Torres de Segre habilita el pavelló per temporers amb símptomes de covid-19 - Teleponent\nInici Comarques Segrià Torres de Segre habilita el pavelló per temporers amb símptomes de covid-19\nTorres de Segre habilita el pavelló per temporers amb símptomes de covid-19\nL’Ajuntament de Torres de Segre ha habilitat el pavelló poliesportiu per acollir els temporers de la campanya de la fruita que puguin presentar símptomes de covid-19. Aquest lloc d’aïllament rebrà les persones que mostrin signes associats al coronavirus, sense confirmació mèdica, i necessitin passar la quarantena recomanada.\nTorres de Segre se suma així a altres municipis del Baix Segrià com Aitona, Soses, la Granja d’Escarp o Alcarràs que ja han adaptat espais per aïllar casos sospitosos entre els treballadors de la fruita. Les persones que donin positiu seran traslladades a l’Hotel Rambla de Lleida.\nL’Ajuntament de Torres de Segre (Segrià) ha habilitat diversos espais a la pista de l’equipament municipal, com ara una zona de descans amb cinquanta llits, un menjador i una àrea d’esbarjo. També poden utilitzar-se els serveis i les dutxes que disposa la instal·lació.\nLa preparació del pavelló va començar fa més de tres setmanes i ara ja està a punt. També està preparada la sala per fer el triatge inicial de les persones amb símptomes com febre, tos i dificultat en la respiració. Aquest espai se situa al costat d’un alberg municipal que, coincidint amb l’inici de la collita, ja ha arribat al màxim de la seva ocupació de 110 temporers.\n“Desitgem que els equipaments municipals preparats s’hagin d’utilitzar ben poc i que el nombre de persones contagiades sigui baix o inexistent. En cas que sigui així, voldrà dir que tothom haurà extremat les precaucions i, per tant, el sector agrari podrà desenvolupar la campanya de la fruita amb la màxima normalitat possible”, ha destacat l’alcalde de Torres de Segre, Joan Carles Miró.\nCom Torres de Segre, altres municipis del Baix Segrià ja han habilitat també espais per acollir treballadors de la campanya de la fruita amb símptomes de covid-19. Alcarràs, per exemple, ha activat un pla de mesures preventives per acollir les prop de 6.000 persones que treballaran a la fruita. L’Ajuntament va habilitar 100 places en albergs per aïllar temporers amb una simptomatologia compatible amb la covid-19.\nÉs per això que a petició de les autoritats sanitàries, els ajuntaments han adoptat un seguit de mesures i han habilitat espais per fer front a possibles contagis de coronavirus. Això suposa un cost addicional important per als consistoris i, per això, la Diputació de Lleida ha triplicat l’ajut als ajuntaments en l’acollida dels treballadors de la fruita, amb una aportació de més de 500.000 euros per garantir l’atenció sanitària als treballadors i assegurar una campanya de fruita el menys excepcional possible en unes localitats que veuen incrementada la seva població amb motiu de les feines agrícoles. ACN\nArticle anteriorLes exportacions lleidatanes creixen tot i el coronavirus\nArticle següentCatalunya preveu un 18,6% menys de producció de préssec i nectarina


Conferència al Museu de la Pell sobre el big Data — Ajuntament d'Igualada\n35º max. / 20º min. 12/08/2020 00:12\nSou a: Inici / Noticies / Conferència al Museu de la Pell sobre el big Data\nConferència al Museu de la Pell sobre el big Data\nJosé Luis Vicente parlarà sobre la dadificació del món, posant sobre la taula els pros i contres d’aquest fet\nCada dia es generen 2,5 trilions de bytes. Les dades són una oportunitat, una eina per al coneixement, la prevenció, l’eficiència i la transparència, però són també la munició que carrega les armes de vigilància massiva. L’exposició que es podrà veure fins el 19 de febrer al Museu de la Pell d’Igualada, Immersos en les dades. [Una] adaptació de l’exposició “Big Bang Data” del CCCB, explora l’emergència d’aquest nou marc i els seus efectes. Un dels seus comissaris, José Luis de Vicente, ho explicarà d’una manera directa i propera el pròxim divendres, 20 de gener, a les 12h, a l’auditori del Museu dins la conferència Què és el Big Data?.\nL’explosió de dades no para de créixer exponencialment. Dels últims cinc anys ençà, entre els sectors acadèmics, científics, les administracions, l’empresa i la cultura existeix una àmplia consciència que generar i interpretar dades amb les tecnologies que s’estan desenvolupant pot canviar radicalment la societat actual. Les dades són una oportunitat, una eina per al coneixement, la prevenció, l’eficiència i la transparència, però són també la munició que carrega les armes de vigilància massiva.\nTothom genera dades, des del dispositiu mòbil, a través dels sensors, de les xarxes socials, de fotografies i vídeos digitals, de registres de les transaccions de compra i dels senyals del GPS. La novetat és que cada vegada és més fàcil emmagatzemar i processar aquestes quantitats ingents de dades que detecten patrons. Aquest fet està canviant completament i ràpidament la forma de presa de decisions a tots nivells.\nJosé Luis de Vicente és periodista, escriptor i investigador especialitzat en cultura digital i en l’anàlisi dels espais culturals existents entre la tecnologia, la innovació social, l’art i el disseny. Actualment duu a terme diversos programes d’investigació, com ara Visualizar. És comissari de Sónar+D, àrea d’innovació del festival Sónar de Barcelona i membre de l’equip de curadors del FutureEverything Festival de Manchester. És membre fundador de Zzzinc, consultoria especialitzada en la innovació per a entitats culturals i ha comissariat múltiples simposis sobre art multimèdia, ciència i disseny. Juntament amb Olga Subirós van comissariar la celebrada exposició Big Bang Data, produïda pel CCCB el 2014, i són també els responsables de la versió itinerant Immersos en les dades, amb la que el Museu de la Pell obre la seva programació d’exposicions temporals per al 2017. En ella es donen a conèixer els trets més significatius i destacats del que suposa la producció de dades en quantitats massives en tant que un dels fets fonamentals del nostre temps.\nActivitats vinculades a l’exposició Immersos en les dades · La mostra Immersos en les dades, inaugurada divendres, 13 de gener, està organitzada pel Programa d’Arts Visuals de la Diputació de Barcelona en col·laboració amb l’Ajuntament d’Igualada i es pot visitar amb entrada gratuïta de dimarts a divendres, de 10 a 14h, dijous i divendres de 16 a 20h, i dissabtes, diumenges i festius d’11 a 14h.\nArriba acompanyada d’un programa d’activitats diverses i d’accés gratuït. A més de la conferència del dia 20, el dimarts, 31 de gener, a la tarda tindrà lloc l’activitat Cryptoparty, un taller sobre privadesa i protecció de dades personals a Internet; per participar-hi cal fer inscripció prèvia a m.igualada@diba.cat abans del 23 de gener. El públic familiar podrà gaudir de l’activitat Nosaltres al ciberespai el diumenge, 12 de febrer. I per als majors de 55 anys, el dimarts 14 de febrer s’ha programat el taller (Re)cerques a Google a estudi.\nLa informació sobre cada activitat es pot trobar en aquest mateix web. També hi ha un programa de visites dinamitzades i tallers per a alumnes de primària, secundària, batxillerat i cicles formatius, prèvia reserva al telèfon del Museu 93 804 67 52.


CALEX ARNÉS AMB DILDO BUIT MARRÓND-223996\nCALEX ARNÉS AMB DILDO BUIT MARRÓ\n79,61 € 90,46 € -12%\nArnès amb dildo buit com a funda per augmentar el volum del penis en 9 cm. L'arnès és suau, elàstic i còmode per portar-lo posat.\nDissenyat per tenir el gruix i la longitud i el gruix que sempre s'ha somiat. Aquest arnès és molt com de portar lloc, amb elàstic que s'ajusta fàcilment per poder adaptar-se a la majoria de mides.\nUn ajustament perfecte és tot teu amb aquesta extensió buida amb arnès.\nGaudireu d'un plaer elàstic i còmode.\nFàcil de netejar i fer servir.\nMaterial: dilde de silicona i anella d´acer inoxidable.\nAnella: 5 cm de diàmetre\nDilde: 17,75 x 5 cm\nMides Inseribles: 8,25 x 3,75 cm\nÉs perfecte per a homes amb disfunció erèctil!!!\nCalifornia exotics sempre a l'avantguarda de la sexualitat!/p>\nCOBECO STAR CREMA ACLARANT DE LA PELL 50ML


