Custo Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” | Maria Josep Jordan | Barcelona | Cultura | El Punt Avui\nCusto Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” Custo Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” Custo Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” Custo Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” + Custo Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” E-mail\nCusto Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre”\nla moda de demà\nCusto Dalmau és el nom propi català més conegut internacionalment del món de la moda. Té més de 3.000 punts de venda en 40 països i 60 botigues pròpies, i el 2010 va facturar 92 milions. Viatja constantment i està al dia del que passa en un sector intensament afectat pels canvis en l'economia global i en la manera de transmetre informació. Les seves respostes ens traslladen directament al futur\nCusto Dalmau amb el Ferry que ha customitzat al port de Formentera.\nCusto Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” Custo Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” Custo Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” Custo Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” Custo Dalmau: “El més difícil no és saber crear, és saber vendre” E-mail\n“Arribar als nois de menys de 25 anys és tot un repte. Si no pots preveure per on aniran les comunicacions, quedes aïllat”\nCap on va la moda?\nEstem davant d'un canvi important de cicle determinat pel desenvolupament de la tecnologia, especialment per la comunicació. Vivim el món en directe, en la immediatesa, i es canvien els models tradicionals. Ara per ara pots tenir un producte molt bo però si no el saps mostrar al món, no tens res. Un gran xef sense restaurant, on cuina?\nPerò vostè sempre ha sabut donar visibilitat al seu producte: botigues, desfilades, salons, ara roba per a nens amb Custo Growing...\nAvui en dia s'ha produït un tall generacional molt important. El que era i és vàlid per a nosaltres ja no ho és per als més joves. El fax va revolucionar el món fa pocs anys i ara ja és un dinosaure. I tenir una plana de Facebook ahir era innovador i ara ja és com qui té una targeta de presentació, res més. Les xarxes socials avancen i alguns nanos ja no obren ni els e-mails! Si no ets capaç de preveure els camins per on aniran les noves comunicacions et quedes aïllat. Vam encarregar a una empresa unes aplicacions per baixar a Iphone, Android i Blackberry i al cap de quatre mesos, tot just quan van estar acabades, ja estaven desfasades. Contactar amb els menors de 25 anys és tot un repte, però és el futur.\nAixò vol dir que vivim el final de les desfilades tal com les entenem?\nLes desfilades són herència de les estratègies de venda de fa 50 anys, quan tot es feia a sis mesos. Avui, quan els xous es veuen en directe, en streaming, no té sentit mostrar en una passarel·la el que prepares per a l'hivern que ve. És un anacronisme però no s'abandona perquè té un vessant d'espectacle, de proximitat física, d'acte social... Nosaltres desfilem des de fa molt a la Fashion Week de Nova York, que ens ha vist créixer com a empresa, però cada any a més organitzem alguna altra desfilada en països on ens hem introduït. N'acabem de fer una a Santo Domingo i el mes passat vam ser a Tunísia perquè ens van demanar participar en la seva setmana de la moda per donar suport, amb actes normalitzadors, a la transició democràtica del país.\nA Barcelona ara tenim una passarel·la de moda independent, el 080, amb subvenció pública.\nUna cosa és promocionar la moda com a fet cultural, mostrar el que es fa a Catalunya, i un altre és ajudar a fer que la moda tingui vocació de negoci i com qualsevol altra empresa pugui crear llocs de treball reals. Si es fa en aquest sentit s'han de valorar els resultats de tot plegat i veure si funciona. És sumar i restar.\nCatalunya sempre ha estat molt creativa pel que fa a la moda. Hem de continuar donant suport al talent?\nAvui hem de tenir clar que el més difícil no és crear, és vendre. L'oferta és enorme i la demanda s'ha encongit en el nostre entorn, a Occident. Fa 30 anys, quan vaig començar, ningú sabia què era una escola de moda i ara no paren de sortir nois preparadíssims amb gran talent. Però arriben a una societat on la gent no aspira a comprar roba perquè ha descobert que l'autèntic luxe és tenir temps lliure. En aquest context, repeteixo: l'art no és saber crear, és saber vendre. A l'Estat i a Catalunya hi ha molta creativitat però sempre ha fallat la cultura d'empresa vinculada a la moda.\nQuin consell donaria als joves que comencen a dissenyar?\nQue tinguin molt clar que han entrat en un sector molt competitiu i molt complex. Hauran de lluitar molt i durament. Estàs obligat a ser global en vendes i en proveïdors. Fa 25 anys nosaltres fabricàvem a Mataró i ara fabriquem a 10.000 quilòmetres de casa. Abans hi havia moltes botigues multimarca i ara tenim botigues pròpies i cada cop més es compra tot en línia (per a la meva filla de 19 anys ja és habitual). Qui sap si potser d'aquí a pocs anys veurem ciutats amb més gimnasos que botigues! Els hologrames en 3D ja estan trucant a la porta i podrem crear imatges nostres provant-nos vestits virtualment... El joc canvia molt ràpidament i cal estar preparats per adaptar-se i ser imaginatius.\nSer imaginatius en un món on regnen les còpies sembla contradictori.\nÉs molt trist. Tal com està el món resulta molt més rendible copiar que desenvolupar i treballar amb R+D+I com fem nosaltres. Si en farmacologia passés com en el sector de la moda, ja seríem morts per falta de nous medicaments. El 7% del PIB de la Xina ve de la pirateria, i el pitjor de tot és que aquí notes que la cultura del pirateig no molesta del tot a la gent.\nCusto Barcelona ha estat víctima de moltes còpies. Com s'hi enfronten?\nPosem denúncies, és clar. Però és molt difícil de controlar. De sobte t'avisen que han trobat 200 samarretes en un aeroport... Les legislacions són molt laxes i els peritatges ridículs. Et donen la raó però perds molt de temps i esforços.\nCuriosament a Custo Barcelona la van acusar de copiar Piolín.\nTot allò va ser molt desagradable perquè no era cap còpia i els jutjats ens van donar la raó sempre, la vam tenir sempre, i tot i així els litigants insistien i provocaven titulars periodístics que m'enviaven directament a presó per frau. Els mitjans van exagerar la situació i ho vaig patir molt. Sortosament fa dos mesos va quedar tot resolt a favor nostre.\nQuan va arribar el Bread & Butter Custo va començar a fer festes-desfilades a Barcelona i continua fent-les amb el saló català que l'ha substituït, The Brandery. Ho fa per donar suport al seu país? Què li sembla el saló?\nIntento ajudar tant com puc perquè com a empresa hem nascut a Barcelona, som d'aquí! The Brandery vol donar resposta a la demanda del sud d'Europa però ha nascut en un moment complicadíssim. Estan pedalejant i això és bo. És un projecte que necessita paciència perquè les coses s'han de fer ben fetes, pas a pas. És interessant saber que els salons que funcionen avui en dia són els que innoven, els que aporten algun tret diferenciador.\nEl seu tret diferenciador sempre ha estat el mestissatge i... el color. Veu la vida de colors?\nÉs clar que sí. Per què la moda no pot ser de color? El color va de la mà amb el sol i genera optimisme. Un alemany la primera cosa que fa quan arriba a Palma és posar-se una camisa de colors. Jo sóc optimista de mena. Des dels inicis vam proposar una moda alegre, i llavors era molt difícil fer entendre a la gent que a l'hivern els colors no havien de fer vacances. Ara ja no tant, malgrat que hi ha zones molt condicionades per la cultura i la situació geogràfica.\nNova York, per exemple.\nSí, si un nord-americà va a la Gran Poma es vesteix de negre i si se'n va a Miami es col·loca la samarreta de flors. No és un lloc fàcil per a nosaltres malgrat que ja fa 15 anys que hi som. Tenim mercats més naturals: Califòrnia és una meravella.\nI què em diu de la Xina, on avui dia tant es fabrica com es ven?\nNosaltres venem aHong Kong, però a la Xina encara no hi som. Les millors fàbriques són allà, però és un país que va en alta velocitat en tot i els costos estan pujant molt per tant la producció ara marxa cap al Vietnam i Cambodja. Per a mi és una zona més interessant com a mercat que com a proveïdor. Són 1.500 milions de persones, hi ha 20 milions de milionaris i ja tenen una classe mitjana potent. Però tenen els seus propis costums i gustos, no és fàcil entrar en el seu mercat interior. Malgrat ser un país ple de còpies, el que sí que he detectat és que ells no les consumeixen. Un taxista és capaç de gastar-se el sou d'un mes per comprar-se un moneder de marca.\nAl segle XXI la moda es ven en cadenes o s'agrupa en els grups del luxe. En el passat a Custo Barcelona l'han intentat comprar. Hi tornen?\nAlgun intent fan de tant en tant. Però aquest projecte és massa personal per vendre'l. El vam crear el meu germà David i jo amb molta il·lusió i sempre hi hem estat 100% involucrats.\nAdaptar-se als nous temps inclou fer una segona línia, Custo Line?\nS'ha de ser coherent amb els temps en què vivim i la preocupació econòmica és prioritària. Hem de donar la màxima qualitat a un preu assequible i això ho aconseguim fabricant en llocs barats a diferents parts del món. Custo Line recupera el nom amb què vam començar als anys 80 i proposa una línia urbana molt jove i casual.\nTambé fan altres coses, com personalitzar avions o vaixells...\nAcabem de pintar la coberta del ferri de Baleària que anirà de Dénia a Formentera amb un fons marí ple de peixos mediterranis, i també n'hem fet una altra versió per al ferri que enllaçarà Miami i les Bahames. Crec que és una altra manera d'estar present en el món, de promocionar-se sense trair l'esperit de la firma. En aquest cas el projecte està molt vinculat a la platja i la diversió... I als colors.\nContinuar obrint botigues pel món. Fa deu anys vam obrir la primera i ara ja en tenim 60. I fer coses que ens agradin. Per nosaltres la manera de lluitar contra la crisi és no parar de crear, treballar, innovar... Estar viu.\nCap on va la roba que vestirem?\nCada vegada més el llenguatge de la moda té a veure amb la tecnologia. Els avenços aquí també són sorprenents. Si abans només teníem llana, cotó i seda per vestir-nos ara podem trobar fibres de paper reciclat, de blat de moro... Materials resistents i molt interessants que ens donen molt de joc.\nCusto Barcelona, com les firmes punteres, busca crear un estil de vida: té rellotges, línia d'ulleres, perfum...\nSí, curiosament ara que parles de perfums, cal dir que jo no hi creia gaire i vaig trigar a decidir-me, però estic entusiasmat perquè l'últim que hem fet, Pure, ha rebut premis i està entre els cinc més venuts d'aquest Nadal, i això és increïble en un món en què es venen milers d'essències!\nLa gent connecta amb l'aroma Custo, i a més és profeta a casa seva. Vostè és de Tremp, i Lleida li ha donat un premi aquests dies.\nEls estic molt agraït. Home, m'agradaria ser estimat a casa, a qui no? Tenim pendent fer una desfilada al nou aeroport, que, com la nostra roba, té molts colors. És preciós.\nUn imperi que neix d'un viatge al sol.\nA Custo Dalmau (Tremp, 1959) li encanta el surf. Fa dues setmanes, poc després de fer-se aquesta foto amb el ferri de Baleària que ha pintat, se'n va anar directe a practicar-lo a les platges de Formentera. La seva passió era la mateixa a principis dels 80 quan, amb el seu germà David, van fer un viatge iniciàtic arreu del món i van acabar a les platges californianes envoltats del color dels surfistes. El seu look va inspirar les seves primeres col·leccions de samarretes, que ells mateixos s'encarregaven de vendre a l'Estat i als EUA, sense cap subvenció. La grossa va arribar quan Julia Roberts i actors de Friends es van col·locar algunes peces seves i el seu estil personal d'esperit jove i urbanita basat en el mestissatge de teixits es va fer global. Van començar a desfilar a Nova York entre els grans i a dur el nom de Barcelona pel món. Avui Custo Dalmau (feliç pare de cinc fills de totes les edats) ven més que roba: un estil de vida.\nEl Punt. Barcelona 12-06-2011, Pàgina 48\nEl Punt. Camp de Tarragona 12-06-2011, Pàgina 48\nEl Punt. Comarques Gironines 12-06-2011, Pàgina 38\nAvui 12-06-2011, Pàgina 40


