(S'ha redirigit des de: Dret d'autor)\nS'ha proposat que «Aspectes ètics i legals associats a la informació» sigui fusionat a aquest article. (Vegeu la discussió, pendent de concretar). Data: octubre de 2015\nExisteix un Registre de la Propietat Intel·lectual que depèn del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya que és una forma de protecció prevista a la Llei de propietat intel·lectual que el configura com un registre de drets relatius a les obres i altres produccions protegides. No és obligatòria el tenir-hi un registre, ni tenir-hi un registre és constitutiu de l’adquisició dels drets ni de la seva cessió. No obstant, en dóna una prova privilegiada.\nL'any 1790, les obres protegides per la Copyright Act dels Estats Units eren només els "mapes, cartes de navegació i llibres" (no cobria les obres musicals o d'arquitectura). Aquest copyright atorgava a l'autor el dret exclusiu a "publicar" les obres, pel que només es violava tal dret si reimprimia l'obra sense el permís del seu titular. A més, aquest dret no s'estenia a les "obres derivades" (era un dret exclusiu sobre l'obra en particular), pel que no impedia les traduccions o adaptacions d'aquest text. Amb els anys, el titular del copyright va obtenir el dret exclusiu a controlar qualsevol publicació de la seva obra. Els seus drets es van estendre, de l'obra en particular, a qualsevol obra derivada que pogués sorgir sobre la base de l'obra original. Així mateix, el Congrés dels Estats Units va incrementar en 1831 el termini inicial del copyright de 14 a 28 anys (o sigui, es va arribar a un màxim de 42 anys de protecció) i en 1909 va estendre el termini de renovació de 14 a 28 anys (obtenint-se un màxim de 56 anys de protecció). I, a partir dels anys 50, va començar a estendre els terminis existents en forma habitual (1962, 1976 i 1998).\n↑ «Registre de la Propietat Intel·lectual» (en català). Departament de Cultura. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 novembre 2019].\nU.S. Copyright Office: Material preparat pel govern dels Estats Units.\nText del Conveni de Berna per a la Protecció de les Obres Literàries i Artístiques (castellà)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Drets_d%27autor&oldid=22877180»\nDarrera modificació: 12 març 2020 a les 15:34


La casa de Bernarda Alba | Diari Maresme\nPer Redacció , a Crítica 14 de juny de 2009\nNúria Espert (Bernarda)\nMontse Morillo (captaire)\nAtrevir-se amb un muntatge com La casa de Bernarda Alba de\nFederico García Lorca és, sens dubte, un difícil repte fins i tot per a\ndirectors amb tant de talent i experiència com Lluís Pasqual. Escrita\nel 1936, sembla anunciar l’Espanya negra, la més negra, que va acabar\namb la vida del poeta andalús i amb la de milers i milers de persones\ninnocents. És una obra que parla dels silencis, del foc de les passions\nreprimides, de la intolerància i, evidentment, de la mort.\nMolts es poden preguntar, després de tantes relectures que s’han fet\nde l’obra, per què cal anar una vegada més a conèixer en directe el\n“drama de mujeres en los pueblos de España”. Hi ha molts motius. En\nprimer lloc, perquè ara que es parla tant de la “memòria històrica” –\ncomo si hi pogués haver-hi una memòria que no fos històrica – caldria\nrevisar el missatge d’alguns artistes que, just abans de la por i la\ndesgràcia en forma de dictadura, ja van detectar i reflectir les\ntragèdies més humanes, més íntimes, com a símbol d’una època de dolor i\nllàgrimes. I els símbols són tan potents per això mateix, perquè\ns’actualitzen sempre, donant-nos lliçons sobre el passat però també,\nalertant-nos sobre el present i la possibilitat de canviar el nostre\nfutur. El destí està escrit, però per nosaltres mateixos.\nLa casa de Bernarda Alba explica la tragèdia de cinc dones, més o menys joves, que queden atrapades a la seva pròpia casa quan Bernarda, la mare autoritària i sense compassió, decideix portar el dol més rigorós després d’haver enviudat per segon cop. La rigidesa materna només pot acabar malament quan insisteix que “en ocho años que dure el luto no ha de entrar en esta casa el viento de la calle”. Però el vent entra, en forma d’home, i les tensions van augmentant fins arribar al pitjor dels finals possibles Pepe el Romano, interessat pels diners d’Angustias – que és la única que en té perquè és filla d’un altre pare – li demana matrimoni. És la més gran, a prop del quaranta anys, i les germanes saben que no hi ha cap tipus d’enamorament darrere de la proposta del futur espòs, que no té més de vint-i-cinc anys. Adela, la més jove, comença a interessar-se per ell i, tot i les amenaces de delatar-la a la mare per part de la seva altra germana Martirio, no renuncia a la passió. Pepe el Romano, cada nit, visita la finestra d’Angustias però, sense que aquesta ho sàpiga, després passa per la d’Adela. Martirio, que també se sent atreta pel jove, és el testimoni passiu que s’ofega per culpa de la indiferència a què està sotmesa.\nUn dels reclams més evidents de la proposta és la parella formada per Núria Espert (Bernarda) i Rosa Maria Sardà (Poncia). Espert, amb setanta quatre anys, es mou amb agilitat interpretativa per l’escenari. Dóna vida a una Bernarda que, tot i que manté la cruesa d’algú que ha petrificat el seu cor amb formigó, se li intueix una espurna d’humanitat. És més fràgil que en altres muntatges i, mentre exigeix a les filles que “no quiere llantos”, trenca a plorar. És un monstre però amb una història darrere – amb una educació basada en els prejudicis – que la fa més propera, no tant inversemblant. El contrapunt és un personatge deliciós, la Poncia de Sardà, que l’aconsella i l’adverteix, encara que se sent humiliada per una vida dedicada a servir a algú que no sap veure més enllà del què diran. Sardà està esplèndida i és l’única que, sense forçar, ofereix l’accent rural necessari per contextualitzar l’acció dramàtica.\nLa resta d’actrius entenen el seu personatge i el defensen amb dignitat. Cal destacar la Criada, interpretada amb força i sense exageracions per Tilda Espluga. Però també el treball de contenció de Rosa Vila (Angustias), la dramatització de Marta Marco (Magdalena), l’explosió sense histrionismes de Rebeca Valls (Martitio), la discreció exigida pel seu personatge de Nora Navas (Amelia) o la potent i divertida Teresa Lozano (en el paper d’àvia). Però la gran sorpresa és Almudena Lomba, jove actriu pràcticament sense experiència professional, que dóna vida a Adela. D’una bellesa addictiva, utilitza els ulls plens de ràbia i llàgrimes per reclamar l’atenció de l’espectador, que queda atrapat per una interpretació que va molt més enllà de la rebel·lia de la filla petita, i que sap transmetre l’alegria del verd entre tant negre, de la vida que rebenta els murs de la repressió, que s’afirma irremediablement contra tota negació i que protagonitza el moment més intens de tota la representació, quan Bernarda la veu amb Pepe el Romano i el dispara, fent veure que mata a l’amant que ha tacat el nom familiar, i ella decideix fugir cap a una mort ràpida, preferible a una vida plena de dol i de silenci.\nEl text de l’obra és excel·lent. No només ofereix un ritme in crescendo que et manté en tensió durant tota la funció, sinó que està ple de símbols, de pistes, d’anticipacions que, si s’està atent, serveixen per fer sentir encara més el neguit i la manca d’aire. La mort està present sempre, quan des del carrer escolten com una dona ha abandonat el seu nadó per amagar la seva “indecència” i ara el poble la vol matar a ella, o quan a taula la sal es vessa, en forma de mal auguri. Les perles són llàgrimes i el cavall desbocat, que dóna cops contra la paret, sembla que comença a fer tremolar uns ciments que no poden mantenir-se eternament.\nÉs veritat que Lorca barreja la intensitat del drama amb instants intencionadament còmics. És una qüestió de tensar i destensar i el poeta, a aquestes alçades de la seva obra, domina la tècnica a la perfecció. Però l’ambient, segons l’obra original, hauria de ser d’ofegament constant, del calor del sud que consumeix poc a poc la paciència de les dones soles i tancades, i no sempre es té aquesta sensació durant l’espectacle. L’escenografia de Paco Azorín, que opta per un passadís central ple de rajoles blanques, no sembla transmetre aquesta falta d’aire. És cert que és d’una estètica prou intensa, que fa pensar en un manicomi on les dones desesperades no poden sortir i on el joc entre el blanc del terra i de les parets crea un contrast atractiu amb el negre del vestuari, però no ajuda a què a l’espectador li costi respirar. Tot i així, cal reconèixer que Azorín encerta quan col·loca una espècie de malla al voltant de l’escenari, en els moments en què les noies no estan soles a la casa, per a què el públic experimenti aquesta intimitat forçada i hermètica. I és que a La casa de Bernarda Alba es tracta d’això, d’ofegar-se quan algú pretén tancar l’explosió de la vida, la llibertat i la passió, entre quatre parets.\nper Albert Lladó | ACPG | Fotos: David Ruano – TNC


La Festa Major (3) la imatge – aboi\nLa Festa Major (3) la imatge\n15 Juliol 2008 adriagrandia\nSi entenem la Festa Major com la manifestació festiva més important d’un col·lectiu, d’una comunitat, tots els elements que la conformen, que la defineixen, cal que estiguin a l’alçada.\nLes festes majors s’envolten dels seus cartells, programes, banderoles, domassos, samarretes… El carrer i la gent es transformen per uns dies. Allò quotidià s’exalta i el sentiment d’identitat és ben palès. Al Vendrell, la imatge gràfica de la Festa Major des d’anys ençà no és ben bé allò que desitjariem. Els slogans i imatges que s’han escollit ultimament són ben lluny de transmetre el sentiment i la realitat de la vila. L’edu i l’ada, personatges de ficció, un taulell d’scrabble van ser la imatge dels ultims anys, uns programes on sincerament era molt més lluïda la publicitat de la contraportada. Enguany en el marc d’un concurs s’ha escollit un cartell d’execució gràfica molt justeta i de missatge gens clar.\nLa imatge de la Festa Major hauria de ser un cant i un missatge clar, a l’alçada dels nostres temps, amb qualitats artístiques i sobretot que ens fes anar amb el cap ben alt pel món. Cal que entre tots hi donem més valor i ho cuidem més.\nPublicat a UncategorizedEtiquetat Uncategorized\nEntrada prèviaLa Festa Major (2)\nEntrada següentLa Festa Major (4) efemèrides\n4 respostes a “La Festa Major (3) la imatge”\n15 Juliol 2008 a les 3:01 pm\nAdrià, Estic totalment d’acord amb tu amb el missatge poc clar. Sembla que aquí anem a muntar una partí eròtico festiva. Un cant a l’onanisme.\n17 Juliol 2008 a les 6:35 pm\nAdrià, tens tota la raó. La imatge és molt important avui en dia, i cal ser coherents amb el missatge que es vol transmetre. Més aviat semblaria el cartell del festival eròtic de La Farga d’Hospitalet que el cartell d’una Festa Major ben nostrada (i que compta amb centenars d’elements prou representatius)\n18 Juliol 2008 a les 12:44 pm\nEi Adrià, també estic d’acord amb el què dius del cartell. Trobo a faltar un referent o estandart que automàticament s’identifiqui amb la festa major de la nostra vila, tot i que sempre hem d’estar oberts a les noves modes i tendències. Sense menysprear el cartell d’enguany, m’agrada més el cartell de l’Embarcada que l’oficial. Salut!\n22 Juliol 2008 a les 2:26 pm\nNomés remetre a l’acudit del Ton Bassó al Diari del Baix Penedès, tot i que queda clar el motiu de “l’arrojada”: la portada/cartell? el contrast de colors!? la mida/cos de la lletra? el propi contingut de la festa?


Llocs amb màgia | Lletres i fils\na les de novembre 05, 2019\nVermelles, marrons… cap de les llimones que hi ha sobre la taula és groga, així com la resta de peces de fruita, amb colors diferents al seu: hi ha cireres blaves, taronges verdes, plàtans roses…\n–Tinc el poder de canviar el color dels aliments –crida una veu de fons.\nEl grup d’amics surt de la sala i continua travessant la “Llar Màgica” fins arribar al tub que els condueix a la sortida. Ara volen anar al Passatge Embruixat, però la cua per entrar-hi és molt llarga, i encara ho és més la del “Llangardaix Poca-Solta” l’atracció amb més èxit del parc.\nAbans de continuar la seva aventura decideixen comprar alguna cosa per menjar. S’acosten a una parada i la sorpresa és majúscula quan s’adonen que les pomes són de color lila.\nLa meva proposta per al primer fil del concurs Lletres i Fils, al qual et convido a participar.