The Daily Avalanche: El Codi Charles Dickens i el doctor Fumantxú\nSabia que m’acabaria penedint, però la situació era desesperada: em trobava a Kaunas (Lituània) i havia exhaurit les meves lectures de vacances, no tenia gaires opcions i aquell llibre es deia precisament “The last Dickens”. El venien de saldo i a la coberta una mena de medalló vermell firmat per Dan Brown certificava “Un autor immensament dotat” i semblava confirmar la meva errada decisió. Crec que d’aquests eslògans que adornen les cobertes de tantes produccions editorials, en anglès els denominen “blurbs”, i que hi ha tot un negoci muntat sobre l’elogi mutu del tipus “avui per mi, demà per tu”.\nNo em duia a enganys amb el que em trobaria: Mathew Pearl és un especialista del “thriller” amb coartada literària, qui després de “El Club Dante” i “L’ombra de Poe”, ha assaltat impunement la figura de l’Inimitable amb aquest “L’últim Dickens”, editat en el seu moment dolç tant per Columna com per Alfaguara. Estava disposat a empassar-me aquest producte de consum, abaixant una mica el meu llistó de qualitat literària, curiós per conèixer el que la gent llegeix als autobusos. Vaig intentar ser comprensiu, generós i fins i tot oblidadís; però el llibre francament no s’ho mereix.\nCom que no l’aconsellaria a cap dels meus amics, permeteu-me que sigui una mica explícit amb el seu contingut. Qui tingui intencions de llegir-lo, pot saltar directament al meu apunt de demà.\nLa novel·la comença amb un capítol ambientat a Bengala el juny de 1870. Dos oficials britànics investiguen el robatori d’un comboi d’opi, droga el comerç de la qual és controlada per les forces colonials. Detenen un dels “dacoit” responsables de l’assaltament, el qual es trenca el coll en saltar per la finestra del tren que el condueix a presó. Un dels oficials comenta: “Què dirà Dickens?”. Fi de capítol i canvi d’escenari.\nTot això pot sonar molt intrigant i exòtic, però com que no m’agrada fer-vos patir, us avanço que aquests capítols bengalís van intercalant-se al llarg del llibre només per demostrar que Pearl s’ha llegit la Wikipedia i que sap per tant que el fill gran de Dickens va treballar a les forces d’ocupació del subcontinent índic. Tot plegat no té res a veure amb la trama principal i sembla una forma deshonesta d’inflar el llibre, a menys que revelar que és molt dur ser el fill d’un geni es consideri informació privilegiada.\nEl següent capítol té lloc als molls del port de Boston. Hi ha diverses escaramusses i un atropellament fatal, que tenen a veure amb un patracol de documents que prometen ser molt valuosos. Destaca dins d’aquesta “melée” un personatge altíssim, de pell morena i torbant, certament parsi, amb un bastó que porta al puny uns ullals letals. Quan aquest personatge, tres pàgines més enllà, li talla el coll a un advocat àvid de beneficis no merescuts, tenim clar que el parsi llarguerut és de la pell del diable i que ens ha de fer una mica de por.\nFinalment trobem una mica de terra ferma argumental. Resulta que Charles Dickens acaba de morir i ha deixat sense concloure la seva novel·la “El misteri d’Edwin Drood”, quan estava en plena publicació. James Osgood, el seu editor americà (i de Boston, i l’únic d’aquell continent que es molesta en pagar-li drets d’autor al novel·lista), pateix per la recepció dels darrers lliuraments i tem que caiguin en mans de la pirateria literària. Sí, al segle XIX ja hi havia pirates que atemptaven contra la propietat intel·lectual i aquesta és potser la part que més m’ha interessat de “L’últim Dickens”. Uns delinqüents, anomenats “bookaneers”, es dedicaven a apropiar-se de textos originals i vendre’ls al millor postor abans que arribessin a mans dels seus editors legals. En aquest llibre de Pearl l’editorial Harper’s de Nova York és presentada com model de falta d’escrúpols, fet que no sé com haurà estat entomat pels seus descendents.\nSigui com sigui, Osgood (que és l’Heroi de la novel·la: solter i atractiu, malgrat els seus 35 anys, i tanmateix personatge rigorosament històric) decideix prendre el primer vaixell i plantar-se a Londres per investigar si queden indicis del possible final de “El misteri d’Edwin Drood” i marcar de passada un gol editorial en publicar una versió “amb apèndixs”. El fet que editors, família i altres damnificats residents a les Illes Britàniques no s’hagin preocupat en buscar els motius ulteriors de Dickens envers “Drood” no ens ha d’estranyar: Pearl és americà i per complaure el seu mercat ha de mostrar que tota la iniciativa decent ve d’aquell costat de l’Atlàntic.\nEn aquest tipus de novel·les (em refereixo a “The last Dickens”, no pas a “Drood”) sempre hi ha una nota final on es cita l’ingent treball de documentació en el qual s’ha submergit l’autor. A segons quin lector això li pot fer pensar que l’experiència de llegir la novel·la el farà més savi, però val més no enganyar-se: la veritat històrica serà la primera víctima, quan la trama ho requereixi. Hi ha un personatge per exemple, Rebecca Sand, la secretària d’Osgood, que ens és presentada com la vera imatge del protofeminisme. Per respectar les convencions de l’època, qualsevol conversa entre ells dos es manté amb la porta de despatx oberta. Però quan el “jefe” creua el bassal Atlàntic, ella se n’hi va d’acompanyant sense que ningú alci una cella. Com que Rebecca és l’Esquer Romàntic d’aquest fulletó, perdonarem l'enèsima inversemblança.\nAbans que Rebecca i Osgood arribin a Londres, el relat retrocedeix en el temps i ara som a la darrera gira americana de Dickens. Apart d’informar-nos que el fenomen de les fans ja existia abans que haguéssim nascut i d’introduir una pila de personatges nous pels quals no desvetllarem cap interès, la informació oferta instrueix, però no entusiasma. I, el que és pitjor, té una relació molt llunyanament tangencial amb aquest coi de novel·la.\nA Anglaterra Osgood investiga i Rebecca pateix. Els vehicles de la trama són vergonyosament ridículs i truculents. Hi ha un personatge boig i hipnotitzat, el diabòlic parsi del turbant, un fumador d’opi i altres exotismes similars. Potser el gènere s’ho mereix, però no t’ho empasses si hi penses més de tres segons. Les anades i vingudes en el temps i la profusió de personatges (perquè a les figures històriques cal afegir éssers pintorescos i/o amenaçadors, que són la sal dels fulletons) omplen el lector d’explicable confusió. A més, Pearl demostra una especial ineptitud per les escenes d’acció, que mai no s’acaben d’entendre de tan malament com usa el control del temps (un personatge rep una punyalada i mor dessagnat en una sola frase).\nSuperats alguns clixés més, arriba la gran escena final en la qual es descobreix qui era el dolent més dolent de tots (de qui ja sospitàvem des de feia 200 pàgines). Enmig d’una seqüència que hauria de ser pura trepidació, el malvat deté l’acció i explica els seus motius durant tres planes (un altre dels grans tòpics del gènere). Els esmentats motius, així com les cabòries sobre la possible existència de la conclusió de “Drood” són tan forçats, tan artificiosos, que et venen ganes de perseguir Pearl i lapidar-lo amb l’obra completa del Mestre.\nEls amants de Dickens hem lamentat sempre la inconclusió d’“El misteri d’Edwin Drood”. Disposem només de la meitat exacta de la novel·la i, tal com l’hem heretada, no s’hi veu gaire misteri, ja que sembla clar que John Jasper ha assassinat per gelosia el seu nebot Edwin. Malgrat tot, Dickens assegurava que estava escrivint un experiment nou i excitant i sempre més ens preguntarem què de bo s’hi amagava en els sis lliuraments que falten. Mai però he trobat tan lacerant aquesta absència com després de llegir aquest bunyol amb pretensions que profana en el seu títol un nom sagrat.\nGalderich 7 de setembre de 2011, a les 0:19\nNo tinc gaire temps de lectures i si me les descartes i serveixes així s'agraeix. Malgrat tot, fa temps que em vaig donar de baixa de "novel·les històriques" per molt que me les puguin recomanar.\nAllau 7 de setembre de 2011, a les 0:22\nGalde, Alfaguara també m'ha donat de baixa de la seva nòmina. Ara faig dissenys per H&M.\nClidice 7 de setembre de 2011, a les 8:09\nEntre llibres a màquina, llibres de mediàtics, literatura low level i llibres d'autoajuda, a vegades et posaries al mig d'una d'aquestes megallibreries i cridaries: però és que hi ha algun llibre aquí? Com en Galde, procuro no llegir novel·les històriques, tanmateix passo a formar part de la nòmina dels lectors agraïts per la crònica, i l'estalvi :)\nAnònim 7 de setembre de 2011, a les 8:46\nGràcies, Allau, per estalviar-nos una feina. Mira que haver caigut en aquesta temptació!!! Si Dickens ho sabés...\nJosé Luis 7 de setembre de 2011, a les 8:48\nTampoc es probable que hagués errat amb aquesta, tot i que fa quinze dies que vaig acabar la teva recomanada “Grandes Esperanzas” (grandíssima sorpresa, especialment la primera part) i el nom Dickens ja m’atraurà per els segles dels segles.\nLEBLANSKY 7 de setembre de 2011, a les 9:45\nCagontot! I jo que en llegir això del Dickens contra Fumanchú em pensava que seria la manera d'entrar-li! [per cert: la setmana passada em vaig comprar el recull de contes de fantasmes que li ha publicat Impedimenta; a veure si amb aquest m'hi llenço i puc acabar de llegir un llibre de Dickens]\nAllau 7 de setembre de 2011, a les 10:07\nClídice, jo tampoc sóc de novel•les històrics, però no em podia resistir a un títol com aquest.\nAllau 7 de setembre de 2011, a les 10:10\nDe res, Tirant! Dickens no ho sabrà, però em sembla que no apreciava gaire els homenatges pòstums.\nAllau 7 de setembre de 2011, a les 10:13\nJosé Luis, com ja he dit, va ser un error conscient. M’alegra que t’agradessin les Esperances.\nAllau 7 de setembre de 2011, a les 10:17\nLeb, el títol de l’apunt (a l’estil de “Cowboys vs. Aliens”) és dels que t’havien d’atraure. Desgraciadament és un llibre encara per escriure. No conec el recull de contes de fantasmes, però sona molt bé.\nAlexandre 7 de setembre de 2011, a les 13:15\nJo també m'he vist alguna vegada contra les cordes (algun viatge aeri amb pèrdua de connexió i sense més entreteniments que la pseudobiblioteca de l'hotel de torn, visites imprevistes a parents de la família política en pobles on no es pot sortir al carrer fins a altes hores de la tarda i episodis d'aquest estil) que m'han arrossegat a lectures de fortuna. I m'he endut sempre decepcions.\nVull dir que abans de tastar el best seller jo tenia l'esperança que essent novel·les de trama forta i una mica amanida amb temes cridaners, sense grans complicacions de construcció i potser amb un llenguatge planer, per arribar així a un gran públic, fossin també obres amb ofici i eficàcia narrativa, accessibles però solvents, divertiments potser indulgents però amb cert encís.\nI no. Sembla que indefectiblement el Best Seller dels nostres temps és una cosa molt barroera i primària, farcida de clixés argumentals i amb mínima exigència. Al final, quan m’ha tocat, m’ho he acabat per prendre amb la teva mateixa filosofia de "curiós per conèixer el que la gent llegeix als autobusos”. I entendre’n el motiu, de pas. Però la veritat és que en això no he tingut sort. No me’n faig el càrrec. Prou entenc que no s’enduguin a Thomas Pynchon o Lobo Antunes per passar una estona distreta al metro, amb novel·les lleugeres i amenes, divertides i on hi passin coses. Però d’aquestes últimes n’hi ha moltes que són perfectament llegibles per a qualsevol persona alfabetitzada i que alhora són obres literàries d’una gràcia, estil, interès i capacitat de seducció molt i molt superior a qualsevol d’aquests llibrots que planten a les prestatgeries dels quiosc d’aeroport. I que no se’m digui que no poso exemples. Un que tinc ben fresc: la magnífica Stone Junction de Jim Dodge.\nJa, ja sé que tot és una qüestió de marketing, de les tècniques de posicionament de llibres en llocs clau i de xantatges mercantils de diversa índole: molta gent acaba llegint allò que té a l’abast que és allò que li posen davant. El que no m’explico és l’interès que ha tingut la pròpia industria en privilegiar com a lectura popular aquesta mena de patracols, quan podrien haver obtingut semblants resultats amb molta més finesa. I ja poden cantar missa: només caldria que haguessin posat la seva maquinària al servei de causes més presentables. En fi, que desvetllant ara la grosseria de certs departaments editorials (o d'altres indústries culturals)contemporanis no descobreixo la sopa d'all, però no puc deixar de fer-me'n creus.\nPer cert -i ja m’he allargat més que massa- això de les ressenyes a les faixes dels llibres no sé com rutlla. Però sí que conec el tema de les frases destacades en els cartells i anuncis cinematogràfics. Resulta que quan els crítics surten de segons quines sessions de premsa, se’ls dona una fulla perquè ofereixin una ràpida impressió sobre allò que han vist (a vegades per entregar immediatament o a vegades via correu electrònic). El mitjancer del negociat és sempre un individu trempat i falaguer de la companyia, que sovint t’ha fet favors professionals (o us n’heu fet mútuament) i qui acostuma a convidar-te a esmorzar a hotels de primera o et dona marxandatge de les pel•lícules pels nebots. I si aquestes subtils formes d’inspirar la teva millor voluntat per facilitar la seva feina amb una frase no massa comprometedora que pugui extreure’s per la promoció no li serveixen, sempre hi ha el filtre d’escollir alguna d'algun altre més agraït que sí ho faci.\nJo he de confessar que després que alguns -penso que lloables- esforços per donar un cop de mà (“Entren en la sala dispuestos a lo peor. Como si les hubiese capturado la Gestapo, por poner el caso.” o “Mentre la fiscalia no actuï d’ofici, no hi haurà aturador per a la distribució d’artefactes d’aquesta mena.” ) no hagin tingut cap ressò en els materials promocionals, he vist que ja em deixen escapolir sense que ens haguem de posar uns als altres en cap compromís.\nSanti 7 de setembre de 2011, a les 13:42\nDesafortunada elecció, Allau. Tinc entès que la guia de telèfons de Vílnius és una lectura mes engrescadora que aquest Pearl.\nAllau 7 de setembre de 2011, a les 13:47\nAlexandre, jo també tenia la ingènua esperança que els best-sellers poguessin oferir dosis d’entreteniment digne, però sembla ser que en són minoria. Suposo que és més barat minimitzar el control editorial i mirar de calcar èxits precedents: el públic pel qual van destinats no sembla fer escarafalls a l’acumulació de tòpics, inversemblances, atonies de ritme i errors de construcció.\nPel que fa a les frases de lloança, que al món anglosaxó s’imprimeixen directament a la coberta, he llegit a algun lloc que és pràctica habitual intercanviar-se-les entre autors d’un mateix agent o d’un mateix grup editor.\nAllau 7 de setembre de 2011, a les 13:48\nSanti, com a mínim segur que és més curta.\nkalamar 7 de setembre de 2011, a les 19:12\nOstres, Allau, com pots acabar-te aquests tostons? jo em poso de mala llet i el llanço a la pira.\nAllau 7 de setembre de 2011, a les 20:11\nJa tens raó, Kalamar, potser és la inevitable curiositat de saber com acaba.


Llegeix més sobre Ròmbic confinat\nTorna la Titellada, i ja van catorze edicions! Una mostra de titelles infantil que organitza l'Assocació Titellaire de Roquetes. Diumenge 29 a les 18h rebem a la companyia Tanaka Teatre amb l'espectacle "La petita Capmany".\nLlegeix més sobre Titellada 2019\nNolan és una titella i la seva vida no té sentit sense els seus titellaires, però és en els moments quan el fan viure que es planteja: On és la meva voluntat? Són reals les meves emocions? Com podria respirar per mi mateix?\nLa "mecánica del alma" és un espectacle de teatre físic, dansa, mim i manipulació de titelles, que mostra la complexitat del que és petit, que la respiració no és només agafar aire i que l'ànima dels titelles no és tan diferent de la de les persones.\nLlegeix més sobre “Eh man hé” … La mecánica del alma.


