cada cop estàvem més decidits en el que volíem i en el que no. A causa de la proximitat i seguretat que ens transmetia, vam demanar a l’Anna que ens fes de consultora de lactància en el post part. En una d’aquestes narracions, també ens va parlar de la figura de la Doula, i la importància que té en tot el procés. Decidits, vam contactar amb la Vanesa per fer una primera trobada.\nQuan vam començar a parlar, tots tres vam quedar copsats per la intensitat energètica que ens unia. Crec que són coses que no es poden explicar amb paraules, simplement veus que tot flueix, que és fàcil i agradable. Des del primer moment vam tenir clar que volíem que ella ens acompanyés.\nAmb la Vanesa ens vam trobar més cops abans del part, per seguir coneixent-nos i establir vincle afectiu. És important en tant que estaria present en un moment tan íntim i personal com és el naixement de la nostra filla.\nDurant tot l’embaràs sempre havia fet imaginaris sobre el dia del part, amb els meus dubtes, interrogants i altres qüestions que em podien inquietar. Però quan va arribar el dia, tot això es va esvair en un corrent de fum. Gràcies a la formació que havíem fet, i a l’acompanyament de la Vanesa, vam començar el treball de part a casa durant força hores. Allà va començar el viatge final.\nSeguidament va apropar-se el moment del part, que també va esdevenir una història increïble. La meva companya estava en un món a part, endinsada en el subconscient personal i entregada totalment. Va ser tot molt intens però indefugiblement bonic. No hi ha manera d’explicar racionalment el fet de veure sortir vida de dins d’una persona que estimes amb bogeria. Crec que són moments que marquen una existència.\nPer això, aquest relat és per agrair eternament el treball fet per les professionals del Mare Nostrum (en especial a la Vanesa i a l’Ana) i per l'admirable fortalesa, decisió i valentia de la meva companya de vida Espe.\nVanesa, et voldria donar les gràcies per acompanyar-nos en aquell viatge amb tant d’amor. Gràcies per respectar les nostres decisions, els nostres temps i les nostres necessitats. En algun moment vas dir que quasi no havies hagut de fer res, però tant l’Espe com jo et diem que vas fer moltíssim. Ens vas donar seguretat, confiança, tendresa, amor i vas permetre que l’Espe entrés en un estat inconscient tan necessari en aquell moment. Gràcies també pels consells que ens vas donar abans i després del part, i sobretot per haver acceptat ser la nostra Doula. La Nora, la Espe i jo estarem eternament connectats amb tu.\nAnna, la teva presència i les teves paraules han estat vitals per aquest viatge. Metafòricament ens has ajudat a preparar les maletes, a decidir quina roba agafar, si anem amb cotxe o avió, a instal·lar-nos i a aprendre a conviure en aquest nou país que és la maternitat i la paternitat. Sense els teus consells, les teves representacions i sobretot sense la teva tendresa a l’hora de comunicar-te, mai haguérem viscut igual aquests moments. També donar-te les gràcies per la teva dedicació cap a nosaltres, una altra vegada, ens omples de seguretat i de confiança.\nEspe, que puc dir-te que no t’hagi dit... M’has regalat el millor moment de la meva vida i junts hem fet possible l’existència de la Nora. Crec que mai havia experimentat la felicitat en un estat tan pur. Ens queda un llarg camí per endavant però el prendrem com hem fet sempre, amb pauses, reflexions i consciència. També dir-te que vas fer un treball que poca gent aconsegueix, vas evadir-te, centrar-te i sobretot et vas respectar. Crec també que poca gent té l’habilitat d’escoltar-se el cos com tu ho fas, i això de ben segur que et farà ser una gran mare. A part, llueixo l’enorme capacitat que tens per estimar. Jo també t’estimo, i molt.\nFinalitzo i em quedo amb una frase que ha dit la Espe:\nSi pogués regalar alguna cosa a una dona embarassada, li regalaria a la Vanessa i a l’Anna.\nPublicat per Ferran Castellarnau Fort a 8:11\nSergi Ruiz 7 de gener de 2016 a les 9:43\nUs desitjo molta sort i felicitat en aquest camí, amics. De totes les persones que conec que han tingut fills, sou amb diferència els que heu fet el camí de manera més conscient i coherent, i això bé es val que ho comparteixis. Tant de bo molta gent pugui viure aquesta experiència com l'heu viscuda vosaltres.\nFerran Castellarnau Fort 7 de gener de 2016 a les 12:31\nGràcies company!! Un plaer compartir experiències amb amics com tu!\nangisbester 10 de gener de 2016 a les 18:30\nFelicitats Ferran, això d'entrar al món de la paternitat és màgic. N'estic ben segur que Nora Creixerà Lliure i forta davant aquest món ple d'adversitats.\nangisbester 10 de gener de 2016 a les 18:31\nFerran Castellarnau Fort 11 de gener de 2016 a les 1:26\nLa racionalització de la criança\nCarta d’agraïment a la meva companya de vida, a un...


