Geriatria i ortopèdia\nElisabet Rovira Vidal i N.I.F. 77630443S, és la titular del portal vilafrancadescans.net i posa aquest portal a disposició dels usuaris d'Internet, amb la finalitat tant de proporcionar informació sobre els productes i serveis, així com de permetre l'adquisició dels productes i / o serveis oferts a través del Portal.\nvilafrancadescans.net és un domini en internet. Aquest Avís Legal regula la utilització d'aquest domini. La utilització d'aquest lloc web implica l'acceptació per part de l'Usuari de les condicions d'ús incloses en aquest Avís. En el cas que certs serveis continguts i / o eines oferts a través d'aquest `Portal` requerissin de l'aplicació condicions particulars aquestes es posaran a disposició de l'Usuari. D'altra banda, el portal adverteix que, tant els continguts i serveis d'aquesta pàgina web com les pròpies condicions d'utilització, poden ser modificats sense notificació prèvia.\nDe conformitat amb la vigent Llei Orgànica 15/1999 de Protecció de Dades, vilafrancadescans.net informa que les dades de caràcter personal dels usuaris del lloc web vilafrancadescans.net s'incorporaran i tractaran en un fitxer i que serà gestionat exclusivament per a la finalitat descrita en cada formulari o mitjà de resposta. En prémer el botó `ENVIAR`, l'Usuari consent al tractament de les seves dades per part de vilafrancadescans.net El web es compromet a que les dades de caràcter personal sol·licitades seran les estrictament necessàries per dur a terme el servei demandat. Se li informarà si és el cas de l'obligatorietat de facilitar determinades dades, sense els quals no seria possible dur a terme la prestació. Igualment, la nostra web com a responsable del fitxer, es compromet a mantenir el secret i la confidencialitat sobre les dades de caràcter personal que li siguin facilitades, adoptant totes les mesures de seguretat necessàries que evitin la seva pèrdua, modificació sense consentiment o accessos no autoritzats , d'acord amb el Reglament de Desenvolupament de la LOPD aprovat pel Reial Decret 1720/2007, de 21 de desembre. Així mateix s'informa a l'Usuari que en qualsevol moment pot exercitar els drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició reconeguts en la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre de 1999, de protecció de dades de caràcter personal, notificant-ho a fauna-local .cat d'altra banda, d'acord amb el que disposa la Llei 34/2002, de 11 de Juliol, de Serveis de la Societat d'Informació i de Comerç Electrònic, vilafrancadescans.net es compromet a no enviar publicitat mitjançant el correu electrònic sense haver recaptat abans l'expressa autorització del destinatari. L'Usuari podrà oposar-se a l'enviament de publicitat marcant la casella corresponent. vilafrancadescans.net utilitza procediments automàtics de recollida (cookies) per reunir informació personal com pot ser el tipus de navegador o sistema operatiu, pàgina de referència, ruta, domini ISP (Proveïdor d'Internet), etc. tot això amb la finalitat de millorar els serveis prestats. Les cookies ens ajuden a adaptar aquesta pàgina web a les seves necessitats personals. vilafrancadescans.net guarda tota la informació recollida a través de les cookies en un format no personalitzat. Aquest tipus d'informació obtinguda a través de les cookies no serà revelada fora de vilafrancadescans.net, ni utilitzada per a comunicacions no sol·licitades. Les cookies localitzades en el seu ordinador no contenen el seu nom complet, sinó una adreça d'IP. Després que la sessió de l'Usuari finalitzi, la informació continguda en les cookies ja no estarà a disposició de vilafrancadescans.net Podeu configurar el seu programa navegador de manera que li adverteixi de la presència de les cookies abans d'acceptar-les o, directament, configurar per que les rebutgi automàticament, en aquest cas pot ser que no tingui accés a tots els serveis d'aquest lloc web. El botó de `ajuda` del seu navegador li indicarà com fer això. No necessita tenir instal·lades cookies per utilitzar o navegar per determinades parts d'aquesta pàgina web o d'altres pàgines d'vilafrancadescans.net Recordi que si utilitza diferents ordinadors en diferents llocs haurà de assegurar-se que cada programa navegador està ajustat a les seves preferències sobre el ús de cookies.


Paco 'Telefunken' es nega a tancar Canal 9 - VilaWeb\nDivendres 29.11.2013 07:40\nA les instal·lacions de Canal 9, tancat en una sala anomenada 'sala d'actuants', aquesta matinada hi havia un tècnic, acompanyat de la policia. L'home ha estat identificat com l'encarregat de fer la desconnexió de RTVV. 'En sabem moltes dades. Aquest home que ha vingut a tancar sabem qui és, sabem el seu malnom: li diuen Paco Telefunken', explicava un periodista. Poc abans de les 9 del matí, Paco Telefunken ha dit en directe que no volia tancar Canal 9.\n'Prenc la decisió que açò no es tanca avui. La meua consciència em diu que no s'apague. Em consideren un professional per a poder-ho fer, però jo no ho faré', ha explicat. Molt nerviós, no ha volgut dir si ho faria algú altre ni res més,.\nEl moment en què identifiquen Paco 'Telefunken'.


UPIC | Actualidad » La UPIC assisteix al Consell General de la Xarxa C-17\nLa UPIC assisteix al Consell General de la Xarxa C-17\nLa UPIC va assistir al Consell General de la Xarxa C-17 celebrat el passat 27 de novembre a la Sala d’Actes del Museu de Granollers. S’hi van nomenar els nous membres de la comissió executiva i es van repassar els 11 eixos estratègics de la xarxa: la C-17, la R3, el centre de radioteràpia de Granollers, el Pla Director del Circuit de Catalunya, els polígons industrials, l’impuls de la FP Dual, el transport de mercaderies, el corredor elèctric de la C-17, el transport públic per carretera, els projectes europeus d’especialització i competitivitat territorial i la gestió assistencial de la salut. En matèria de polígons industrials, i amb l’objectiu d’impulsar els polígons de la C-17 i la seva capacitat d’atraure noves activitats, es van indicar les actuacions endegades els darrers tres anys: un mapa dels polígons de l’eix, l’elaboració de les fitxes tècniques dels polígons, la identificació de solars i naus disponibles, la celebració de jornades tècniques sobre mercaderies i qualitat i la creació del mapa de l’associacionisme als polígons. Com a projectes de futur, l’associació s’encara a impulsar l’associacionisme empresarial, estendre la certificació de qualitat CEPE i compartir bones pràctiques en col·laboració públic privada. El Consell General de la Xarxa C-17 va acabar amb la intervenció de Ricard Font, president de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya, que va parlar sobre la candidatura olímpica Barcelona Pirineus als Jocs d’Hivern 2030, un altre dels eixos de la Xarxa C-17.


Disseny web i programació web per a IDE - Barcelona\nAvui us presentem el nostre nou projecte de disseny web que hem publicat. Es tracta del web institutestres.com, dedicat a l'IDE - Institut de l'Estrès. A l'IDE hi trobaràs un grup de professionals experts en estrès i ansietat que et poden informar, orientar i ajudar pel tractament i prevenció de l’estrés i l'ansietat, en unes instal•lacions adequades per això, i a Barcelona.\nEn quant a disseny web, partíem de la limitació d'un logo ja donat, i al qual només hi hem aplicat una petita actualizació i vectorització. És per això que pel disseny web hem conservat el blau i marró del logo, que després hem combinat amb efectes i fons en crema i gris. Per a la tipografia hem optat per lletres serifes, unes tipografies clàssiques que aporten la serietat que el centre vol transmetre. Per als sliders de la home hem volgut jugar amb el contrast de dos tipus d'imatges: les primeres, en blanc i negre, mostren persones amb estrès i ansietat; i les segones, en color, mostres les persones que han après a com combatre l’estres i l'ansietat a l'Institut de l'Estrès. En aquestes fotografies, a més, hem procurat mostrar-hi persones de tot tipus d'edats, ja que el ventall de possibles pacients del centre és molt ampli en aquest aspecte.\nEn quan a programació web, presentem un web programat amb l'última tecnologia en html, PHP, .js., l’ús de fulls d’estils CSS i Googlemaps en XML. Es tracat doncs d'un web programat a mida, pensant en les necessitats del client, i optimitzat per a Google per a obtenir un bon posicionament web, i amb un disseny web totalment responsive (s'adapta a tot tipus de dispositius). A més a més a l'apartat de qui som hem utilitzat tecnologia Ajax, pensant que per les fitxes dels terapuetes ens resultava més pràctic: així l'usuari no ha de recarregar la pàgina cada cop que consulta un terapeuta, i ho hem pogut fer donat que no ens amoïna el SEO d'aquesta pàgina.\nFinalment, en l'àmbit del posicionament web o SEO, i després d'un brefing amb el client i un estudi de paraules clau elaborat per nosaltres, hem optat per posicionar les paraules clau següents: com combatre l’estres, com combatre l’ansietat, tractament per l’estres i tractament per l'ansietat.