Neix Digital Catalonia Alliance, per aglutinar i accelerar el sector tecnològic | Fulls d'Enginyeria\nPer Redacció, 30 novembre, 2021\nLa Digital Catalonia Alliance (DCA) és una nova iniciativa del Departament de la Vicepresidència i de Polítiques Digitals i Territori que aposta pel desenvolupament de tecnologies digitals avançades com la IoT, Drons, Ciberseguretat, Intel·ligència Artificial i NewSpace per fer créixer el pol tecnològic i digital de Catalunya. LA DCA aglutina els principals sectors tecnològics emergents del territori amb l’objectiu d’impulsar-ne el creixement i col·laborar en la seva consolidació i un dels principals objectius és impulsar la creació de nous nínxols empresarials basats en el talent, l’emprenedoria i la innovació digital.\nEls serveis que ofereix la Digital Catalonia Alliance són la creació d’oportunitats de negoci per a les empreses de l’àmbit tecnològic, la connexió amb clústers i hubs europeus, així com l’accés a coneixement, tecnologia i infraestructures. La DCA també ofereix assistència en matèria d’ajuts, cupons per a projectes europeus i cobertura de necessitats de finançament en R+D+I o de noves oportunitats de mercat i fomentarà la participació dels seus membres en fires i congressos tecnològics.\nEl secretari de Polítiques Digitals, David Ferrer, ha presentat aquest dilluns la DCA amb la participació del director general d’Innovació i Economia Digital, Dani Marco. Ferrer ha remarcat que el sector digital és el “principal motor de la nostra economia” i amb iniciatives com la Digital Catalonia Alliance es vol accelerar el seu creixement i generar més “ocupació de qualitat” a Catalunya. Així mateix, Ferrer demana a totes les empreses i entitats vinculades la seva complicitat i el seu suport a la nova aliança del sector.


Pianista, compositor, pedagog musical i violinista\nJan Křtitel Kuchař (en)\nChopin va rebre lliçons de Żywny des de 1816 fins a 1822, quan les habilitats de Chopin van superar les del seu mestre. Li ensenyà a estimar l'obra de Bach i de Mozart. El 1821, als onze anys d'edat, Chopin li va dedicar la Polonesa en la bemoll major amb motiu de la celebració del seu sant.\nŻywny va morir en 1842, als 85 anys d'edat, a Varsòvia.\nRetrat de Wojciech Żywny per Ambroży Mieroszewski, 1829\nMestres de Chopin (polonès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Wojciech_Żywny&oldid=23948307»\nDarrera modificació: 2 jul 2020 a les 14:07


Notícies - Gas Natural traslladarà 800 treballadors al Parc Empresarial de Can Ametller\nGas Natural traslladarà 800 treballadors al Parc Empresarial de Can Ametller\nVista de dos dels edificis del complex des del lateral de la B-30 / Font: Google Maps\nel 1/des/14 Adrià Claramunt Economia PDF\nGas Natural concentrarà a Sant Cugat tots els seu proveïdors informàtics que sumen prop de 800 treballadors. L'empresa els ubicarà al parc empresarial de Can Ametller, a tocar de la B-30, entre el Centre Comercial Sant Cugat i l'Idcsalud Hospital General de Catalunya, on ha llogat 7.000 metres quadrats.\nSegons informa la capçalera econòmica 'Expansión', Gas Natural anirà concentrant aquests treballadors els propers mesos des de diversos espais repartits ara per l'àrea de Barcelona fins culminar el trasllat el mes de maig.\nEl trasllat es fa per crear sinergies entre equips que tenen una activitat similar i per acompanyar el creixement del grup i el paper cada vegada més important de la informàtica dins l'empresa.\nLes oficines es concentren en quatre edificis propietat d'un fons d'Abu Dhabi, als Emirats Àrabs Units, i estan gestionades per Axa Reim, la branca immobiliària de l'asseguradora francesa Axa. És la segona operació de lloguer d'oficines més important a Catalunya dels darrers mesos, després de la d'Agbar a la Zona Franca de més 15.000 metres quadrats.


Segueix l'evolució de la grip a Espanya a través d'Internet - W!ALDIA\nSegueix l’evolució de la grip a Espanya a través d’Internet\nCientífics de la Universitat de Zaragoza i del centre europeu Epiwork han posat en marxa GripeNet.es, una web per monitoritzar en temps real el desenvolupament i la incidència de la grip a Espanya per la que demanen la col·laboració dels internautes.\nLa participació és totalment voluntària, tant sols s’ha d’omplir un formulari amb dades personals. Al tractar-se d’informació personal sobre la salut, totes les dades es tracten confidencialment i no són publiques. En el formulari es demanen com ara l’edat, amb quantes persones es conviu a casa, si es fa servir el transport públic, si el subjecte s’ha vacunat contra la grip o si pateix algun tipus de malaltia crònica. També pregunta sobre les raons personals per vacunar (o no fer-ho), els símptomes que es pateixen o si s’ha faltat a la feina o l’escola.\nAquestes dades s’hauran d’actualitzar a través d’un formulari setmanal de símptomes, que arriba per correu electrònic. Si no s’està malalt, n’hi haurà prou amb indicar-ho, si hi ha molèsties es poden explicar: per exemple, si confirma una grip o si simplement es tracta d’un simple refredat, tos o altres detalls. El web no ofereix diagnòstics ni res semblant, simplement recopila les dades aportades pels voluntaris segons la seva percepció subjectiva sobre el seu estat de salut o bé segons les instruccions que hagin rebut del seu metge.\nAmb les dades recopilades els investigadors poden analitzar la informació massivament: compten amb diversos perfils demogràfics, la demarcació dels subjectes per codis postals, la quantitat de gent malalta i amb quanta gent es relacionen a la llar o el treball.\nLa informació analitzada té diverses facetes: d’una banda hi ha les dades en si, que poden comparar-se de any en any o a nivell europeu amb projectes similars que es desenvolupen a Portugal, Regne Unit, França i Itàlia. De l’altra, també es poden crear models computacionals sobre el desenvolupament d’aquest tipus de malalties segons la seva capacitat de contagi i el perfil de la població i avaluar-los en temps real.\nD’altra banda, aquest web te a més l’objectiu de popularitzar el coneixement de les malalties entre la població general, i involucrar directament en la investigació científica.\ndilluns, 19 de novembre de 2012 - categoria: interacció, salut, webs | comentaris tancats


Redacció Sitges 18-02-2019 09:04\nGuanyem Sitges presenta les 6 persones que encapçalaran la llista electoral, amb Xavier Salmerón al capdavant. Guanyem Sitges\nAhir diumenge 17 de febrer a l’Edifici Miramar de Sitges va tenir lloc la Jornada del Procés de Participació de confecció de la llista electoral de Guanyem Sitges i que consistia en una votació i en una assemblea on es decidia entre les 9 candidatures presentades qui encapçalaria la candidatura i qui formaria part entre les posicions 2 i 6 de la llista. Finalment amb la participació de 141 sitgetanes i sitgetans durant la votació (67,10% del cens) i entre aquestes, més de 60 persones durant l’assemblea, s’han escollit les persones que encapçalaran la llista electoral tenint en compte la puntuació obtinguda durant la votació, la cremallera de gènere i la representació equilibrada i plural de les organitzacions impulsores de la candidatura.\nAixí doncs, Xavier Salmerón Carbonell encapçalarà la llista d’una candidatura per guanyar i pensada amb una clara vocació per governar, recuperant espais comuns i apostant per una gestió amb voluntat transformadora des del municipalisme. Actualment Salmerón té 29 anys i tot i no tenir experiència en la política institucional ha participat activament en la creació d’espais polítics a la vila, així com a plataformes cíviques o associacions culturals. És militant de la CUP i forma part de l’Assemblea Nacional, d’Òmnium Cultural, i és soci de l’Ateneu Popular, la Societat Recreativa El Retiro i l’Agrupació de Balls Populars. En aquesta última entitat ha exercit de president durant 3 anys i ha format part de diferents juntes directives. També ha format part de diferents comissions municipals com la de Festa Major o la de la commemoració dels 300 anys dels fets de 1714. En l’àmbit laboral té experiència en comunicació i la gestió de projectes de transformació digital.\nJúlia Vigó Pascual, anirà de número dos. És politòloga de formació i actualment treballa a l'Associació Acció Internacional per la Pau, una entitat que es dedica a la protecció de persones defensores de Drets Humans i a la construcció de Pau a Colòmbia. Participa activament del teixit associatiu sitgetà, on forma part de l'Ateneu Popular de Sitges, assumint-ne la presidència, i de l'assemblea feminista 'No em toquis la Tecla', amb qui ha participat de l'organització del Punt Lila de les Barraques de Sitges i de les activitats reivindicatives de la vaga feminista del 8M a la vila, entre moltes altres.\nEl tercer serà en Javi Avendaño Conde, sociòleg especialitzat en Treball i política social i actualment treballant com a Tècnic de Desenvolupament Local a l’administració local. Participa a Sitges en Comú i és membre del Consell Nacional de Catalunya en Comú. Ha col·laborat en diferents accions socials municipals relacionats amb l’habitatge i sanitat formant part de la Plataforma CAP Sitges, o la defensa del referèndum de l’1 d’octubre.\nLa quarta plaça serà per la Laura Martínez Villanueva. Treballadora en diferents departaments de l’Ajuntament és Llicenciada en estadística. Ha estat involucrada a diferents projectes relacionats amb la nostra vila, com vocal a l’AECC – Sitges, pubilla de la Societat Recreativa El Retiro, membre de les Barraques de Sitges; o en les diferents festes com el Carnaval o la Festa Major a través del Ball de Bastons i sent membre de la Comissió de Festa Major i del Consell del Patrimoni Festiu de Festa Major de Sitges.\nTot seguit, en cinquena posició, estarà en Marc Macià i Martí. És graduat en Multimèdia i treballa de Creatiu i Dissenyador gràfic. En Marc és militant de MES Moviment d'Esquerres i col·labora amb l'ANC, Òmnium Cultural i el Casino Prado Suburense. En la legislatura actual ha exercit de regidor al consistori fins a la seva dimissió representant Sitges en Positiu. També forma part de la Junta Directiva de l’AMPA i del Consell Escolar de l’escola Miquel Utrillo.\nFinalment, la darrera posició escollida en la jornada va ser la sisena, que serà per en Pol Vigó Pascual. Historiador i en l'actualitat treballador en el sector de l'hostaleria. Actualment és un dels tres regidors de la CUP al Ple Municipal. És soci de l'Ateneu Popular de Sitges i col·laborador de la Plataforma CAP Sitges i del col·lectiu de Barraques. A més, participa activament a la Festa Major de Sitges mitjançant la Colla Jove de Diables de Sitges.\nA partir d'ara serà la Comissió d'Organització l'encarregada de confeccionar la resta de la llista electoral i que haurà d'estar ratificada per una Assemblea. Des de Guanyem Sitges es valora positivament tot el procés participatiu de confecció de la llista que ha permès de forma pública, notòria, i inaudita fins al dia d'avui a Sitges, implicar als ciutadans i ciutadanes en la confecció d'un nou espai polític i de la seva llista electoral per a les Municipals del mes de maig. El manifest seguirà obert per seguir sumant més gent al projecte. Durant les setmanes vinents es començaran a convocar assemblees i reunions per treballar el Programa Electoral.