Protestes independentistes a Vilablareix, blindada per la visita del Rei\nVilablareix. Dijous, 28 de juny de 2018. 17:37\nActualitzat Dijous, 28 de juny de 2018. 17:52\nL'Espai Mas Marroch de Vilablareix, literalment blindat per les forces de seguretat, es prepara per rebre el rei Felip VI aquest vespre entre protestes independentistes i una concentració de suport d'unionistes. El monarca acudirà a Vilablareix a lliurar els premis Princesa de Girona després que l'Ajuntament gironí li ha comunicat que l'Auditori de la Fira, on habitualment es convocava aquest esdeveniment, no es pot utilitzar, ni se li tornarà a oferir en el futur. També els consistoris de Vilablareix i de Caldes de Malavella, on la Fundació ha convocat per demà la jornada Restacatadors de talent han deixat clar que el Rei no és ben rebut.\nAbans d'accedir a la carretera que condueix al camí del Mas, els Mossos han tallat la circulació i és en aquell punt on a hores d'ara hi ha concentrat un centenar d'independentistes, malgrat la pluja, que han rebut la rèplica d'unes desenes de persones amb banderes espanyoles.\nEls CDR han convocat també una segona concentració al Mas Aliu, que es troba situat a poca distància del Mas Marroch, amb la voluntat de dirigir-se caminant fins al centre d'esdeveniments del germans Roca, on es farà l'acte.\nQuan el monarca arribi a Vilablareix, però, haurà de recórrer una carretera literalment entapissada de llaços grocs.\nEls reis han arribat a les 12,30h a l'hotel Camiral de Caldes de Malavella, on habitualment s'hostatgen amb motiu d'aquesta cita anual i on s'han trobat amb un grup de premiats d'anys anteriors, han tingut la reunió de treball amb el Patronat de la Fundació i un dinar, posterior.\nMonarquia Girona gira l'esquena al viatge més tens de Felip VI a Catalunya Marta Lasalas\nFELIP vi El Rei haurà de passar un camí de llaços grocs per entregar els premis a Girona El Nacional


Anys posteriors a la Guerra Civil | Wikiteka, apuntes, resúmenes, trabajos y exámenes de Secundaria, Bachiller, Universidad y Selectividad\nAnys posteriors a la Guerra Civil\nEscrito el 23 de Enero de 2017 en catalán con un tamaño de 1,83 KB\nMiquel Martí I Pol: L'Elionor\nCH:Guerra Civil espanyola franquisme/caràcter unificador i totalitari del Franquisme. Una sola cultura i prohibició de la literatura Catalana./ Transició primer president Adolf Suárez./ Revolució Industrial.\nCL:Literatura De postguerra/Realsime/Arma contra el franquisme.\nBio:Neix A Osona el 19 de Març de 1929. Va ser poeta, escriptor de prosa i Traductor català. Als 19 anys pateix una tuberculosi pulmonar. Mor L'11 de Novembre de 2003 al seu poble natal Roda de Ter amb 74 anys.\nIDP:L'autor Fa una critica social del moment per l'edat laboral de les fàbriques De Catalunya.\nT:Història D'una nena que comença a treballar molt jove en una fàbirca, fa Referència a la societat de les dones obreres.\nFR:Aquestes Coses queden..(metaf.),Duia trenes encara(hiperbaton),i deia si seyor Bona tarde(paral·lelisme), feia córrer l'escombra(perso.),els anys Dins la fabrica..(metaf),l'epoca grisor de les Finestres(epítet),sensació de solitud(al·literaciçó).\nEl teatre català fins als anys 40 La literatura dels anys seixanta Context sociopolític dels anys posteriors a la Guerra Civil fins als anys 70 Context sociopolític Guerra Civil fins als anys 70 Franquisme Anys posteriors a la Guerra Civil


Comentaris sobre els partits del Lleida - Página 20 - General Lleida Esportiu - LoLleida.com\nEscrito 01 febrero 2020 - 09:51\nEscrito 01 febrero 2020 - 11:14\nBueno en altres partits la sort ha estat inversa, amb algun que altre penal que no era. Axo es el futbol\nEscrito 02 febrero 2020 - 08:01\nper exemple el lleida b en canvi ha tingut molt favorable avui el arbitre. axo va com va\nEscrito 03 febrero 2020 - 01:47\nEscrito 05 febrero 2020 - 07:47\n2-1 nova derrota i a pagar el deute que es lo principal de tot.\nEscrito 05 febrero 2020 - 07:49\n2-1 derrota al partit ajornat.\nQuedem a 5 punta del PO... i amb molts equips per sobre.\nPodriem dir que ha estem fora dels PO... o voleu esperar un parell de partits més?\nEscrito 06 febrero 2020 - 08:32\nA la primera volta, després de la derrota a casa amb la Nucia va començar una ratxa positiva de bastants partits sense perdre. Segona B sempre està molt apretada i només són 6 punts fins el segon classificat. Vull dir, mirant la classificació no em sembla pas impossible, al contrari. Si encadenes una ratxa de tres/quatre victòries seguides et pots posar segon o tercer fàcil.\nUna altra cosa és si aquest equip té capacitat per encadenar tres o quatre victòries seguides. Mirant-los una mica veus que tenim una defensa important, però que té tendència a cometre errors que ens han costat molts punts. Al mig del camp no hi ha ningú que em faci el pes. Només Marc destaca per sobre els altres, però la resta em semblen jugadors d'equip de mitja taula a segona B (és a dir, just on som). I Marc, quan no està lesionat, al minut 60 l'has de canviar perquè té flato. I la davantera és de fireta. Tot just salvo de la foguera al Liberto i al Alpha perquè avui m'he llevat de bon humor. I no dic res del Molo perquè trobo que prou feina ha fet aguantant aquesta banda en zona de PO durant mitja lliga.\nEn fin, que un altre any a segona B. I veient el que hi ha a la llotja, a Hisenda, i imaginant el que hi ha al banc... la bona notícia és que per fi tornarem a tenir un equip de Lleida a tercera divisió.\nEscrito 06 febrero 2020 - 08:40\nPer cert, que ho he hagut de buscar. Corregiu-me si m'equivoco: no hi ha cap equip de la província de Lleida a Tercera des de la temporada 2013, quan el Balaguer va baixar. Si no recordo malament aquell any van tenir moltíssims problemes econòmics i algun partit el van haver de jugar els juvenils... El darrer partit, un 10-2 amb el Rubí.\nEscrito 06 febrero 2020 - 01:36\nSi es la 2012-2013, i jo vai estar present (estaie a la web del club local en aquella epoca) en aquell 10-2, els jugadors del Balaguer van tindre que anar en cotxes propis ja que el club no podie ni pagar el autocar per problemes economics, allo va ser avans de l'entrada del Aiguade com a president.\nAxo demostre que el futbol de Lleida viu en crisis des de fa temps, la gran esperansa es el Atletic almacelles que tenen bon projecte semble.\nEl Lleida actual tard o dora acabara petant, va per aquest cami, deutes per tot arreu, en aquest mercat d'hivern no han pogut fer incorporacions al tindre deutes amb ex-jugadors (amb el perill de baixar si no paguen, no ser quines son les cantitats exactament).\nEscrito 06 febrero 2020 - 03:27\nCrec que es més fácil acabar amb la pobresa al món... que aquest equip guanyi 4 partits seguits. Tandebó m'equivoqui, eh.\nJo el que més alucino, es veure per twitter gent que diu que tenim "jugadorassos que están desaprofitats perque no juguem prou a l'atac", així, textualment. Debem viure en mons paral.lels o algo.\nEscrito 06 febrero 2020 - 04:28\nA Twitter la teoria de cordes i els mutiversos fa molt que es van confirmar\nEscrito 19 febrero 2020 - 08:16\nEscrit per algu al twitter (i opino lo mateix):\nVolen un club sense socis. Volen un club sense valors. Volen un club sense veus crítiques. Volen un club sense haver de donar explicacions. Volen un club sense transparència. Volen un club per ells.\ndespres la culpa es dels arbits, encara els hi va be el tema de arbits, aixi no es parle de la seua gestio pesima


Primeres demandes judicials pel coronavirus - Notícies Societat - Notícies Societat - e-notícies\nSocietat · 25 de Març de 2020. 16:40h.\nDenúncia contra el delegat del Govern a Madrid per permetre les concentracions del 8-M\nJosé Manuel Franco Pardo (Foto: Gobierno de España))\nUn jutjat de Madrid ha obert diligències prèvies contra el delegat de Govern a Madrid, José Manuel Franco, després d'una denúncia presentada per un particular per haver permès concentracions multitudinàries entre el 5 i el 14 de març, com les manifestacions del 8-M, un míting de Vox i els partits de futbol.\nLa magistrada d'Instrucció número 51 de Madrid considera que hi podria haver presumptes delictes de prevaricació administrativa i lesions per imprudència professional per autoritzar els esdeveniments massius quan ja es coneixia el risc d'infecció de coronavirus. La jutgessa, tanmateix, detalla que només ha obert diligències prèvies al delegat del Govern de la Comunitat de Madrid en ser la persona sobre qui recau la competència d'autoritzar els esdeveniments i descarta obrir una investigació sobre la resta d'investigats.\nEl particular que ha presentat la denúncia l'havia fet extensiva també contra el president del Govern espanyol, Pedro Sánchez i tots els delegats del Govern espanyol a les comunitats autònomes per no haver prohibit les concentracions multitudinàries durant aquell període de temps malgrat les recomanacions del Centre Europeu per al control i prevenció de malalties sobre el Covid-19.\nEl sindicat de metges Confederación Estatal de Sindicatos Médicos també ha presentat aquest dimecres una demanda al Tribunal Suprem per tal que requereixi al Ministeri de Sanitat la distribució de material de protecció entre el personal sanitari davant la "situació d'emergència sanitària" provocada pel patogen.


Esteu aquí: Inici › TGN Agenda › Ludonline - programa 17 Dia del joc i la joguina\nLudonline - programa 17 Dia del joc i la joguina\nD'ençà que ens van confinar, cada setmana a les xarxes socials dels Centres Cívics ens trobem amb la Ludonline!!\nAquesta setmana, conmemorem el Dia internacional del joc i la joguina, que se celebra el 28 de maig.\nL'article 31 de la Convenció sobre els Drets de l'Infant així s'expressa "el dret de l'infant al descans i a l'esplai, al joc i a les activitats recreatives pròpies de la seva edat i a participar lliurement en la vida cultural i en les arts".\nEl joc és una activitat fonamental en la vida per a qualsevol persona, ens dóna beneficis a totes les edats i ens ajuda a fer que el nostre creixement sigui més equilibrat. I per tots aquests motius celebrem el dia 28 de Maig el DIA DEL JOC.\nUn dia en el qual JUGAREM, ens divertirem, aprendrem i deixarem volar la nostra imaginació.\nInici: 28-05-2020, 11:00\nFi: 28-05-2020, 11:30\nEn Línia amb TGN, Centres Cívics