El Fortí: Isabel II i Vinaròs (VII) – Vinaròs News\nEL FORTÍLA NOSTRA GENTVINARÒS 1 juny, 2019 Vinaròs News\nEl Fortí38 M.Fonellosa7 VINARÒS5058\nMARIAN FONELLOSA El control de l’ordre públic és clau del sistema polític moderat. La llei moderada d’ajuntaments de 1844 redueix l’autonomia dels governs municipals...\nEl control de l’ordre públic és clau del sistema polític moderat. La llei moderada d’ajuntaments de 1844 redueix l’autonomia dels governs municipals i augmenta les competències dels caps polítics (governadors civils). Davant de qualsevol demanda o iniciativa de la corporació municipal ens trobem sempre amb la preceptiva d’acudir al cap polític per a la seva aprovació. Una de les premisses moderades serà la protecció de la propietat. Defensa de l’ordre i de la propietat, encara que en la pràctica suposés un detriment de l’altra premissa del liberalisme: l’exercici de les llibertats individuals. D’aquí el control de la protecció i salvaguarda de les propietats, entre elles les agràries.\nUn dels primers passos del govern municipal moderat de Vinaròs serà l’elaboració de la nova ordenança rural, per a això seran avisats els propietaris agricultors i ramaders i els majors contribuents. Davant les diverses denúncies de robatoris i de danys que es produïen sobretot al camp. Entre altres mesures es resol que davant l’entrada de ramats en finques particulars siguen els pastors els que reparen els danys. En 1844 mitjançant un pregó es recorda al veïnat allò que estableixen les lleis on declaraven tancades i delimitades les terres de particulars, deixant als seus amos l’ús exclusiu dels seus aprofitaments. S’estableixen ja en 1845 les normes i condicions de vigilància i es fixa el salari dels guàrdies rurals que en algunes ocasions seran cessats en finalitzar les collites per evitar despeses.\nS’establiran multes per als qui entren al poble, sense ser propietaris, llenya, ceps i sarments, sense la llicència corresponent.\nDavant el robatori d’olives, en 1846 s’estableix que no es duguin a moldre fora del poble sense permís, per poder controlar que siguin els legítims propietaris. Encara amb això es seguien produint els robatoris malgrat les multes que s’imposaven.\nTambé s’establirà vigilància en el mercat perquè no hi hagi fraus “i que ningú ni carregui, ni tot, ni envàs, sota pena de multa, en festius”, i es fixaran les obligacions dels encarregats de vigilar el mercat.\nLa idea d’ordre públic i seguretat ciutadana va quallar en la creació el 23 de març de 1844 de la Guàrdia Civil. Com a objectius tenia com el projecte bàsic de manteniment de l’ordre, la seguretat pública i la protecció de les persones i de les propietats “dins i fora de les poblacions“. Les finalitats eren civils, però la seva naturalesa i estructura era militar. Aquí residia la seva principal innovació. No eren civils eventualment armats, sinó professionals de naturalesa militar especialitzats en la defensa de l’ordre.\nJa en 1845 està instal·lada la Guàrdia Civil a Vinaròs. Ho faran en una casa de propietat particular en règim de lloguer.\nTot això no seria suficient per al control de l’ordre. Al març de 1847 el cap polític demana a la vila de Vinaròs l’organització de sometents, que tindria un caràcter de cos auxiliar d’ordre públic\nTambé existia a la vila una presó pública per a la qual es va habilitar part de l’antic Convent de Sant Francesc, suprimit en la desamortització de Mendizábal. Aquesta presó acollia presos del tot el partit judicial del qual era cap Vinaròs i per a totes les obres que es realitzaran comptava amb les aportacions dels pobles d’aquest punt. judicial.\nFonts: Arxiu Municipal de Vinaròs.


NIT DE L'OLLA 2003\nAmb un poc menys de públic que en altres ocasions, tal vegada per caure la festivitat en mitat de setmana, Benilloba va tornar a acaparar l'atenció de l'oci comarcal amb una nova edició de la seua celebrada Nit de l’Olla, que, com és sabut, s'ha convertit en una de les cites obligades de l'estiu de la comarca.\nÉs una nit en què l'humor i la crítica acudixen puntuals a la cita del calendari, i en el que es repassen sarcàsticament l'actualitat que ha donat l'any, i que en esta ocasió, va tindre en els programes televisius de la classe “brossa” als seus artistes invitats els que van ser blanc de la visió mordaç i crítica dels festers.\nEl “culebró” de Marbella, els 75 anys de la celebració de Fogueres, la televisió, l'escàndol politico-financer de l'anomenada trama de Madrid, inclòs la fulgurant irrupció de l'espanyol Fernando Alonso en l'univers estrellat de la Fórmula 1, van merèixer l'atenció de les filaes .\nUna festa que cada any comença tard i es prolonga fins a la matinada amb la tradicional revetla que seguix a la tan esperada desfilada humorística.\nSi l'any passat va ser un grup de xiques les que van aparèixer amb el clàssic i es diria que mític vestit blanc i vaporós de Marilyn Monroe cantant el cèlebre “Aniversari Feliç”, enguany van ser ells, un grup de xics, els que es van vestir caricaturitzant a l'eurovisiva Beth d'Operació Triomfo, en una paròdia divertida del seu vestit pantaló i casaca blancs i el seu famós cabell “rasta”, que tan decisivament ha contribuït a configurar la seua imatge.\nImitació dels pilots de Fórmula 1\nClones de Beth, la cantant espanyola en Eurovisió\nEl Rocio representat per un bon grapat de sevillanes\nL'aniversari de les Fogueres de Sant Joan representat per "alacantines"\nCritica a la publicitat de la ONCE\nL'anunci televisiu d'Amena amb el seu ros protagonista convertit en ninot que es llançava entre el públic.\nNo fa faltar la crítica política fent referència al cas de l'Assemblea de Madrid\nReferència l'Hotel Glam\nLa lluita mèdica contra les neumonies també va estar present\nParodia dels programes televisius Tela Marinera i A la fresca\nTradicional revetla que seguix a la desfilada humorística.


El DOGC publica les restriccions aprovades pel Procicat a la Cerdanya\tEl DOGC publica les restriccions aprovades pel Procicat a la Cerdanya\nSegon atac feixista contra la seu d'Òmnium en només dues setmanes\tSegon atac feixista contra la seu d'Òmnium en només dues setmanes\nEl CGPJ veta la consellera Capella al lliurament de despatxos a la nova promoció de jutges\tEl CGPJ veta la consellera Capella al lliurament de despatxos a la nova promoció de jutges\nForcadell: 'Espero que la resposta no sigui com la de la nostra sentència: tard i malament'\tForcadell: 'Espero que la resposta no sigui com la de la nostra sentència: tard i malament'\nAntoni Castellà: 'Dir que es va provar la via unilateral i no va sortir bé és mentida'\tAntoni Castellà: 'Dir que es va provar la via unilateral i no va sortir bé és mentida'\nMas diu que fa de mitjancer perquè el PDECat no es presenti tot sol\tMas diu que fa de mitjancer perquè el PDECat no es presenti tot sol\nCentenars de persones reclamen a Sabadell l'absolució dels detinguts el 23-S\tCentenars de persones reclamen a Sabadell l'absolució dels detinguts el 23-S\nS’ha mort el director de teatre Hermann Bonnín\nFou director del centre Dramàtic de la Generalitat i va fundar el Brossa Espai Escènic\nEl director de teatre Hermann Bonnín i Llinàs s’ha mort a 84 anys, segons que ha anunciat la seva filla Nausicaa Bonnín. ‘Avui, l’Hermann ha fet un mutis tan elegant i discret com ha sigut la seva vida… sense fer soroll’, ha piulat.\nAvui, l'Hermann ha fet un mutis tan elegant i discret com ha sigut la seva vida… sense fer soroll… "Escolteu aquest silenci" deia el seu estimat Joan Brossa…\nBonnín fou director de l’Institut del Teatre entre 1971 i 1981, entitat que va ajudar a revitalitzar i modernitzar. A partir del 1982, i durant sis anys, va dirigir el centre Dramàtic de la Generalitat. Més tard, el 1998 va fundar el Brossa Espai Escènic. Així mateix, fou membre del consell de teatre del Ministeri de Cultura de l’estat espanyol.\nAl llarg de la seva carrera com a director, Bonnín va rebre tota mena de distincions com ara el Premi Ciutat de Barcelona (2003) i el Premi Nacional de Cultura (2013). A més a més, era numerari de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi i patró de la fundació Joan Brossa.