Rutes BTT: Finisher Tracks Non Stop Eutiches'14 Plata\nAntoni Larrull 3 de maig de 2014 a les 17:56\nEnhorabona pel repte assolit!!\nCom sempre, les teves cròniques fan ganes de sortir "pitant" amb la bici a reseguir-.ne els camins!\nSi tornes cap al Mas Paperer, hi ha un altres corriol ben xulo que també hi fa cap, però des de la carretera de l'Albiol.\nTxaeska 6 de maig de 2014 a les 10:17\nMoltes gràcies Antoni!!\nMiraré el track que em passes per si repeteixo zona, ahir ho vaig tornar a fer amb el Xavier Ferrando, els Marcs i l'Enrique. Aquella canalla em matarà :) :) :)\nEspero que estiguis millor del genoll


Estany de Cubieso - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n488 ( ) × 760 ( ) m\nL’estany de Cubieso és un llac d'origen glacial que es troba a 2.351 m d'altitud, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-est del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. La seva superfície és de 40 hectàrees i el volum de l'aigua continguda és de 3,73 hectòmetres cúbics.\nEls estanys Eixerola i Cubieso, individualitzats, quan la massa d'aigua embassada és baixa (Imatge amb anotacions)\nLa seva conca està formada per tota una sèrie de muntanyes i serralades que són contraforts de la serralada que separa el Pallars Jussà de l'Alta Ribagorça, entre les quals cal destacar la Pala de Dellui a l'oest, les Pales de Cubieso al nord i el Pic de Tort, que ja no és termenal, al sud-est.\nPertany al grup de 26 llacs d'origen glacial de la capçalera del Flamisell, que en les obres de la construcció de la central hidroelèctrica de Capdella van ser interconnectats subterràniament i per superfície entre ells i amb l'Estany Gento com a regulador del sistema. Rep les aigües dels contraforts de la Pala de Dellui i de l'Estany de Castieso. De l'estany de Cubieso, l'aigua va cap a l'Estany Tort.\nÉs un dels estanys que disposa de presa, que n'ha fet augmentar l'extensió, fins al punt d'absorbir l'Estany d'Eixerola, que era al seu costat de ponent.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Estany de Cubieso\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Estany_de_Cubieso&oldid=27592787»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 juny 2021 a les 15:19.