L'Espanya-Irlanda supera el 50% de quota amb més d'1.600.000 espectadors a Catalunya\nSupera en 500.000 persones el debut de l'equip de Del Bosque contra Itàlia\n2 min. Barcelona 15/06/2012 09:49\n260x366 El partit Espanya-Irlanda va ser el més vist del dia / Efe El partit Espanya-Irlanda va ser el més vist del dia / Efe\nTot i que el rival no era tan dur, l'audiència del segon partit de la selecció espanyola a l'Eurocopa va superar amb escreix la del primer. Si diumenge 1.148.000 catalans van veure el debut de l'equip que dirigeix Vicente del Bosque contra Itàlia, aquest dijous van ser 1.647.000 els que van estar pendents del partit entre Espanya i Irlanda, que va tenir un 53% de quota de pantalla. Al conjunt de l'Estat, les dades són encara més espectaculars: diumenge van veure el partit més de 10 milions de persones –un 60,2% de 'share'– i dijous la xifra va arribar als 13.284.000 i al 70,2% de quota.\nDavant d'això, la resta de cadenes no van tenir res a fer fins que l'àrbitre va xiular el final del partit. En aquest moment, TV3 va assumir momentàniament el lideratge gràcies al 'Polònia', que va reunir 552.000 espectadors i va aconseguir un 'share' del 16,9%, unes xifres que el situen al tercer lloc del dia, per darrere del futbol i del 'Telenotícies migdia'. Acabat l'espai d'humor, però, el concurs d'Antena 3 'El número uno' va aixecar-se com a líder del 'late night', amb 356.000 seguidors de mitjana.\nEn el rànquing per cadenes, Telecinco lidera de forma inqüestionable, amb més del 20% de 'share':\n1. Telecinco: 20,7%\n2. TV3: 13,5%\n4. La 1: 7,3%\n6. La Sexta: 4,5%\n10. Disney Channel: 2,1%


Garrotxa - Acrefa\nAquest formatge recuperat allà l’any 1982 al municipi garrotxí de Sant Miquel de Campmajor, va prendre el seu nom de l’entorn on es començaren a elaborar formatges basats en la tradició pagesa de fer formatge a casa. D’allà als dies actuals aquest formatge ha vist com se’n multiplicaven els elaboradors, dintre i fora de Catalunya, raó per la qual es vol protegir l’elaborat a Catalunya, i que és l’autèntic, amb una Denominació d’Orígen.\nHi ha moltes raons per explicar l’èxit d’aquest formatge. S’elabora a partir de llet pasteuritzada de cabra, amb una coagulació enzimàtica, per obtenir una quallada tova, que derivarà en un formatge de textura flonja. Un salat lleuger i un temps de maduració entre 3 setmanes i 2 mesos, donaran com a resultat un formatge suau i mengívol, agradable per a molts amants del formatge.\nACREFA té registrada la propietat de la marca Formatge Garrotxa, en totes les llengües d’Espanya i a tot el territori espanyol, raó per la qual no pot ser usat més que per a les formatgeries catalanes associades o autoritzades per ACREFA.\nEn destaca la pell florida gris, característica indispensable de qualsevol formatge Garrotxa.


17 març 2017 - Quique Sánchez Flores: “A Ipurua no hi ha gaire temps per pensar” | Jordi Colomé Batlle | sant adrià de besòs | Espanyol | L'Esportiu de Catalunya | Notícia\nsant adrià de besòs - 17 març 2017 13.33 h\nEibar. L'entrenador blanc-i-blau recorda el duel de la primera volta i ressalta la importància de com afecta al joc les característiques de l'estadi basc\nQuique Sánchez Flores a la roda de premsa Foto: EP.\nL'Espanyol viatja avui a Eibar amb la novetat de Víctor Sánchez a l'expedició després d'estar de baixa des del sis de gener per una lesió al bessó. El polivalent jugador de Rubí no està per disputar els 90 minuts encara, però estarà a la banqueta en el repte de vèncer els bascos, que tenen un punt més que els blanc-i-blaus a la classificació. “No necessiten gaire sistema per arribar a fer el seu futbol. Centren i posen la pilota molt ràpid a l'àrea. És un joc molt clar i diàfan. Es llegeix, però és difícil de defensar. Pensem en com començar guanyant dins la complexitat d'un camp que té dificultat perquè sembla que els espais són menors. No hi ha gaire temps per pensar. Hem de tenir un pla ben dissenyat i amb pocs imprevistos”, ha analitzat Quique Sánchez Flores.\nL'Espanyol tindrà la important baixa de Piatti, que segons el tècnic periquito obligarà a canviar el sistema. El substitut haurà d'ajudar a reduir l'impacte d'Ipurua, un estadi petit, amb el públic molt a sobre, que augmenta la pressió sobre el rival. “Haurem d'estar molt atents. L'Eibar no triga gens a muntar el seu atac i finalitzar-lo en molt poc temps. Ho fa amb una immediatesa important. Hem d'estar atents. Hem intentat traslladar que la freqüència cardíaca dels equips no són les mateixes quan comencen i quan acaben. És un rival que en les pilotes dividides ens exigirà molt.”\nEl partit de la primera volta sempre està present a l'Espanyol. Del 0-3 al descans al 3-3 final. Un punt d'inflexió en la temporada dels blanc-i-blaus, que van començar a escalar posicions a partir d'aquell dia. “Aleshores anàvem creixent lentament i ens vam trobar un resultat molt inesperat, estrany al descans i complicat. Va mesurar el nostre acte de rebel·lia en un període de creixement. El resultat ens va obligar a mesurar el nostre caràcter. Del partit vam sortir amb la sensació que l'equip podia créixer en el que feia. Els primers 15 minuts van ser el millor de la temporada, però el partit va derivar en tres accions estranyes.”


L'Ajuntament de Palma ha retirat 380 cotxes vandalitzats dels carrers aquesta legislatura\nL'àrea de Seguretat Ciutadana no sap si han augmentat els casos durant la pandèmia\nUn cotxe vandalitzat al carrer de Castella i Lleó de Palma, darrere el col·legi Monti-sion. ISAAC BUJ\nL'Ajuntament de Palma ha retirat 1.575 vehicles del dipòsit municipal de Son Toells i 480 dels carrers de la ciutat aquesta legislatura. Dels abandonats en espais públics, 380 estaven vandalitzats, segons l'àrea de Seguretat Ciutadana. Fonts del departament, però, no saben dir si han augmentat els casos durant la pandèmia.\nAls carrers de Castella i Lleó i Andalusia, darrere de col·legi Monti-sion, actualment hi ha quatre cotxes abandonats, dos dels quals han estat vandalitzats. Les mateixes fonts consultades expliquen que en aquests casos s'està seguint el mateix procediment per retirar-los.\nUn cotxe vandalitzat al carrer Castella i Lleó de Palma, darrere del col·legi Montision.\nCal recordar que el desembre de l'any passat la Policia Local va posar en marxa un procediment per destruir vehicles abandonats sense necessitat que primer fossin traslladats al dipòsit municipal. El Consistori avisa el propietari i si en un mes no mou el cotxe que ha abandonat, es retira i es desballesta.\nAls seus titulars els cobren les taxes corresponents en cas de no fer-ho i el preu per abandonar-lo supera els 1.600 euros perquè cal tramitar la baixa, les multes i altres despeses. Des que es va activar la mesura se n'han eliminat 70, mentre que en una trentena de casos els propietaris varen moure els cotxes.\nLa Policia Local disposa del correu electrònic transit@pol.palma.cat perquè els ciutadans informin de vehicles abandonats enviant-ne fotografies i la ubicació.\nAjuntament de Palma seguretat ciutadana


Triar escola: Un repte per a pares i mares – Blocdepares\nEns trobem immersos en ple procés per triar l’escola dels nostres fills/es que sempre posa nerviosos pares i mares. En aquest procés de la tria d’escola, és important recollir el màxim d’informació, per tal de formar-vos el vostre propi criteri i poder posar a la balança les opcions d’escoles del nostre entorn que millor encaixen amb les necessitats del nostre fill/a i amb les nostres preferències, tenint també en compte els mecanismes de regulació de matrícula quan la demanda supera l’oferta. Per aquest motiu, des del Blocdepares us oferim dos recursos que us poden ajudar.\nUn llibret de la Fundació Jaume Bofill titulat: “8 orientacions per triar escola” que totes ells tenen subapartats i que són:\nCom tenir informació:\n1.- Parlant i escoltant el parer d’altres persones.\n2.- Deixant de banda els teus prejudicis\n3.- Mirant els espais webs de les escoles\n4.- Visitant les escoles (anar a les portes obertes)\n5.- Pensar en tota l’escolaritat del teu fill/a\n6.- Comparar informació amb els teus criteris\n7.- Valorar la teva opció i la de les altres famílies\n8.- Preneu-vos temps i finalment feu les vostres opcions\nPer descarregar el llibre cliqueu a : com triar escola\nTambé us adjuntem una guia interactiva per trobar escola realitzada pel diari ARA:


Gavín diu que cal reflexionar sobre quina és millor oferta ferroviària per a l’Ebre - Canal 21\nEl secretari d’Infraestructures de la Generalitat, Isidre Gavín, ha assegurat que la recuperació del tren Avant entre Tortosa i Barcelona està a l’agenda del Govern i que ja s’han mantingut converses amb Renfe. El servei d’aquest tren semi-ràpid va quedar suspès en la seva totalitat amb l’arribada de la pandèmia. Segons Gavín, aquest servei està lligat a requeriments comercials i des de Renfe assenyalen que quan hi hagi una “demanda justificada” es recuperarà.\nAra bé, Gavín ha remarcat que aquest servei tenia molts pocs usuaris i que cal reflexionar sobre quina és la millor oferta ferroviària per als ciutadans de les Terres de l’Ebre d’acord a les seves necessitats.\nQuant a infraestructures viàries, Gavín ha assegurat que es treballa per implementar el sistema 2+1 a la carretera C-12, per tal d’afavorir els avançaments amb seguretat i evitar els xocs frontals. Gavín ha dit que aviat s’exposaran els projectes dels primers trams on s’actuarà.\nTags: AvantC-12DestaquemGeneralitat de CatalunyaInfraestructuresIsidre GavínRenfeTerres de l'EbreTrens


El mandat del primer d'octubre, els silencis i incomoditats unionistes i el penediment de Quim Torra - VilaWeb\nCrònica del discurs del candidat a la presidència en la segona tanda del debat d'investidura al Parlament de Catalunya\nQuim Torra entra a l'hemicicle del parlament (fotografia: Albert Salamé).\nAvui el resultat ja és sabut. La CUP va decidir ahir de mantenir l’abstenció que ja s’havia acordat en cas que el candidat no fos Carles Puigdemont. I no ho és. El candidat que haurà superat tots els impediments ha estat Quim Torra. El diputat de Junts per Catalunya, editor i advocat, es torna a presentar davant la cambra avui i emprèn el discurs amb un record pels presos i exiliats que no poden ser aquí. I també amb un reconeixement als seus familiars presents a la tribuna de convidats. ‘Serem lleials al mandat del primer d’octubre: construir un estat independent en forma de república’, ha dit tot just de començar. També ha parlat de la legitimitat del president Puigdemont i la voluntat de progrés, igualtat d’oportunitats i cohesió social. ‘De la restauració de les nostres institucions a l’elaboració d’una proposta de constitució’, així defineix Torra el trajecte que ha de fer el seu mandat.\n‘Arrencada la legislatura, tindrem més força per a fer aquest procés constituent i podrem encarar amb més garanties els judicis pendents’, ha dit. Torra ha defensat una república de tots i amb garanties per a tothom i ho ha fet en català, aranès i castellà, en un clar missatge als qui l’han qualificat de xenòfob o coses pitjors: ‘La República som tots.’ El candidat ha anunciat que el seu govern tornaria a promoure les setze lleis que el govern espanyol ha passat per la piconadora del Tribunal Constitucional. I ha recordat que són lleis que beneficien el benestar de tothom, independentistes i no independentistes. ‘La República Catalana beneficia tothom’, ha dit.\nEl candidat Torra, poques hores abans de ser president, ha proposat de treballar per trobar grans acords en les matèries que són d’interès per a tothom. I ha enumerat un seguit d’aspectes socials i econòmics que poden ser molt transversals. Quim Torra ha encarat avui el discurs amb un to més social i de programa econòmic que no pas dissabte. Alguns grups d’oposició li havien retret que no parlés d’ensenyament, sanitat, prestacions socials, habitatge, infrastructures, pobresa energètica, fiscalitat, empresa, territori, desocupació, etc. I avui ho ha fet a grans trets en un repàs per a cadascun dels àmbits.\nEl discurs de Torra s’ha pogut seguir amb un silenci prou respectuós de tots els grups. De fet, a diferència de quan es parla de la independència i després d’haver retret que no parlés de tots aquests punts del programa social, la majoria de diputats de Ciutadans, PSC i PP han passat l’estona que ha durat el discurs de Torra remenant el mòbil mig desconnectats de la sessió. La cosa ha canviat una mica quan ha començat a explicar quins eren els aspectes més urgents en la reversió de les decisions preses aprofitant l’aplicació del 155. A Ciutadans s’han neguitejat quan ha parlat de refer el cos de Mossos d’Esquadra. I s’han trobat obligats a aplaudir (amb desgana, això sí) quan l’orador ha fet una menció en homenatge a les víctimes de l’atemptat de l’agost passat.\nTorra ha reivindicat la seva experiència com a directiu d’una empresa d’assegurances durant divuit anys que el va dur a viure a Suïssa. I ha recordat que l’aspecte més destacat dels projectes que encapçalava era quan es feia l’anàlisi de la feina feta i se’n treien conclusions. Ha dit que aquesta experiència havia de servir també per a la tasca que té d’ara endavant. Ha lligat aquesta experiència amb els piulets ‘trets de context’ que li han retret aquests dies. ‘Me’n penedeixo i no tornarà a passar’, ha dit, una frase que ha estat resposta amb rialles d’escarn a la bancada de l’odi.\nTorra ha dit que la llibertat que volia per a Catalunya també la volia per a Espanya. I per això ha defensat que la forma republicana havia de ser extensiva a l’estat espanyol. Ho ha dit abans de recordar el compromís del president Irla expressat en les memòries des de l’exili. Ha dit: ‘A l’exili, el president Irla s’adreça a un bon amic seu, el periodista Just Cabot, i, agraint-li la seva felicitació d’any nou, li comenta les seves preocupacions del moment: “El camí que seguirà la joventut catalana, el dret de Catalunya a la seva llibertat i també la pau del món”.’ Els aplaudiments dels tres grups republicans del parlament han clos la primera part del segon debat d’investidura.