Notícies :: Coral :: Noticies Corals de Gener\nNoticies Corals de Gener\nJa han passat les Festes de Nadal d’enguany i la nostra Coral ha participat en tots els compromisos que havia adquirit.\nEl primer lloc, el dissabte 17 de desembre vàrem oferir al públic del barri de Les Corts el tradicional Concert de Nadal que va tenir lloc a l’auditori del nostre local social que el públic va emplenar en gran mesura. Vam cantar un programa constituït per un cànon i deu nadales populars de diferents indrets del món. Aquest concert estava adherit a la celebració del Dia Internacional del Cant Coral, i per aquest motiu es va llegir el Manifest, que va ser escrit per aquesta finalitat, i que aquest Any es feia especial menció a la SOLIDARITAT. Aquesta celebració es repeteix des fa uns quants anys cada segon diumenge de desembre, encara que es fa extensiva als concerts que tenen lloc en tot el temps d’advent, que són en gran nombre a les nostres contrades.\nEl diumenge 18 també participàrem, tal com ho havíem anunciat, a la Trobada de Corals que l’Ajuntament del nostre districte de Les Corts, organitza des fa uns quants anys perquè cantin plegades totes les corals del districte que ho vulguin fer. Aquestes trobades van alternant el lloc de la cantada i aquesta vegada, per primer cop, vàrem cantar a l’església del Monestir de Pedralbes. Un marc incomparable. L’ordre d’actuació s’havia sortejat prèviament, però nosaltres havíem demanat ser els primers, ja que havia tres cantaires nostres que cantaven en una altra Coral aquella mateixa tarda. El públic de Les Corts i el de Sarrià van emplenar les localitats, i el concert va acabar de forma brillant amb dos cants comuns: La pastora Caterina, i el cànon Tinguem tots un Bon Nadal que es va cantar conjuntament amb tot el públic assistent. L’acte va acabar amb un selecte aperitiu per gentilesa del Districte.\nEn tercer lloc, el diumenge 8 de gener els amics de la Coral de Sant Fost de Campsentelles ens havien convidat a participar amb ells mateixos a un concert que va començar a les dotze del migdia a l’Auditori de l’Ateneu de Sant Fost. Allí cantàrem 8 nadales i finalitzàrem conjuntament amb dos cants comuns El cànon de la Pau i Joia en el món. En acabar els amfitrions ens van oferir un magnífic aperitiu.\nCom podeu veure hem complert els propòsits que ens havíem fixat i ara toca aprendre nou repertori per poder fer front a les properes cantades de l’any 2012 encara per determinar.\nAra assagem amb la valuosa col•laboració de la nostra directora Elisenda Saladrigues que ja s’ha incorporat a la nostra tasca després de la baixa maternal deguda al naixement del seu segon fill Biel. De tota manera el director que l’havia substituït durant aquest temps, en Jordi Farrera seguirà i continuarà col•laborant amb nosaltres.


ENLLAÇATS NO ACATEM: El gran repte, salvar la llengua Google+ Google+\nEls experts coincideixen en la necessitat d'una política lingüística activa per a evitar la "minorització" del valencià\nSempre recurrent, el tema de la llengua al nostre país és motiu de discussió, reguer de vots o fil conductor de dures tertúlies entre posicions absolutament irreconciliables. Així, des d’aquesta perspectiva hem introduït en el nostre lexicó terminologia lingüística que potser seria més ben tractada en contextos acadèmics. Un dels conceptes de què parlem i que, aquest sí, hauria de ser conegut per tothom, és el de llengua minoritzada, al grup del qual la nostra té el dubtós honor de pertànyer. Un concepte que cal diferenciar del de llengua minoritària, de fet, la sufixació d’ambdós mots ja ens hauria de fer veure que no són la mateixa cosa.\nLa distinció entre ambdós conceptes ens la mostra el sociolingüista eivissenc Bernat Joan: “La diferència fonamental entre una llengua minoritzada i una minoritària és que la minoritzada és parlada, dins el seu territori, per una majoria de parlants autòctons”. En canvi, la minoritària és pròpia d’una minoria lingüística que o bé ha quedat “residualitzada dins el seu propi territori, o bé forma part d'una minoria nacional desplaçada”, com per exemple l’italià, que actualment és minoritari a Croàcia on és la llengua d’una minoria nacional desplaçada des de fa un parell de segles. Sobre la situació del català, Bernat Joan el reconeix com una llengua minoritzada, “però no minoritària a la major part del país”.\nEn el context de les llengües minoritzades és evident que hi ha hagut factors de tot tipus perquè una llengua deixe de ser parlada per gran part de la pròpia població del seu territori. Segons el mateix Bernat Joan, el factor bàsic “per a la residualització i desaparició d'una llengua és la manca de poder polític en mans de la comunitat lingüística que la té com a pròpia” i, en el nostre cas, “el declivi del poder de la corona catalanoaragonesa a partir del segle XVI i l'ocupació borbònica del segle XVIII, que van espanyolitzar la noblesa”, ens recorda Joan, fet que posteriorment va ser acompanyat d’una imitació per part de la burgesia que també va deixar de banda la nostra llengua per a fer servir el castellà amb què es comunicaven els gestors del poder polític de l’època. Per tant, s’entén que el procés de minorització que ha patit el valencià ha sigut possible “per la pèrdua de poder polític i, per tant, per l'alienació de la sobirania pròpia”, i encara cal sumar a aquesta manca de poder el fet de “tenir l'estat en contra, perquè constitueix l'element fonamental de desaparició de llengües”, conclou qui fóra també secretari de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya.\nEl valencià dins el marc europeu de llengües minoritzades\nLa particular formació d’Europa al llarg de la història ha dibuixat un autèntic eixam d’estats davall el poder dels quals podem reconéixer nacions i pobles amb llengua pròpia que no tenen reconeguts plenament els seus drets com a nacions històriques. En aquest context, ens trobem davant un ampli ventall de comunitats lingüístiques que, mancades del poder de l’estat que abans esmentava Bernat Joan, veuen vulnerats els seus drets lingüístics i, per tant, perilla la supervivència de la seua pròpia llengua. Per a defensar les llengües minoritzades de què parlem, el passat mes de desembre del 2016 es va signar a Donostia el Protocol per a la Garantia dels Drets Lingüístics, un document que entén com a comunitat lingüística “tota societat humana que, establerta històricament en un espai territorial determinat, reconegut o no, s’autoidentifica com a poble i ha desenvolupat una llengua comuna com a mitjà de comunicació natural i de cohesió cultural entre els seus membres.” Així, el protocol, que reconeix com a propis tots els principis recollits a la Declaració Universal de Drets Lingüístics aprovada a Barcelona l’any 1996, inclou 180 mesures proposades per agents de tot Europa que intervenen en processos de recuperació de llengües minoritzades.\nActe de presentació del Protocol de Donostia\nUna de les entitats impulsores d’aquest protocol és la xarxa per la igualtat lingüística (ELEN, en les seues sigles en anglès), el president de la qual és Ferran Suay, professor de la Universitat de València i directiu d’ACPV. El mateix Suay reconeix que el valencià viu ara mateix “una situació social delicada”, tot i que, “considerant el conjunt de la llengua, podem dir que està entre les millor posicionades en Europa, però amb fortes diferències entre territoris”. El president d'ELEN apunta directament els “20 anys de política contrària a l'ús del valencià” com un dels motius pels quals la llengua pateix aquesta greu situació al País Valencià, i demana “accions molts decidides a favor del retorn a la normalitat lingüística”.\nAl País Valencià la situació actual de la llengua palesa una precària situació pel que fa a l’ús. Mancada del suport institucional dels darrers 20 anys de govern del Partit Popular i sumant altres factors determinants, com ara l’alt flux migratori des de territoris castellanoparlants, el valencià s’ha vist empentat cada cop més a àmbits familiars i el pes percentual en nombre de parlants ha decrescut progressivament fins a arribar a xifres preocupants. Les dades de l’última enquesta realitzada per la Conselleria d’Educació, Investigació, Cultura i Esport (CEICE) en el 2015 mostren, però, una estabilització respecte de l’alt ritme de caiguda que patia l’ús des de les enquestes dels anys noranta del passat segle. Així, segons l’enquesta esmentada, en la zona de predomini lingüístic valencià el 49,3% dels enquestats declara entendre’l perfectament i el 37,4% declara que sap parlar-lo perfectament, mentre que a les zones castellanoparlants només el 9% reconeix que l’entén perfectament i el 4% que el parla perfectament. Unes xifres que, com comentàvem abans, han patit una caiguda força preocupant, ja que, segons l’Informe de la xarxa Cruscat, en la dècada dels 90, més de dos terços de la població declaraven saber parlar el valencià, mentre que al 2010 es recollia l’índex més baix amb només un 54% de la població que declarava saber parlar-lo. Segons el mateix informe, que pren com a referència l'enquesta del 2015 de la CEICE, la reducció s’ha estabilitzat ara en un 56,4% de la població que declara que el sap parlar bé o perfectament. També cal parar atenció a una dada molt significativa: el 22,3% de la població de la zona valencianoparlant declara que ni tan sols l’entén, dada que va tindre el seu màxim l’any 2010 amb un 25,6%. Finalment, de l’informe de la xarxa Cruscat destaquem un fet molt significatiu i que caldrà tenir en compte a l'hora d’executar una planificació lingüística que esdevé fonamental, ara per ara, per a garantir la supervivència de la nostra llengua: “Els decrements en l’ús del valencià acostumen a anar lligats amb increments en l’ús del castellà més que no l’increment d’usos bilingües (indistintament) i l’ús d’altres llengües, contràriament al que ocorre en altres territoris”, és a dir, malgrat l’evidència del bilingüisme al nostre país, caldrà ser conscients que no poden rebre el mateix tractament ambdues llengües perquè la seua situació social no és la mateixa.