El partit impulsa un nou vídeo musical jugant amb el nom de la candidata\nBarcelona"Yes a la Jess, no puc esperar més. Yes a la Jess, millor que Illa i Aragonès". Van començar amb el rap dels comuns i han acabat amb un reggaeton per demanar, ara ja sí, el vot per a Jéssica Albiach per davant de Salvador Illa i Pere Aragonès, els dos partits amb qui es juguen principalment la bossa d'indecisos. Albiach torna a aparèixer ballant i aixecant el puny per presentar la seva cara més "combativa", com s'encarrega de dir la lletra que interpreten Caderas Crew i Ruslana, els mateixos que van crear el reggaeton d'Ada Colau el 2019, Ada is in da house.\n"Ni joies ni Ferrari, ni debat identitari", diu la lletra mentre apareix la candidata de JxCat, Laura Borràs, en un Ferrari vermell. "Canta, balla, estira la manta, la Jess no s'espanta", continua el reggaeton dels comuns, que descriu Albiach com a "periodista, divertida, pèl-roja i atrevida que pot canviar la teva vida". Albiach comparteix protagonisme amb la número tres per Barcelona, Jéssica González, que també hi apareix ballant.\nÚltim dia de campanya i els comuns llancen dues iniciatives per atraure els indecisos d'esquerres que encara dubten. A banda del vídeo, el partit també ha llançat cartells en què torna a jugar amb el nom de la candidata: "Jess we can", emulant l'eslògan de la campanya de Barack Obama de l'any 2008.\nSi ja érem molt de la @JessicaAlbiach 🙋♀\ndesprés del #L6ElDebat 📺\nencara som més del #JessWeCan 💜❤ pic.twitter.com/a9anr6pXnD\n— En Comú Podem (@EnComu_Podem) 11 de febrero de 2021\nNo és la primera vegada en aquesta campanya que el partit s'emmiralla en els demòcrates d'Estats Units. Des que va començar oficialment la cursa electoral, els comuns han llançat una campanya telefònica en què membres de la candidatura, com la mateixa Albiach, trucaven casa per casa per demanar el vot. Una iniciativa que van posar en marxa Berni Sanders i Elizabeth Warren a les primàries demòcrates dels Estats Units per intentar mobilitzar l'electorat.\nEn aquesta campanya 100% en línia també volem sentir-vos a prop, preguntar-vos i escoltar-vos.\nUn plaer i moltes gràcies pel vostre temps, i un agraïment als i les voluntàries que faran fins a 10.000 trucades durant la campanya! pic.twitter.com/ulvcEIUmO1\n— Jéssica Albiach (@jessicaalbiach) 7 de febrero de 2021


Habitatge Jove - GRA. Servei de Joventut - Ajuntament de Granollers\nSi has arribat fins aquí, és que t'estàs plantejant emancipar-te, tens necessitat de fer-ho o veus que ha arribat el moment d’establir-te d’una altra manera.\nDes de L’Oficina Jove del Gra sabem que és un moment vital, estressant i motivador alhora, però segur que et fas moltes preguntes, necessites resoldre dubtes i et perds entre tant tecnicisme.\nSi necessites un assessorament específic, pots adreçar-te a:\n🔍 Granollers Habitatge\n🔍 Habitatge Jove de l’Agència Catalana de la Joventut\nAbans d'adquirir un habitatge, el primer que has de saber és quines tipologies d'habitatge hi ha, en què consisteixen i quina et convé més, ja sigui per tarannà o per la teva situació.\nAixí que, abans de prendre decisions, informa-te’n bé i tingues en compte totes les opcions.\n👉 Models Alernatius\nTambé podràs consultar un glossari amb conceptes claus per no fer-te un embòlic!


Com m'afecta la Llei de la Segona Oportunitat si estic casat?\nLibertad Sin Deudas / LLei Segona Oportunitat / Com m'afecta la Llei de la Segona Oportunitat si estic casat?\nLa regulació del mecanisme de la Llei de la Segona Oportunitat t’afectarà de manera diferent, si estàs casat, en funció de quin sigui el règim matrimonial.\nAfectacions del mecanisme segons el règim matrimonial\nSi el teu matrimoni segueix el règim de guanys (o equivalent) i aquest segueix vigent (no s’ha liquidat), hauràs de tenir en compte el següent:\nSi sou copropietaris d’un habitatge familiar que pot quedar afectat, haureu de sol·licitar l’Acord Extrajudicial de Pagaments tots dos, o un amb el consentiment de l’altre.\nEl Concurs Consecutiu absorbirà els deutes de tots dos que afectin el patrimoni comú (no els privatius). I el patrimoni inclourà els guanys i els privatius del concursat.\nEl Benefici d’Exoneració del Passiu Insatisfet (BEPI) aconseguit per tu o per la teva parella s’estendrà a l’altre cònjuge respecte dels deutes anteriors a la declaració de concurs que corresponguin al patrimoni comú.\nPer deutes privatius (els que no afecten el patrimoni comú), el BEPI no s’estén al cònjuge.\nEl cònjuge amb guanys afectats pot sol·licitar en el concurs que es dissolgui la societat i es liquidi i reparteixi el patrimoni.\nEl cònjuge també pot adquirir la totalitat de cada un dels guanys pagant la meitat del seu valor (el preu l’ha d’acceptar l’administrador concursal o el jutge). Aquest pagament anirà a parar al patrimoni del concurs (que es liquidarà).\nSi, per contra, estàs casat en règim de separació de béns, el deute correspon només a qui hagués incorregut en ell (pot ser un de sol o els dos en operacions conjuntes).\nEn alguns territoris hi ha altres règims matrimonials, però solen ser semblants als esmentats de guanys i de separació de béns. Per exemple, a Aragó hi ha el de consorci conjugal i a Navarra el de conquestes (ambdós similars al de guanys).\nPer tota la resta, en els procediments concursals i preconcursals (dels quals es compon aquest mecanisme) al cònjuge se’l té en compte en diversos moments.\nPer enviar-li algunes notificacions (com la de declaració del concurs).\nQuan s’inclouen les seves dades en certs informes sobre deutes i patrimoni.\nEn els casos en què poden celebrar-se concursos acumulats dels dos cònjuges o produir-se declaracions judicials úniques de concursos separats. (Per exemple, quan són socis d’una empresa).\nEn els casos en què aquest cònjuge té dret a aliments.