Xiuxiuejar: Sacsejades de realitat\nSacsejades de realitat\nPots despertar qualsevol día, a l'hora que sigui i en el moment que vulguis.\nFas un repas del que tocar fer i mires el temps restant perque les coses esdevinguin.\nHi han fraccions de segons que són una sacsejada a la realitat, que son un xiuxiueig a viure. A compartir. Es una mcia vergonyós que, a vegades, ens haguem d'adonar de les coses en les pitjors situacions.\nEt despertés i reps una noticia...la perspectiva canviar, les hores canvien i tot el que pugui passar en aquell moment es un dels moments més presents que pots tenir en la relació del teu cos i els teus sentiments, entre els teus desitjos i les teves necesitats...\nI al cap d'un moment, confús ple de preguntes, de perdua de sentit, d'impotencia...la normalitat no ha canviat.\nEspero a demà.\nA d'aqui uns minuts\nEl temps del que camino i el que tardo a arribar\nEls dies que em queden\nLes distancies per recorrer sense cronometre...\nNo vull rellotge. No vull cadenes.\nVull apreciar la fraccio diminuta de les meves accions...\nvull saver quants milers de cabells et toco quant t acaricio...\nveure el moviment de totes els teus musculs al somriure...\nveure com petites particules de cendres, estornuts, flors, aigua, microbis...passen pel meu davant.\napretar tots els numeros del telefon savent que els marco...(no es 123456789, sino el 1, el 2, el 3, el 4, el 5, el 6, el 7, el 8, el 9, el 10. )\nvull sentir com em penjes el telefon, imaginar-me la teva accio al despenjar...i rebre la resposta del telefon. Has penjat, ets viu...segueixes.\nCompassos cançons m'inspiren més que un rellotge...al menys li donc ritme!!!\nque tinc ganes de veure la meva familia.\npuc seguir escribint?\ni tant que si, perque ara em sento poderós, i ho sóc...tinc el pdoer de para d escriure quant em dongui la gana...\nno es el que escric sino el que sento quant escric...\naixo nomes son paraules...us convido a entrar dins meu.\nveure-ho milers de particules anant amunt i avall, papallones, mosquits, molta xocolata, l'espai...\nl espai sense fi...perque a dintre meu hi ha un lloc, que no te fi...\nque no acabar.\nLa cançó s'ha acabat, tinc els dits calents.\nla posare un altre cop.\nguapo el que llegeixi.\nguapa la que llegeixi.\nPublicado por jokimdt en 6:15


Fundació Benallar - Habitatge\nel repte de la convivència en igualtat\n1. Pisos tutelats per a unitats familiars amb baixos ingressos\nBenallar gestiona pisos d’acollida per a unitats familiars amb ingressos, llogant-los directament al propietari i oferint-los, de manera temporal, a parelles amb fills, famílies monoparentals o persones soles immigrades que no disposen de permís de treball o residència, però tenen uns mínims ingressos per poder pagar íntegrament l’habitatge o l’habitació. La Fundació fa un acompanyament de les persones que viuen en aquests pisos, mitjançant uns voluntaris, per afavorir la relació i solucionar possibles dificultats.\n2. Pisos d'acollida per a joves sense sostre\nEls pisos d’acollida per a persones sense sostre donen suport a joves immigrants que estan en situació de carrer i no tenen vincles familiars. Són joves majors d'edat, que no han trobat els recursos necessaris per tirar endavant, per la seva situació de vulnerabilitat, per desconeixement de l’entorn, per manca de habilitats formatives i laborals. Per a aquest projecte es disposen de 3 pisos amb 16 places.\nPer a la primera fase d’acollida hi ha un pis de 7 places, totalment tutelat per 15 voluntaris. El període d’estada és d’entre 6 a 12 mesos, oferint-los un acompanyament integral per a propiciar la seva inserció social i laboral.\nPer a la segona fase d’acollida, nomenada de semi-independència, gestionem 2 pisos amb 9 places més. El període d’estada en aquests pisos és de 1 a 2 anys. En aquest pis els acollits han de tenir uns mínims ingressos econòmics.\ncontacte / Política de privacitat i cookies/ Avís legal/ Copyrigth 2015. Fundació Benallar. Tf - 932688015\nAquesta web utilitza cookies pròpies i de tercers per optimitzar i adaptar-se a la vostra navegació i preferències. Si continueu navegant entendrem que accepteu la nostra Política de cookies.Política de cookies


El document, redactat en el marc del projecte POCTEFA Cooperem (Cooperació Operativa d’Emergències i Prevenció d’Incendis), l’ha elaborat l’oficina tècnica de l’empresa Medi XXI GSA i ha comptat amb la col·laboració dels Bombers de la Generalitat de Catalunya, el Gremi de Jardineria de Catalunya i l’Associació de Viveristes de Girona.\nEn l’actualitat, el contacte entre les zones urbanitzades del món rural i la massa forestal adjacent cada vegada és més freqüent. Aquesta manca de discontinuïtat barreja zones habitades, zones agrícoles abandonades i zones amb vegetació forestal que generen uns territoris complexos molt vulnerables a patir danys per incendi forestal.\nA part de les franges perimetrals d’almenys 25 metres lliures de vegetació seca i amb la massa arbòria aclarida, el sotabosc desbrossat i l’adequació de les zones verdes i de les parcel·les interiors que exigeix la normativa, és imprescindible un bon disseny del jardí quant a espècies, situació dels elements de risc, organització i manteniment.\nAquest escenari converteix en molt rellevants les tasques de prevenció en els jardins, ja que, moltes vegades, són l’única zona de transició entre el marge urbà i el forestal. La guia de pirojardineria incideix precisament en el fet que un disseny i una gestió adequats d’aquests espais permetria crear entorns resistents, autoprotegits i segurs al pas del foc. I també ressalta que, si no és així, s’afegeix molta complexitat en cas d’emergència, la qual cosa dificulta l’extinció de l’incendi -amb pitjors condicions de seguretat per a l’operatiu durant la seva intervenció i menys temps de resposta perquè operi- i fa que els jardins actuïn, a més, com a transmissors del foc.\nEl document està dirigit a propietaris de zones verdes o de jardins públics i privats, així com a professionals de l’arquitectura i de la jardineria. Els ofereix coneixement i visió tècnica sobre la selecció d’espècies, la gestió de la jardineria perquè els requereixi poc esforç de manteniment i, alhora, la resolució de les necessitats estètiques, entre altres funcions del jardí. A més, els dota d’eines perquè el jardí sigui coherent amb el territori en què s’ubiqui i contribueixi a l’adaptació al canvi climàtic.\nSegons el VulneMap, l’eina desenvolupada pel Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (CREAF) amb la col·laboració de la Diputació, Girona és la demarcació més boscosa de Catalunya i la que recentment s’ha determinat com a més vulnerable davant el canvi climàtic. Això és una conseqüència, entre altres aspectes, de la presència majoritària de faigs i roures en els boscos, espècies molt sensibles a la sequera lleu o moderada.\nSi a aquests factors s’hi sumen els canvis en l’ordenació del territori, amb l’augment de residents en zones urbano-forestals coincidint amb el període estival (quan la vegetació està més exposada per la manca de pluges), el risc d’incendi forestal és manifestament alt, si no es prenen mesures preventives.\nAquesta guia es pot consultar i descarregar des del lloc web de la Diputació de Girona clicant en aquest enllaç:\nEl projecte POCTEFA Cooperem (Cooperació Operativa d’Emergències i Prevenció d’Incendis) va néixer el 2018 amb l’objectiu de desenvolupar una política conjunta en matèria de prevenció i gestió de riscos i catàstrofes a la zona transfronterera per millorar la capacitat d’anticipació i resposta dels serveis d’extinció.\nAquest projecte és el resultat de la unió d’esforços de la Diputació de Girona, els departaments d’Interior i d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Medi Ambient i Alimentació de la Generalitat de Catalunya, el Service Départemental d’Incendie et de Secours des Pyrénées-Orientales, el Conseil Départamental des Pyrénées-Orientales, l’Office National des Forets i el SIVU-Albères.\nEmmarcat en el Programa INTERREG-POCTEFA 2014-2020, el projecte afecta un territori de 10.000 km2, més d’1,2 milions d’habitats i 448 municipis que és actualment un dels principals nusos de mobilitat transeuropeus de persones i mercaderies. El pressupost total és de 2.556.505 euros, el 65 % dels quals aporta la Unió Europea.


Cases de colònies Camp de Tarragona Granja Escola Mas Baget Rutes Catalunya Rutas cataluña Vegueries Informacion Turistica de Catalunya portal guia barcelona tarragona lleida girona alt pirineu aran ebre ciudades andorra central españa spain Esqui playa costa mapa Hoteles Campings Turismo rural deportes aventura pueblos rutas monumentos fiestas\nGRANJA ESCOLA MAS BAGET per habitacions\nDisposa de 4 dormitoris col·lectius amb una capacitat total de 54 places. Compta també amb una gran sala annexa on s'hi duen a terme les activitats infantils de cuina.\nTotes les activitats s'adequaran a les edats dels vostres alumnes i al temps de què disposeu. La Granja Escola Mas Baget funciona des del curs 1997/98 i la gestionen dos mestres de primària que a l'hora col·laboren en les tasques de monitoratge. Estem oberts a esplais, centres esportius, grups familiars, escoles de música i associacions de tota mena.\nA l’entorn de Mas Baget podeu gaudir d’un parc infantil, un camp de futbito, piscina ( colònies d’estiu ) i vàries esplanades per a fer-hi jocs de tota mena.\nColònies d'estiu (esplais, centres esportius, escoles de música, d'idiomes, fundacions...)\nTrobades familiars o d'amics de dos o més dies.\nDisposeu de servei de menjador per a les sortides d'un dia. Consulteu preus.\nACTIVITATS GRANJA ESCOLA MAS BAGET\nActivitat 1: taller dels animals de granja.\nActivitat 2: taller de l'hort.\nActivitat 3: taller del rebost.\nActivitat 4: taller de pastisseria i dolços.\nActivitats de Temporada: la vinya, el Carnestoles i la Castanyada.\nServeis: Desdejuni inclòs, Piscina, Parking, Sala de jocs, Es preparen menjars.\nSi ho desitgeu, podeu contactar amb Granja Escola Mas Baget a travès d'aquest formulari.


Acord per al desenvolupament de la igualtat efectiva entre homes i dones en el treball - JDA | Servicios Profesionales\nHomeBlogEmpresesAcord per al desenvolupament de la igualtat efectiva entre homes i dones en el treball\nEl passat 30 de juliol, es va signar l’Acord per al Desenvolupament de la Igualtat Efectiva entre Homes i Dones en el Treball. L’objecte d’aquest acord és establir mesures específiques per fer efectiu el dret a la igualtat de tracte ia la no discriminació entre dones i homes en matèria retributiva, desenvolupant els mecanismes per identificar i corregir la discriminació en aquest àmbit i per lluitar contra la mateixa, promovent les condicions necessàries i removent els obstacles existents, de conformitat amb el que estableixen els articles 9.2 i 14 de la Constitució espanyola i d’acord amb el que estableix la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de protecció de dades personals i garanties dels drets digitals.\nObligació de transparència retributiva\nAquest acord inclou l’obligatorietat que els convenis col·lectius integrin i apliquin el principi de transparència retributiva que té per objecte la identificació de discriminacions, si escau, tant directes com indirectes, particularment les degudes a incorrectes valoracions de llocs de treball, el que concorre quan exercit un treball d’igual valor, es percebi una retribució inferior sense que aquesta diferència pugui justificar-se objectivament amb una finalitat legítima i sense que els mitjans per assolir aquesta finalitat siguin adequats i necessaris.\nD’acord amb l’article 28.1 de l’ET un treball haurà mateix valor que un altre quan la naturalesa de les funcions o tasques efectivament encomanades, les condicions educatives, professionals o de formació exigides per al seu exercici, els factors estrictament relacionats amb el seu acompliment i les condicions laborals a les que aquestes activitats es duen a terme en realitat siguin equivalents.\nUna correcta valoració dels llocs de treball requereix que s’apliquin els criteris d’adequació, totalitat i objectivitat. Per constatar si concorre igual valor, s’han de tenir en compte totes les condicions que singularitzen el lloc de la feina, sense que cap es invisibilitzi o s’infravalori. L’objectivitat implica que hi ha d’haver mecanismes clars que identifiquin els factors que s’han tingut en compte en la fixació d’una determinada retribució i que no depenguin de factors o valoracions socials que reflecteixin estereotips de gènere.\nTotes les empreses han de tenir un registre retributiu de tota la seva plantilla, inclòs el personal directiu i els alts càrrecs. Aquest registre té per objecte garantir la transparència en la configuració de les percepcions, de manera fidel i actualitzada, i un adequat accés a la informació retributiva de les empreses, a el marge de la seva mida, mitjançant l’elaboració documentada de les dades promig i desglossats.\nA aquests efectes, s’han d’establir en el registre retributiu de cada empresa, convenientment desglossades per sexe, la mitjana aritmètica i la mitjana del que realment percebut per cada un d’aquests conceptes en cada grup professional, categoria professional, nivell, lloc o qualsevol altre sistema de classificació aplicable. Al seu torn, aquesta informació ha d’estar desagregada en atenció a la naturalesa de la retribució, incloent salari base, cadascun dels complements i cadascuna de les percepcions extrasalarials, especificant de manera diferenciada cada percepció.\nQuan se sol·liciti l’accés a l’registre per part de la persona treballadora, la informació que es facilitarà per part de l’empresa es limitarà a les diferències que hi ha en les retribucions amitjanades d’homes i dones. A les empreses que comptin amb representació legal de les persones treballadores, l’accés a l’registre es facilitarà a les persones treballadores a través de l’esmentada representació, tenint dret aquelles a conèixer el contingut íntegre de la mateixa.\nEl document en què consti el registre podrà tenir el format establert a les webs oficials de l’Ministeri de Treball i Economia Social i de el Ministeri d’Igualtat, o en aquest últim cas, de l’Institut de la Dona i per la Igualtat d’Oportunitats.\nLes empreses que elaborin un pla d’igualtat d’incloure en el mateix una auditoria retributiva que té per objecte obtenir la informació necessària per comprovar si el sistema retributiu de l’empresa, de manera transversal i completa, compleix amb l’aplicació efectiva del principi d’igualtat entre dones i homes en matèria de retribució. Així mateix, ha de permetre definir les necessitats per evitar, corregir i prevenir els obstacles i dificultats existents o que es puguin produir a fi de garantir la igualtat retributiva, i assegurar la transparència i el seguiment d’aquest sistema retributiu.\nL’auditoria retributiva tindrà la vigència de el pla d’igualtat de què forma part, llevat que es determini una altra inferior en el mateix.\nTot el desenvolupat en el present acord, entrarà en vigor als sis mesos de la publicació en el Butlletí Oficial de l’Estat.