\nMiquel Àngel Pradilla. / NEUS MASCARÓS\nSobre aquestes dades aporta una visió raonada el director de la xarxa Cruscat i membre numerari de la Secció Filològica de l’IEC, Miquel Àngel Pradilla (Rosell, el Baix Maestrat), qui alerta sobre “una crisi d’usos molt important” en el valencià, a pesar d’existir un increment de les habilitats comunicatives “vinculades a la seua presència en el món educatiu”. Segons Pradilla, el valencià “ha anat perdent visibilitat en el paisatge lingüístic, sobretot en els àmbits urbans, per definició, els de més pes demogràfic i amb major influència per a difondre normes d'ús”, entre altres coses perquè no ha esdevingut llengua de comunicació de grup “en el seu ecosistema històric, un paper que la llengua castellana ha monopolitzat”. En aquest context, ens trobem que la llengua per a interaccionar entre desconeguts “és el castellà” i, també, “la norma d'adaptació lingüística quan l'interlocutor és (o es mostra) castellanoparlant, perquè s'executa de manera quasi bé categòrica”.\nPel que fa als factors demogràfics que exposàvem abans, Miquel Àngel Pradilla en reconeix la influència i afirma que “l’alteració demolingüística que han ocasionat les migracions internacionals del tombant del mil·lenni han agreujat la situació del valencià”, sobretot l’important nombre d’immigrants procedents d’hispanoamèrica que han “incrementat el diferencial demolingüístic entre els col·lectius valencianoparlant i castellanoparlant”, cosa que fa que el parlant autòcton es trobe “minoritzat en el seu propi ecosistema”, recorda Pradilla. Tot plegat dibuixa un escenari on la llengua castellana “s’ha consolidat com a eina de cohesió grupal i de comunicació intergrupal” i, òbviament, deixa el valencià en una situació de manca de prestigi i l’arracona als usos familiars.\nSobre aquesta tendència del parlant a triar el castellà en situacions entre desconeguts, el professor Ferran Suay afirma que “s'explica fonamentalment com a desemparança apresa”. Segons Suay, els valencianoparlants hem aprés que tenim “les de perdre quan usem el valencià i molta gent, per tant, opta per l'alternativa que no comporta cap cost afegit..., excepte el de sotmetre's a l'altre i renunciar a ser qui som, clar”. És cert que mitjançant aquesta resposta, aquest canvi sistemàtic de llengua, els parlants resolem una situació que per a alguns podria ser incòmoda, “però també contribuïm a perpetuar el problema, i que cada vegada siga més infreqüent, i així, més improbable que ens expressem en el nostre idioma”, conclou Ferran Suay.\nPer a evitar aquest arraconament de què parlem, Miquel Àngel Pradilla recomana “polítiques lingüístiques multidimensionals, i no tenir molta pressa per copsar resultats favorables, els canvis socials són lents i el lingüístic n'és un. Els passos han de ser ferms i la direcció adequada, però el ritme ha de poder ser seguit pel gros de la població”. A més, apunta tres àmbits d’actuació que seran fonamentals per a assolir aquest canvi social per la seua presència pública: “A l’Administració, on s’ha de prioritzar clarament el valencià; l’ensenyament, on el valencià ha d’ocupar la centralitat (que no l’exclusivitat) de l’ensenyament, i bastir una xarxa comunicativa, de tipus local-regional, autonòmica i d'abast de comunitat lingüística, alternativa a l'actual, amb el valencià com a eina de treball”. Finalment, és important també no obviar el fonamental paper que poden tenir els mitjans de comunicació en l’ardu treball de revertir aquest allunyament de la nostra llengua dels seus àmbits naturals. Així, Miquel Àngel Pradilla els reconeix una importància “molt gran”, perquè situen la llengua en un “àmbit de formalitat que li atorga prestigi i referencialitat”, sense perdre de vista la difusió, sobretot dels mitjans audiovisuals, que són capaços de fer arribar la llengua “als llocs més recòndits, la difonen i impulsen l'adquisició d'habilitats comunicatives”.\nEl paper de l’AVL\nUna de les institucions que han d’esdevenir cabdals per a aconseguir millorar la situació exposada és sense dubte l’Acadèmia Valenciana de la Llengua. El seu president de Foment de l’Ús i membre de la Junta de Govern, Honorat Ros, adverteix que “les dades de referència respecte a l’ús del valencià són molt complexes, perquè són molts els factors que hi intervenen” i matisa que “les dades globals són unes i les dades per territoris són unes altres”. Ros recorre a les enquestes de l’AVL del 2004 i les dos de la CEICE del 2010 i 2015 per a plasmar que el coneixement del valencià “s’ha incrementat en tots els aspectes”. Així, destaca el manteniment i millora en les diferents competències (oral, escrita i lectora), ja que en la del 2004 “només el 27% declarava saber llegir en valencià, i en la darrera del 2015 la xifra augmentà fins al 57,2%”. Tanmateix, l’acadèmic es fa ressò de l’autovaloració dels enquestats, ja que “es mostren dades negatives, minva la confiança en l’augment de l’ús del valencià”, perquè el percentatge de gent que afirma que el valencià s’usa actualment més ha baixat 13 punts percentuals respecte del 45% que reflectia l’enquesta del 2004. A més, també es mostra una dada que no convida a l’esperança, ja que els que creuen que s’usarà més en el futur han baixat un 13% respecte del 45% del 2004.\nFaçana del Monestir Sant Miquel dels Reis, seu de l'AVL. Foto: MsNice\nSobre el paper que ha de jugar l’AVL en aquest repte que suposa la lluita per la llengua, Honorat Ros recorda que l’Acadèmia, a més de ser la institució normativa lingüística del valencià, “té per funció conéixer la realitat sociolingüística i vetlar per l’ús normal del valencià i presentar alternatives de noves pràctiques per a la progressió en el seu ús”. Així, destaca l’elaboració de la Memòria anual, mitjançant la qual es fa arribar al Govern valencià “consells i propostes innovadores perquè el valencià siga la llengua pròpia de l’Administració”. Finalment, Ros defensa la tasca que fins ara ha fet l’AVL en defensa del valencià, i a més en moments tan durs com el tancament de la RTVV, quan va denunciar “la desaparició de la RTVV per incompliment de la Carta Europea de les Llengües Regionals i Minoritàries i va reivindicar uns mitjans públics de comunicació i en valencià”; el continu suport als programes plurilingües "en què el valencià és llengua prioritària”, i sobretot perquè des de l’AVL s’ha potenciat “l’autoestima per la llengua pròpia i s’ha posat en valor la literatura i la llengua com a principal senya d’identitat”.\nAmb aquest escenari és evident que urgeix una planificació lingüística amb un objectiu central innegociable: salvar la llengua. El repte és, ara per ara, molt important i sembla que els passos que s’estan fent des del Govern valencià van en la bona direcció. Cal ser conscients que les previsions diuen que durant el s.XXI desapareixeran el 80% de les llengües del món i no seria estrany que el valencià en fóra una de les afectades. No es pot defugir el fet que les diferents administracions no han sigut capaces d’executar una planificació lingüística adequada a les necessitats del valencià, és més, els darrers vint anys, de fet, s’ha patit una contraplanificació terrible que ha reduït l’espai lingüístic valencià cap a una zona on corre seriós perill de desaparéixer. És cert també que és el govern valencià el que ha de posar en marxa les mesures que, per repetides, tots coneixem i que es redueixen a fer visible la llengua en àmbits com ara la vida pública, les administracions públiques, l'educació o els mitjans de comunicació..., en això tots estem d’acord. Però també ha de desenvolupar un paper fonamental el mateix parlant que evita expressar-se en la seua llengua quan el context comunicatiu no es troba en la seua zona de confort, perquè si continua aquesta por, aquesta inseguretat, que ningú dubte que ens quedarem sense llengua. Potser ha arribat l'hora de canviar els arguments de per què hem arribat a aquesta situació per les propostes i l'acció decidida, per l'assertivitat i, sobretot, per la voluntat ferma de tornar a escoltar el valencià a totes les contrades del nostre país.\nFont: El gran repte, salvar la llengua - Diari La Veu