Els periodistes de TV3 critiquen que presentadors de la cadena facin publicitat\nLa CCMA argumenta que ni Lluís Marquina ni Helena Garcia Melero formen part del departament d'informatius\n5 min. Barcelona 19/10/2016 12:42\n651x159 Lluís Marquina fa publicitat de BBVA Lluís Marquina fa publicitat de BBVA\nEl Consell Professional de TV3 denuncia que, des de fa uns dies, dos presentadors de la cadena s'han convertit en les cares visibles de dues campanyes publicitàries, un fet que, segons aquest organisme, contravé el llibre d'estil de la cadena.\nUn dels casos denunciats és el de Lluís Marquina, presentador del programa 'Generació digital', que protagonitza una campanya del banc BBVA. A banda de fer-se càrrec d'aquest programa sobre noves tecnologies, Marquina és també "l'especialista en temes digitals que apareix periòdicament als 'Telenotícies'" quan s'ha d'informar sobre notícies relacionades amb aquest àmbit.\nCom recorda el Consell –format per periodistes de la cadena i dedicat a vetllar per les bones pràctiques en l'àmbit de la informació–, el llibre d'estil de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) estableix que els professionals que treballen "en l’elaboració i presentació de continguts estrictament informatius" no poden "fer publicitat ni participar en promocions comercials, independentment del règim contractual que els vinculi amb l’empresa, si la seva projecció pública s’associa al mitjà on treballen".\nSegons el comunicat del Consell Professional, la solució que ha trobat la cadena per resoldre aquesta incompatibilitat consisteix a "apartar [Marquina] dels 'Telenotícies' mentre duri la campanya". Per aquest motiu, l'organisme lamenta que "s'avantposi la publicitat a la informació" i argumenta que, malgrat que la situació econòmica de TV3 "és molt difícil", "prioritzar una entrada de diners d'una campanya comercial davant del deure d'informar al millor possible és un error". El Consell, doncs, demana "la retirada immediata" de l'anunci de BBVA i assenyala que "no es tracta de treure gent dels 'Telenotícies' i mantenir-los a la publicitat, es tracta de treure’ls de la publicitat i mantenir-los als 'Telenotícies'".\nFonts de la direcció de la CCMA han negat en declaracions a l'ARA que Marquina sigui "col·laborador habitual" del 'Telenotícies'. "És el presentador del 'Generació digital'. Surt al 'Telenotícies' esporàdicament com a col·laborador extern als informatius, i sempre identificat com a director del 'Generació digital'. Això no contravé el llibre d'estil, perquè no és de l'àmbit estrictament informatiu", argumenta la cadena.\nLa campanya que protagonitza Marquina es titula 'La revolució de les petites coses', exactament igual que la secció que el mateix presentador va estrenar al programa 'Divendres' el 5 d'octubre. Es tracta d'una secció patrocinada pel BBVA i destinada a explicar com les noves tecnologies i les aplicacions mòbils poden fer més senzills alguns aspectes de la vida quotidiana.\nL'altre cas polèmic és el d' Helena Garcia Melero, conductora precisament del magazín 'Divendres'. Des de fa temps, la presentadora es fa càrrec de les campanyes institucionals de la Generalitat –a les quals el Consell no posa cap pega, ja que no es tracta de comunicacions de tipus comercial–, però recentment n'ha estrenat una altra dels supermercats Caprabo.\nEn aquest cas, l'organisme admet que el programa que presenta Melero no és "estrictament informatiu" –que és el tipus de continguts a què fa referència explícita el llibre d'estil–, però adverteix que "bona part dels seus continguts i la tertúlia que cada dia es fa al programa tracten temes estrictament d’actualitat", i que a més Melero "encara és reconeguda com a expresentadora del 'Telenotícies'", que va conduir fins al 2004.\nAixí, doncs, el Consell Professional troba "inadmissible" que s'hagi autoritzat aquesta campanya, que en la seva opinió " afecta la imatge i la credibilitat, tant de la periodista com de la cadena". Segons el llibre d'estil, en els casos de personal "no vinculat als continguts informatius", la participació en campanyes publicitàries requereix "l'autorització expressa de la direcció" i "no ha d'afectar ni la imatge ni els interessos de la Corporació".