IB3 | Torna el futbol a IB3 a 'Porta Oberta'\nTorna el futbol a IB3 a ‘Porta Oberta’\nDissabte 13 de juny, el RCD Mallorca torna a la competició i a IB3 està tot a punt perquè pugueu seguir les 11 jornades finals de la lliga de futbol 2019-2020. Primer, amb les retransmissions dels partits de l’equip vermell a càrrec de l’equip d’esports IB3 Ràdio i, una vegada acabin els enfrontaments, amb el resum més extens i la millor anàlisi del programa Porta oberta a IB3 Televisió.\nPorta oberta és un programa d’estrena presentant pels periodistes Toni Terrades i Emma Calsina, i amb la col·laboració de l’exfutbolista Gustavo Siviero, que oferirà als seguidors del RCD Mallorca el més extens resum de la jornada. Ho farà posant especial atenció als partits del RCD Mallorca, analitzant-ne els enfrontaments, amb els punts de vista de diversos col·laboradors i amb connexions amb els principals protagonistes de la jornada. El programa s’emetrà a mitjanit cada dia que l’equip vermell disputi un partit.\nDurant 11 jornades, els equips d’esports d’IB3 us oferiran la millor opció per seguir, veure i analitzar els enfrontaments del RCD Mallorca i les seves opcions per mantenir la plaça a la màxima categoria


El Patronat de Sant Roc té una nova Junta encapçalada per Emma Torrentó i Sergi Gras | Ràdio Arenys 91.2FM\nFestes Sant Roc Dilluns 28 d'octubre del 2019\nEls membres de la nova junta del Patronat de Sant Roc (Foto: FB Els Macips)\nL’associació de veïns AVAM ja ha fet…\nArenys de Munt acull la segona trobada benèfica de cotxes …\nEmma Torrentó i Sergi Gras, Administrador gros i petit respectivament, seran els encarregats durant els pròxims 5 anys d’organitzar les tasques del Patronat de Sant Roc.\nTorrentó és la primera dona que dirigeix el patronat en tota la història d’aquesta entitat. Ha reconegut al Programa el Dominical que agafa el càrrec amb orgull però, al mateix temps, que li fa respecte encarar aquest repte. Té clar que cal normalitzar aquesta situació perquè el gènere no sigui important. Afirma que compta amb un equip potent i el suport de la Junta anterior per encarar aquest projecte.\nSergi Gras reconeix que està neguitós perquè no sap com anirà tot plegat i perquè els han deixat el llistó molt alt, però agafa el repte amb ganes i convençut que la Festa de Sant Roc continuarà creixent.\nEudald Cumalat, l’anterior Administrador Gros, fa una bona valoració del funcionament dels darrers anys del Patronat de Sant Roc i afirma que ara es mantindran a prop dels membres de la nova junta per donar-los un cop de mà i ser un suport. Tot i això, volen que la nova junta faci i desfaci amb llibertat perquè hi hagi renovació i perquè els nous membres escullin com volen portar la junta.\nTorrentó reconeix que, en alguns aspectes, tenen una visió diferent que l’anterior Junta però que hauran d’anar trobant-se en les diverses situacions per prendre decisions. Pel que fa al creixement del nombre de macips i macipes, tenen clar que tothom qui ho vulgui hi ha de poder participar de la festa i que, per tant, treballaran per fer-ho possible.\nCal recordar que l’any 2023 celebraran els 450 anys del Patronat de Sant Roc amb una festa en la què ja comencen a pensar.