Safates de Fitxes (GMT)\nSafata negra mida caixa GMT per classificar i emmagatzemar les fitxes.\nPaquet de fundes econòmiques estàndard (100)\nPack de 100 fundes transparents de 66mm X92mm (mida estàndard)\n2,02 €\tEn estoc\nMitja Safata de Fitxes - "La Mitja Caixa COIN"\nSafata per fitxes, amb 12 espais interns, ideal per a jocs que tinguis fitxes i cartes.\n61,07 €\t66,07 € En estoc\nImperi del Sol és una visió a nivell estratègic de tota la guerra al Pacífic des de l'atac a Pearl Harbor fins a la rendició del Japó.\nThe Shores of Tripoli és un joc històric de motor de cartes sobre la Primera Guerra Berberisca.\nThe Last Stand a Moscou simula l’ofensiva d'hivern alemanya per capturar Moscou al 1941.\nEl joc et permet simular els primers deu mesos de la campanya militar a Itàlia durant la Segona Guerra Mundial, des del desembarcament a Salerno (setembre del 43) fins a l'alliberament de Roma (juny del 44).\n30,72 €\tSense estoc\nMostrant 1 - 12 de 210 productes


Esteu veient:Inici»Economia»Breda instal·la un armari amb tancament electrònic i codificat per poder recollir comandes fora de l’horari comercial\nPer Redacció la Vila el\t 25 febrer 2021 0 Comments\nL’Ajuntament de Breda està desenvolupant una iniciativa que permetrà al comerç local flexibilitzar la disponibilitat dels seus productes i fomentar així la compra als establiments del municipi. Es tracta d’un armari amb tancament electrònic per codi de seguretat instal·lat al Centre Cívic 1 d’Octubre, preparat per al lliurament i recollida de comandes fora de l’horari d’obertura comercial. D’aquesta manera els clients podran fer la seva comanda, deixar-la pagada i recollir-la en un altre moment que s’ajusti millor al seu dia a dia, obtenint més flexibilitat al moment de fer les seves compres.\nTots els comerciants de Breda que vulguin es podran adherir a aquesta nova opció d’oferir els seus productes amb més disponibilitat horària. El client tindrà la possibilitat de fer una comanda a qualsevol establiment que utilitzi aquest mètode. Només haurà de donar el seu número de telèfon mòbil per a poder rebre la notificació quan la seva comanda estigui disponible.\nEl comerciant preparà la comanda i a través d’una aplicació informarà al sistema del seu lliurament a l’armari, introduint el número de telèfon del client. Un cop lliurada la comanda l’aplicació generarà un codi d’obertura i enviarà la notificació al client, que haurà d’introduir aquest codi a la pantalla de l’armari. El codi serà diferent per a cada comanda i es generarà de forma automàtica.


Renskaug Vertsgård Egge Noruega - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVestsideveien 63, Egge, Egge, Noruega, 3404 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Renskaug Vertsgård\nConvenientment situat a Egge, Renskaug Vertsgård és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nRenskaug Vertsgård també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Egge. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets .\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara escriptori, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Renskaug Vertsgård és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Egge.\nAllotjaments a Egge\nDescompte a Renskaug Vertsgård


Deixen els seus fills petits abandonats al cotxe per comprar\nDiverses persones van avisar a la Policia Local de Manresa que els menors es trobaven exposats al sol sense aire condicionat i amb el motor apagat\ndimarts, 2 de juliol 2019 - 07:06h\nLa Policia Local Manresa investigarà als pares per un possible delicte d'abandonament de menors | ACN\nUns pares que van deixar els fills al cotxe per anar a comprar podrien ser imputats per un delicte d’abandonament de menors, així ho informa la Policia Local de Manresa en un comunicat. Els pares van deixar als menors de 8 mesos i 10 anys dins del cotxe, a ple sol, per anar a comprar.\nDiverses persones van informar la policia que hi havia un cotxe estacionat en l’aparcament d’un centre comercial de la zona dels Trullols amb dos nens dins. En aquell moment la temperatura exterior s’apropava als 40 graus i es trobaven amb el motor apagat i sense aire condicionat. Quan els agents van arribar, van treure els nens i els van situar a l’interior del cotxe policial amb aire condicionat després d’haver estat exposats al sol, segons alguns testimonis, més de 20 minuts.\nEls nens estan en bon estat\nEls agents van avisar els serveis mèdics, que van traslladar el nadó a l’hospital Sant Joan de Déu de Manresa, moment en el qual, segons relata el cos, «van aparèixer tranquil·lament els pares, amb diverses bosses de la compra». Tot i la temperatura, els serveis sanitaris van comprovar que els menors estaven bé de salut.\nLa policia manresana està investigant els pares, un home de 41 anys i una dona de 30, als quals se’ls podria imputar per un delicte d’abandonament de menors. També informa que ha passat un informe als Serveis Socials de l’Ajuntament de Manresa perquè avaluïn la situació global dels menors.


Penzión - Tempo Kremnica Eslovàquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSama Chalupku 314/14, Kremnica, Kremnica, Eslovàquia, 96701 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Kremnica, Penzión - Tempo és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Penzión - Tempo, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com centre esportiu que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Penzión - Tempo.\nTots els tipus de viatgers (52) Parelles (11) Viatgers en solitari (18) Famílies amb infants petits (7) Famílies amb infants grans (7) Grups (9)


Inici · Els filtres de sediments\nQualsevol persona que es dediqui a tractaments d’aigua de una manera professional i rigorosa, sap quina és la qualitat real de les aigües que ens subministren, ja que els filtres de sediments ho deixen ben clar en qüestió de molt poc temps.\nDe vegades escoltem en programes de ràdio persones que es queixen de rebre aigua fosca o amb elements estranys. Són casos extrems, ja que normalment els sediments no s'aprecien a simple vista i cal un element filtrant per poder-los veure.\nAixò no és igual a tot arreu; sediments, sempre n'hi trobarem, però la densitat del problema depèn molt de la cura que es dediqui a l’aigua al lloc de residència de les famílies.\nA sota mostrem imatges de com queden els filtres de sediments al cap de 3, 6 i 12 mesos, i també com és el filtre quan el posem nou.\nEls filtres de sediments només retenen la part més evident de productes que podem trobar a l’aigua. El clor, els nitrats, els trialhometans i la calç necessiten filtres molt més exigents per poder-los fer desaparèixer.\nEls equips d’osmosi fan desaparèixer tots aquest productes, que tenen molècules massa grans per passar pels porus de la membrana osmòtica. Una diferència entre les màquines d’osmosi i els filtres pressuritzats és que les màquines fan un autorentat constant i automàtic de la membrana.\nSi voleu comprendre millor aquest últim punt podeu consultar l’article Com funciona l'osmosi inversa?\nD'esquerra a dreta: 1- Filtres nous al costat d'altres de bruts i molt bruts. 2- Filtres de sediments de l'Osmotic, amb el net al centre. 3- Un filtre molt brut, un de brut i un altre de nou.


O un futur digne o Espanya: tu tries - Revista Saó\nO un futur digne o Espanya: tu tries\nJa ni ens fa alçar una cella. Que el País Valencià torna a estar a la cua de les inversions estatals? Que tres de cada quatre euros que s’havien compromés en inversions al territori valencià finalment no s’han executat? I que, així mateix, a Madrid s’ha executat el doble del pressupost que hi havia inicialment previst? Conta’m alguna cosa que no sàpiga ja. Espanya està ja construïda i ben establida, no té cap sentit continuar analitzant propostes de descentralització dels organismes estatals, de federació o del que siga, com si encara estiguérem en una tertúlia del segle XIX parlant de la “regionalización del estado”. Si ho fem, o és perquè som massa naïfs o perquè el que busquem és una cortina de fum. El primer cas es pot perdonar, és clar, però el segon és especialment indecent.\nPer això, m’ha semblat quasi obscé que, davant d’aquestes xifres, d’aquesta realitat novament confirmada, el President de la Generalitat, Ximo Puig -sí, aquell que a la premsa espanyola té aires fins i tot de criptoseparatista– enviara un senyal de distracció com un tomahakw de gran: que si el Senat a Barcelona, que si ports de l’Estat a València, que si no sé què a no sé on. Obscé. Ximo Puig no és gens naïf. Fins i tot ja se n’ha oblidat de la reivindicació retòrica del finançament. Ni això: a Madrid ja manen els seus. És un home de partit i d’aparell -del PSOE, ni més ni menys; és a dir, l’autèntic professional entre els professionals- des de fa més de tres dècades. Per tant, el seu cas és la segona opció.\nD’Espanya rebem un tracte colonial i el President de la Generalitat només actua com un governador civil, un delegat de la metròpoli. Perquè és això: extracció de rendes. Si amb l’estafa del finançament els valencians financem territoris que tenen més renda per càpita que nosaltres, en el cas de les inversions compromeses als Pressupostos Generals de l’Estat és -literalment- que es desvia recursos que havien d’anar ací per a executar-los en una autonomia que en 2021 era la primera amb un PIB per càpita de 32.048 quan el nostre és de 20.792. Extracció de rendes colonial: diguem-ho clar. En l’Estat més descentralitzat del món, la capital no ha fet cap altra cosa que xuclar, xuclar i xuclar.\nEstafa, saqueig i infàmia: sobre el paper, el País Valencià i la comunitat de Madrid anaven més o menys parelles: uns mil milions d’euros. En la realitat, ells se n’han anat als dos mil milions i nosaltres no hem arribat als cinc-cents milions. Sobren comentaris, sobren jocs florals: calen accions.\nPerquè açò no es tracta de cap situació contextual. El govern de la comunitat de Madrid és el més hostil -retòricament- que té ara mateix el govern de l’Estat, mentre que el govern valencià és el de l’autonomia amb més PIB i més poblada que governa algú que té un carnet del PSOE. Més encara: hi havia compromés un pacte amb un partit que, a més a més, forma part d’eixe govern. És a dir, segons com ens diuen que funciona la política a Espanya, ací ens haurien de ploure els milions i allà castigar-los al racó de pensar.\nPerò no. No funciona així perquè som valencians i Espanya és un estat ètnic. Perquè no som espanyols com ells. Som terra conquerida. Doneu-me un sol -un de sol- argument racional que refute aquesta conclusió. No el trobareu. Ja podem fer totes les proclames arravatades de fe espanyola inquebrantable, que ells no se les creuen.\nOfrenem totes les noves glòries que podem i més de manera apassionada, vocacional, decidida. I només rebem que nyesples amb la mà oberta.\nDoncs bé: s’ha acabat. Quaranta anys després de l’aprovació d’un acudit d’humor negre sense gràcia com va ser l’Estatut, açò no s’aguanta més. És el moment de triar: o un present mínimament decent i un futur digne per als nostres fills i filles o ser espanyols. Ambdues coses són mútuament excloents i radicalment incompatibles.