L'oposició britànica s'apressa a combatre un Brexit sense acord\nCorbyn urgeix a legislar ben aviat per evitar la sortida abrupta i planteja una moció de censura\nEl líder del Partit Laborista britànic, Jeremy Corbyn.\nActualitzada 30/08/2019 a les 06:42\nEl terratrèmol polític en què el govern britànic ha sotmès el Regne Unit després de la decisió de suspendre el Parlament fins a pocs dies abans del Brexit es va agreujar ahir amb la intenció mostrada pel Partit Laborista de legislar al més aviat possible per evitar una sortida abrupta i fins i tot presentar una moció de censura. L’escenari podria fer un tomb encara més gran si avui el Tribunal de Sessions d’Edimburg determina que el govern del conservador Boris Johnson va actuar fora de la llei. La cort civil de major rang d’Escòcia va celebrar ahir una vista presidida pel jutge Lord Doherty, després que un grup de més de 70 diputats britànics contraris a la sortida del país de la Unió Europea presentés una demanda a principis d’agost.\nEl pla per frenar les intencions de Johnson passa, segons el líder laborista, Jeremy Corbyn, per “aturar-lo políticament” a partir d’un “procés parlamentari que permeti legislar i prevenir un Brexit no negociat”, que es posarà en marxa dimarts que ve, quan la Cambra dels Comuns reprengui la seva activitat. El cap de l’oposició britànica va destacar així mateix que contempla presentar una moció de censura contra Johnson “en el moment apropiat”.\nEl calendari confirmat per la reina Isabel II implica que el Parlament suspendrà les seves sessions entre el 10 de setembre i el 14 d’octubre, amb la qual cosa els detractors d’un Brexit sense acord, que conformarien una majoria, no tindrien temps per tramitar iniciatives que frenin aquest escenari. Les dues cambres reobriran aleshores, quan quedaran tan sols tretze jornades hàbils per a la data prevista per al Brexit. La suspensió del Parlament és un tràmit habitual, encara que generalment només s’allarga al voltant de quinze dies quan aquesta vegada arribarà a les cinc setmanes, però el fet que Johnson hagi decidit planificar-la a escassos dies del Brexit ha aixecat una gran polseguera que ha arribat fins als carrers. Milers de persones es van manifestar dimecres a la nit davant del Parlament de Westminster, mentre que més d’un milió ha signat una petició en contra de la suspensió.\nEl descontentament d’un sector conservador s’ha visibilitzat amb la dimissió de la líder dels tories escocesos i una de les principals figures del partit, Ruth Davidson, qui va justificar la inesperada marxa adduint motius “personals” i en l’“ampli context polític”. Encara que els seus desacords amb Johnson són àmpliament coneguts, Davidson va assegurar que la principal raó de la seva marxa és que vol centrar-se a cuidar el seu fill. No va ocultar, no obstant això, que la seva preferència és que el Regne Unit abandoni la UE amb un acord, i va assenyalar que el premier li ha assegurat que està treballant en aquesta direcció.\n#2 Festa familiar\nTinc la sensació que aquest personatge sempre arriba tard i malament, equivocant-se contínuament de festa, quan la de disfresses és en un altre costat .. Pobres anglesos, Corbyn és una barreja de Zapatero amb Pablo Iglesias .. la porten clara ...\n#1 escarni de la democràcia!!!\nAvui dia imperen els fatxendes a la politica. La pérfida Albión i els pallassos tipus Corbyn, quin descrèdit per oxford!!!


Sàmper diu que la restauració obrirà a la nit «quan la situació acompanyi» - Diari de Girona\nSàmper diu que la restauració obrirà a la nit «quan la situació acompanyi»\nEl conseller d'Interior demana "tenir un punt de paciència d'una o dues setmanes"\n26·04·21 | 15:01\nSàmper diu que la restauració obrirà a la nit «quan la situació acompanyi» · Aniol Resclosa\nEl conseller d'Interior, Miquel Sàmper, ha afirmat que la restauració obrirà a la nit "al més aviat possible" però "quan la situació acompanyi". "Hem de tenir un punt de paciència d'aquesta setmana o dues setmanes per veure si la tendència a la baixa es confirma", ha dit a TV3. Sobre les crítiques perquè l'obertura sigui només a les terrasses, ha dit que "és molt possible que es faci directament amb tota la restauració, quan es pugui fer" però ha afegit que si no es pot fer, "a l'exterior hi ha menys risc de contagi". Ha indicat que el Govern treballa en ajudes per aquests sectors i ha explicat que ja han començat a treballar en les mesures de la propera setmana i cap a mitjans d'aquesta podrien veure si es modificaran o s'allargaran.\nEl conseller ha explicat que el que va voler dir aquest diumenge és que "quan les dades ho permetin", la restauració reobrirà a la nit. Ha afegit que fa setmanes que el Procicat treballa en aquesta direcció però ha insistit que cal mantenir la tendència a la baixa en la incidència de la covid. "No puc dir quan serà però anem cap a aquest pla de desescalada", ha declarat.\nA partir d'aquest dilluns el Govern ha començat a preparar les mesures de la propera setmana i a mitjans de setmana hauria de decidir si es modifiquen, es ratifiquen o es milloren, segons ha explicat el conseller. Sàmper ha insistit que es tracta de fer passes, encara que lentes, però "que no provoquin després un pas enrere". "Estem a punt d'arribar a la fi, al control del nombre de contagis (...) és qüestió que aguantem una mica més per fer el que es mereix la restauració, l'oci nocturn i els sectors que estan patint", ha declarat.\nEl conseller ha confiat poder deixar enrere en un període relativament breu de temps les mesures restrictives i anar a "un nou paradigma d'aprendre a conviure amb el virus, tornant a mesures estructurals".


Els comerciants del Pas registren un 20% menys de vendes al juliol | BonDia Diari digital d'Andorra.\nTuristes passegen pel carrer Major del Pas de la Casa.\nDc., 08/08/2018 - 01:00\nEls comerciants del Pas registren un 20% menys de vendes al juliol\nEl mes de juliol no ha deixat bons resultats als establiments turístics del Pas de la Casa. Segons ha recollit la Iniciativa Publicitària (Inpub), la caiguda de les vendes respecte de l’any passat ha estat d’entre el 20% i el 30%. El president de l’associació empresarial, Jean-Jacques Carrié, destaca que el juliol ha estat “complicat”, potser per l’efecte de la Copa del Món de futbol. Amb tot, remarca que la davallada ha estat general a tot el país. També els apartaments han registrat menys reserves. La presidenta de l’Associació d’Empreses d’Allotjament Turístic (AEAT), Valérie Lackner, indica que al juliol l’ocupació va caure un 50% i la tendència a la baixa segueix aquest mes d’agost. A hores d’ara, els apartaments del Pas de la Casa tenen un 30% menys de reserves que fa un any i aquestes es fan a última hora.\nQuant als motius, Lackner apunta principalment a “altres destins més competitius”, que poden haver restat mercat a Andorra. També considera que afecta el tancament del Funicamp. Altres empresaris segueixen assenyalant la manca d’activitats durant l’estiu al Pas de la Casa, un handicap que s’ha posat en relleu des de fa anys. Lackner indica que si bé és cert que això influeix no creu que sigui “el justificant d’aquesta baixada tan brutal”.\nJean-Christophe Bisoux, propietari d’una empresa d’apartaments, compara les reserves que ha tingut als allotjaments que té al Pas de la Casa amb els que gestiona a Canillo i el Tarter. Així, si en aquests darrers ho té tot ple des del 10 de juliol fins al 28 d’agost, al poble encampadà les reserves s’han fet esperar fins a l’agost. “Fa dos anys que tenim apartaments al Pas de la Casa i a l’estiu no es fa res”, lamenta. Això ve motivat, d’una banda, per la manca d’activitats i pel fet que tampoc es publiciten, exposa. “El Pas només és cigarrets i alcohol”, diu, una frase repetida per la majoria dels empresaris contactats pel BonDia. A més, hi ha la reducció de preus a la qual recorren els allotjaments turístics a l’estiu. Així, Bisoux indica que hi ha “hotels més barats que nosaltres” i defensa la necessitat de mantenir preus per no rebaixar la qualitat.\nEl fet és que es pot trobar una habitació doble amb esmorzar per 39 euros la nit, diu l’hoteler Josep Ayala, que remarca que “aquesta clientela no fa despesa als comerços”. Per Ayala, la caiguda de l’activitat ve motivada per la recuperació d’altres destins afectats per conflictes durant els darrers anys, un fet que repercuteix a Espanya i també a Andorra. A banda, i com a particularitat del Pas de la Casa, la qualitat del turisme ha patit una “baixada flagrant”. També coincideix que caldria organitzar més activitats a l’estació durant l’estiu perquè “l’interès comercial del Pas s’ha reduït a tabac i alcohol, res més”. Així, indica que el telecabina de les Abelletes no és atractiu i aposta per activitats esportives entre el Pas de la Casa i Grau Roig.\nIsabelle, propietària de l’hotel Mirtil, coincideix que falten activitats més enllà de la venda d’alcohol i tabac. “Tenim una clientela que ho demana”, afirma, al mateix temps que subratlla la manca de panells informatius que hi ha als punts d’interès i el poc atractiu del telecabina de les Abelletes. Des de l’hotel Panda també assenyalen la caiguda de les reserves al juliol, en què es van registrar clients principalment els caps de setmana. Cal destacar que a l’hivern hi ha 54 hotels oberts, mentre que a l’estiu només en treballen 11.\nEl president de l’Associació de Veïns i Comerciants del Pas de la Casa, Òscar Ramon, subratlla la reducció de visitants i de la despesa respecte del juliol del 2017. La caiguda al sector comercial ha estat especialment forta als supermercats. José Fuentes, del supermercat Pic Marí, diu que la reducció ha arribat al 20% i ho atribueix al Tour de França, la Copa del Món de futbol, la crisi i l’increment de preus a Andorra. Un comerciant del sector de la joieria xifra la disminució en un 15% al juliol i un 20% aquests primers dies d’agost. Indica que “el sector de les vendes no acaba de ser important”, a més del fet que al Pas de la Casa falta embellir els carrers, l’oferta comercial és molt petita i no hi ha activitats que puguin generar pernoctacions, contràriament al que succeeix a Soldeu. Conclou que el problema d’Andorra és que el client que ve és low-cost. “Això no ha de ser així, sinó que ha venir a passar el dia i trobar preus competitius”.\nNúmero de vots: 268\nEl preu dels carburants a l'agost augmenta respecte al juliol\nMarsol accepta contactes amb altres formacions, excepte el PS\nLes vendes de les grans superfícies creixen un 5% al mes de juny