\nPer la seva banda, el Sindicat de Periodistes de Catalunya també ha mostrat el seu desacord amb aquestes dues campanyes –tot i que sense citar-les explícitament– i se n'ha queixat davant del Consell de l'Audiovisual de Catalunya (CAC) i el Consell de la Informació de Catalunya (CIC). Més enllà del llibre d'estil, el Sindicat cita el Codi Deontològic, que estableix que "no s'ha de simultaniejar l'exercici de l'activitat periodística amb altres activitats professionals incompatibles amb la deontologia de la informació, com la publicitat, les relacions públiques i les assessories d'imatge". En un comunicat, aquesta entitat reclama a TV3 que "deixi d'emetre i de difondre aquests espots publicitaris protagonitzats per periodistes de TVC que, efectivament, afecten la imatge i els interessos de la CCMA i posen en dubte la credibilitat i la imparcialitat dels seus mitjans".\nTot i així, des de la Corporació s'assenyala que el codi deontològic marca uns principis "genèrics" que el llibre d'estil "desgrana en molts articles" per definir exactament en quins casos es pot permetre que un presentador faci publicitat i en quins no. " L'Helena Garcia Melero no està en aquesta tessitura, perquè presenta un magazín", defensa TV3.\nEn declaracions a l'ARA, Melero ha assegurat que ella no va "per lliure". " És una campanya que m'arriba del departament comercial de TV3. No és que jo tingui uns 'business', és TV3 que es mobilitza! Així com en el cas del 012 sí que treballo amb una productora aliena, en aquests espots treballo amb TV3 i amb un realitzador de TV3", explica la presentadora. "Jo ara sóc al departament de programes, no a informatius. La credibilitat em sembla que la puc demostrar diàriament durant les tres hores de programa", afegeix.\nEl Col·legi denuncia que la CCMA “menysté” el codi deontològic\nJaume Peral: "Si no arriben més diners a TV3, la situació serà dramàtica"\nTemporal de llevant amb poques precipitacions a Catalunya\n"TVE es rebel·la després de ser utilitzada per Sánchez per a sabotejar el debat", a la portada d''El Mundo'


Salutació del Copríncep episcopal per a la festa de Meritxell 2014\nEl Copríncep episcopal ha publicat als Periòdics d'Andorra la següent Salutació al poble andorrà, amb motiu de la declaració de Basílica del Santuari de la Mare de Déu de Meritxell al Principat d'Andorra:\nLa Mare de Déu de Meritxell, la nostra Mare i Patrona, novament ens convoca a la seva joiosa festa, per fer camí junts tots els andorrans. Des de fa cent anys que l'Església, a través del Papa sant Pius X, ens va ratificar solemnement el seu Patronatge sobre totes les Parròquies de les Valls d'Andorra, que ve des de l'antigor, quan volgué fer estada entre nosaltres amb el senyal de la gavernera. I ara, el 13 de maig de 2014, en complir-se el centenari just d'aquell do per a tots els andorrans, el nostre Sant Pare Francesc ens acaba de fer el gran regal de declarar el Santuari de Meritxell, Basílica menor, és a dir temple honorat entre els altres temples catòlics, on s'hi retroba la pau i la indulgència de la misericòrdia divina, i especialment un temple que aviva la unió amb l'Església de Roma i amb el seu bisbe, el Papa Francesc, el successor de l'apòstol Pere.\nSom un poble amb arrels que s'endinsen en els segles de la història, i que valorem afaiçonat per les nostres antigues i sempre noves tradicions religioses i socials. Com ens cal valorar-ho per no perdre la nostra identitat i saber-li aportar saba nova!. La declaració papal de Basílica per a la casa de la nostra Mare celestial, a Canillo, que signà el Cardenal Antonio Cañizares, ens ha d'omplir de joia, i alhora ha de significar un compromís d'amor i de servei renovats. Perquè el culte que Déu vol, el que honora la Casa de la Mare de Déu de Meritxell, és aquell que brolla d'uns cors convertits, que cerquen Déu amb justícia i misericòrdia. La Verge Maria, com a bona Mare nostra, sempre ens ho recorda des de Meritxell: sigueu llum esclatant com la del migdia enmig del nostre món; estimeu-vos de tot cor com a germans; mai la violència ni les discòrdies, sempre la pau i la justícia; no sigueu egoistes sinó poseu la dignitat dels més febles i necessitats al centre de la nostra societat, que heu de fer solidària i justa; perdoneu-vos i recomenceu sempre de nou; no us deixeu prendre l'esperança ni l'alegria. Jesucrist dóna sentit ple a les nostres vides, i Maria ens el regala des de la seva falda generosa de Meritxell.