Ampliar i millorar la formació per a les persones ocupades: una necessitat - Observatori Social de “la Caixa”\nL’escassetat de recursos, la concentració excessiva de les accions formatives i la poca participació dels agents socials obstaculitzen l’eficiència de la formació per als ocupats, que no sembla que prepari prou bé els treballadors per als canvis que afectaran el món laboral.\nLa formació dels treballadors és clau perquè les empreses mantinguin la competitivitat i s’adaptin als canvis en el camp productiu.\nLa inversió en formació per als treballadors ocupats ha baixat un 50% des de les xifres anteriors a la crisi.\nLa formació contínua dels treballadors ocupats es concentra a les grans empreses i beneficia els treballadors amb més qualificació prèvia.\nLa caiguda de la inversió en la formació per als ocupats\nFormar els treballadors ocupats és un element vital per millorar-ne l’ocupabilitat i per adequar les seves capacitats als canvis en la feina i als requisits de les empreses. A llarg termini, el fet d’invertir en la formació dels treballadors desemboca en un increment de la productivitat i la competitivitat de les empreses.\nNo obstant això, la reducció dels pressupostos destinats a aquesta mena de formació n’ha limitat en gran manera la incidència. El pressupost de formació per a ocupats va augmentar progressivament fins als 1.545 milions d’euros el 2010. Després d’una dràstica retallada el 2012 (es va reduir fins als 951 milions), els lleugers augments posteriors no han permès de recuperar els imports anteriors al 2012: el 2015 el pressupost va ser de 1.069 milions d’euros.\nCom veiem al gràfic, la retallada no ha afectat tant la formació contínua que ofereixen les empreses o l’adreçada als empleats públics, sinó la que ofereix l’Estat i les comunitats autònomes, l’anomenada «formació d’oferta».\nQuina mena de formació contínua s’ofereix i qui se’n beneficia?\nLa crisi també ha afectat el tipus de formació contínua que les empreses ofereixen. Tot i que el nombre de participants en programes formatius ha augmentat lleugerament, els cursos oferts són cada vegada més breus. La formació contínua, a més a més, s’imparteix fonamentalment a les empreses grans i mitjanes (amb taxes de cobertura de més del 80% l’any 2016), mentre que és molt menys freqüent a les empreses petites (amb una taxa de cobertura que no arriba ni al 20%, un percentatge que fins i tot ha anat minvant els darrers anys). En general, reben més formació contínua els treballadors més qualificats i amb un nivell educatiu més alt.\n1. La formació per als ocupats en el marc de les polítiques actives d’ocupació\nL’objectiu de les polítiques actives d’ocupació és la inserció laboral de les persones desocupades o, en el cas de les que ja tenen feina, millorar-ne les qualificacions per afavorir el manteniment i la promoció en l’ocupació. Malgrat la seva importància per a l’ocupació, els recursos destinats a les polítiques actives d’ocupació a Espanya són més aviat escassos, i s’han reduït molt durant la crisi: de gairebé 8.000 milions d’euros destinats el 2008 es va passar a menys de 4.000 el 2013. Actualment no arriben als 5.500 milions, com podem observar al gràfic 1.\nEn plena crisi d'ocupació, fortíssimes retallades en polítiques actives d’ocupació al 2012 i 2013\nLes polítiques actives d’ocupació s’agrupen en tres àmbits. El primer és el de les polítiques d’orientació, intermediació i col·locació, que orienten i gestionen les contractacions.\nEl segon és el de les polítiques de promoció i creació d’ocupació, com les adreçades a l’autoocupació i, sobretot, les que ofereixen incentius a les empreses per a la contractació. Aquests incentius a la contractació mitjançant subvencions i reduccions de quotes a la seguretat social representaven, segons les dades d’Eurostat per al 2013, el 16,2% del conjunt de les polítiques actives d’ocupació a la UE-28. A Espanya aquesta xifra era del 34,3%, és a dir, més del doble, tot i que hi ha un consens entre els experts segons el qual aquestes subvencions no contribueixen a crear ocupació (Lope, 2016).\nEl tercer àmbit de les polítiques actives d’ocupació és el de les polítiques de formació, que propicien l’adquisició, la millora i la posada al dia de competències i qualificacions que afavoreixen l’ocupabilitat. Aquest tercer àmbit es divideix en dos tipus de mesures: a) les adreçades als desocupats, amb la formació ocupacional com a exponent principal, i b) les adreçades als treballadors ocupats, que és l’objecte de la nostra anàlisi, i que al seu torn se subdivideixen en formació contínua i formació d’oferta.\nLa formació contínua es desenvolupa a les empreses, on és un element clau per adaptar els empleats als canvis constants en el món laboral. La formació d’oferta la proporcionen l’Estat i les comunitats autònomes mitjançant convocatòries amb fons estatals. Hi accedeixen persones ocupades, que cerquen d’ampliar les competències pròpies relacionades amb el seu lloc de treball o bé adquirir-ne de noves per optar a altres llocs. En els cursos de formació d’oferta, a càrrec dels centres formatius, poden participar-hi fins a un 40% de desocupats, però es comptabilitzen com participants en formació d’oferta per a ocupats.\nFormar els treballadors ocupats és un element vital per millorar-ne l’ocupabilitat i per adequar les seves capacitats als canvis en la feina i als requeriments de les empreses. No obstant això, la reducció dels pressupostos destinats a les polítiques actives d’ocupació en general i a la formació d’oferta en particular, n’ha limitat en gran manera la incidència.\nAquesta reducció es produeix en el marc d’una prioritat acceptada en el conjunt de la Unió Europea: la necessitat de millorar la formació de les persones per adequar-les a l’anomenada «societat del coneixement». D’ençà de la cimera de Lisboa de l’any 2000, la política d’ocupació de la UE s’orienta envers la societat del coneixement, i l’Estratègia Europa 2020 (Comissió Europea, 2010) no fa sinó refermar aquesta orientació. Segons això, aquesta mena de societat exigeix llocs de treball altament qualificats i que els treballadors segueixin una formació permanent, a fi de millorar la seva adaptació als canvis (CEDEFOP, 2010). Des d’aquesta perspectiva, els estats han d’invertir en formació per millorar les qualificacions i l’ocupabilitat de les persones i la competitivitat empresarial.\nA més a més, cal tenir en compte que en el futur pròxim les necessitats d’ocupació estaran estretament vinculades als avanços tecnològics. Aquests avanços poden influir negativament en el volum d’ocupació i afectaran les qualificacions per a desenvolupar les tasques (Arntz et al., 2016). Per aquest motiu, és important impulsar una formació, tant per a les persones desocupades com per a les ocupades, que permeti d’adequar les seves capacitats als nous requeriments tecnològics i als relacionats amb la societat del coneixement.\nLes mesures amb què Espanya va afrontar la crisi –entre altres, reduir els recursos destinats a la formació– no van en aquesta direcció (gràfic 2).\nEl pressupost de formació per a ocupats va augmentar progressivament fins a 1.545 milions d’euros el 2010. Després d’una dràstica retallada el 2012 (951 milions), els lleugers augments posteriors no han permès de recuperar els imports previs al 2012: el 2015 es va arribar als 1.069 milions. Aquesta reducció també afecta la formació per als empleats públics, que es comptabilitza a part, i que ha passat de 140 milions d’euros el 2009 a poc més de 50 els darrers anys.\nLa part més important del pressupost es destina a les bonificacions a empreses per a desenvolupar formació contínua per als seus empleats, que ha anat augmentant: 431 milions el 2008 i 605 el 2015. Amb la formació d’oferta passa tot el contrari: l’aportació a les convocatòries estatals ha minvat (413 milions el 2008 i 268 el 2015), i encara més a les autonòmiques (de 413 milions el 2008 a només 111 el 2015). Amb la Llei 30/2015, de 9 de setembre, que regula la formació professional per a l’ocupació, el 2016 no hi ha convocatòria estatal de formació d’oferta i el 2017, dels 250 milions pressupostats, només es van executar accions per 35 milions d’euros. Per aquest motiu el gràfic 2 arriba només fins al 2015, ja que, a partir de la llei esmentada, quan hi ha hagut convocatòria estatal els requisits per a implementar cursos han impedit que molts centres de formació hi poguessin accedir. Així, els ocupats –als quals es destina majoritàriament la formació d’oferta– amb prou feines han pogut triar cursos que els interessessin.\n2. Formació contínua i concentració de les accions\nLa formació contínua és imprescindible per adaptar els ocupats als canvis en l’elaboració de béns i serveis. A Espanya presenta xifres relativament modestes, que des de la crisi no s’han reduït, a diferència del que ha passat amb les destinades a la formació d’oferta. Els participants en formació contínua augmenten des del 2005 (Fundae, 2017 i altres anys), com mostra el gràfic 3.\nCal aclarir que participants no equival a treballadors formats, ja que un mateix treballador pot fer més d’un curs. Així, el 2016 els 3.766.997 participants van representar 2.535.038 d’ocupats que van seguir formació contínua.\nPel que fa a la taxa de cobertura, el percentatge d’empreses que formen sobre el total ha minvat: el 30% el 2013, el 27,4% el 2015 i el 22,7% el 2016 (439.188 empreses). Però aquesta dada difereix segons la grandària. El 2016 la taxa de cobertura entre les microempreses (d’1 a 9 treballadors) va ser només del 18,5%; superava el 50% en les petites (de 10 a 49 treballadors); era de més del 80% en les mitjanes (de 50 a 249 treballadors), i de més del 90% en les grans empreses (més de 250 treballadors).\nLa taula 1 ofereix dades d’interès sobre el volum d’empreses que formen, el nombre de participants i la durada que tenen les accions. Els 3,7 milions de participants el 2016 es distribueixen de la manera següent: 376.383 corresponen a microempreses, 577.754 a empreses petites, 766.515 a les mitjanes i 2.046.354 a les grans. Malgrat l’augment global, els participants d’empreses petites i microempreses han baixat els darrers dos anys.\nLa taula mostra un ordre descendent de les hores de formació segons la grandària de l’empresa, ja que la formació presencial, d’una durada inferior, és més freqüent a les grans empreses. En tot cas, és important subratllar la reducció progressiva de la durada mitjana de la formació. A tall d’exemple, les 12,8 hores de mitjana a les grans empreses el 2016 amb prou feines superen el 50% de les 24,3 hores registrades el 2005, i les 15,6 hores de les empreses mitjanes queden molt lluny de les 29 hores de durada mitjana del període 2007-2009. És evident que la crisi ha influït negativament en l’entitat de la formació contínua: més ocupats reben cursos, però els cursos cada vegada duren menys temps.\nPel que fa a les característiques de les persones que segueixen formació contínua, podem destacar que fan cursos més llargs o bé més d’un curs els qui tenen titulació universitària i ocupen llocs de treball directius o més qualificats. Això referma les conclusions a què han arribat altres estudis: les persones més formades són les que reben més formació contínua (QUIT, 2000).\nEls homes hi participen més (55,9% el 2016) que no pas les dones (44,1%), i superen la seva representació en la població ocupada (53,8%). Encara que en l’última dècada la participació de les dones ha augmentat (el 2005 era del 40,1%), es continua constatant una fractura en formació contínua entre homes i dones.\nExistència de desigualtat de gènere en la formació contínua a les empreses\nPel que fa a l’edat, la proporció de participants s’acosta a l’estructura ocupacional, tot i que els menors de 25 anys i els més grans de 55 hi participen menys del que els correspondria.\nRespecte a les activitats en què es fa formació contínua, hi ha una gran concentració en unes quantes de les 27 famílies professionals que componen el catàleg nacional de qualificacions. Com veiem a la taula 2, les tres famílies amb més presència en formació contínua aglutinen el 57,6% del total de participants, i les set amb més presència, el 87,3%. El grau de concentració cada vegada és més alt, i no es tendeix cap a més diversitat formativa, la qual cosa seria prou necessària (Lope, 2016). D’altra banda, una part d’aquesta formació no té gaire importància per a la qualificació en la feina, com passa per exemple amb els cursos de prevenció de riscos laborals.\n3. Formació d’oferta, descentralització i participació dels agents socials\nEn la formació d’oferta, hi ha tres programes adreçats als ocupats:\n- Plans sectorials, per als treballadors d’un sector en particular. Són els que formen més persones (73,3% del total el 2015).\n- Plans transversals, per a l’aprenentatge de competències comunes a diversos sectors. També s’adrecen a autònoms i a membres de l’economia social.\n- Formació, de més durada, que ofereix certificats de professionalitat.\nLes últimes dades sobre formació d’oferta estatal adreçada a treballadors ocupats són del 2015 (Fundae, 2016). Encara que les comunitats autònomes reben finançament i desenvolupen formació d’oferta (com vèiem al gràfic 2), les seves dades –en termes de persones formades, tipus d’accions, etc.– no queden recollides per al conjunt espanyol. Per aquest motiu només podem analitzar-ne les corresponents a les convocatòries estatals. El nombre màxim de participants en la formació d’oferta va ser de 784.966 el 2010. Des d’aleshores ha minvat, de manera que el 2015 només va haver-n’hi 168.830, dels quals el 28% eren desocupats, per la qual cosa els ocupats que van rebre formació d’oferta estatal amb prou feines ronden els 120.000. Aquesta reducció s’explica per les retallades pressupostàries, que, altrament, gairebé no tenen repercussió en la formació contínua, que es finança amb les quotes de formació professional que paguen les empreses i els treballadors.\nDe la mateixa manera que en la formació contínua, reben més formació d’oferta els treballadors amb categories professionals i nivells educatius alts. Per sexe, el 53% dels participants del 2015 són homes i el 47%, dones. Les dones participen en la formació d’oferta 3,4 punts més que en l’ocupació en general. Això indica un desig més gran de les dones per accedir a la formació, encara que, com en la formació d’oferta, els qui trien són els treballadors i no les empreses. Respecte a l’edat, és important remarcar que els ocupats de més de 45 anys reben menys formació, la qual cosa complica la seva adaptació als canvis en l’entorn laboral.\nPel que fa a la formació de plans sectorials, l’única que és una mica significativa numèricament, la desagregació entre les 27 famílies professionals que hem esmentat més amunt mostra un elevat grau de concentració, tot i que no tan alt com en la formació contínua. En aquesta darrera, les set famílies amb més pes aglutinaven el 87,3% de les persones formades, mentre que en la d’oferta representen el 73,8%.\nExcessiva concentració de la formació a ocupats en poques famílies professionals\nEl panorama que ofereix la formació d’oferta és certament descoratjador. A més a més del finançament, la centralització de les accions, la dificultat dels centres formatius per complir els requisits de les convocatòries i l’escassa participació dels agents socials, tot plegat contribueix al seu funcionament problemàtic.\nTant els sindicats com les organitzacions empresarials critiquen el poc paper que tenen en el disseny dels criteris que ordenen la formació contínua. La Llei 30/2015, que reforma el sistema de formació professional per a l’ocupació, manté formalment aquesta participació en l’actual Fundació Estatal per a la Formació en l’Ocupació, però a la pràctica no és així.\nLes crítiques augmenten si ens referim a la quasi eliminació de la presència dels sindicats i les organitzacions patronals en la formació d’oferta arran de la Llei 30/2015, que impedeix que participin a l’hora d’implementar-la. Els agents socials subratllen el coneixement que tenen tant de les necessitats d’ocupació com de les característiques sectorials i territorials del teixit productiu, per reivindicar la seva participació en el disseny i la concreció de la formació d’oferta (Lope, 2018). També assenyalen que no es tenen en compte les seves propostes a través de les comissions paritàries, que haurien de definir la formació de cada sector en funció del coneixement dels sindicats i de les patronals sectorials. Amb això entenen que la formació d’oferta per a ocupats no es dissenya segons les necessitats del teixit productiu del territori.\n4. Propostes i conclusions\nDavant les limitacions que presenta la formació als ocupats per adequar les seves capacitats als canvis en els requeriments laborals i millorar la seva ocupabilitat, cal augmentar els recursos que s’hi destinen.\nUna de les limitacions és la poca participació dels agents socials a l’hora de definir els criteris i d’implementar les accions de formació contínua i d’oferta. La presència d’aquests agents en la formació d’oferta d’algunes comunitats autònomes ofereix aspectes positius, com ara una millor concreció de les accions sobre continguts tecnològics en activitats i territoris específics (Lope, 2018). Caldria, doncs, potenciar aquesta participació mitjançant la descentralització de la formació per a ocupats.\nAixí mateix, la formació contínua a les empreses, tot i que presenta un nombre de participants creixent, redueix progressivament l’entitat i la profunditat de les accions. Aquest és un fet que cal revertir, com passa amb la bretxa de gènere. Alguns elements que cal desenvolupar són augmentar el control dels cursos de formació contínua, amb incentius que en potenciïn l’entitat, fer que les dones hi participin més i augmentar també la formació contínua a les microempreses.\nFinalment, la formació d’oferta per a ocupats i la formació contínua no responen a criteris estratègics per donar suport a activitats emergents o d’interès ocupacional. Per això es reitera la concentració de les accions en unes poques famílies professionals, sense atendre a l’interès de fomentar selectivament activitats que suposin millores en el volum i la qualitat dels llocs de treball. Així, doncs, cal potenciar la participació dels agents socials per atendre millor les necessitats formatives sectorials i territorials. Al mateix temps, però, s’han d’impulsar transformacions en el model productiu i d’ocupació espanyol.\nARNTZ, M., T. GREGORY i U. ZIERHAN(2016): The risk of automation for jobs in OECD countries. A comparative analysis, OECD Social, Employment and Migration Working Papers.\nCOMISIÓN EUROPEA (2010): Europa 2020. Una estrategia para un crecimiento inteligente, sostenible e integrador, Brussel·les: Comissió Europea.\nFUNDAE (Fundación Estatal para la Formación en el Empleo) (2017 i altres anys): Formación en las empresas. Informe anual 2016, Madrid: Fundae.\nLOPE, A. (2018): «Limitaciones de la formación a las personas ocupadas para adecuar sus capacidades a los cambios en el empleo», en F. MIGUÉLEZ(coord.):La revolución digital en España. Impacto y retos sobre el mercado de trabajo y el bienestar, Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona.\nLOPE, A. (2016): «La relegación de la formación en el nuevo modelo de políticas activas de empleo», dins Anuario IET 2015.\nAndreu Lope , Universitat Autónoma de Barcelona\neconomia del coneixement, formació contínua, ocupabilitat