per Redacció - Fotografia: Fira de Mollerussa 25/10/2016 00:00h\nFira de Mollerussa convoca un curs per a treballar com a auxiliar de fires| Redacció - Fotografia: Fira de Mollerussa\nFira de Mollerussa convoca un curs per a treballar com a auxiliars de fires. Els interessats a realitzar el curs de formació per a treballar en els certàmens que l'entitat organitzarà al llarg del 2017 es podran inscriure a partir del dia 2 de novembre a les oficines de l’ens firal, a l’avinguda del Canal. Les places són limitades a 30 participants.\nEl curs, adreçat a nois i noies amb 16 anys de Mollerussa i poblacions veïnes del Pla d’Urgell, té com a objectiu formar sobre les feines que es desenvolupen en el marc d’un esdeveniment firal per tal de poder-hi treballar com a auxiliars als certàmens que se celebraran l’any 2017.\nLa jornada formativa es portarà a terme el dia 23 de desembre a la Sala 2 dels Pavellons Firals en un horari de 09.30 a 13.30 hores i de 15.30 a 20.00 hores.\nEl curs, que es fa des del 1999, dedica una part important a la Fira de Sant Josep, el certamen més important de la capital del Pla d’Urgell i on l’ens firal necessita contractar més personal auxiliar.\nGastronpirineus, unes jornades enogastronòmiques i de la cuina del Pirineu


BOUESIA: de gener 2016\nCARLES HAC MOR salpa cap a la mar de la literatura.\nL’acte més genuí de la recança ontològica\nés matar-se; el veritable asistema filosòfic\nha de comportar la manca, no pas sistematitzada,\nde certesa; la poesia fou allò\ni aquest ve a ser el pinyol de la saviesa;\nallò més poètic consisteix a sospitar que tot és llavor\nCamàlic de la poesia des del mot a l'acció fou el primer propulsor de la Bouesia. Una complicitat més enllà de l'amistat i del bon temps perseguint la tempesta. Li dediquem un poema i copiem del País l'article de M. Castaño\nA l’alba germina un nou dia\nla llum fa més gran el buit\nescletxa de sanglot\ncrit sense consol\nuna mar d’enyor\nun tot que és res de tot\nel jo a contra cor u horitzó\nA l’alba navega el no\nsense port ni nord.\nMor Carles Hac Mor, l’últim poeta avantguardista\nCarles Hac Mor en el Arts Santa Mònica (Àlex Garcia) LA VANGUÀRDIA\nPoeta i artista conceptual i inconformista, ha mort amb 76 anys a Sant Feliu de Guíxols\nEL PAÍS Barcelona 27 ENE 2016 - 12:49 CET MANUEL CASTAÑO Barcelona 27 GEN 2016 - 18:26 CET\nHi ha autors que són com una força de la natura —en la literatura catalana no escassegen—, que s’esdevenen imprevisiblement i per allà on passen causen a vegades trastorns, sovint inquietuds i en general ho deixen tot una mica capgirat. Carles Hac Mor —“hac” és la inicial del seu primer cognom, “Hernández”, i aquest és el primer joc diguem-ne textual que ens presenta, abans mateix d’haver obert cap dels seus llibres—, nascut a Lleida el 1940 i mort aquesta matinada a Sant Feliu de Guíxols, és d’aquesta mena d’autors que es complauen a desplegar totes les seves potencialitats creatives al llarg de molts anys, sense por de l’excés ni de la incomprensió.\nPresenta, com a actitud bàsica, l’orgull d’estar fent el que toca fer, o almenys el que a ell li toca fer, perfectament combinada amb la pràctica d’una contínua incitació a crear, a obrir la ment, a qüestionar la realitat a través del llenguatge. No com el profeta que aspira que tots els altres segueixin les seves petges sinó com el joglar que no li importa que el contradiguin o se’n riguin perquè el que vol abans que res és que la festa continuï. El seu afany de provocació, sens dubte constant, no s’acontenta en l’objectiu fàcil d’incomodar el lector, com és el cas de tants ambiciosos que hi ha pel món, sinó que aspira al més difícil, i no cal dir que més honest, d’estimular-lo.\nL’escriptura de Carles Hac Mor, la major part dispersa en llibres de mal trobar d’editorials de poc tiratge, comença a finals dels anys setanta i arriba fins ara mateix, amb el Dietari del pic de l’estiu, que va rebre el Premi Jocs Florals de Barcelona el 2012. D’anomenada, en va tenir força; de reconeixement, no tant. A part de la seva poesia, o antipoesia —s’autoqualificava d’“infrapoeta”—, en què arriba a la trentena de títols, té també algunes incursions en la novel·la, el teatre i el guió cinematogràfic, sempre en clau experimental; també, es va prodigar en escrits teòrics sobre literatura i art, que més que per fer llum, servien per embolicar la troca.\nMés enllà de les etiquetes que un estudi global de la seva activitat pot anar aplicant en diferents moments i a diferents obres —art conceptual, situacionisme, textualisme…—, es tracta segurament de l’últim avantguardista:últim (grosso modo, esclar), perquè els nous experimentalistes, sense negar òbvies continuïtats, estan més condicionats per realitats d’última hora, com la pràctica habitual dels recitals, el videoart o les xarxes socials, i avantguardista, perquè segueix una línia que es remunta al dadaisme, perceptible en la recerca constant d’ingredients de sorpresa i en l’ús desenfarfegador de l’humor.\nPagès Editors va publicar el 2012 Obra completa punt u; és d’esperar que la mort de l’autor, com tantes vegades passa lamentablement, afavoreixi la continuïtat de l’empresa d’aplegar un conjunt de textos en gran part introbables. La rèplica de Carles Hac Mor fóra que preferiria veure escampats els seus textos per places i carrers, com va dir J.V. Foix alguna vegada; però és llei de literatura que tard o d’hora, abans de l’oblit, arriba un moment en què la provocació acaba enquadernada i ben posada en lleixes atapeïdes.\nDit sigui de passada, a vegades les nostres autoritats, en ocasió d’homenatjar algun escriptor, imprimeixen cartells amb alguna frase oportunament seleccionada —sobretot si es pot llegir en clau política— i els pengen al metro. El resultat és poc vistent en casos d’autors de cambra i poc soroll, com Salvador Espriu; potser seria més estimulant trobar-hi textos com aquest de Carles Hac Mor, del llibre Fer safor (Cafè Central, 2001):\nL’art i la poesia maten\nla informació, que mata\nla poesia, la qual és\nmorta per l’art, mort al seu torn\npel crític; i l’apuntador,\nha estat occit per la Història\nal carrer, davant un museu,\ni enterrat a la biblio-\nteca, taca, toca i mata!\nEn una conversa amb Antoni Clapés —que l’ha definit com a “militant de l’anarquisme nihilista, que no milita enlloc”—, afirma: “L’artista (i l’escriptor és un artista de la paraula) i l’art (la poesia) són una cosa, i la cultura i els culturaires (o faedors de cultura) en són una altra. […] La poesia, com han fet totes les arts, música inclosa, s’ha de democratitzar, que no vol dir pas banalitzar, tot i que la banalització no és pas dolenta. […] Els culturaires apliquen judicis de valor i això sobredetermina la seva perspectiva. En canvi, l’artista i el poeta practiquen la suspensió del judici. Els judicis de valor van contra la creació; les escales de valor són sobreres.” El diàleg entre Mor i Clapés, imprescindible, es troba a Converses - En comptes de la revolució (Cafè Central, 2006).\nSi, segons com es miri o en determinades circumstàncies, tothom és poeta, o pot arrogar-se el títol de poeta, i qualsevol cosa dita és, o pot ser considerada, poesia, llavors l’activitat poètica és irrellevant i tard o d’hora passaria desapercebuda. Potser seria tot molt democràtic —com ho semblen els moviments polítics que, a còpia d’impedir la iniciativa individual, porten a una generalització de la pobresa—, però la pèrdua es veu a venir d’una hora lluny. Aquest rebuig de la jerarquia cultural i de l’existència dels valors inicia un camí que va indefectiblement a l’estancament i a la ignorància.\nUn dels lemes de Carles Hac Mor era que “la perfecció és feixista”. En aquest prodigi de síntesi es troba l’explicació última de la seva manera de fer. En els seus antipoemes, que hom endevina sorgits a ritme de torrentada, i que consisteixen en trossos apilats de prosa, frases collides a l’atzar, talls sobtats i estirabots, escrits amb una sintaxi sovint trencadissa i un vocabulari a vegades exuberant, evita conscientment qualsevol fórmula previsible de composició, en definitiva un estil.\nL’objectiu és enderrocar, no pas alçar —per descomptat, res de formes poètiques, però tampoc res de missatges per entendre o per descodificar—, ni encara menys exalçar —el text literari no ha de ser un text sagrat que transporti el lector a cap ideal—; es tracta de fer patent el caos que resideix rere l’aparença d’ordre en què creiem viure, tot desconstruint el llenguatge amb què creiem que ens entenem. L’objectiu és certament nihilista, ja que no aposta per res i està abocat a un no-res. Mor agafa aquest camí, hi apunta, amb decisió i persistència; però abans no arribem al final, abans no ens fatiguem de l’acumulació de collagesi de divagacions, ens podem permetre, no gaire abusivament, aturar-nos i parar atenció en les notes d’humor que floreixen aquí i allà. Prou que, lluny de tota pretensió, afirma que “l’humor és imprescindible”; segurament és el que ens aparta d’aquest camí cap a la desolació, o en últim terme ens evita de caure-hi.\nCom a exemple, aquest poema, en què es pot percebre un ressò de Joan Brossa:\nno vol dir res,\nja ha dit massa.\nPublicat per BOUESIA a 8:01 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Mor Carles Hac Mor