Walter Bucher va ser un ciclista suís professional del 1950 al 1962. Es va especialitzar en el ciclisme en pista. Va aconseguir un Campionat del Món de Mig Fons i onze victòries en curses de sis dies.\nChristine Stückelberger és una amazona suïssa, ja retirada, guanyadora de cinc medalles olímpiques. Amb la seva participació en sis Jocs Olímpics és lesportista suïssa amb més participacions olímpiques.\nDiana Rast va ser una ciclista suïssa. Del seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta del 2000. Va participar en els Jocs Olímpics dAtlanta de 1996 quedant 15a la prova en ruta i la de contrarellotge.\nKatrin Leumann és una esportista suïssa que va competir en ciclisme de muntanya en la disciplina de camp a través, guanyadora duna medalla dor al Campionat Mundial de Ciclisme de Muntanya de 2010 i tres medalles al Campionat Europeu de Ciclisme d ...\nNino Schurter és un ciclista de muntanya suís, especialitzat en la modalitat de cross country olímpic. Ha participat en tres edicions dels Jocs Olímpics, aconseguint una medalla en cada participació. També ha aconseguit guanyar sis cops el Campio ...\nStanislas "Stan" Wawrinka és un jugador professional de tennis suís. Els èxits més importants de la seva carrera són els títols de Grand Slam, lOpen dAustràlia 2014, el Torneig de Roland Garros 2015 i el US Open 2016, i la medalla dor olímpica de ...\nThéry Schir és un ciclista suís que combina tant la pista com el ciclisme en carretera. Actualment milita a lequip Team Vorarlberg.\nMiloš Jelínek va ser un ciclista amateur txecoslovac, dorigen txec, que sespecialitzà en la pista. Va guanyar dues medalles als Campionats del món, i va participar en tres proves dels Jocs Olímpics de 1968.\nJiří Mainuš va ser un ciclista txecoslovac, dorigen txec. Va guanyar una medalla de plata al Campionat del Món de contrarellotge per equips de 1970. Va participar en els Jocs Olímpics de 1972.\nVladimír Vačkář va ser un ciclista amateur txecoslovac, dorigen txec, que sespecialitzà en la pista, concretament en el tàndem. Va guanyar sis medalles, quatre delles dor, als Campionats del Món de lespecialitat. Va participar en els Jocs Olímpic ...\nAleš Trčka va ser un ciclista txecoslovac, dorigen txec, que sespecialitzà en la pista. Va guanyar tres medalles, una delles dor, als Campionats del món en Persecució per equips.\nLada Kozlíková és una ciclista txeca. En pista, sha proclamat Campiona del món en scratch, i en ruta ha guanyat diferents campionats nacionals.\nRené Andrle va ser un ciclista txec que fou professional del 1999 al 2008. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en ruta de 1995. Un cop retirat sha dedicat la direcció esportiva.\nAlois Kaňkovský és un ciclista txec actualment a lequip Elkov-Author. Combina la pista amb la carretera. El 2007, es va proclamar Campió del món dÒmnium.\nJaroslav Kulhavý és un ciclista de muntanya txec, especialitzat en el Camp a través. Ha participat en quatre edicions dels Jocs Olímpics, aconseguint una medalla dor i una de plata. També ha guanyat un Campionat del món de Camp a través i un Camp ...\nOndřej Sosenka és un ciclista txec, professional del 2000 al 2008. Especialista en les proves contrarellotge, va guanyar cinc cops el campionat nacional en aquesta prova, i un en el de ruta. En el seu palmarès també destaquen dues victòries final ...\nRoman Kreuziger és un ciclista txec que és professional des del 2006. Actualment corre a lequip NTT Pro Cycling. Kreuziger és un ciclista tot terreny, ja que es defensa bé en etapes de muntanya, però també a les contrarellotges. És considerat una ...\nPetra Kvitová és una tennista txeca professional des de lany 2006. Ha guanyat diversos torneigs del circuit WTA, entre els quals destaquen els Grand Slams de Wimbledon, la Copa Masters 2011 i la medalla de bronze individual en els Jocs Olímpics d ...\nNicole Vaidišová és una tennista txeca professional des de 2004. Nasqué el 23 dabril de 1989 en Nuremberg, Alemanya. Vaidišová és una estrella emergent del tennis femení que ve practicant des dels 6 anys. És estudiant de lacadèmia de Nick Bollett ...\nJan Bárta és un ciclista txec, professional des del 2005. Actualment corre a lequip Bora-Hansgrohe. És especialista en les proves contrarellotge. En el seu palmarès destaca la victòria la general de la Setmana Internacional de Coppi i Bartali del ...\nOndřej Cink és un ciclista txec professional des del 2017 i actualment a lequip Bahrain-Merida. Especialista en el ciclisme de muntanya, ha obtingut diverses medalles als Campionats del món.\nEn categories inferiors el 2004 va prendre part als Campionats del món de ciclisme del 2004 que es van disputar a Verona, acabant el 36è en la cursa en línia júnior, guanyada pel seu compatriota Roman Kreuziger. El 2006 passà a professionals, de ...\nZdeněk Štybar és un ciclista txec, professional des del 2006, actualment milita al Quick-Step Floors. Especialista en ciclocròs, però que també practica el ciclisme en ruta. Els seus majors èxits esportius els ha aconseguit en ciclocròs. Així, en ...\nPetr Vakoč és un ciclista txec, professional des del 2011. Actualment corre a lequip Quick-Step Floors. En el seu palmarès destaca la general de la Volta a Eslovàquia i la Volta la Comunitat de Madrid sub-23, així com una etapa la Volta a Polònia ...\nOleksandr Oleksàndrovitx Fèdenko va ser un ciclista ucraïnès, que es va especialitzar en el ciclisme en pista, encara que també combinà amb la carretera. Del seu palmarès destaca la medalla de plata als Jocs de Sydney en persecució per equips, i ...\nOleksandr Serhíovitx Simonenko va ser un ciclista ucraïnès, que es va especialitzar en el ciclisme en pista, concretament en la persecució. Del seu palmarès destaca la medalla de plata als Jocs de Sydney en persecució per equips, i dos Campionat ...\nValentina Karpenko va ser una ciclista ucraïnesa, que fou professional del 1999 al 2004. Va aconseguir diferents campionats nacionals. Va participar en dues edicions dels Jocs Olímpics.\nTetiana Stiàjkina va ser una ciclista ucraïnesa, que fou professional del 2000 al 2009. Va aconseguir diferents campionats nacionals. Va participar en dues edicions dels Jocs Olímpics.\nRoman Vitàliovitx Kononenko és un ciclista ucraïnès, que competeix tant en carretera com en la pista.\nKirilo Vassilovitx Pospeiev va ser un ciclista ucraïnès, que fou professional des del 2001 fins al 2005. Del seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta de 2001.\nAndrí Hrivko és un ciclista ucraïnès, professional des del 2005. Actualment corre a lequip Astana. Bon ciclista amateur, va guanyar diverses curses com el Giro de les Regions o el Giro de Toscana sub-23, abans de passar al professionalisme el 200 ...\nRuslan Vitàliovitx Pidgorni va ser un ciclista ucraïnès professional del 2002 al 2011, que va combinar el ciclisme en pista amb la carretera. Del seu palmarès destaca un Campionat del món de Persecució per equips.\nAndrí Vinokurov és un ciclista ucraïnès, que sha especialitzat en la pista. Sha proclamat campió dEuropa i nacional en diferents disciplines.\nAlona Anatoliivna Andruk va ser una ciclista ucraïnesa professional del 2007 al 2013. Va participar en els Jocs Olímpics de 2012.\nLiubov Valèriivna Bassova, coneguda anteriorment com a Liubov Xulika és una ciclista ucraïnesa. Especialista en pista, ha guanyat medalles als Campionat del Món i als Campionats dEuropa.\nSvitlana Valentínivna Galiük és una ciclista ucraïnesa. Especialista en pista, el seu major èxit ha estat la medalla de plata aconseguida als Campionats del món de persecució per equips.\nSergiy Eduardovych Stakhovsky és un tennista professional ucraïnès. En el seu palmarès hi ha quatre títols individuals i quatre en dobles del circuit ATP, que li van permetre arribar als llocs 31 i 33 dels respectius rànquings. Té la particularit ...\nHanna Solovei és una ciclista ucraïnesa, especialista en la modalitat de contrarellotge. També competeix en pista. Actualment milita a lequip Parkhotel Valkenburg-Destil. El 2 de maig de 2011, després dun positiu, va ser suspesa fins a l1 de juli ...\nMurodjon Iuldaixevitx Khalmuratov, és un ciclista uzbek professional des del 2008 i actualment a les files de lequip Beijing Innova Cycling Team. Guanyador de diversos campionats nacionals i dÀsia, tant en ruta com en contrarellotge.\nJonathan Alejandro Monsalve Pertsinidis és un ciclista veneçolà, professional des del 2011. Gran promesa sots 23, al seu palmarès destaquen dos campionats nacionals de la categoria, així com diverses victòries detapa. El 2011 va fer el salt al pr ...\nMarcelo Andrés Ríos Mayorga, conegut amb el malnom de "Chino" ; és un destacat tennista xilè. Alguns jugadors han dit dell que és un dels jugadors més brillants de la història a causa del seu toc fi i per la facilitat per al maneig i cop de pilot ...\nPaola Andrea Muñoz Grandón, és una ciclista xilena, actualment a lequip Bizkaia-Durango. Competeix en ruta i en pista. Ha participat en els Jocs Olímpics de 2012 i 2016.\nCampió de Xile júnior en contrarellotge 2012 Campió de Xile sub-23 en ruta Campió de Xile sub-23 en contrarellotge Campió Panamericà sub-23 en contrarellotge 2013 Campió de Xile sub-23 en ruta Campió de Xile sub-23 en contrarellotge 2014 Vencedor ...\nYang Xiao és una ex-remadora xinesa que va competir sota bandera durant la dècada de 1980. El 1984 va prendre part als Jocs Olímpics de Los Angeles, on fou vuitena en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als ...\nVa participar, als 14 anys, en els Jocs Olímpics destiu de 1988 realitzats a Seül Japó, on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova masculina de plataforma de 10 metres. En els Jocs Olímpics destiu de 1992 realitzats a Barcelona Cata ...\nTambé ha aconseguit altres títols de menor importància: com el primer lloc en salt en la final de la Copa del Món en Sao Paulo 2006 i els dos primers llocs en salt i sòl el la Copa del Món de Lió amb una puntuació de 14.987 i 14.975, respectivame ...\nKong Linghui és un jugador de tennis de taula xinès, ja retirat, guanyador de tres medalles olímpiques.\nVa néixer el 8 de febrer de 1980 la ciutat de Xiantao, població situada la província de Hubei República Popular de la Xina. Està casat, des de lany 2008, amb la també gimnasta i medallista olímpica Yang Yun.\nVa fer la seva primera aparició olímpica als Jocs Olímpics de Pequín 2008. Va nedar en la cinquena sèrie, i després de fer un temps d1:56.55, va ser classificat per la semifinal, quedant eliminat amb lonzè millor temps, sent d1:55.88. També va pa ...\nHao Junmin és un futbolista xinès, de pare brasiler i mare japonesa, nacionalitzat alemany i canadenc, i posteriorment xilè. Juga de volant i el seu actual equip és el Shandong Luneng Taishan de la Super Lliga Xina.\nAndrew Sullivan (bàsquet)\nSalvador Esquer Bisbal\nJesús Fernández Oceja\nMarta Carreras i Espina\nIsabel Dolera i Ruiz\nPaz Estevan de Heriz\nAroa González de la Concepción