Autors: Rodolphe Daniel (guions). Luis Eduardo de Oliveira "Léo" i Bertrand Marchal (dibuixos)\nLloc i data d'aparició: França, 2001. Àlbums Dargaud\nKENYA és un còmic que reuneix tots els ingredients per ser un clàssic de la ciència-ficció més popular, aquella que està fermament convençuda de l'existència d'extraterrestres que ens visiten de manera regular i de la maldat intrínseca dels governs terraquis que s'entesten en amagar i negar alló que aquesta mena de públic considera tant fonamental i cert com qualsevol dogma religiós. Això no vol pas dir que KENYA sigui, segons per qui, un mal còmic sinó que, acceptant aquestes premises és, pel contrari, una obra digna de ser llegida i admirada.\nLa història comença l'any 1947 quan tots els membres d'un safari, organitzat per l'escriptor John Remington, desapareix misteriosament en aquell país africà després de ser testimonis de la presència d'un animal prehistòric. Una noia, Kathy Austin, dels serveis secrets britànics, arriba a Mombasa per investigar els fets sota la falsa identitat de professora d'anglès. Allà coneix dos companys que, s'intueix, poden també ser espíes i a un estrafolari compte italià poseedor d'un palau en mig del desert. La presència d'animals suposadament extingits fa milions d'anys es veu confirmada tant per l'observació visual com per les restes calcinades pel que, sembla ser, un platet volador. Però la presència d'un estrany cub en els soterranis del palau posa de manifest l'existència d'una tecnologia avançada i desconeguda pels occidentals que alguns atribueixen a la presència d'èssers alienígenes i d'altres prefereixen suposar és, no se sap si de bona fe per causa de la guerra freda o enganyosament per no alarmar a la població mundial, obra dels soviètics.\nNomés fa un parell d'anys que ha acabat la segona guerra mundial, ha començat la guerra freda i encara queden nombrosos grups de nazis organitzats que pretenen continuar l'enfrontament amb els seus adversari. Molts fronts oberts als que cal afegir al menys dos grups d'extraterrestres que tenen plans molt diferents sobre la humanitat.\nLa sèrie consta de quinze episodis dividits en tres parts de cinc àlbums cadascuna -KENYA (dibuixada per Leo), NAMIBIA i AMAZONIA (dibuixades per Marchal)- on els diferents personatges que giren al voltant de la Cattherin Austin apareixen i desapareixen a conveniència del guionista. Sempre, però, amb extraterrestres -bons i dolents- omnipresents.\nEls àlbums han estat publicats en castellà per ECC Ediciones