Cessió de l'ús d'espais de la Xarxa de Centres Cívics - Seu electrònica - Ajuntament de Tarragona\nCessió de l'ús d'espais de la Xarxa de Centres Cívics\nEls centres cívics municipals ofereixen la possibilitat d'utilitzar alguna de les seves sales o teatres a aquelles persones o associacions que vulguin celebrar-hi una activitat de caire cívic, social, cultural i de lleure d'interès públic, tenint en compte la normativa corresponent.\nPodeu consultar la ubicació dels centres i els espais que es poden cedir seguint els enllaços següents:\nLa petició haurà de realitzar-se com a mínim amb una antelació de 15 dies respecte la data sol·licitada\nQualsevol ciutadà o entitat sense afany de lucre. Els ciutadans i les entitats inscrites en el registre de l’Ajuntament de Tarragona tindran preferència en l’ús dels espais.\nDurant tot l’any, però cal realitzar-la amb una antel·lació mínima de quinze dies naturals i màxima de 90 dies naturals. Les sol·licituds de manera continuada en període escola (setembre a juny) s’hauran de presentar al llarg dels mesos de juliol a setembre.\nVegeu l'apartat de normativa.\nEl termini per resoldre i notificar serà de dos mesos, i el sentit del silenci administratiu serà negatiu, segons consta en la normativa de centres cívics.\nEls recursos que es podran interposar seran els que s’indiquin a la resolució d’autorització o denegació de la sol.licitud.\nSol.licitud ús espais Centres cívics (si es fa tramitació presencial).\nSi l’activitat a desenvolupar és de caràcter recreatiu i supera la previsió de 100 assistents caldrà aportar un memòria descriptiva de l’activitat que inclogui:\nResponsable de l’acte\nResponsables de la seguretat de l’acte\nMemòria de seguretat de l'acte\nA més, caldrà en aquest cas, aportar també:\nCòpia de l’assegurança de responsabilitat civil juntament amb la memòria descriptiva.\nCòpia de l’assegurança si es lloga equipament a tercers (equips de música, focus, etc...) juntament amb la memòria descriptiva.\nSi és la primera vegada que una entitat utilitza la Xarxa de Centres Cívics de forma permanent caldrà aportar:\nEstatuts de l’entitat peticionària.\nReglament de la Xarxa de Centres Cívics.\nPreus públics municipals\nConsulteu WEB de centres cívics.\nSol.licitud ús espais Centres cívics\nDarrera actualització: 11/11/2021 14:07


Balfour 60 Studio Bat Yam Israel - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBalfour St 60A, Bat Yam, Bat Yam, Israel, 5937823 - Veure al mapa\nMés informació sobre Balfour 60 Studio\nCal que informeu el Balfour 60 Studio de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 USD per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.\nTots els tipus de viatgers (8) Parelles (1) Viatgers en solitari (2) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (2) Grups (1)


Curs d'anàlisi de dades per a l'avaluació de polítiques públiques Font: Ivàlua\nVoleu estar al cas dels principals mètodes i tècniques d’anàlisi quantitativa que s’apliquen a l’avaluació de polítiques públiques? I adquirir els conceptes i les metodologies de l'avaluació econòmica en aquest àmbit? Ara teniu una bona oportunitat amb aquest cursos que organitza Ivàlua per als propers mesos d'octubre i novembre.\nLa formacions van dirigides a professionals de l’administració pública, del tercer sector i d’empreses de consultoria i a llicenciats o graduats en ciències socials.\nEls objectius del curs sobre anàlisi de dades són: conèixer els fonaments i conceptes bàsics de l’estadística descriptiva i de l’estadística inferencial així com les aplicacions de les tècniques estadístiques en l’avaluació de polítiques públiques, practicar l'aplicació d'aquestes tècniques amb el paquet estadístic lliure R mitjançant l'ús d'una de les seves interfícies gràfiques (Deducer) i analitzar exemples d’aplicació d’aquestes tècniques a avaluacions concretes de polítiques públiques.\nMentre que els que es decantin pel curs sobre avaluació econòmica adquiriran els conceptes i les metodologies de l'avaluació econòmica com una part de l'avaluació de polítiques públiques i estudiaran casos il·lustratius, amb una especial èmfasi a les anàlisis cost-efectivitat i cost-benefici.\nIntroducció a l'avaluació econòmica de polítiques públiques\nLa formació consta de sis sessions de 5 hores de durada cadascuna i s'impartirà els dies 8, 10, 15, 17, 22 i 24 de novembre de 2017, de 9.00 a 14.00 hores a la seu del Institut d'Estadística de Catalunya, a la Via Laietana 58 de Barcelona.\nEl curs s'ofereix a un nombre màxim de 20 alumnes. Els interessats han d'omplir el formulari de sol·licitud d’inscripció, degudament completat, amb el 18 d'octubre com a data límit.\nEl cost és de 450 euros per a professionals del sector públic i del Tercer Sector Social i de 1500 euros per a professionals del sector privat lucratiu.\nformació, polítiques públiques, ivalua, avaluació i qualitat


PALEONTOLOGIA: Geocronologia - Mètodes de datació geològica\nLa geocronologia és el conjunt de tècniques que permeten mesurar el temps geològic. Hi ha tècniques de datació relativa i absoluta o geocronologia relativa i geocronologia absoluta.\nPosat per primera vegada en pràctica pel metge danès Nicolaus Steno el 1669, és un mètode molt senzill d’utilitzar. Es basa en el fet que quan es formen les roques sedimentàries, els estrats superiors són més recents que els situats per dessota d’aquests ( principi de superposició ). És una seqüència inalterada de roques coneguda en geologia amb el nom de perfil, per tant, existeix una seqüència cronològica del fons a la superfície, des de roques de més edat, fins a les més recents. Aquesta regularitat òbvia és molt important per a la geologia i la paleontologia.\nPermet atribuir una edat concreta a un material, mentre que la relativa s'utilitza per comparar dos o més processos i ordenar-los segons la seva antiguitat.\nTipus de datacions absolutes:\nLa radioactivitat es produeix per desintegració del nucli d'àtoms inestables, com el radi, l'urani o el plutoni. En aquestes desintegracions l'àtom de l'element inicial es transforma en un àtom d'un element diferent.\nLa transformació de l'element inicial en el resultant es produeix a un ritme que es pot esbrinar. Totes aquestes transformacions s'ajusten a la mateixa llei.\nLa desintegració de la meitat dels àtoms radioactius que hi ha en una mostra té lloc en un període fix de temps, anomenat període de semidesintegració o període de vida mitjana.\nSi en un mineral que forma part d'una roca hi hagués inicialment 1 g de potassi-40 (40K), un cop transcorregut el període de semidesintegració (1.300 milions d'anys) només quedaria mig gram d'aquest isòtop de potassi. Passats 1.300 milions d'anys més, en quedaria un quart de gram, i així successivament.\nNormalment s'analitzen mostres de minerals que contenen quantitats molt petites de l'element inicial, de manera que quan ha transcorregut vuit o deu vegades el període de semidesintegració, les quantitats que queden són tan diminutes que el mètode deixa de ser fiable per falta de precisió.\nLa datació radiomètrica calcula l'edat d'un material basant-se en els percentatges de l'element inicial i de l'element resultant de la seva desintegració.\nLes roques ígnies i metamòrfiques són les més adequades per aplicar el mètode radiomètric de datació, ja que els minerals s'hi formen al mateix temps que la roca, de manera que si s'esbrina l'edat d'un mineral, també s'obté l'edat de la roca. En les sedimentàries això no passa, ja que sovint estan compostes de fragments d'altres roques, i cada fragment pot tenir una edat diferent.\nTipus de datacions radiomètriques:\nDatació per radiocarboni: Aquesta tècnica permet mesurar la decadència del carboni-14 en la matèria orgànica i és aplicada per mostres de menys de 60.000 anys.\nUrani-plom : Aquesta tècnica permet mesurar la relació de dos isòtops de plom (plom-206 i el plom-207) i s'aplica a les mostres de aproximadament 1 milió d'anys.\nUrani-tori: Aquesta tècnica és utilitzada per datar espeleotemes (dipòsit mineral que es forma per precipitació química en zones càrstiques) , corals, carbonats, i fòssils ossis. El seu rang és d'uns 700.000 anys.\nPotassi-argó i argó-argó: es fan servir per datar roques volcàniques, i cendra volcànica. El límit menor del argó-argó és de pocs milers d'anys.\nCromatrògraf de masses\nDatació per termoluminescència\nLa datació amb termoluminescència (TL) és un mètode de datació absoluta que en contra de la datació basada en el carboni-14 permet datar ceràmiques, el material inorgànic més abundant en els jaciments arqueològics dels últims 10.000 anys; i permet datar materials inorgànics (com el sílex cremat) de fins a 50.000-80.000 anys d'antiguitat, el límit del radiocarboni (C-14) . Però la TL és menys precisa que aquest en l'exactitud de las dates.\nMètode de datació basada en el Carboni-14\nEl mètode de datació es basa en què la taxa de producció de radiocarboni és constant al llarg del temps i que la proporció entre aquest isòtop radioactiu i el no radioactiu és constant. Per una datació més acurada s'utilitzen les corbes de calibratge i els resultats s'acaben de calibrar amb altres mètodes com pot ser la dendrocronologia (amb els anells de creixement dels arbres) que permet determinar la mateixa mostra amb els dos mètodes.\nEl radiocarboni es transforma en nitrogen-14 que és un isòtop gasós que ja no és radioactiu, aquest descens de concentració s'utilitza, per saber quants anys fa que una matèria orgànica és morta. Com que les plantes aquàtiques agafen el carboni dissolt en l'aigua, que resulta ser més antic que el terrestre, aquest mètode de datació no es pot fer servir en aquestes plantes ni en els animals que se n'alimenten.\nLloc web interessant per saber-ne més: LA HISTÒRIA DEL NOSTRE PLANETA\nL' EDAT DE LA TERRA\n4t ESO Arqueologia Ecologia Geologia Medi ambient Paleontologia Química\nEtiquetes de comentaris: 4t ESO Arqueologia Ecologia Geologia Medi ambient Paleontologia Química\nPALEONTOLOGIA: Geocronologia - Mètodes de datació ...


Les cel·lules timeline | Timetoast timelines\nPeriod: Sep 21, 1934 to Sep 21, 2010\nBacteri Escherichia coli en el moment de la bipartició. El material genètic es concentra a les zones grogues.\nLa leucemia és un càncer de la sang o medul·la òssia i és caracteritzat per una proliferació anormal (producció per multiplicació) de cèl·lules sanguínies\nÉs un tipus de cèl·lula eucariota de què es componen molts teixits en els animals. La cèl·lula animal es diferencia d'altres eucariotes, principalment de les cèl·lules vegetals, en que manca de paret cel·lular i de cloroplasts, i que posseeix vacúols més petits.\nRobert Hooke va ser un científic anglès. Va ser un dels científics experimentals més importants de la història de la ciència i un polemista incansable. Va ser ell qui va descubrir per primera vegada les cel·lules.\nLes cel·lules que va decubrir Robert Hooke\nEls cloroplasts són orgànuls presents a les cèl·lules de les plantes i algues eucariotes que realitzen la fotosíntesi.\nLes cel·lules són unitats morfològiques i funcionals de tot ésser viu. De fet, les cèl·lules són els elements de menor mida que es pot considerar vivent.