\nNo en dubteu: és Ella qui, amb la seva mà gran i allargada envers els qui acuden a la seva protecció, sempre ens ajuda i ens refà. Posem-li tots els andorrans el nou curs que comença a les seves mans. Demanem-li que beneeixi la nostra tan antiga i tan jove nació andorrana, que elevi els nostres cors a Déu, i que ens ensenyi el camí de l'amor i de la justícia.\nA tots els andorrans i andorranes, joiosa festa de la Mare de Déu de Meritxell, amb el compromís renovat d'estimar i servir el nostre país de forma generosa i sumant esforços entre tots! Sempre al vostre servei,


El Diari Oficial de la Generalitat (DGC) publica la resolució d’aprovació definitiva del Pla Específic de Mobilitat del Vallès i el seu estudi ambiental estratègic, un cop completat el procés d’informació pública i tramitació ambiental.\nAquest pla proposa una setantena d’actuacions encaminades a una mobilitat més sostenible, eficient i segura. Les propostes tenen com a horitzó temporal l’any 2026 i estan valorades en prop de 2.500 milions. Una fita rellevant és l’increment previst de la quota del transport públic. Es vol passar del 13 per cent actual fins al 21 per cent en la mobilitat interna i del 43 per cent al 50 per cent en les relacions amb Barcelona. Actualment, es fan 845.000 desplaçaments diaris interurbans al Vallès i 580.000 desplaçaments diaris amb l’àmbit de Barcelona.\nTambé es construiran nous parks and ride.\nEl Pla aposta per actuacions com la implantació de diversos corredors BRCAT, plataformes reservades al bus. Els corredors BRCAT proposats són:\nCaldes de Montbui – la Llagosta.\nMollet del Vallès – Vall del Tenes.\nLa Llagosta – UAB.\nTerrassa – Sabadell – Granollers.\nSabadell – Castellar del Vallès.\nCerdanyola – Barberà – Sabadell.\nRubí/Sant Cugat – Cerdanyola.\nPromoció del vehicle elèctric i dels vehicles d’alta ocupació.\nFoto portada: estació Sabadell Parc del Nord dels FGC. Autor: cedida.


La quota de l’FMI es podria situar entre 59 i 72 milions d’euros - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa quota de l’FMI es podria situar entre 59 i 72 milions d’euros\nL’entorn governamental confia que d’entrada només s’hagi de fer una aportació no retornable del 0,25% de la quantitat fixada i un dipòsit del 25% que considera recuperable en qualsevol moment\n12/01/2020 (10:30 CET)\nLa quota que el Fons Monetari Internacional (FMI) haurà de fixar per tal que Andorra pugui adherir-se a l’organització mundial podria situar-se entre 59 i 72 milions. La dada exacta no se sabrà fins que no avanci el procés que l’executiu va sol·licitar iniciar el passat 3 de gener i l’entorn governamental confia que de la quantitat que s’estableixi només n’hagi de dipositar un 25%, que a priori seria recuperable en qualsevol moment. Es considera que d’aportació no retornable només s’haurà de fer, almenys d’entrada, un 0,25% de la quota que es formalitzi.\nLa dada més aproximada surt d’un estudi elaborat per l’exsecretari d’Estat d’Economia espanyol David Vegara durant l’etapa que José Luis Rodríguez Zapatero va liderar l’executiu espanyol. L’informe el va encarregar el Govern la legislatura passada amb Jordi Cinca al capdavant del ministeri de Finances i considera una possibilitat molt interessant l’entrada d’Andorra a l’FMI. De fet, el títol del treball (‘Reforçant l’economia davant possibles xocs’) ja és un indicador que Vegara defensarà a proposta del sol·licitant la via de l’accés a l’organisme internacional.\nEl treball és ben ampli i de caràcter molt tècnic. Recorda entre altres coses les fórmules de càlcul i els paràmetres que s’empren per arribar a una quota, que segons les fonts properes a l’executiu consultades és una d’única, són diversos. D’aquesta manera i prioritàriament es té en compte la riquesa del país que vol adherir-se a l’FMI. Per tant, es té en compte el PIB. La mida de l’Estat en qüestió o el poder que se li vol atorgar també es tenen en compte (com més poder, més quota). Finalment, hi ha raons de caràcter polític i estrictament subjectives que també s’avaluen.