Mèxic: el quart poder a la corda fluixa - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nManifestació a Ciutat de Mèxic en record de Miroslava Breach i altres periodistes assassinats al país, el 25 de març de 2017. Foto: Adrián Martínez / Flickr.\n“Un periodista no és un client rendible”, li van dir al reporter mexicà Jacob Morales en intentar contractar una assegurança de vida. Al seu país maten una mitjana de 8 periodistes cada any -només un 10% dels casos es resolen- i la majoria treballen entre salaris miserables, amenaces, pressions i empresonaments. Informadors mexicans acollits a Barcelona denuncien la disminució de fons per a protegir el col·lectiu, una situació que no es preveu que millori amb el nou govern de López Obrador.\nEl 23 de març de 2017, una mica més tard de les 7 del matí, van assassinar a trets la periodista Miroslava Breach, corresponsal a Chihuahua del diari mexicà La Jornada, a la porta de casa seva. L’assassí va deixar una nota al lloc dels fets: “esto te pasa por lenguona”. Breach havia sabut narrar la complexes relacions entre crim organitzat, empresa i polítics de l’estat de Chihuahua, “el laboratori neoliberal d’allò que acabaria sent Mèxic”, segons la recorda Luís Hernández Navarro, cap d’opinió al mateix diari.\nUn parell de dies després de l’assassinat, el periodista de La Jornada i del setmanari Riodoce Javier Valdez tuitejava una consigna malauradament oportuna: “Que ens matin a tots, si és la condemna per informar sobre aquest infern”. El 15 de maig assassinaven Valdez a trets a la sortida de la redacció de Riodoce a Culiacán.\n— Javier Valdez (@jvrvaldez) 25 de març de 2017\nBreach i Valdez són només dos dels 139 periodistes assassinats a Mèxic en els darrers 18 anys segons les dades oficials de la Comisión Nacional de Derechos Humanos, i només un 10% dels casos recollits han estat resolts a hores d’ara. Més enllà dels assassinats, Luisa Martínez, professora mexicana a la Facultat de Ciències de la Comunicació de la Universitat Autònoma de Barcelona, recorda que la situació que viuen els periodistes a Mèxic va més enllà de la violència visible, d’aquella que mata. Aquest clima d’inseguretat comprèn amenaces, pressions i empresonaments, i té conseqüències psicològiques molt difícils de calcular.\nInformar entre la por i la precarietat\nEl periodistes Jacob Morales i Luis Daniel Nava treballen pel mitjà El Sur de Acapulco, una ciutat de 670.000 habitants on va haver-hi més de 900 homicidis l’any 2017 -2.529 a tot l’estat de Guerrero-, segons dades del mateix diari. Tant Nava com Morales denuncien els salaris miserables que reben per informar. Treballen sense contracte ni assegurança de salut i cobren de mitjana uns 100 pesos per crònica, que equivalen a poc més de 4 euros. Són a Barcelona acollits per un programa d’estades temporals per a persones amenaçades per exercir la seva professió, organitzat per la Taula per Mèxic i finançat per l’Ajuntament de Barcelona.\nFins fa uns mesos, Morales cobria les mobilitzacions contra la presa hidroelèctrica de La Parota. Al mes de gener, es va trobar enmig d’un enfrontament en què la policia mexicana va obrir foc contra un grup de policies comunitaris (civils armats i triats en assemblea per les comunitats). Poques setmanes després, Morales va rebre amenaces de mort. Després de traslladar-se a la capital de Guerrero, Chilpancingo, l’estat li va oferir una protecció que ell va rebutjar, degut a la implicació de diverses instàncies governamentals en els assassinats i amenaces a periodistes. Finalment va acabar acceptant-la per evitar possibles represàlies: “Quan maten un periodista, les autoritats intenten exhibir públicament que no ha estat assassinat pel seu exercici professional i justificar que tenia vincles amb el crim organitzat”. Ni tan sols la iniciativa privada se’n fa càrrec: Morales explica que, en voler contractar una assegurança de vida, l’asseguradora s’havia negat a fer-li perquè “un periodista no és un client rendible”.\nGraciela Machuca, directora del mitjà Maya sin Fronteras de l’estat de Quintana Roo, coincideix a assenyalar la criminalització dels periodistes assassinats per part de l’Estat. Denuncia que, si bé existeixen compromisos estatals per a la protecció dels periodistes, la manca de fons per a mantenir-los posa en risc la seguretat dels informadors i dels defensors de drets humans que s’hi han acollit. “Entre els anys 2014 i 2018, el pressupost per al fons de protecció ha anat descendint considerablement”, explica. “Des de l’1 d’octubre d’enguany, el fons públic que finança el Mecanisme de Protecció de Persones Defensores de Drets Humans i Periodistes es troba a zero” i, per tant, “no hi ha diners per pagar a l’empresa concessionària”. Ella mateixa va rebre amenaces per cobrir els vincles de les organitzacions de tràfic de persones amb les autoritats.\nQuant a les possibilitats de canvi que ofereix el nou govern d’Andrés Manuel López Obrador, Machuca és del parer que l’escalada de violència no acabarà aviat. En tot cas, una resolució arribaria a mitjà o llarg termini “només en tant que existeixi una voluntat política d’exercir canvis en les instàncies de drets humans” i que s’hi inclogui també el Mecanisme de Protecció a Persones Defensores de Drets Humans i Periodistes. La periodista emfasitza la necessitat d’exercir un canvi profund, ja que “sobre el paper hi ha moltes propostes escrites que no s’arriben a reflectir a la realitat”, denuncia. Cal recordar, a més, que el president electe ha estat denunciat recentment per organitzacions com el CIMAC, la Red Nacional de Periodistas i l’organització Periodistas a Pie pel tracte masclista a una periodista.\nEls propis mitjans apliquen alguns mecanismes de protecció. A La Jornada canvien de zona alguns reporters després que publiquin informacions sensibles o eviten que els articles comprometedors apareguin signats. Hernández lamenta que la situació els obligui a exercir l’autocensura i preguntar-se constantment si el valor de la informació que publiquen compensa el perill que representa per als periodistes fer-la pública.\nDavant de la manca de protecció per part d’autoritats i empreses periodístiques, grups de periodistes han creat xarxes de recolzament, com l’Asociación de Periodistas del Estado de Guerrero. Nava destaca la importància de teixir xarxes de suport entre periodistes, tant a nivell estatal com nacional i internacional, per establir protocols propis de seguretat entre professionals.\nDeures pendents dels mitjans de casa nostra\nEstats com Guerrero arrosseguen de fa anys les conseqüències de la dura repressió a les lluites cíviques i populars del període dels anys 70, conegut com la guerra bruta, que ha continuïtat fins avui, apunta Hernández. Podem situar, però, l’inici del cicle de la violència moderna l’any 2006 amb la declaració de “guerra contra el narcotràfic” del president panista Felipe Calderón (2006-2012). El desplegament de l’exèrcit, suposadament per combatre el crim organitzat, ha generat un foc creuat entre càrtels i forces armades però també entre diferents càrtels, que ha escalat fins al punt actual amb la connivència d’instàncies polítiques a diversos nivells. “Més que de corrupció, jo parlaria de captura de l’estat. Hi ha parts de Mèxic que ja estan completament gangrenades”, afirma Hernández. En aquest context, els assassinats i amenaces contra els professionals dels mitjans són un símptoma més d’un fenomen ampli. Segons Hernández, matar un periodista és la manera de sentenciar que “el relat que existirà serà aquell que ells permeten que existeixi”.\nQuan preguntem què podem fer-hi des dels mitjans dels Països Catalans, tant Hernández com Machuca ho tenen clar: informar de la situació a Mèxic i posar èmfasi en la gravetat de la repressió. Machuca destaca que ha estat gràcies a pressió internacional que el govern ha admès públicament la violència contra els periodistes i que s’ha compromès a protegir-los, encara que resulti insuficient. Segons Hernández, els mitjans estrangers hem de fiscalitzar les xarxes clientelars que van més enllà de les fronteres mexicanes. Explica com la premsa d’aquí ha parlat molt poc dels agents del teixit empresarial o judicial espanyol que han tingut a veure amb el fet que la justícia estatal posés en llibertat Humberto Moreira, exgovernador de Coahuila detingut a Madrid per vincles amb el crim organitzat. Per exemple, Roberto Borge, exgovernador de Quintana Roo que articula els interessos de les empreses turístiques espanyoles a la Rivera Maia, i el jutge Baltasar Garzón, que va treballar com a assessor del PRI (partit de Moreira) i té vincles amb el jutge Santiago Pedraz, que va posar Moreira en llibertat. Aquest tipus de connexions i xarxes transnacionals han de ser fiscalitzades des dels mitjans, ja que, tal com recorda la periodista Majo Siscar, membre de la Taula per Mèxic, “l’Estat espanyol és el segon soci de Mèxic i cal exigir-li responsabilitats”.\nMèxiccorrupcióAmèrica Central i del Sudviolència contra periodistesperiodistes assassinats


Descoberta les capçaleres del Ter i del Freser una planta mai vista abans a la Península\nUn exemplar de la nova espècie descoberta\nEs tracta de l’Herniaria alpina, una planta considerada com a vulnerable, i la troballa l’ha feta l’investigador Moisès Guardiola, en el marc d’un treball de cartografia dels hàbitats del parc natural\nUn exemplar de la nova espècie descoberta | Departament de Territori i Sostenibilitat\nAl Parc Natural de les Capçaleres del Ter i del Freser s’ha localitzat per primera vegada una espècie de planta mai identificada fins ara a la península Ibèrica. Concretament la Herniaria alpina, una espècie que pertany a la família de les cariofil·làcies, i està considerada com a vulnerable segons criteris de la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura.\nL’investigador Moisès Guardiola ha estat l’artífex de la troballa, en el marc del treball de cartografia detallada dels hàbitats del parc natural a la zona del circ d’Ulldeter, elaborat el 2018. Fins ara, es coneixia l’existència de la planta al vessant francès dels Pirineus, però no s’havia trobat fins ara a la vessant catalana. La població descoberta a Catalunya ocupa molt poca extensió i està formada per menys de 200 individus madurs.\nLa planta apareix com un petit coixinet de 10 a 15 cm de diàmetre i està associada a pedrusques sobre substrat calcari.