Jordi Cuixart: parlar fins a l’afonia | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nL’escriptor Carlos Zanón parla amb el líder independentista, a la presó des del 16 d'octubre. Parlen del procés, de la seva família i de com és la vida sense llibertat\n10 MAR 2018 - 20:29\tCET\nJordi Cuixart arriba a l'Audiència per declarar el 6 d'octube. jaime villanueva\nUna amiga argentina em porta en cotxe fins al Recinte Penitenciari V, a Soto del Real. Somriu quan s'assabenta que visito Jordi Cuixart. Les seves bessones de vuit anys estan molt enganxades als Jordis. Han desenvolupat una espècie de radar per a qualsevol al·lusió a ells en noticiaris i converses. “Es posaran molt contentes quan els ho expliqui. S'imaginen que sempre caminen junts, que ho fan tot junts, que són molt amics”. L'apreciació emocional té alguna cosa a dir en aquest conflicte. Com et veus i com et veuen. Com s'interpreten accions, omissions i intencionalitat per part de l'altre. ¿Tenen sentit els matisos davant de les brotxades de la percepció mediàtica, la tipificació jurídica, l'estratègia electoralista?\nVisito Cuixart quan compleix quatre mesos a la presó. El seu fill tenia mig any quan va ser empresonat. El bebè acumula més de 24.000 quilòmetres de tots els viatges que la seva mare, la periodista Txell Bonet, ha dut a terme des de Barcelona. Es telefonen diàriament a les sis de la tarda. Converses atropellades de cinc minuts en les quals tot sembla un inventari de temes a tractar després de dir-se que s’estimen i que es troben a faltar. Res excepcional. És la vida de qualsevol pres. Un pres a l'espera de judici. Matís important. Cuixart desitja amb ànsia aquesta vista perquè demostrarà la seva innocència. I si el judici triga, li agradaria estar en llibertat amb els seus. I si això tampoc pot ser, que almenys la seva privació de llibertat no els penalitzi amb 700 quilòmetres de distància. Tampoc això és excepcional: és la justícia que demana qualsevol pres.\nCuixart —xandall blau i somriure automàtic— no pot, per motius de salut mental, creure que tot està ja determinat i les sentències dictades. Creu, per exemple, que la jutgessa Lamela ha acordat la seva preventiva perquè considera que és el correcte. Però que s'equivoca. En això no vacil·la. “No hi ha delicte en cap de les meves actuacions. Quan se'm jutgi, es veurà”. Li pregunto si no ha dubtat mai d'això. “No. La primera setmana et sap greu pels teus. Penses que potser els has perjudicat amb el teu comportament però després t'adones que no. No vaig fer res per estar aquí”. Crec que Cuixart cauria deu vegades abans a la casella de la ingenuïtat que a la de l'astúcia. L'astúcia l'al·legaven i exhibien uns altres. Hi ha un problema amb la veritat de tota aquesta narració d'aquests mesos, anys. I la veritat és essencial fins i tot per ocultar-la o falsejar-la perquè has de recordar que en algun lloc camina amagada o morta. El cos independentista va forjar un relat i qui es desdiu ara no és creïble. L’Estat està emetent ara el seu. Parla de colpisme. I per a segons qui tampoc és creïble.\nEn tot moment, diu, ell va fer el possible per no infringir la llei i que les mobilitzacions no traspassessin cap línia vermella. Va quedar-se afònic durant tres dies després de la nit del 20 de setembre, quan la Guàrdia Civil va entrar a la Conselleria d’Economia per ordre del Jutjat d’Instrucció nº13 de Barcelona, intentant, segons ell, que les coses no se sortissin de la llera, que no excedissin de la protesta. La jutgessa, per la seva banda, li imputa un delicte de sedició per, suposadament, dirigir i encoratjar les masses per impedir que la Guàrdia Civil actués contra l'organització del referèndum il·legal d'autodeterminació de l'1 d'octubre. Parlant amb ell, un té la sensació que es va trobar en un determinat moment assumint una responsabilitat gairebé ingovernable i que no tenia altra intenció que reunir peces en un mosaic plural per mostrar un “som això i ara, què fem?”. Va ser algú que es va deixar la veu provant de fer-se sentir enmig d'una cridòria que ho va ensordir tot perquè escoltar raons alienes era sospitós. Segueix sent-ho.\nCuixart no era polític sinó president d’Òmnium, una associació cultural de foment de la cultura catalana. Va passar de ser tresorer a president per la defunció de Muriel Casals —i fugaç presidència de Quim Torra— i la seva lluita, afirma, va ser “simplement perquè es pogués votar, que es permetés un referèndum pactat”.\nÉs la segona ocasió que el veig de prop i la primera que parlo amb ell. A fora, el dia és esplèndid. Sol i fred, un munt d'ocells cantant i un helicòpter retallat prop d'una torre de vigilància a l’estil Call of Duty. La calefacció de dins és tropical. Cuixart triga molt a aparèixer. Posa la mà al vidre i jo la meva. Tinc un amic que s'assembla molt a Cuixart. Físicament, en la seva manera de vestir, d'on ve i com pensa. Hi ha molta gent semblant a Catalunya. Tant el meu amic com Cuixart són d'extracció treballadora, fills de matrimonis de català i murciana, provenen de l'esquerra no violenta, propers a Comuns i independentistes. El que ha succeït en els últims temps ha tibat la nostra relació però seguim sent amics. És fàcil imaginar-lo donant-te la raó, deixant-se convèncer o convencent-te, acceptant la diferència, diluint-la per seguir convivint en condicions. Per això, si algú em digués que el meu amic és a la presó ho sentiria com un error, una cosa desproporcionada i aquesta desproporció l’aniria fent, dia a dia, més injusta. L'apreciació, el descodificador emocional, les bessones. Tot plegat. La mesura s'empara en la reiteració delictiva. En la possibilitat que si Cuixart sortís de la presó a espera de judici podria seguir duent a terme accions sedicioses. Més problemes amb la veritat.\nLa primera vegada que vaig veure Cuixart va ser en una andana de l'estació de Sants. Ell venia de declarar a l’Audiència Nacional. El seguia la seva companya, el bebè, alguns companys, advocats. Parlava per telèfon. Semblava enfadat. Per a molts va ser un alleujament que poguessin declarar i tornar a casa ja que era necessari creure en l'empara de les normes, en la seva aplicació independent. Recordo que en aquesta ocasió jo també estava enfadat amb aquell tipus —al qual no coneixia— que anava dos passos davant de mi. Enfadat per la tensió, pel dolor, per l'esquinçament. Per les maneres, pel salt al buit, pel menyspreu a les minories. Per la veritat que ningú ens deia.\nManifestació en suport dels exconsellers presos i dels 'Jordis'. Luis Sevillano\nCuixart em pregunta coses de fora de la presó. Rep moltes visites i li encanta que li parlin de l'exterior. A la presó totes les parets semblen haver renunciat a tenir més de dos colors. A Cuixart li agrada que li recordin que hi ha més colors. És un home d'esquerres, que va provar de sumar diferències i no imposar un únic color. Rep un munt de cartes. L’emociona l'impacte de l'escrit en un paper, el ritual que nosaltres —en llibertat, accelerats, hiperestimulats— ja no sentim: obrir un sobre, llegir el que han escrit única i exclusivament per a tu. Gent, de vegades, a la qual no coneix, a la qual mai veurà. Li transmeten esperança, afecte, el no oblit. Li envien poemes: “En tinc una carpeta. Més de 200. Són propis o d'autors consagrats. He descobert una antologia de Mercè Rodoreda fantàstica”. I ara, què està llegint? John Carlin. El somriure de Mandela.\nCuixart no vol ser part d'un santoral però “potser Jordi Sànchez i jo siguem peces importants per avisar d'un cert comportament autoritari del Govern espanyol, de quina és la salut de la nostra separació de poders”. Comparteix cel·la amb Liam, un irlandès amb qui fa pràctiques d'anglès. Li pregunto quin ha estat el sentiment que ha ocupat més temps el seu ànim. Ràbia, tristesa, injustícia? “El d'estar viu. Penso en present. I en el passat. Em venen imatges, cares de gent que havia oblidat. Saps de què em vaig recordar l'altre dia? Que a segon d’EGB m'agradava molt ballar. M'encantava i un bon dia, ja de gran, em va començar a fer vergonya i vaig deixar de ballar. No ho recordava i…”. Li pregunto què sent quan des de la premsa escrita, televisió i ràdio, demanen penes tan severes. “Quan m'arriba el que escriuen o diuen de mi, provo de pensar que s'equivoquen. Res de germinar la llavor de l'odi. D'això no surt mai res de bo. Intento ser equilibrat i positiu. No em deixo portar ni per l'eufòria ni per l'abatiment. En un dia viatges per molts estats d'ànim. Contrastos entre tristesa, malenconia, alegria, autoestima… Tens temps d'escoltar-te a tu mateix. Mai m'he sentit tan viu com des de la desgràcia i la pena d'estar sense llibertat, lluny de la meva gent”.\nTé pendent una carta a Pablo Iglesias, amb qui l’uneix afecte però amb qui també ha tingut algunes topades, sobretot arran d'una escalfada d’Iglesias en campanya electoral sobre el fet de treure l'orgull dels nostres pares o avis emigrants. “Sempre he parlat de compartir, de les lluites compartides per gent que pensa diferent. Quan es va disparar la polèmica pel pregó de la Mercè de Javier Pérez Andújar jo em vaig escandalitzar i em vaig partir la cara per ell (la designació del pregoner va comportar una protesta feroç d'una part de l'independentisme). Fer un país en el qual algú com Pérez Andújar estigués a l'altre bàndol no m'interessa. Jo no vull aquest país. Un país de veritats absolutes. Tots pensem que tenim la raó però només en tenim una part. Inés Arrimadas, Pablo Iglesias, tu i jo. Una part, no tota”.\nEn sortir, la meva amiga em pregunta si pot dir a les nenes que els Jordis estan a la mateixa cel·la.\n—Sí, i que a un d'ells li agradava ballar de nen. Hem quedat a les properes festes de Gràcia per marcar-nos un ball.\n—Això és veritat?\n—No, però digue’ls-ho igualment.\nCarlos Zanón és escriptor.


L'exlletrat major del Parlament diu que ell ja va alertar de les conseqüències - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'exlletrat major del Parlament diu que ell ja va alertar de les conseqüències\nAntoni Bayona afirma que la mesa pot no admetre a tràmit proposicions per motius de fons\nacn 04.03.2019 | 23:41\nL'exlletrat major del Parlament, Antoni Bayona, al Suprem ep\nL'exlletrat major del Parlament, Antoni Bayona, al Suprem\nL'exlletrat major del Parlament Antoni Bayona va afirmar ahir que la mesa del Parlament pot inadmetre a tràmit proposicions legislatives per motius de fons. Aquesta afirmació contradiu les fetes també com a testimonis al judici per part tant del president del Parlament, Roger Torrent, com dels expresidents de la cambra Ernest Benach i Núria de Gispert, que van dir que només es podien inadmetre per motius de temps o forma. En resposta al fiscal Fidel Cadena, Bayona va dir que la mesa pot no admetre a tràmit una proposició de llei per motius de fons i va citar doctrina del Tribunal Constitucional (TC) per dir que permet aquesta opció. Bayona també va afirmar que Carme Forcadell no va fer canvis tot i els advertiments dels seus informes.\nDurant la seva declaració, va recordar que anys enrere el Parlament va inadmetre iniciatives legislatives populars (ILP) relacionades amb el dret a l'autodeterminació durant les preguntes del fiscal, tot i que també va admetre, en respostes a la defensa de Forcadell, que sí va tramitar una proposició de llei sobre la independència de Catalunya que es va rebutjar al Ple.\nBayona va dir que hi ha una doctrina del TC que estableix «des de fa molts de temps» que les meses estan facultades a inadmetre a tràmit iniciatives proposades que siguin contràries al dret. De fet, va dir que el mateix TC dona aquesta «excepció».\nEn respostes al fiscal i a l'advocacia de l'Estat, va recordar els diferents informes elaborats pels serveis jurídics advertint a la mesa i a la presidenta davant diverses iniciatives advertint del «deure d'impedir i paralitzar» accions que es derivessin de la resolució el 9 de novembre del 2015 suspesa pel Constitucional. En els informes, va afegir, s'avisava de responsabilitats penals. Després que l'advocada de l'Estat preguntés si amb aquests informes «que posaven de manifest els riscos i causes eventuals d'inadmissió a tràmit» Forcadell va prendre alguna mesura «per adaptar la tramitació o procedir a la forma que indicaven», Bayona va respondre: «Crec que objectivament no va passar d'aquesta manera».\nA preguntes de l'advocada de Forcadell, Olga Arderiu, va admetre que els informes dels serveis jurídics no eren vinculants ni preceptius. Arderiu li va recordar que en un informe va afirmar que el fet que futures iniciatives pugin tenir connexió material amb la resolució el 9 de novembre del 2015 no impedeix la tramitació, fet que Bayona va reconèixer, però l'exlletrat major va recordar que una altra conclusió del mateix informe en que avisava que el deure de complir amb les resolucions del TC comportava que la mesa «no podia tramitar noves resolucions que poguessin entrar en contradicció amb la sentència».\nSobre el 27-O, l'exlletrat va constatar que només es va votar la part dispositiva i que és la «praxi» parlamentària habitual. Bayona va relatar que a vegades els serveis jurídics donen «alternatives» als membres de la mesa, ja que a vegades hi ha marge per a la «interpretació».\nDeclaració sense rostre\nPer la seva banda, el secretari general del Parlament, Xavier Muro, que va demanar que no se li veiés la cara per televisió durant la declaració, va explicar que no hi ha precedents d'admissió a tràmit d'iniciatives a la mesa amb un informe contrari dels serveis jurídics. Muro va explicar que no sempre es fa un informe i que només es pronuncien si hi ha «algun defecte de gravetat» o si la mesa demana algun informe (que no és vinculant). També va explicar que va advertir en diverses ocasions per escrit i també verbalment els membres sobiranistes de la mesa perquè considerava que algunes iniciatives incomplien ordres del Tribunal Constitucional (TC), com en el cas de les lleis de desconnexió. Durant l'interrogatori va dir que la mesa pot tramitar qualsevol iniciativa dels grups si està ben formulada però que pot entrar en el fons i evitar qualificar-la si va en contra de la Constitució de forma «palmària i evident», tal com recull jurisprudència del mateix TC.\nNieto acusa els Mossos de «legitimar» l'1-O i nega les càrregues policials. Arreu\nRoger Torrent al·lega que la Llei de transitorietat no es va fer efectiva. Arreu\nAhab Melero contra les balenes blanques dels servidors de l'Estat. Arreu\nMembres de la mesa contradiuen Forcadell: «Hem d'inadmetre propostes contra la Constitució». Arreu\nEls ferits de l'1-O al Bages desmenteixen Nieto i diuen que coneixia la resolució del TSJC. Arreu