El pla de mobilitat urbana — Policia Local i Mobilitat\nDocumentació (versió inicial)\nEl pla de mobilitat urbana https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/policia-local-i-mobilitat/pla-de-mobilitat-urbana/el-pla-de-mobilitat-urbana https://www.salou.cat/@@site-logo/logo-salou.svg\nEl Pla de Mobilitat Urbana Sostenible (PMUS) de Salou és un instrument de planificaci ó de les polítiques ja empreses per l’Ajuntament, amb l’objectiu de definir estratègies de futur que estiguin en consonància amb els principis d’integració, participació i avaluació, el foment dels modes de desplaçaments més sostenibles, a peu, bicicleta i transport públic, la cohesió social i la defensa del medi ambient, garantint una millor qualitat de vida per a tots els que resideixen, treballen i desenvolupen les seves activitats al municipi.”\nL’entorn normatiu del Pla de mobilitat de Salou s’articula sota el criteris normatius de la llei 9/2003, 10 de juny, de la mobilitat, les Directrius Nacionals de Mobilitat (DNM) i el Pla Director de Mobilitat del Camp de Tarragona i les pròpies ordenances i normatives municipals en matèria de mobilitat.\nEstablint unes pautes de mobilitat més\nEls plans de mobilitat sostenible s’entenen com un procés tècnic i social de participació i de presa de decisions en matèria de mobilitat.\nFASES D'ELABORACIÓ DEL PLA\nEl procés tècnic d’elaboració del pla s’estructura bàsicament en 3 fases:\nFASE I : Anàlisis i diagnosis\nRecollida d’informació. Definició i execució del treball de camp.\nAnàlisi de l’oferta existent i de la demanda formació.\nCaracterització i/o modelització del sistema de mobilitat\nDiagnosi participada de la situació actual i la prevista pel futur: punts forts i febles del sistema de mobilitat\nEn la Fase I anàlisi diagnòstic de la situació actual, actualment s’està fen un recull de dades de l’oferta i demanda de mobilitat per modes de transport:\nMobilitat vianants (a peu)\nInventari xarxa de vianants\nAmplada útil de voreres. ( <0.9 /1,8/2,5)\nVorera a diferent nivell o plataforma única\nTipologies: exclusiva vianants, prioritat vianants, zona 30, convencional\nPassos de vianants i guals, pas de vianants sí/no, gual adaptat, practicable, no adaptat\nSenyalització de interseccions + Semàfors\nEstat del paviments (punts crítics)\nAforament de vianants\nInventari xarxa bicicletes, vies ciclistes\nCarrers zona 30 aptes per a l’ús de bicicletes\nCarrils bici (Amplada dels carrils), plataforma única aptes per a bicicletes\nAparcaments, característiques i seguretat, obstacles\nAforament de bicicletes:\nInventari xarxa de transport públic, línies i parades\nTipologia de parades de autobús, estat, accessibilitat, Informació a la parada\nMobilitat amb vehicle privat motoritzat\nInventari xarxa de vehicles privats motoritzats\nJerarquització viaria actual: Accés, Primària, Secundaria, Veïnal\nSentits de circulació, amplada i número de carrils, estat del paviment, elements reguladors de la mobilitat\nAforaments automàtics i manuals de vehicles\nInventari d’oferta d’aparcament, per tipologia de plaça, zona blava, motos, reserves bus hotels, carrega i descarrega, reserves, PMR, taxis, emergències, vehicle elèctric\nRotacions d’aparcament i Mesures de velocitat\nInventari de xarxa de distribució urbana de mercaderies\nComptatges d’ocupació i rotació a zones de càrrega i descàrrega, característiques diferents, fileres llargues.\nEnquestes a treballadors\nEnquestes a turistes\nEnquestes a residents: es realitzaran enquestes telefòniques de mobilitat a residents, durant la primera quinzena d’octubre.\nFASE II: Propostes\nPropostes d’actuació, programa i indicadors finals\nFASE III: Tramitació\nTramitació del document. Tràmits i modificacions\nEl pla d’Acció que defineix les directrius i les línies estratègiques a partir de les quals es desplegaran els objectius específics i els programes concrets proposats, amb la incorporació del cost d’inversió i manteniment/explotació de les actuacions proposades, per tal de poder valorar que les propostes son assumibles.\nA continuació podeu veure els plànols (provisionals) en els que s'està treballant.\nPLÀNOLS PLA DE MOBILITAT URBANA 2019-2024


Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres)\nAssumpte: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dt Ago 28, 2012 9:42 am\nseguint els consells d´en Pere i de l´Amadeu, m´he decidit a obrir un fil per canalitzar els dubtes i les necessitats per a la construcció d´aquest furgó que m´agrada molt i que espero estigui dins les meves possibilitats.\nUs en poso el link on surten les fotos i mides, o sigui, que hi ha força dades:\nNo aspiro, ni molt menys, a un nivell d´acabats i detall com fa en Pere en les seves construccions, però m´agradaria que quedés una cosa amb cara i ulls. Tinc pensat fer una base amb perfils de llautó i la caixa de fusta.\nEl primer que em cal és triar rodes, que després de reduir a escala, serien d´uns 25 mm, però les de LGB són més grans, tot i que he vist que n´hi ha unes de 24 mm. L´únic que passaria és que el furgó quedaria més aixecat del terra. El segon pas, buscar el perfil de llautó adeqüat i veure la manera de muntar el xassís.\nPotser aquí ja em podeu donar algun consell.\nEditat per darrera vegada per Sisu el Ds Abr 14, 2018 8:21 pm, editat 1 cop en total\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dt Ago 28, 2012 11:08 am\nCom me'n alegro de veure aquest fil !\nAl meu parer has escollit una peça molt apropiada, i també molt maca.\nNo veig a on surten les mides de les rodes. De tota manera, jo optaria per a utilitzar les rodes de LGB (o qualsevol altre marca). En el cas de LGB has de comptar que el diàmetre és de 31 mm, el que suposa una diferència de només 3 mm de diferència d'alçada respecte les rodes desitjades de 25 mm, cosa fàcil de compensar d'alguna manera.\nAquí tens un exemple de roda que vaig comprar i conec be, de 28'5 mm de diàmetre. La fan en pavonat, en niquelat, amb coixinet o sense coixinet:\nAna cramer negre\nAna Cramer cromat\nJo les vaig trobar per Ebay. Són unes rodes formidables, i quan les vaig comprar jo sortien molt be de preu per el canvi del dolar. Ara per ara, potser no surten igual, i a demés, els ports des dels Estats Units s'han encarit bastant.\nI parlant d'Ebay, aquí en tens d'altres:\nPersonalment les rodes Bachman no m'agraden per que les trobo molt sorolloses.\nOptaràs per rodes de plàstic o metàl·liques?\nPer el bastidor, en aquest fil d'en Pere tens algunes bones idees.\nDius que has triat fer-lo de llautó. També tens l'opció de construir-lo de fusta, de perfil de plàstic... Has triat el llautó per alguna raó concreta?\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dt Ago 28, 2012 4:47 pm\n...Al meu parer has escollit una peça molt apropiada, i també molt maca...\nEncara diré més: fer una peça que encara existeix en l'actualitat permet visitar-la in situ per a prendre mides o veure detalls d'a prop. Sempre tindràs l'opció d'anar al cremallera de Nuria i "ficar-te per sota" per a veure el xassís, per exemple.\nPerò tornem a la feina:\nLes cerques per Ebay donen molt de sí utilitzant paraules en angles o alemany. També cal que a la part a on selecciones l'ubicació geogràfica dels articles (menú banda esquerra de la pantalla) seleccionis "tot el món"\nSi busques a Ebay per "lgb wheels" trobaràs això:\nCerca per lgb wheels\nAquí tens tota mena de rodes per a triar. N'hi ha de diferents diàmetres. Si entres en aquesta veuràs que el venedor especifica que és de 20 mm de diàmetre\nA la part de sota de la web, aquest venedor (una prestigiosa botiga de Berlin) ofereix altres rodes de diferent diàmetre.\nRemena una mica aquestes opcions i de segur que trobes alguna cosa que et va.\nTambé pots entrar directament a la web d'aquesta botiga, sense Ebay, i buscar a veure que trobes.\nSi vas a la casella de cerca, en Alemany roda es diu Räder.\nI si no, també pots traduir la pàgina així:\nper a veure això:\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dt Ago 28, 2012 7:49 pm\nGràcies Amadeu, anem per parts:\n-Les rodes del vagó són de 540 mm de diàmetre, massisses, això ho especifica en el text explicatiu. Això implicaria col.locar unes rodes de 24 mm, però, tal com dius tu, potser unes de 31mm tampoc anirien malament.