Sessió del Consell de Presbiteri - bisbattortosa.org\nSessió del Consell de Presbiteri\nDijous 4 febrer va tenir lloc sessió ordinària telemàtica del Consell de Presbiteri. Presidits pel sr Bisbe vam començar resant l’Hora Menor de Tèrcia i, seguint l’Orde del dia, el Vicari General anava donant la paraula a cada conseller.\nEl primer punt plantejava com articular una resposta diocesana conjunta sobretot pel que fa a la Catequesi de Primera Comunió. Els consellers van coincidir en la conveniència de seguir les pautes marcades pel sr Bisbe -en coordinació amb la Delegació de Catequesi- en la Carta “Preparem bé el Camí al Senyor” adreçada als mossens, catequistes i pares dels qui es preparen a rebre la Primera Comunió aquest 2021. El bisbe Enrique estableix tres objectius: memoritzar les oracions bàsiques del cristià; tenir experiència de vida eclesial i sacramental participant a l’Eucaristia dominical; i aprendre i comprendre els temes fonamentals del Catecisme.\nEl segon punt de l’Orde del Dia preguntava com re-programar les activitats diocesanes de Formació i d’Espiritualitat pel Clergat. Atents a la normativa canviant per la situació sanitària, la Delegació del Clergat proposa mantenir almenys els Recessos i Exercicis Espirituals per sistema semi-presencial a Tortosa i Benicarló, posposant -d’acord amb els Ponents- les Jornades de Formació per a més endavant.\nEl tercer punt de l’Orde del Dia demanava com donar a conèixer i aplicar el Document de la C.E.E. “UN DIOS DE VIVOS”. Es valorà molt positivament, tant en la vessant teològica com en la litúrgica-catequètica, i es proposà fer-ne un resum més pràctic especialment en els apartats referents a les Exèquies i el tracte amb les cendres quan legítimament hi ha hagut incineració.\nConfirmacions 2021 JORNADA MUNDIAL DEL MALALT 07-02-2021


Música: Ni Temps Ni Espai: FAITH NO MORE – Midlife crisis\nMestres escric aquestes linees, compliré 50 anys de vida. No em sento de cap manera especial, però quan hi penso per uns instants, acollona.\nNo tinc grans coses a dir. A hores d'ara em falten moltes coses per fer, i probablement no les podré fer. I això també acollona. Però tampoc cal fer un drama. Soc aquí.\nTot i això no puc evitar retreure'm algunes coses. Hem puc retreure que quan era jove, no em vaig deixar anar més. Vaig preferir certa seguretat i vaig deixar de banda l'aventura. I estic segur que vaig fer bé, però sempre em quedarà el no haver fet les coses d'un altre manera, com jugar més fort amb la música, o haver-me pres massa seriosament les relacions personals.\nEl que sí sé, és que no em podré retreure d'algunes coses. No em podré retreure que no m'he compromès amb la societat amb la que visc. Ho hauré fet millor o pitjor, però ho he fet.\nBé. No espero grans coses ni d'aquest dia, ni d'aquest any ni del futur, de fet soc força pessimista, però seguirem endavant fins on puguem i el millor que puguem.\nLa cançó d'avui era obvia i fa temps que la tenia escollida. És de FAITH NO MORE, “MIDLIFE CRISIS” del seu dis ANGEL DUST, un dels discos que ha marcat la meva vida. Bonissim.\nPer cert, ells també estan en MIDLIFE CRISIS.\nCD single: Midlife crisis


Tags: voluntariat fundacioacute integramenet voluntariat social integramenet fomenta social integramenet\nLa Fundació Integramenet amb l’objectiu de fomentar el Voluntariat social, ha participat de les “Xerrades sobre sensibilització del voluntariat social” juntament amb el Centre Obert Rialles, promugudes pel Punt del Voluntariat de santa Coloma de Gramenet.\nL’acte ha anat dirigit als alumnes de 1r curs d’Integració social amb la intenció de sensibilitzar els estudiants de la importància que té el voluntariat per a la persona i per a la seva contribució en la disminució de situacions de risc social a la ciutat.\nEn primer lloc ha parlat la Sra Maribel Moya, tècnica del Punt de Voluntariat. La seva intervenció ha estat una exhaustiva presentació del què és el voluntariat i dels seus objectius.\nTot seguit dos membres de la Fundació Integramenet han presentat els diferents projectes que du a terme l’entitat, incidint especialment en el Reforç Educatiu i el Banc del Temps.\nHan resaltat la importància del Banc del Temps per ser un projecte que promou l’intercanvi gratuït, la solidaritat i la bona convivència, així com l’acompanyament que es realitza als infants i joves dels barris del Raval i Safaretjos, des del Reforç Educatiu, per a una integració i millora escolar.\nFeu clic per veure la presentació amb diapositives.\nLa entrada La Fundació Integramenet Fomenta el voluntariat social aparece primero en Sóc Serra d’en Mena.


Concurs - Pack entrades per a 'Hamelí' - Teatre Romea - Teatre Barcelona\nFinalitzat: Guanya entrades per a ‘Hamelí’ al Petit Romea\nLa programació del Petit Romea continua aquest mes de març amb l’espectacle de titelles Hamelí, de la companyia Xip Xap. Una adaptació del conte clàssic dels germans Grimm, amb una lectura que ens apropa del tot a la contemporaneïtat.\nTeatre Barcelona sorteja 1 pack familiar de 4 entrades per la funció del diumenge 7 de març a les 12h. Per participar només has de respondre a la següent qüestió: Quin és el nom del director de l’espectacle? Deixa’ns la teva resposta en els comentaris d’aquest post.\nPots participar fins el dimarts 2 de març a les 12h. Es sortejaran les entrades entre tots els que hagin respost correctament la pregunta plantejada. Informarem dels guanyadors l’endemà en aquest mateix espai i seran notificats per correu electrònic.\nGUANYADORA: Helena M.\nXip Xap: Hamelí