Una macroinversió al nord de les Terres de l'Ebre pot generar més de 5.000 llocs de treball - Imagina Ràdio\nUna macroinversió al nord de les Terres de l’Ebre pot generar més de 5.000 llocs de treball\nUna central hidroelèctrica de bombeig d'emmagatzematge d'energia que serà la més gran del món\nMapa del projecte elaborat per TV3 | Telenotícies comarques del 19 de maig de 2021\nEl projecte Gironés-Raïmats és una macrocentral d’emmagatzematge d’energia de 1.300 hectàrees que preveu construir-se entre els termes de Riba-roja d’Ebre (Ribera d’Ebre) i la Fatarella (Terra Alta). Segons la pàgina web del projecte, des d’aquest 2021 fins a finals del 2023 o principis del 2024 preveuen finalitzar totes les tramitacions administratives i des del 2024 fins al 2030 es preveu executar les obres i posar en marxa la central. El pressupost total estimat és de més de 2.500 milions d’euros.\nEn els propers anys, està previst el tancament de les centrals nuclears i Gironés-Raïmats aposta per l’ús d’energia verda, alhora que vol facilitar el canvi de paradigma energètic que afavoreixi l’impuls econòmic del territori. Els municipis afectats, Riba-roja d’Ebre i la Fatarella, de moment, s’han mostrat favorables, com s’ha pogut veure en exclusiva a TV3 aquest migdia al Telenotícies comarques. Podeu recuperar la notícia aquí:\nEl projecte permetrà generar més de 5.000 llocs de treball directes durant la construcció, que està previst que duri 7 anys. A més, permetrà recuperar part del personal qualificat del sector nuclear i la creació de petites i mitjanes empreses, que donaran servei en els manteniments especialitzats d’edificació, obra civil i instal·lacions elèctriques i mecàniques.\nLa infraestructura constarà de dues basses d’igual volum allunyades del riu Ebre i situades a diferent altura: la de nivell més baix, Gironés, i la de nivell superior, Raïmats. Un cop estigui plena la bassa inferior amb aigua del riu, pràcticament no necessitarà més aportació. Totes dues basses estaran connectades mitjançant una galeria subterrània per la qual circularà l’aigua. Aquesta galeria disposarà d’una sala de màquines construïda a l’interior de la muntanya. Aquestes màquines hidràuliques poden funcionar com a bombes o com a turbines, segons girin en un sentit o en un altre.\nEl Parlament Europeu va donar el seu vistiplau a aquest projecte, que forma part dels projectes energètics prioritaris de la Unió Europea. Amb 443 vots a favor, 169 en contra i 36 abstencions, la cambra va donar llum verda a aquests projectes que podran accedir més fàcilment a finançament europeu. El llistat proposat per la Comissió Europea i ratificat per la cambra inclou aquesta megacentral hidroelèctrica al nord de les Terres de l’Ebre.\nArticle anteriorFreshly Cosmetics comença a construir el nou centre logístic de Gandesa\nArticle següentEstrena del pasdoble Sisco Trullen al Concert de Primavera de la Lira Roquetense\nYuri 20 maig 2021\tAt\t07:11\nNo veig que té de “verd” destruir tota aquesta extensió de bosc i buidar una muntanya per dins. Diria que aquest no és el camí. Potser sí per a continuar malbaratant recursos, però no ens farà feliços.\nRafel Jornet 20 maig 2021\tAt\t23:35\nEs la solución de tots els problemes mens pel despoblament que pateix la Fatarella ,que es buidara mentre s’omplen les buchaques Dels de sempre


La Plataforma Multisectorial contra la Morositat (PMcM) ha argumentat que Cepyme (Confederació Espanyola de la Petita i mitjana empresa) no protegeix les pimes amb veu pròpia, sinó als interessos de les grans companyies, en haver qualificat de “desproporcionat” que es prohibeixi a les companyies moroses accedir a subvencions públiques, tal com ha denunciat en un comunicat i en les taules de diàleg i representació.\nPIMEC posa a disposició dels seus socis, i per tant, a disposició de les farmàcies associades a l’empresarial, la plataforma digital PIMEC Facturafy de forma gratuïta, per controlar la facturació i el compliment de les obligacions tributàries. Es tracta d’un programa de comptabilitat pensat per a petits negocis i autònoms, amb el qual es pot crear, emmagatzemar i gestionar el seguiment de les factures, i elaborar els principals impostos a presentar de forma telemàtica.\nEl règim sancionador és una reivindicació històrica de la PMcM i la seva principal petició a la Comissió de Reconstrucció Social i Econòmica. El seu funcionament suposarà un punt d’inflexió en l’economia del país


ES PRESENTEN ELS FCBARCELONA PHOTO AWARDS A LA FUNDACIÓ APERTURE DE NOVA YORK – FCBARCELONA PHOTO AWARDS\nEs presenten els FCBARCELONA PHOTO AWARDS a Nova York\nEl FC Barcelona va organitzar la xerrada Crossing Bridges, sobre la convergència de l’Art i l’Esport, i va superar els prejudicis existents entre tots dos mons\nAperture Foundation – El vicepresident del Barça, Carles Vilarrubí, va expressar el seu agraïment als ponents\nNova York, 28 de novembre.- El FC Barcelona ha organitzat una xerrada anomenada Crossing Bridges, organitzada a l’Aperture Foundation de Nova York. Aquesta xerrada va ser part de les activitats promocionals dels FCBARCELONA PHOTO AWARDS, que són els primer en la seva naturalesa iniciats per un club esportiu, i tenen l’objectiu de premiar les fotografies que millor reflecteixin els valors positius de l’esport a la societat.\nEls premis esperen la participació d’artistes que fan servir la fotografia com a vehicle d’expressió artística, fotògrafs professionals i fotoperiodistes. Més que fotografies de pràctica esportiva professional, el Jurat donarà prioritat a les propostes que mostrin la pràctica d’esports en la vida quotidiana arreu del món.\nEl concepte Crossing Bridges es va crear a partir de la constatació de les barreres que actualment separen el sector artístic de l’esportiu. Els FCBARCELONA PHOTO AWARDS confien en recuperar la unió que al llarg de la història hi ha hagut entre el món de l’Art i el de l’Esport, com solien estar al llarg de la història.\nSi bé ha estat la primera xerrada que porta aquest títol, pretén ser l’inici d’un moviment que vol portar canvis positius en els mons de l’Art i l’Esport i es va convertir en una discussió fonamental que espera marcar tendències tot donant més pes a la convergència de tots dos mons.\nAmb el concepte Crossing Bridges el FC Barcelona té com a objectiu crear una plataforma en què tots dos mons puguin interactuar, comunicar-se i començar a col·laborar per a possibles sinergies futures.\nPer donar vida al concepte, es van reunir especialistes d’ambdós mons, amb l’objectiu de descobrir com construir ponts, esfondrar barreres i superar els prejudicis que avui separen els mons de l’Art i l’Esport.\nFundación Aperture – Jean Denis Walter, Azu Nwagbogu, Carles Vilarrubí, Stephen Mayes, Gail Buckland i Chris Wiley van parlar sobre la convergència de l’art i l’esport (d’esquerra a dreta)\nLa discussió es va dur a terme entre:\nCarles Vilarrubí, vicepresident de l’Àrea de Relacions Internacionals i Institucionals del FC Barcelona,\nAzu Nwagbogu, fundador i director de l’African Artists’ Foundation, una organització sense ànim de lucre amb seu a Lagos (Nigèria), fundada el 2007 i dedicada a la promoció i el desenvolupament de les arts i els artistes africans contemporanis,\nStephen Mayes, que ha treballat al nivell més alt de fotografia durant més de 25 anys, en les àrees de periodisme, art, comerç i moda, i és el director executiu de Tim Hetherington Trust,\nGail Buckland, autora, educadora, curator i autoritat en fotografia, va ser consultora fotogràfica a l’exvicepresident Al Gore en la seva presentació en Power Point, documental i llibre Una veritat incòmoda. Actualment la Sra. Buckland està exhibint Who Shot Sports al Museu de Brooklyn, on destaca els fotògrafs esportius i el seu lloc en la història de la fotografia,\nJean-Denis Walter, que ha treballat per al grup L’Équipe durant 15 anys, i ha estat cap de Fotografia i redactor en cap de L’Équipe Magazine, una de les revistes esportives més prestigioses de França. El Sr. Walter va obrir la seva pròpia galeria fa un any, la qual es va convertir en l’única especialitzada en fotografia esportiva a París.\nL’artista i escriptor Chris Wiley, que escriu sobre fotografia per al New Yorker i és redactor adjunt de la revista Frieze, va moderar la xerrada.\nWiley es va interessar pel fet que un club esportiu com el FC Barcelona sigui l’impulsor d’un concurs fotogràfic tan ambiciós com els FCBARCELONA PHOTO AWARDS.\nTots els presents es van mostrar molt satisfets per aquest fet, especialment en un moment en què el fotoperiodisme està en plena crisi. Tot i així, Stephen Mayes va assenyalar que el món de la fotografia estava en un gran moment, gràcies als avenços tecnològics, els quals permeten fer coses que fins ara semblaven impossibles per a la gran majoria de la gent.\nPer la seva banda, Gail Buckland, responsable de l’exposició Who Shot Sports, del Brooklyn Museum, va recordar que fins no fa gaire la fotografia esportiva era considerada per la majoria de professionals del sector com de “Segona Divisió”. El mateix va ocórrer en el passat amb els fotògrafs del món de la moda i amb aquells que seguien els artistes del rock, però aquesta percepció general va canviar fa uns anys i confia que es produeixi la mateixa evolució amb els fotògrafs esportius.\nJean-Denis Walter va recordar que durant la seva vida professional ha vist moltes fotografies esportives que són autèntiques obres d’art, gràcies a l’autenticitat que els professionals de la fotografia han estat capaços de captar en els diferents esports.\nAzu Nwagbogu va explicar quins criteris de selecció s’aplicaran a les fotografies i projectes que es presentin fins al 30 de desembre: l’autenticitat de cada moment i el fet de mostrar els valors de l’esport a través de les instantànies. Així mateix, ha afegit que les imatges presentades no han de girar necessàriament al voltant de la pràctica esportiva, sinó que es valoraran per la història que recullen al voltant dels valors vinculats a l’esport.\nEl vicepresident Carles Vilarrubí va agrair l’interès que han despertat els premis, i es va mostrar molt satisfet del nombre i qualitat de les persones assistents a la taula rodona. Va destacar també que l’organització d’un concurs fotogràfic artístic i fotoperiodístic en l’àmbit internacional obeeix a l’objectiu de donar suport al sector de la fotografia des d’una plataforma de tanta difusió com és el Barça, promovent l’activitat artística en aquest àmbit.\nCom a part dels actes de presentació, el 29 de novembre, Gail Buckland va oferir als ponents de la taula rodona una visita privada a la seva exposició Who Shot Sports al Brooklyn Museum.