\nL’adhesió a l’organització és una recomanació feta per les avaluadores de rating i una demanda interna -amb el sector bancari al davant- arran de la crisi BPA\nEn tot cas, Vegara usa exemples de països comparables a Andorra per arribar a donar unes xifres. Agafa els casos de Montenegro, les Maldives i San Marino. Segons l’informe, “el país més similar a Andorra probablement és San Marino. El seu PIB és gairebé un 50% inferior, després de l’impacte de la crisi i la seva quota real és superior a la seva quota calculada. Però en termes de renda per càpita i especialització productiva es tracta d’una economia comparable a l’andorrana”.\nL’estudi de l’economista espanyol, assessor entre d’altres i al seu dia, per exemple, al Banc de Sabadell, explica que la quota real de San Marino, 59 milions d’euros prenent un tipus de canvi determinat “seria probablement un terra a una hipotètica quota d’Andorra”. Per tant, aquests 59 milions serien un mínim segons Vegara, donat que la sanmarinenca “és una economia de mida menor”. “El primer rang, derivat dels països comparables, se situaria per tant entre 59 i 72 milions d’euros.” L’estudi mira d’afinar una mica més i fent un segon càlcul a partir de la quota imposada a San Marino i de les tres variables aplicades en la fórmula per aquell país, que no vol dir que haguessin de ser els mateixos que per Andorra, “dóna una quota calculada que equivaldria, amb els tipus de canvi vigents, al voltant de 65 milions d’euros”. L’estudi es va elaborar el juny del 2018.\nLa quota és un element molt important. Però entre altres coses, hi ha elements tan important com per exemple que l’FMI, per acceptar l’entrada d’Andorra, pot obligar, imposar, a fer de fer certes modificacions legislatives. Uns canvis legals que ara mateix no se sap quins podrien ser, més enllà del control al qual sotmet les economies que formen part de la seva organització, més encara si l’FMI ha de concedir algun ajut. En aquest cas, les imposicions són molt grans, molt altes. L’ajut al qual podria arribar a accedir Andorra en cas de necessitat seria d’un màxim entorn al 400% de la quota fixada.\nEls plans d’ajut que poden sol·licitar els països membres arriben a un màxim del 400% de la quota fixada; l’entrada a l’organisme pot comportar l’obligació d’haver de fer canvis legals\nLes fonts de l’entorn governamental actual consultades expliquen que del total de la quota el 25% s’envia a l’FMI i tenen consideració de reserves externes del propi país. Aquestes poden se recuperades per part d’Andorra en qualsevol moment sense que això impliqui la pèrdua de la condició de membre de l’FMI. El 75% restant és en moneda pròpia del país i es dipositen, en aquest cas al Principat, en un compte a nom de l’FMI. Segons les fonts consultades, no cal que es dipositin els diners, “només amb una promesa de pagament en cas que l’FMI ho necessiti es desemborsa”. Al compte, segons les fonts, hi ha d’haver un mínim del 0,25% de la quota que ja no es pot recuperar.\nSi el 25% dipositat a l’FMI a l’inici es vol recuperar, no passa a ser cap deute país. Això sí, es deixa de formar part del pol de creditors internacionals i, per tant, no es pot prestar diners amb interessos a països tercers. Deixar de tenir dipositats una part o la totalitat del 25% de la quota no impedeix tenir accés als plans d’ajuda, que comporta haver de pagar interessos molt notables a banda d’haver d’assumir les reestructuracions que l’FMI imposi a l’economia que percep el suport financer internacional.\nLa quota, segons les fonts consultades, és revisable normalment cada cinc anys. Per tant, tots aquells acomptes o dipòsits que s’hagin fet s’han de regularitzar en funció d’aquella revisió, que normalment sempre va a l’alça. L’adhesió a l’FMI és una recomanació feta per les avaluadores de rating i una demanda interna arran de la crisi BPA tant per la comissió de vigilància legislativa creada a l’efecte com, per exemple, pel sector bancari, entre altres. El Partit Socialdemòcrata (PS) sempre és el que s’ha mostrat més escèptic pel quantiós cost que considera que tindria. En canvi, des de l’entorn governamental es matisa aquest impacte i considera que l’anàlisi pros contres dóna un saldo positiu.