Equip necessari per a la caça amb arc. | Cinegeticat - Portal referència de caça\nEn un hide\nEquip necessari per a la caça amb arc.\nMiguel Ángel Pérez Díaz – Publicat a la revista Cinegeticat nº3 (desembre de 2014)\nEn la caça amb arc, com en qualsevol altra disciplina de caça, es necessita un equip que ens permeti centrar-nos en l’esmentada activitat i ens ajudi a augmentar el percentatge d’èxit. Cada modalitat exigeix ??un tipus d’equipament, si bé l’arc pot ser sempre el mateix ja que cacem d’acostament o d’espera; en aquest cas l’arc haurà de portar els complements necessaris per al tipus de cacera i nosaltres també.\nResulta curiós de pensar que quan es caça amb arc l’equipament serà més senzill, però és tot el contrari i això és degut a la dificultat que aquesta disciplina exigeix, la qual cosa ens durà a portat roba i complements que moltes vegades no utilitzaríem amb una altra arma (rifle, escopeta, etc.).\nComencem per l’instrument de caça, l’arc:\nSi utilitzem un arc tradicional (long bow, recurvo ), els complements que portarem seran mínims, com ara un carcaix per a la fletxes i poca cosa més perquè no són necessaris els elements de punteria, ja que la tirada es fa amb els dits.\nSi en cas contrari cacem amb un arc compost (politges), els complements són variats i cada dia que passa van en augment per la raó que estan pensats principalment per deixar-los anar amb disparador. Com a mínim utilitzarem un reposafletxes i un estabilitzador, si decidim deixar anar amb dits, perquè els arcs de politges d’avui dia són molt curts i ràpids. Per altra banda, haurem de posar un loop per poder obrir l’arc, si decidim utilitzar elements de punteria, dels quals n’hi ha una gran varietat, i és probable que utilitzem un peep que ens ajudarà a millorar l’alineació amb el punt del visor per evitar errors a l’hora d’anellar. També tindrem l’opció de portar un carcaix per a les fletxes de l’arc.\nTot això és el que fa referència al tipus d’arc que utilitzarem, cosa que en condiciona l’equipament.\nSi parlem dels complements necessaris, a part de l’arc:\n– En primer lloc tenim la dactilera, si deixem anar amb dits (senzilla o guant) o disparador, que pot ser de canell o de polze.\n– El protector de l’avantbraç per evitar les fregades de la corda quan llancem, la qual cosa desviaria la trajectòria de la fletxa, així com perquè no patim danys en cas que la corda ens colpegi.\n-Si no portem un carcaix al cos de l’arc, en portarem un d’esquena o de cintura per encabir-hi les fletxes.\n– L’arc és una arma que requereix una infinitat d’ajustaments sobretot si parlem d’arcs de politges; això fa que haguem de portar un petit set d’eines i recanvis que ens ajudaran a no perdre un dia de caça per culpa d’un petit desajust en l’arc o en algun dels complements. Així que sempre portarem una petita motxilla o ronyonera on guardarem diverses eines: un feix de claus Allen per si hem de prémer algun cargol o ajustar el visor, corda per fer un loop, corda per a una lligadura del peep, una barra de cera per protegir la corda de l’arc de les inclemències del temps, una llanterna que es pugui acoblar a l’arc si anem a caçar en la modalitat d’espera i que ens permetrà apuntar en la foscor, i algun culatí i puntes de caça de recanvi.\nAvui dia, a causa de l’increment de la cacera d’acostament (i més encara a muntanya i alta muntanya), s’utilitza cada vegada més roba específica per a aquesta activitat, que sol ser de camuflatge, lleugera, silenciosa i resistent al fregament.\ndiferents tipus de roba de camuflatge\nActualment hi ha diverses marques de roba de cacera majoritàriament americanes (Kuiu, Sitka, Kryptec, Under Armour, etc ) i alguna d’europea (Harkila, Onca). La que escollim dependrà de les nostres preferències, ja que cada una té un patró de camuflatge diferent, així com de disseny o de teixit, però sempre amb una qualitat molt alta que cobreix a bastament els requisits per a la cacera d’acostament i per a la d’espera. En el cas de caça amb arc encara són més importants aquestes característiques amb la roba, ja que hem de passar al màxim de desapercebuts possible al camp, donat que sempre haurem de aproximar-nos als animals a distàncies realment properes per les limitacions de l’arc i per ser la caça de proximitat l’essència d’aquesta modalitat de caça.\nHashtags arc de politges arcs i fletxes caça amb arc


Vídeo: Crema una furgoneta a l'antic peatge de la C-32\nCrema una furgoneta a l’antic peatge de la C-32. Vídeo. J. M. López\nVídeo: Crema totalment una furgoneta a l'antic peatge de la C-32\nLa furgoneta ha quedat completament calcinada al peatge en desús de Vilassar de Dalt però sortosament el foc no ha provocat cap ferit\nUna furgoneta ha quedat totalment calcinada després que s'incendiés, per causes que es desconeixen, a l'autopista C-32 del Maresme. El succés ha estat molt espectacular però sortosament no ha deixat cap ferit\nL'incident s'ha produït aquest dijous, dia 7, cap a les 5 de la tarda a l'alçada de l'antic peatge de l'autopista a Vilassar de Dalt. Tal i com es pot veure en el vídeo, la furgoneta s'ha incendiat completament, mentre la resta de vehicles seguien circulant en ambdues direccions.\nCrema una furgoneta a l’antic peatge de l’auto pista del Maresme pic.twitter.com/xKSqqFZxb8\n— JoseManuelLopez🧡 (@josemapezgon) October 7, 2021\nEls bombers de la Generalitat han rebut l'avís a les 16.59h i hi han enviat una dotació. Quan ha arribat al lloc dels fets s'ha trobat una gran columna de fum i el vehicle que cremava pels quatre costats.\nAl cap de tres quarts d'hora el foc estava totalment controlat. Mossos d'Esquadra i Policia Local també s'han personat al lloc dels fets.\nDoncs encara hem vist poc... L'autopista va plena de conductors i vehicles no acostumats a circular per autopista.. Això i la tolerancia de la ITV i mossos per deixar circular veritables deixalles amb rodes no es cap tontería... Temps al temps


Desenvolupament d’aplicacions web — Català\nSou a: Inici / Estudis / Grau Superior / Desenvolupament d’aplicacions web\nAquests estudis preparen programadors especialitzats en aplicacions web, i no es tracta d’un cicle orientat al disseny visual. Aquest cicle es fonamenta al 100% en eines de software lliure i utilitza Java com a llenguatge de programació principal.\n2.000 hores. Formació en el centre educatiu: 1.683 hores, que inclouen els mòduls i les hores de lliure disposició del centre. Formació en centres de treball: 317 hores.\n1r al matí i 2n a la tarda.\nDesenvolupar, implantar i mantenir aplicacions web, amb independència del model emprat i utilitzant tecnologies específiques del costat client o servidor, garantint-ne l’accés a les dades de forma segura i complint els criteris d’accessibilitat, usabilitat i qualitat exigits pels estàndards establerts.\nLa convalidació de les parts comunes dels diferents cicles de grau superior de la família d’informàtica, una vegada completat un d’ells, permet cursar l’altre cicle amb tan sols un any més. D’aquesta forma els dos cicles es poden cursar en un total de tres cursos.\nLlistat dels mòduls que s’han de cursar\n1 Sistemes informàtics\n2 Bases de dades\n4 Llenguatges de marques i sistemes de gestió d’informació\n5 Entorns de desenvolupament\n6 Desenvolupament web en entorn client\n7 Desenvolupament web en entorn servidor\n8 Desplegament d’aplicacions web\n9 Disseny d’interfícies web\n10 Formació i orientació laboral\n11 Empresa i iniciativa emprenedora\n12 Projecte de desenvolupament d’aplicacions web\n13 Formació en centres de treball\nPer a una informació més complerta podeu consultar la pàgina específica de la Generalitat de Catalunya.\n« Anterior: Desenvolupament d’aplicacions multiplataforma Següent: Disseny en fabricació mecànica »\nCurs especialitzacio FP\nAcredita't: Avaluació i acreditació de competències professionals