Hotel Petr Bezruc Frydlant Nad Ostravici República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMalenovice 327, Frydlant Nad Ostravici, Frydlant Nad Ostravici, República Txeca, 73911 - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Petr Bezruc\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Petr Bezruc és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Frydlant Nad Ostravici. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Hotel Petr Bezruc, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com bany, centre esportiu, sauna, camp de golf (a 3 km), piscina coberta. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hotel Petr Bezruc.\nTots els tipus de viatgers (143)Parelles (62)Viatgers en solitari (10)Famílies amb infants petits (51)Famílies amb infants grans (8)Grups (12)


Julio Rua entra a la Comissió Executiva d'Un País en Comú\nJulio Rua, portaveu de Podem a Ripollet, forma part de la Comissió Executiva d'Un País en Comú, una nova força política d'esquerres constituïda formalment el 8 d'abril a Barcelona i que aplega formacions com ICV, EUiA, Podem i Equo.\nUn País en Comú és una nova formació (tot i que encara està pendent d'un nom definitiu) constituït per dos òrgans de direcció: la Comissió Executiva, formada per una trentena de persones i presidit per Xavier Domènech, portaveu d'En Comú Podem al Congrés dels Diputats. L'altre òrgan és una Coordinadora formada per 120 persones.\nRua formava part de la candidatura Juntes Podem, liderada per Jéssica Albiach, que pretenia encapçalar la nova força d'esquerres. L'opció amb més possibilitats, però, era la candidatura de Xavier Domènech, per la qual cosa Juntes Podem es va convertir en una llista complementària a la de Domènech.\n- El Vallès Occidental es mobilitza per facilitar l'acollida de refugiats [Notícies]


Contra el desagrupament – Salvador Cardús\nPROBABLEMENT -DES DE FORA és fàcil de dir-, Reagrupament ha tardat massa a definir com articularia aquesta relació entre l’associació i la plataforma electoral, que difícilment podia estar formada exclusivament pels reagrupats. Per exemple, com ha suggerit algun dels seus membres, hauria estat molt raonable establir una clara incompatibilitat entre les responsabilitats de direcció a l’associació i l’assumpció de càrrecs polítics, a l’estil del Partit Nacionalista Basc. Reagrupament, una associació acabada de crear però amb les eleccions a la cantonada, hauria d’haver pensat que no era l’instrument adequat per elaborar programes electorals per a una candidatura que finalment hauria de respondre a uns criteris ideològicament més diversos i organitzativament més tècnics i més professionalitzats. I el cas és que ni amb una elecció per demarcacions electorals ni amb una de general, no es pot resoldre aquest encaix entre associació i llistes. Màxim, Reagrupament podia escollir en unes primàries possibles candidats per optar, en un segon moment, a incorporar-se a unes llistes electorals amb altres possibles candidats. I Reagrupament podia exigir participar en la redacció del futur programa electoral, una vegada coneguda la candidatura i la seva fesomia final. Però un salt de l’associació a les eleccions en solitari, que l’enfrontés a dues o tres ofertes electorals més de significació semblant, seria una decisió que obstaculitzaria els seus propis objectius.\n6 de febrer de 2010by admin


Els objectius d’aquesta coordinació i les activitats que es duen a terme durant el curs segueixen aquestes directrius:\nContinuar en el projecte de formació intercentres “Millora de l’expressió oral i de la dinamització de la normalització lingüística als centres”.\nTreballar l’anàlisi i la reflexió de les actituds lingüístiques individuals i col·lectives amb els alumnes de batxillerat per mitjà de la intervenció d’alumnes universitaris, que realitzaran xerrades i debats. El fet que qui fa l’exposició del tema i dirigeix el debat sigui un jove, predisposa favorablement l’interès dels alumnes.\nOrganitzar la celebració de la festa de Sant Jordi, amb el muntatge de parades de llibres i objectes diversos, elaborats aquests per alumnes del centre, aprofitant el voluntariat lingüístic i les tutories. Els doblers resultats de la venda de llibres i altres coses es destinen sempre a una causa solidària.\nOrganitzar actes entorn de la figura de Josep Maria Llompart.


Pròrroga de la comissió de serveis a determinats funcionaris de carrera que cobreixen llocs de treball vacants a la plantilla d?aquesta universitat - FOU - Seu electrònica - Universitat de les Illes Balears\nNúm. 306 - Any XXIV Divendres, 16 de gener de 2009\n8890. RESOLUCIÓ del Rectorat del dia 18 de novembre de 2008 per la qual es prorroga la comissió de serveis a determinats funcionaris de carrera que cobreixen llocs de treball vacants a la plantilla d’aquesta universitat.\nAmb les funcions que em confereix l’article 30 dels Estatuts de la Universitat i en virtut del que preveu l’article 82 de Llei 3/2007, de 27 de març, de la Funció Pública de la comunitat autònoma de les Illes Balears, atesa la necessitat urgent de cobrir llocs de treball vacants, es prorroga la comissió de serveis als funcionaris de carrera que s’indiquen a l’annex d’aquesta resolució.\nAquests funcionaris, durant la comissió de serveis, percebran les retribucions a càrrec dels crèdits inclosos en els programes en què figurin dotats els llocs de treball que realment ocupen.\nInici de la pròrroga\nFi de la pròrroga\nGarau Tomàs, Margalida C1 266 21 21-11-08 20-05-09 Rectorat (Centre d’Estudis de Postgrau) CG\nMorro Pérez, Pedro C1 930 21 11-12-08 10-06-09 Ed. Mateu Orfila i Rotger i Guillem Colom Casasnovas CG\nPalma, 18 de novembre de 2008\nRESOLUCIÓ del Rectorat del dia 11 de novembre de 2008 per la qual es declara en situació d’excedència voluntària per prestar serveis en el sector públic la senyora Caridad Castro Riera.\nRESOLUCIÓ del Rectorat del dia 18 de novembre de 2008 per la qual es nomenen funcionaris interins per subvenir a necessitats urgents, extraordinàries i circumstancials d’increment de l’activitat.


Budó adverteix que la querella de la Mesa i el recurs de la Fiscalia contra el tercer grau són un "avís a navegants" La República\nACN Barcelona.-La portaveu del Govern en funcions , Meritxell Budó, ha advertit que la querella de la Fiscalia contra part de la Mesa del Parlament, i el recurs del propi […]\nACN Barcelona.-La portaveu del Govern en funcions , Meritxell Budó, ha advertit que la querella de la Fiscalia contra part de la Mesa del Parlament, i el recurs del propi ministeri públic al Suprem contra el tercer grau dels presos i preses són un “avís a navegants”. “Res és casual”, ha alertat durant la roda de premsa telemàtica d’aquest dimarts a Palau, posterior al Consell Executiu. Budó ha constatat que les decisions de la Fiscalia arriben en un “moment clau” per l’inici de la legislatura, i que tampoc no és “casualitat” que el recurs contra el tercer grau arribi el dia abans de l’inici del judici als síndics de l’1-O. La consellera ha deixat en mans del proper Govern les condicions per tornar a reunir la taula de diàleg amb l’Estat.\nBudó ha afegit que el recurs de la Fiscalia al Suprem contra el tercer grau dels presos de Lledoners és “una mostra més de la revenja de l’Estat” contra els consellers que van fer possible l’1-O. A més, ha afegit que Espanya també “castiga” els síndics del referèndum, el dia abans de l’inici del seu judici, al TSJC.Preguntada per si creu que aquestes actuacions del ministeri púbic poden dificultar el diàleg amb Madrid, Budó ha manifestat que el govern espanyol parla de diàleg alhora que “exerceix la repressió”. A més, ha recordat la frase del president espanyol, Pedro Sánchez, que va subratllar que la Fiscalia “depèn” de la Moncloa.La consellera de la Presidència en funcions ha deixat en mans del proper Govern “si cal o no reprendre” la taula de diàleg amb l’Estat per resoldre el conflicte polític. Budó s’ha limitat a asseverar que la voluntat de la Generalitat ha estat resoldre “sempre” la situació des del diàleg i la política.


Gats enverinats en un camping | TVAnimalista.com\nInici Notícies Gats enverinats en un camping\nGats enverinats en un camping\nPersones voluntàries de la Protectora d’Animals i Plantes de Burgos han donat la veu d’alarma davant la troballa en els darrers dies d’almenys una desena de gats morts o encara amb vida, tots ells amb símptomes clars d’haver estat enverinats, dins el càmping municipal de Fuentes Blancas i en els contenidors d’escombraries del voltant.\nEls animals han anat apareixent al llarg de la setmana passada, tot i que el pitjor dia va ser el diumenge, quan en registrar els dipòsits de deixalles de la zona van descobrir que no només havien llençat aquells ja cadàver, sinó també altres que encara estaven amb vida, en alguns casos pràcticament agonitzant. «Patien vòmits, convulsions … Va ser un espectacle lamentable, havia gent fins i tot plorant », comenta una de les integrants del col·lectiu en defensa dels animals.\nVan acudir ràpidament al veterinari per intentar salvar a dos d’ells, que romanen ingressats i lluitant per tirar endavant. A més, es van fer càrrec de 4 gatets sense mare, que han portat a les instal·lacions de la Protectora, al costat d’altres recollits en dies precedents. Res van poder fer per altres 7 gats, que ja havien mort. Entre ells hi havia una femella aparentment embarassada.\nTreballadors de l’empresa que gestiona el càmping municipal si tenen coneixement del que està succeint, encara que es desvinculen del que ha passat. S’han limitat a recollir els cadàvers que han trobat al recinte -3 ahir, segons va declarar un treballador- i llençar-los a la brossa.\nDes de la Protectora també consideren que l’assumpte no té res a veure amb els gestors de les instal·lacions, encara que sí sospiten de la implicació d’algú allà allotjat, ja que el focus de l’enverinament sembla estar dins del recinte. Els i les voluntàries han posat els fets en coneixement de la Policia, encara que no tenen proves per incriminar ningú.\nA més de la possibilitat que morin més animals, a la Protectora el preocupa que el verí es pugui estendre a altres espècies, donat l’elevat nombre de gossos que passegen per la zona de Fonts Blanques. «El verí segueix per aquí», conclouen.\nPel que sembla, al càmping de Fuentes Blancas havia inicialment uns 20 gats, però en els últims temps han criat de manera molt ràpida. La regidora de Sanitat, Marisol Carrillo, no tenia ahir coneixement de l’assumpte ni constància d’avisos per a la recollida dels animals morts, que es pot sol·licitar a través del 010.\n500 animales podrían quedar en la calle500 animals podríen quedar al carrer\n21 años encerrada en una casa de Castelló21 anys tancada en una casa de Castelló


Dmitri Ilovaiski - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n30 de gener de 1832 (Julià)\n15 de febrer de 1920 (88 anys)\nUniversitat Estatal de Moscou (–1854)\nDmitri Ivànovitx Ilovaiski (1832-1920) fou un historiador rus antinormandista que va escriure diversos llibres de text d'història estàndard.\nIlovaiski es graduà a la Universitat Estatal de Moscou el 1854, juntament amb Serguei Soloviov. Cridà l'atenció per primera vegada amb la seva tesi sobre el Principat de Riazan el 1858. Fou ferit al setge de Plevna, durant la guerra russoturca (1877–1878) en què participà.\nAls anys 70, Ilovaiski començà a publicar la seva descripció de la història russa, que fou titllada per alguns estudiosos de simple compilació. Als seus escrits tardans hi exposà una controvertida hipòtesi sobre el rus d'Azov, al·legant-hi que estava centrat a Sarkel i Tmutarakani.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Dmitri_Ilovaiski&oldid=17929681»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 des 2016 a les 21:12.