\n-Tinc claríssim que les rodes seran metàl.liques, el seu pes en el punt més baix li donaran més estabilitat i evitaran problemes de descarrilament, etc. A més, penso posar pes sota el bastidor per que sigui un vehicle lo més estable possible.\n-El que vull fer amb llautó és la "base", el xassís, el cos del vagó el vull fer amb fusta perquè un cop pintat li donarà l´aspecte real que té la fusta i que amb plàstic no tindria. El plàstic trobo que està més bé per simular planxes metà.liques. L´aventatge de treballar amb llautó és que l´aspecte és més real, li dóna més pes i és un metall que sé soldar.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dt Ago 28, 2012 8:01 pm\nCrec que la diferencia de l'alçada es pot simular en muntar les carteles dels euxos i en fer el bastidor una muca mes baix del que ha de ser.\nI si a mes pots simular l'alçada del topall un o dos mm, ja ho tens.\nEl tema de les mides. Jo ni m'hi capfico de 2 mn, i aquesta escala es tan gran que si faig un aparell 5 mn mes llarg o curt, no passa res.\nSort i paciencia\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dc Ago 29, 2012 3:19 am\n...Tinc claríssim que les rodes seran metàl.liques, el seu pes en el punt més baix li donaran més estabilitat i evitaran problemes de descarrilament, etc...\nAixò és indiscutible. I a demés tenen una rodadura molt més agradable que les de plàstic. En quant al pes que anomenes, si poses rodes massisses metàl·liques i bastidor de llautó, el vagó per si mateix ja tindrà un pes molt adequat.\n...El que vull fer amb llautó és la "base", el xassís, el cos del vagó el vull fer amb fusta perquè un cop pintat li donarà l´aspecte real que té la fusta i que amb plàstic no tindria. El plàstic trobo que està més bé per simular planxes metà.liques. L´aventatge de treballar amb llautó és que l´aspecte és més real, li dóna més pes i és un metall que sé soldar...\nTotalment d'acord. Decisions que al meu parer em semblen molt encertades.\nSi ja saps soldar el llautó vol dir que ja has fet alguna cosa... jo em creia que començaves des de zero.\nCrec que la diferencia de l'alçada es pot simular en muntar les carteles dels euxos i en fer el bastidor una mica mes baix del que ha de ser...\nÉs exactament això. I efectivament dos mil·límetres no tenen importància: a la nostra escala representarien 45 mil·límetres a la realitat, diferencia que pot existir entre un vagó o un altre depenent per exemple de si porta ballestes noves o bastant donades.\nBe, per quant ja tinguis triades i comprades les rodes, Narcís, t'anticipo alguns fils d'exemple que et poden donar idees:\nEl d'en Pere, que ja te'l vaig posar:\nI d'altres fils del fòrum Buntbahn.de (atenció que aquesta gent en saben molt, no cal espantar-se !!)\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dc Ago 29, 2012 5:01 am\nGràcies Amadeu, quan tingui temps em miraré els enllaços que m´has passat a veure quines sorpreses hi trobo.\nEn quant a lo de soldar, no és que hagi soldat per fer modelisme, sino que per la meva feina, he soldat força tant coure com llautó, soldadures toves i fortes amb oxígen, i també en el seu moment vaig soldar amb soldador elèctric per a components elèctrics.\nPerò això és una mica diferent.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dc Ago 29, 2012 5:05 am\nNo et pensis que és tant diferent. I si ja saps soldar, ja tens molt de guanyat. No tindràs cap problema per a fer el bastidor.\nVinga, mira't tot això i treu conclusions. Tens molts deures a fer ara.\nQuan tinguis una idea clara de com vols fer el bastidor, parlarem de perfils.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dj Ago 30, 2012 12:00 am\nHe estat mirant lo que em va passar l´Amadeu i les construccions d´en Pere. Tinc intencions de fer una bona feina, però els acabats no seran mai com els que he estat veient, ni molt menys.\nEn qualsevol cas, ja fa dies que hi dóno voltes amb el tema del bastidor, se m´acudeixen diferents maneres, però he fet un croquis (molt mal fet, no és a escala i a mà alçada) per il.lustrar la meva idea. A veure si s´entén:\nNo tinc clar com collar la base de fusta al bastidor, es podria fer de diferents maneres, el que si m´agradaria és que la carcassa de fusta fos desmuntable per eventuals reparacions, a l´igual que les rodes que he pensat que els travessers verticals que les soportarien haurien d´anar collats amb cargols M1 o M2, no sé què seria més apropiat per tot plegat. Per tancar el bastidor pels extrems pensava en una L collada amb cargols, però que no fos massa gruixuda perquè la base de fusta no quedi aixecada dels extrems, no sé si m´explico. Si no quedés prou fort, es podrien solar uns travessers a l´interior, perpendiculars als exteriors que s´aguantessin sobre el nervi de la [ i que després serviria també per collar la base de fusta.\nTinc una mica d´embolic, a veure si m´acabeu de decidir per una opció o una altra.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dj Ago 30, 2012 12:40 am\nJo faria el bastidor amb 4 barres al llatg, dos per delimitar les mides laterals i uns altres dos per tal de collar les carteles que guiin els eixos.\nPel tancar-ho, un travesser a cada banda, que faria de suprt del xoc (enganxall).\nPer tal de collar la carrosseria al bastidpr, amb 4 forats a cada prça i collat amb famelles.\nQueda l'opcio de roscar les barres del bastidor i Posar els cargols per dins la carrosseria i collats a la rosca feta al bastidor.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dj Ago 30, 2012 7:52 am\nJo ho veig be com proposes.\nPer a collar la caixa al bastidor jo faria quatre triangles de llautó,, amb un forat, i soldats al bastidor (els vermells al dibuix). Amb això n'hi hauria prou per a collar la caixa de fusta.\nEn quant als suports per als eixos, n'hi havia de molts tipus i formes. Jo te'n he dibuixat dos. Si enlloc de fer la peça tal com la has dibuixat l'hi dónes aquesta forma, hi guanyaràs molt. Després només et caldrà fer una imitació de caixa de greix que pots enganxar per sobre de l'eix i ja està.\nJo no recordo ara mateix de quin tipus són les d'aquest vagó, però només tens de mirar-ho el dia que hi vagis a prendre mides i fer fotos. No és pas una peça difícil d'imitar. De fet en els enllaços que t'he donat n'hi surten alguns.\nPer tot el demés que dius del bastidor, em sembla que jo em deixaria estar de cargolets i ho soldaria tot (a excepció de les peces que han d'aguantar els eixos, és clar), perquè mai segurament mai més els tornaràs a desmuntar. Ara bé, el millor és que triïs el sistema que vegis més clar de muntar ja que tu ets el que ho faràs.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dj Ago 30, 2012 8:31 am\ncom que el dibuix que he fet està molt mal fet, no és a escala, però la caixa del vagó no arriba a la part del davant, sino que correspon a la línia de punts, per tant, les carteles de davant que pintes no hi poden anar. Havia pensat en soldar uns travessers als laterals i després cargolar-hi la base de fusta.\nLo del suport dels eixos que em poses em sembla que està lluny de les meves possibilitats, ja us he dit que no faria uns acabats com els teus, d´en Pere o en Bantren, lo vostre és de museu. A més, en el dibuix de la web que us vaig passar, no s´aprecia el tipus de suport, però sí (tal com tu dius) les caixes de greix que potser serien fàcils de fer i posar per sobre dels suports dels eixos.\nAmb tot això, tinc més o menys clar quins materials faria servir, però em sembla que compraré una mica de varietat per si quan estic a mig fer canvio de parer o veig que no és factible. El que necessito que em digueu és quins gruixos de material he de comprar, tant de perfils com de planxa i cargols.\nUna altra cosa, són els topalls i els enganxalls. En principi volia posar-hi els de LGB, els enganxalls segur, quins em recomaneu?. I amb els topalls què m´aconselleu? (M´hi jugo un pèsol que direu que me´ls faci jo)\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dj Ago 30, 2012 8:41 am\ncom que el dibuix que he fet està molt mal fet, no és a escala, però la caixa del vagó no arriba a la part del davant, sino que correspon a la línia de punts, per tant, les carteles de davant que pintes no hi poden anar. Havia pensat en soldar uns travessers als laterals i després cargolar-hi la base de fusta...\n...Lo del suport dels eixos que em poses em sembla que està lluny de les meves possibilitats, ...\nNomés és una planxa tallada. Pots fer servir una serra de marqueteria amb la fulla adequada. Només cal fer un dibuix, enganxar-lo sobre la planxa i resseguir-lo amb la serra. Quedaries parat de lo fàcil que és i del resultat que obtindries.\nÉs clar que sempre queda el recurs del tall làser industrial, que encara és més fàcil (però menys artesà)\n... El que necessito que em digueu és quins gruixos de material he de comprar, tant de perfils com de planxa i cargols....