La línia de Wallace: d’octubre 2010\nPublicat per AlfredRussel a 18:59 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per AlfredRussel a 20:08 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nBenidorm en una imatge de la xarxa.\nCoincideixen, en els diaris del dia, dues notícies aparentment distintes que, al remat, venen a dir el mateix. La primera –que, per cert, només he vist en la premsa afin, encara que la ventila amb quatre ratlles -- és el rebuig del govern espanyol a tramitar la Iniciativa Legislativa Popular “Televisió sense Fronteres”. Ja la comenten, entre d'altres, Cucarella, Mompó o Can Carrasca, amb la indignació que pertoca i que compartisc. Des del gobierno al·leguen genèriques qüestions pressupostàries que sonen tan ridícules que, si no fóra per la gravetat del cas, farien riure. Gravetat no perquè esperàrem massa ni de Madrid ni del partit que des d’allí governa i ací aspira (?) a fer-ho, sinó perquè, a banda del menyspreu profund cap a la democràcia que implica barrar el pas a una iniciativa que ha tingut el suport de tanta gent, és també una nova constatació d’una estratègia conscient, planificada i sistemàtica dirigida a destruir qualsevol tret que recorde a valencians i valencianes que són part d’una nació que no és la castellana. I vos assegure que jo, en conspiracions, no crec gens ni mica, com tampoc tinc més interés en la TV3 que poder disposar d’un mitjà --per a la nostra desgràcia, pràcticament l'únic-- que parla la meua llengua. Però és, això, el que em neguen: el dret a triar lliurement un mitjà que parla en català, amb independència de sobre què parle, simplement perquè no convé que ens reconeguem com a part d'una comunitat que parla la mateixa llengua. I qui ens nega aquest dret, i ho fa de forma tan barroera, se situa –per més raons econòmiques o tècniques que invoque-- al mateix nivell de baixesa moral i política que qui manipula la Televisió Valenciana amb idèntic objectiu final: fer desaparéixer, per al seu propi benefici, qualsevol rastre de cultura i consciència catalanes al País Valencià; assimilar-nos --per extinció-- a qualsevol altra región castellana, no siga que se’ns obriguen els ulls i la paradeta se’ls en vaja a fer punyetes també per aquest cantó abans del que ells voldrien.\nHi ha, però, altres formes més subtils d’avançar en aquest “proyecto de contrucción nacional”, i a això es dedica la segona de les notícies que m'han cridat l'atenció hui: en el to triomfalista que sol acompanyar qualsevol comentari respecte a la flamant línia d'alta velocitat que ens uneix a la Meseta, se'ns recorda allò que els futurs usuaris del AVE que ens vindran des de Madrid esperen de nosaltres, els valencians. Bàsicament, que els ensenyem els nostres monuments, i que posem tumbonas i dutxes en les platges. Tota una declaració d’intencions sobre el paper que els espanyols han decidit atribuir-nos i que, majoritàriament i amb una docilitat digna de llàstima, sembla que hem assumit com a inevitable o --encara pitjor-- com a desitjable. Supose que, com que la cosa ve adobada amb els immensos beneficis econòmics que generarà la vinguda massiva de madrilenys i madrilenyes a fer-se cañas i menjar paella als nostres bars, no farà tant de parlar. Però al remat, i en el fons, hi subjau el mateix principi bàsic: apropar-nos a qui a ells els convé (encara que siga a preu de senyorets), i allunyar-nos de qui no els interessa. I no parle, solament, de la Sénia enllà: no vulgueu vindre en tren des de Xàtiva fins a Alcoi, que uns i altres ja s’encarregaran, fent ús dels seus poders, de deixar morir aquesta línia, com deixen morir (quan no maten traïdorament) tantes altres coses que podrien enfortir la nostra sensació de ser una societat culturalment, económicament i territorialment vertebrada. L’única vertebració econòmica, cultural i territorial a la què hem d'aspirar és la que ells han decidit: la què passa per Madrid i ens allunya no solament de Tarragona, Maó o Lleida, sinó també de Dénia, de Bocairent o de Morella.\nEstació d'Alcoi. Del diari Información.\nSi algú té encara dubtes sobre quin és el paper que li té reservat Espanya a la seua comunidad valenciana, que s’ho faça veure. Altra cosa és que, en el fons, a molta gent li sembla bé aquest joc. Tenen dret a pensar-ho, tot i que a alguns representants polítics caldria exigir-los també la valentia de dir-ho clar i deixar-se de romanços. Però no crec que siguen especialment malignes: només fan el que creuen que els convé. La nostra normalitat és la seua ruïna, ho saben, i actuen en conseqüència. Ho sabem, també, nosaltres?\nPS: una actualitzacíó interessant respecte a la primera de les notícies: sembla que la Mesa del Congrès no ha acceptat l'argumentació del govern espanyol, que demana rebutjar la ILP. Ja veurem com acaba tot plegat, però pel moment --i malgrat les clares intencions d'impedir-ho-- sembla que encara hi ha la possibilitat que la iniciativa es tramite.\nPublicat per AlfredRussel a 15:13 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: AVE, nació, reflexions, TV3\nPublicat per AlfredRussel a 21:49 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEn la mitologia grega, Limnê era una nàiada associada, com totes les de la seua classe, a les aigües dolces. Filla del riu Ganges, segons el poeta romà Ovidi, el seu nom procedeix de la mateixa arrel grega que designava els llacs (limnee, Λίμνη) i que, per extensió, ha donat nom a la limnologia, ciència que estudia els medis associats a les aigües continentals --llacs, rius, marjals, estuaris, etc. Per la mateixa raó, Limne és també el nom d'una fundació valenciana que té, com a objectiu general, fomentar la participació ciutadana en la conservació del patrimoni social i ambiental dels ecosistemes aquàtics. La Fundació Limne es va constituir l'any 2007 com una organització sense ànim de lucre, d'àmbit estatal --el seu camp d'actuació prinicipal abasta no solament el País Valencià, sinó també les àrees de Castella-La Manxa compreses dins la demarcació hidrogràfica del Xúquer--, i en formen part diverses persones --entre les quals em compte -- relacionades amb la investigació, la gestió i la conservació dels rius i aiguamolls.\nInicialment, la funció primordial de Limne va centrar-se en desenvolupar, en el seu àmbit d'actuació, el denominat Projecte Rius. Aquesta iniciativa, que potser coneixeu, va nàixer fa més de deu anys a Catalunya de la mà de l'Associació Hàbitats, i va anar estenent-se progressivament a altres territoris ibèrics, entre ells al País Valencià, on va ser inicialment implantat per l'associació Xúquer Viu --què, a hores d'ara, forma part també del patronat de Limne. Essencialment, el Projecte Rius promou, en una primera fase, la constitució de grups de voluntariat que duguen a terme un seguiment de l'estat ecològic dels rius i zones humides, mitjançant l'aplicació d'una metodologia comuna i científicament contrastada. Actualment, al País Valencià, hi ha més de quaranta grups duent a terme aquestes inspeccions; podeu consultar l'informe dels resultats de l'any 2009 clicant ací. A més d'aquestes tasques de coordinació del voluntariat d'inspecció i seguiment de rius, Limne desenvolupa altres projectes relacionats amb el seu camp d'actuació, com ara diverses actuacions de voluntariat per a la neteja i conservació fluvial ("Mans al Riu"), la confecció de materials i programes didàctics ("Camins d'Aigua") o la promoció de l'Adopció de Rius per part de grups de voluntaris, que s'impliquen així de forma més activa en la gestió d'aquestes àrees mitjançant la realització de diverses accions. De totes aquestes iniciatives, i d'altres que es desenvolupen des de la Fundació, podeu obtindre informació en la web ja indicada.\nLimne no és, ni de bon tros, l'única entitat valenciana preocupada per la conservació dels rius i els ecosistemes humits del País. Des de la Fundació Nova Cultura de l'Aigua (en la constitució de la qual, com també de la mateixa Fundació Limne, va tindre un paper primordial el desaparegut Antonio Estevan) al ja esmentat Xúquer Viu, passant per Acció Ecologista-Agró, AEMS-Rius amb Vida o molts altres grups d'abast local o comarcal, són nombroses les entitats ciutadanes que reclamen una gestió adequada i responsable dels nostres ecosistemes humits i dels recursos hídrics, tot i que la seua tasca no sempre és coneguda ni valorada per la major part de la societat. I tot açò ve a tall del fet que, com heu vist ací al costat, el Blog Action Day d'enguany està dedicat genèricament a l'aigua (i, específicament, al dret a l'accés a l'aigua neta i potable del qual encara careixen quasi mil milions de persones al planeta). Més de quatre mil blogs d'arreu del món s'han compromés a parlar hui d'aquest tema des d'un punt de vista o un altre. I, des del meu punt de vista, és un tema pertinent, també a casa nostra. Perquè de seguir la tendència fluvicida que ha caracteritzat el nostre País els últims decennis, és probable que fenòmens ben coneguts --com la contaminació o la sobrexplotació--, junt amb altres, com el canvi global, dels quals apenes comencen a esbrinar les conseqüències, ens posen més prompte que tard del costat de la humanitat que no té accés a un bé tan vital i necessari com l'aigua. Però també perquè no hauriem d'oblidar que mai podrà garantir-se aquest dret --tampoc en aquestes terres-- si seguim concebint rius, marjals i aqüífers com a simples dipòsits o canonades al nostre servei (i dels nostres camps de golf), com a canals disponibles per a desguassar revingudes, com a clavegueres més o menys dòcils i conspícues. Sense rius i marjals vives, diverses i ecològicament viables, l'aigua està també en perill. I nosaltres amb ella, per moltes tecnologies i infraestructures que s'hi invoquen per a dissimular-ho.\nPublicat per AlfredRussel a 10:51 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: aigua, associacions, conservació, Fundació Limne, marjals, Projecte Rius, rius\nPublicat per AlfredRussel a 17:52 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nCom cada tardor, hem començat a recórrer les muntanyes buscant indicis sota les estepes, recordant els rotgles d'altres anys, tractant de desxifrar els auguris amagats en la pinotxa. I, com cada tardor, les delicades flors del safrà silvestre o bord han tornat a acompanyar-nos en la cerca, esguitant d'un malva subtil les brolles i els fenassars i fent palès a cada pas com és, d'escaient, anomenar aquesta època la primavera de l'hivern. Ens alegrem de veure'l, però per al que realment busquem, és massa prompte. Hi ha signes propicis: ací i allà comencen a veure's fongos, fins i tot ha tret el cap alguna morena. Però la impressió general i compartida és que la serra no ha mogut encara: l'anhelat esclata-sang es farà esperar un poc més. Seguirem, doncs, perseverant, amb un ull posat al cel i un altre a la terra, cercant els senyals favorables i somniant el dia, ja pròxim, en què tornarem a omplir una d'aquelles cistelles memorables, que m'erice tot només de pensar-ho...\nEl safrà bord, silvestre o de pobre (Crocus salzmannii), cosí germà del safrà cultivat (Crocus sativus), és la més freqüent i abundant de les diverses espècies de plantes bulboses que floreixen entre setembre i novembre a les nostres serres, però no és ni de bon tros l'única. Més escassa, però convivint sovint amb ell, pot trobar-se també a les serres diàniques una espècie d'aspecte similar, coneguda també com a safrà bord o còlquic (Merendera montana), però que es diferencia fàcilment per l'estructura de la flor. Altres espècies, tot i trobar-se també aquests mesos tardorenc en les nostres serralades, són menys conegudes, bé per ser més rares i aparéixer en llocs molt concrets (cas, per exemple, del còlquic groc, Sternbergia colchiciflora), bé per que passen fàcilment desapercebudes, com succeeix per exemple amb Scilla autumnalis, fàcil de trobar --si se sap veure-- en Bèrnia i altres serres pròximes.\nArreu del món hi ha milers d'aficionats al cultiu de les plantes bulboses (o, més pròpiament, de geòfits) i moltes associacions tenen aquesta mateixa finalitat, com la International Bulb Society. Per aquesta raó, la recol·lecció, cultiu i comercialització dels bulbs, rizomes o tubercles d'aquestes plantes és un negoci que mou enormes quantitats de diners. Els Països Baixos encapçalen les xifres, amb pràcticament dues terceres parts de la producció mundial; però la recol·lecció de bulbs per a la seua exportació és una activitat econòmica d'importància creixent en països com Turquia, per bé que en ocasions, en aquest i en altres llocs, l'afany col·leccionista està posant-se en perill algunes espècies silvestres especialment rares o amenaçades.\nHi ha grups especialment populars entre jardiners i aficionats, com ara els conegudíssims tulipans, els narcissos, els iris o els jacints, dels quals s'han desenvolupat centenars de varietats de diferents colors i formes, sovint molt diferents dels tipus salvatges originaris. Però també els Crocus tenen els seus entusiastes, tant per la gran diversitat de formes i tonalitats aconseguides per creuament de diverses espècies i varietats silvestres, com per la seua floració tardorenca. Per cert: del llatí crocus deriva la paraula catalana "groc".\nPublicat per AlfredRussel a 23:33 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: bolets, botànica\nPublicat per AlfredRussel a 10:16 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per AlfredRussel a 20:10 6 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per AlfredRussel a 18:09 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per AlfredRussel a 19:29 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAquest cap de setmana, a les terres de l'Alcoià i el Comtat, anirem embolicats en parell de propostes que potser vos resulten temptadores si és que vos pega a prop o no vos fa peresa acostar-s'hi. La primera, per al dissabte pel matí: aprofitant que el primer cap de setmana d'octubre se celebra, des de fa ja anys i a instàncies de BirdLife International, el Dia Mundial de les Aus, des de FAPAS-Alcoi convidem, a qui vulga, a vindre a conéixer de primera mà el Projecte Canyet, del qual ja he parlat de passada en alguna ocasió, i les seues instal·lacions a les Pedreres de Sant Cristòfol. La idea és fer un passeig --a l'abast de totes les cames-- per aquesta part de la Mariola, i poder veure els voltors (sempre que ells estiguen també per la feina), des de l'amagatall que tenim preparat per aquestes ocasions. Com probablement sabeu, fa ara deu anys que aquest projecte de reintroducció del voltor comú es va posar en marxa, i en fa ja uns quants que, a partir de les aus alliberades, s'ha instal·lat una colònia reproductora a les cingleres del Barranc del Cint, a les mateixes portes d'Alcoi. I, a més, parlarem d'altres assumptes importants per a la conservació de les nostres serres i la seua fauna. FAPAS-Alcoi, per cert, és una de les entitats que formen part d'Avinença, i per tal de dur a terme els seus projectes fa servir els acords de custòdia del territori, tant amb administracions públiques (com ara l'Ajuntament d'Alcoi) com amb propietaris privats.\nI de custòdia del territori parlarem també per la vesprada a Muro, perquè dins de la VI Fira Gastronòmica que se celebra a la localitat (i què és el segon dels suggeriments per a aquest cap de setmana), l'amic Joan Cascant, del Celler la Muntanya, ens ha convidat a parlar de la relació entre la conservació, l'agricultura i el consum responsable. Del Celler la Muntanya i del seu projecte Microvinya he deixat caure també, en alguna entrada anterior, un parell d'idees i algun enllaç que potser haureu visitat. Però, amb tot, convé insistir en què les iniciatives d'aquesta gent activa i imaginativa (i amb els peus ben plantats a terra) mereixen que se'ls preste una atenció especial. Començant, òbviament, per la mateixa idea de les microvinyes, aparentment senzilla però realment interessant. En la base, un compromís convençut per la defensa d'un paisatge mediterrani basat en els minifundis --una de les senyes d'identitat del Celler i els seus projectes-- i en la cultura, la història, la gent i els ecosistemes associats a aquells. Per això, el projecte busca incorporar a petits llauradors de diversos municipis (la iniciativa no deixa de créixer des de que es va posar en marxa fa uns pocs anys), als quals se'l faciliten les varietats de raïm més adequades i, si fora el cas, la formació i la informació necessària sobre les condicions del seu cultiu, i de la producció dels quals obté el celler la matèria primera per el·laborar els seus vins. Uns vins què, diuen els entesos --els meus coneixements enològics són molt limitats; només puc assegurar que jo els trobe molt bons--, són molt meritoris i que van fent-se cada vegada més coneguts en els cercles especialitzats. El projecte, en tot cas, ha arrelat amb força i segueix creixent: a través de l'Associació Elviart, vinculada a aquestes actuacions, es va organitzar fa uns mesos un interessantíssim Congrès Nacional sobre el Minifundi com a defensa de l'Ecosistema Mediterrani, a més d'altres activitats relacionades amb la cultura del vi en un sentit ampli. Una metodologia similar a la de les microvinyes està sent utilitzada també per a la producció d'un oli d'oliva d'alta qualitat a partir de varietats autòctones, i fins i tot s'ha implicat a diversos centres educatius, què han plantat les seus pròpies microvinyes com a iniciativa didàctica. La setmana passada, precissament, va fer-se la primera verema d'aquestes vinyes, i d'ella són les fotos de baix. I, a més, d'ara endavant faran servir taps de suro certificat de la Serra d'Espadà. Segur que, des del Celler, estaran encantats d'ampliar-vos qualsevol informació si és que esteu interessats.\nAcabe. Per si no ens veiem demà per Alcoi o per Muro, passeu un bon cap de setmana. I deixeu-me que vos deixe amb una cançò d'un grup cors (I Muvrini) del qual em compromet també a parlar --d'ells, i de la seua illa-- en un altre moment. La cançò es diu "Terra", i m'ha semblat adient. Però sobretot és què, com les aus, el bon vi i la gent que treballa per la terra i el seu futur, m'agrada.\nPublicat per AlfredRussel a 18:50 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: agricultura, conservació, Còrsega, custòdia del territori, FAPAS, fauna, Microvinya, Muro, música, vins