\nPer la planxa de la peça de que parlàvem potser 1,2 o 1,5 mm, encara que 1mm potser ja fora suficient.\nPer els perfils en I o en U no et preocupis pas per els gruixos perquè van en proporció amb les mides. El que tens de triar són les mides de la I o la U.\n...Una altra cosa, són els topalls i els enganxalls. En principi volia posar-hi els de LGB, els enganxalls segur, quins em recomaneu?. ..\nSi poses els enganxes de LGB sempre serà compatible amb la resta de material.\n...I amb els topalls què m´aconselleu? (M´hi jugo un pèsol que direu que me´ls faci jo)...\nT'has guanyat un pèsol.\nPerò sempre et queda el recurs de posar un LGB, és clar que és de plàstic i no tindrà tanta qualitat com el teu bastidor de llautó.\nQuan et toqui fer-lo en parlem.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dj Ago 30, 2012 8:54 am\nPerdo , no em vaig adonar que ja iniciastes el fil. Mira't el pincipio del fil que et marc, veuràs la construcció d'un furgó del tramvia de Baiona\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dj Ago 30, 2012 9:14 am\n"Només és una planxa tallada. Pots fer servir una serra de marqueteria amb la fulla adequada. Només cal fer un dibuix, enganxar-lo sobre la planxa i resseguir-lo amb la serra. Quedaries parat de lo fàcil que és i del resultat que obtindries."\nAmb una serra tallar una planxa de 1 mm?. O sigui que per fer peces he d´agafar planxa de 1mm, em pensava que hauria de ser més prima.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dj Ago 30, 2012 9:18 am\nSi ho fas amb planxa més fina no tindrà consistència i se't torçarà fàcilment.\n1 mm a escala = 22,5 mm a la realitat.\nVeus que també guarda una proporció?\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dv Ago 31, 2012 11:35 pm\nestic molt, molt conten de mans a l'obra!!!!\nes la teva primera construcció, encara que tu siguis una persona molt exigent!!! jo també ho sóc però per falta de medis, desconeixement.etc,etc...et recomano que siguis pacien.... pas a pas, piano piano...todo se andará!! mica en mica ..això vull dir que poc a poc, de segur la primera construcció tindràs molts dubtes, materials,etc..etc.. potser no queda com tu vols, però mica en mica aniràs aprenen i coneixen els material i sobre toto del que tu ets capaç de fer i millorar construcció a contrucció!!!\nmiran i observan als mestres s'apren..i preguntan com no!! que de segur ells les responen..\nrepeteixo m'alegro molt et felicito...per cert tens alguna foto de l'original!!!\nseguiré de prop el teu fil\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dv Ago 31, 2012 11:38 pm\nL´original el pots veure al link que poso al primer missatge del fil.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dv Ago 31, 2012 11:40 pm\nsi perdona...!! he mirat tot el fil, però no he vist el link del principi..\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Ds Set 01, 2012 5:51 am\nIndependentment de les fotografies que tens a l'enllaç de Trenscat, poso aquestes altres fotografies d'aquest matí , i seria interessant que altres foreros ampliessin aquesta col·lecció perquè dispusieses de més informació\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Ds Set 01, 2012 6:24 am\nGràcies Pere, qualsevol informació fa servei\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Ds Set 01, 2012 6:43 am\nHe mirat a veure si disposava de material per seguir tu costrucció o donar-te idees sobre la mateixa i veig que si tinc, (I) de 8 x 4 mm. i de (H) de 4 x 4 mm.\nCom podràs comprovar ja ho he tallat besant-me a les mesures de Trenscat, l'ample del xassís no ho faig exacte a la caixa, l'eix de les rodes és el que utilitzo de referència en la mesura de amplada.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Ds Set 01, 2012 6:54 am\nCaram Pere !, molt bé, així em servirà de guia per a la meva construcció. Jo encara no he demanat el material tan sols. Ja veurem el temps que tardaré a fer-lo.\nVeig que has tallat els laterals a 17 cm, però això és el que medeix la caixa, el perfil fa uns 20 cm. Però potser ho vols fer diferent que jo.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Ds Set 01, 2012 7:37 am\nUna cosa són les mesures del xassís i altres les de les caixa, si et fixes veuràs que per subjectar els topalls la peça a utilitzar no és la (I) de 8 x 4, a més de la resta de peces no podrien anar subjectes a aquesta (I).\nLongitud entre topalls 5.200 mm. cal passar a 22,5, 231 mm., descomptar l'espai corresponent als dos topalls, que no sé com és en aquest cas, però per mesures que tinc preses en altres unitats similars com a mínim 600 mm., 13,5 mm x 2.\nVeus que m'apropo molt a les mesures, un cop fet aquest xassís i només amb les quatre (I) de 8 x4 unides la seva mida a de ser de 180 mm.\nA més hi ha un petit secret, les quatre (I) ia les tenia tallades de fa temps, eren sobrants del tramvia de Baiona i he vist que la seva mesura podia servir\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres) Dc Set 05, 2012 6:01 am\nBé, ja tinc quasi tot el material demanat, o sigui que quan el rebi (i tingui temps), aniré fent. Finalment, després de rumiar-ho bé, he optat per les rodes de 25 mm perquè em sembla que és important per l´aspecte final del furgó, és exactament la mida que correspon a escala. He demanat les Bachmann, encara que l´Amadeu va dir que no li agradaven, però és que no tenia més opció i no volia demanar aquelles als USA.\nJa us aniré informant si hi ha novetats.\nAssumpte: Re: Projecte construcció furgó K53/54 (Tallers dels Aspres)


La ITE ( Inspecció Tècnica d'Edificis ) - e360 Enginyeria Arquitectura Gestió d'obres\n22 Nov, en INFORMACIÓN\tby\te360 0 Comentarios\nDarrerament, la Generalitat de Catalunya ha començat a enviar cartes a Comunitats de Propietaris i propietaris individuals, requerint la ITE Inspecció Tècnica d’Edificis tant d’edificis plurifamiliars com d’edificis unifamiliars que tinguin l’ús d’habitage.\nLa ITE és un informe tècnic que es redacta a partir d’una inspecció visual de l’edifici per tal de determinar-ne el seu estat. Una vegada es disposa d’aquest informe tècnic, la propietat ha de sol·licitar a l’Administració el Certificat d’Aptitud de l’Edifici.\nLa ITE dels edificis, és equivalent a la ITV (inspecció tècnica de vehicles) que coneix tothom. El seu objectiu és, a més de conèixer l’estat de l’edifici, informar a la propietat de les actuacions a realitzar per que l’edifici estigui en correcte estat de conservació.\nEntre d’altres, estan obligats a passar la ITE, els edificis unifamiliars (excepte si estan a més d’1,5 m de la via pública o finques adjacents) o edificis plurifamiliars, amb l’ús d’habitatge. Tots els edificis d’habitatges han de passar la ITE abans dels 45 anys d’antiguitat. La data d’antiguitat de l’edifici es la que es troba al cadastre.\nLa programació i obligatorietat per passar la ITE és la següent:\nTaula dates ITE\nEn cas que la ITE, trobi defectes a l’edifici, aquests es classifiquen en Molt Greus, Greus, Importants o Lleus. En el cas de Molt Greus o Greus, el tècnic redactor de la ITE ho haurà de comunicar a la propietat i a l’Ajuntament.\nEn cas de trobar-se defectes, la propietat ha d’aprobar un Programa de Rehabilitació en un termini màxim de 6 a 12 mesos, en funció del tipus de defectes trobats. Aquest Programa de Rehabilitació ha d’estar supervisat per un tècnic. També caldrà establir un Fons de Reserva per l’execució de les obres de reparació, les quals s’hauran d’executar en un termini variable en funció del tipus de deficiències trobades.\nLa vigència del Certificat d’Aptitud és de 10 anys si no es troben deficiències o se’n troben de lleus.\nA e360 Serveis Globals d’Enginyeria, S.L.P. li oferim els següents serveis relacionats amb la ITE:\nInspecció i Redacció de l’informe ITE Inspecció Tècnica d’Edificis;\nSol·licitud de Certificat d’Aptitud a l’Administració ( Agència de l’Habitatge de la Generalitat );\nSeguiment de l’expedient;\nAssessorament tècnic i serveis posteriors a l’ITE:\nProjecte de les Obres de reparació necessàries;\nDirecció de les Obres de repació necessàries;\nGestions i tràmits amb les administracions.\nCertificat d'Aptitud de l'Edifici, Inspecció Tècnica edificis, ITE


Inici16: Nius poc usuals\nXoriguers en un forat d’un edifici que dóna al’interior.\nHi ha hagut nius en lloc inverossímils, fins i tot a vehicles en moviment. Per exemple, en el transbordador que creuava el riu Ebre a Sant Jaume d’Enveja, les orenetes hi havien fet niu més d’una vegada. Independentment de per on anés el transbordadors, les orenetes adultes l’anaven seguint per alimentar els polls!\nEl Cornell Lab of Ornithology fa un recull de fotografies de nius enviades pel seus socis en llocs bastant estranys a www.funkynests.org. Hem seleccionat el que és possiblement el niu en un lloc més inversemblant que mai hem vist corresponent a aquest picot americà que va fer aquest niu en una estàtua de fusta. Després de tot, per ell, quina diferència hi ha amb un tronc d’un arbre?