Rellotge Viceroy Penelope Cruz 47892-85\n242,10 € Estalvia un 10%\nFuncions: 3 Agulles i cronometre\nDiámetre: 38 mm.\nAcabat: Cadena d'acer i vidre zafir\nCol·lecció Penelope Cruz\nEt gravem el rellotge (gravat gratuit\nT’escurcem la cadena gratis. Indiqui'ns la llargada del seu canell i l'hi farem 1 cm. De més (les peces restants les hi tornarem)\nRellotge de dona Viceroy col·lecció Ceramica...\nRellotge de dona Viceroy col·lecció Ceramica 471182-07\nTres agulles, caixa d'acer inoxidable de 32 mm. de diàmetre amb bisell blanc de ceramica, cadena tipus milanesa d'acer inoxidable amb tanca lliscant.\nRellotge Viceroy pack dona 461042-77\nPreu regular 199,00 € Preu 139,30 €\nTres agulles, caixa 38x38 mm de diametre. cadena d'acer inoxidable bicolor IP rosa antial·lergic, 5 ATM Water Resistant. 2 anys de garantia\namb una corretga de pell i cadena d'acer esterilla de fàcil intercambi\nRellotge Viceroy 40774-97\nFuncions: 3 Agulles\nCaixa: Acer IP rosa\nDiámetre: 28 mm.\nAcabat: Cadena d'acer IP rosa\nRellotge Viceroy de dona amb cors col·lecció...\nRellotge Viceroy de dona amb cors col·lecció KISS 401138-07\nRellotge d'estil modern amb l'esfera esfera platejada amb cors i tres agulles amb vidre mineral, caixa d'acer IP rosa de 32 mm. de diàmetre. Armis cadena milanesa amb tanca lliscant.\nRellotge de dona Viceroy amb corretja de pell...\nRellotge de dona Viceroy amb corretja de pell colecció KISS 401064-99\nRellotge de dona Viceroy Kiss dues agulles amb caixa d'acer amb IP rosa de 36mm. de diàmetre amb vidre mineral. Esfera rosada amb pedres i corretja de pell de color rosa i moviment de quars.\nRellotge Viceroy amb brillants Jewels 471128-59\nPreu regular 169,00 € Preu 152,10 €\nRellotge de dona Viceroy Jewels 471128-59\nDues agulles, caixa d'acer inoxidable bicolor de 26 mm. de diàmetre i tres brillants a l'esfera i vidre se safir.\ncadena amb tanca desplegable\nRellotge Viceroy amb polsera de regal...\nRellotge Viceroy amb polsera de regal col·lecció GRAND 471278-03\nPack de rellotge amb polsera d'acer Ip rosa de regal, rellotge amb dues agulles i vidre de zàfir d'alta resistència, caixa d'acer inoxidable Ip rosa de 30 mm. de diàmetre amb cadena d'esterilla i tanca ajustable\nRellotge dona Viceroy blanc amb caixa d'acer...\nPreu regular 89,00 € Preu 44,50 €\nRellotge dona Viceroy amb caixa d'acer inoxidable cuadrada 46598-15\nDos agulles, caixa d'acer de 26 mm. de diàmetre amb corretja de pell legitima amb tanca de cibella.\n2 Anys de garantía\nRellotge Viceroy per dona col·lecció DRESS...\nPreu regular 109,00 € Preu 98,10 €\nRellotge Viceroy per dona col·lecció DRESS 461146-97\nRellotge d'estil entre clàssic i modern amb l'esfera de color daurat amb una lleu textura, de tres agulles i cristall mineral, caixa d'acer de 33 mm. de diàmetre amb tapa fons de pressió. armis cadena milanesa amb tanca corredera.\nEl rellotge s'entrega amb l'estoig original i la garantia oficial de 2 anys i degudament sellada.\nRellotge dona Viceroy col·lecció Chic amb...\nRellotge dona Viceroy col·lecció Chic amb cadena d'acer inoxidable 471150-00\nDues agulles, esfera amb purpurina, caixa d'acer de 28 mm. de diàmetre amb cadena d'acer inoxidable amb tanca de joieria.\nRellotge Viceroy per home col·lecció FCB 471285-55\nEts culé? aquí tens els rellotge oficial del Futbol Club Barcelona, Identifica't amb el teu equip d'una forma elegant, els rellotges del millor equip del món\nRellotge d'estil clàssic amb l'esfera de color negra amb l'escut del Futbol Club Barcelona, Tres agulles i cristall mineral, caixa d'acer de 43 mm. de diàmetre amb tapa fons de rosca. corretja de silicona negre amb sivella d'acer..\nEl rellotge s'entrega amb l'estoig original que quan l'obres sona l'himne del Barça, la targeta llicència i la garantia oficial de 2 anys i degudament segellada.\nRellotge Viceroy Luxury 47834-93\nPreu regular 145,00 € Preu 130,50 €\nViceroy colecció Luxury amb cadena d'acer inoxidable 47834-93\nDos agulles, calendari, caixa d'acer inoxidable IP rosa de 30 mm. de diàmetre amb cadena d'acer inoxidable amb tancament desplegable.\nRellotge dona Viceroy col·lecció Air amb cadena...\nRellotge dona Viceroy col·lecció Air amb cadena d'acer inoxidable 401002-59\nTres agulles, caixa d'acer de 32 mm. de diàmetre amb cadena d'acer inoxidable amb tanca de joieria.\nRellotge Viceroy per dona o cadet col·lecció...\nRellotge Viceroy per dona o cadet col·lecció FCB 471272-55\nRellotge d'estil clàssic amb l'esfera de color blava i l'escut del Futbol Club Barcelona, Tres agulles multifuncions i cristall mineral, caixa d'acer de 36 mm. de diàmetre amb tapa fons de rosca. armis cadena de pastilla amb la tanca desplegable amb dos polsadors.\nRellotge Viceroy per home col·lecció FCB 471287-55\nRellotge d'estil clàssic amb l'esfera de color negrre i l'escut del Futbol Club Barcelona, Tres agulles multifuncions amb cristall mineral, caixa d'acer de 43 mm. de diàmetre amb tapa fons de rosca. armis cadena de pastilla amb la tanca desplegable amb dos polsadors.\nRellotge de dona Viceroy col·lecció Air d'acer...\nPreu regular 119,00 € Preu 107,10 €\nRellotge de dona Viceroy col·lecció Air 42256-05\nTres agulles, caixa d'acer de 28 mm. de diàmetre amb armis d'acer inoxidable amb tanca de joieriaó i tapa de fons a presió.


La versatilitat d’una llibreta | David Torné\nLa versatilitat d’una llibreta\nPublicat perDavid Torné\t 08/03/2011 01/11/2012 Deixa un comentari a La versatilitat d’una llibreta\nImatge via jinax sota llicència Creative Commons\nM’agradaria dedicar les línies d’avui a una practica que m’ha permès dinamitzar el meu sistema GTD i la meva productivitat. Si la setmana passada parlava de com recopilo durant la meva revisió setmanal, avui parlo de com ha modificat la meva gestió d’accions a realitzar la petita llibreta que porto sempre amb mi. Un costum que inicialment havia de servir per ajudar-me a recopilar s’ha convertit en molt més. En el següent post t’explico com he convertit una inbox de butxaca en una eina per conciliar les tasques professionals i els projectes personals, i com m’ha ajudat a posar un límit a la feina deixant-me marge per al lleure.\nFa algun temps vaig decidir dur una llibreta amb mi a tot arreu. Un petit bloc que cap en una butxaca, amb espiral de filferro i fulles quadriculades. Res del altre món. Senzill, barat i funcional. La idea era que m’ajudes a recopilar tot el que em passava pel cap durant el dia. Ho vaig estar fent amb Evernote des de el meu terminal mòbil, però no era ni ràpid ni natural. Havia de validar-me en l’aplicació, escriure la nota en un terminal amb teclat a la pantalla el que em feia perdre molt temps, i quedava fora de lloc a l’oficina on semblava que desconnectes de les meves obligacions per fer ves a saber que…\nVaig començar recopilant, escrivint llistes amb totes les ocurrències relacionades amb els meus projectes i detalls que abans, tal i com venien al cap s’oblidaven. Senzill i pràctic. Teclejo davant del PC amb la meva llibreta al costat, preparada pel que sorgeixi. Al final del dia torno a casa i dedico entre 5 i 10 minuts a passar les notes al Inbox d’Evernote. Ho podria fer directament, tenir oberta la web d’Evernote permanentment i redactar cada cop que se’m acudeixi quelcom, però treballo en una empresa dedicada a les TI. No ens han prohibit de forma explicita l’ús d’aplicacions en el núvol, però ho evito per no generar suspicàcies i per no descentrar-me en excés.\nEl següent pas va ser utilitzar la llibreta com a gestor portable de les meves següents accions. Un dels grans problemes dels que posem en practica GTD, són els impediments per fusionar les nostres tasques professionals i personals. A l’empresa utilitzo una aplicació de tickets per gestionar la feina, a casa Evernote. Dos aplicacions incompatibles entre si. Però gracies a l’experiència d’una tercera persona vaig poder crear un punt de connexió.\nEstava llegint el llibre La setmana laboral de 4 hores de Tim Ferris. L’autor comenta en un punt del llibre que per gestionar les seves tasques diàries utilitza una fulla de la mida d’un quart de foli. Només realitza les tasques que càpiguen en aquest espai, el que l’obliga a distingir entre l’important i el prescindible. Em va semblar una idea genial, i la vaig implantar. La meva llibreta es va convertir en una llista de control del que havia de fer durant el dia, a casa i a la feina. Tasques que tatxava a mesura que completava, donant-me una major consciencia de la meva eficiència. En la llista entren accions dels diferents àmbits de la meva vida, però un cop rebassada la pàgina quedo lliure del compromís i em puc dedicar al lleure, o altres projectes més atzarosos.\nLes recomanacions del bloc estan basades en l’experiència personal, però per mi ha representat un pas endavant substancial, de manera que m’atreveixo a convidar-te perquè ho provis, encara que només sigui durant un parell de setmanes, que pots perdre? Fixa’t en tot el que et pot ajudar una llibreta:\nRecopilar. Idees, accions, possibles projectes, recordatoris…\nLlista de control de les tasques a realitzar. Crea una guia de següents accions, no hauràs de parar mai per decidir que fas.\nCrear un punt de contacte entre vida professional i personal.\nPer estructurar idees. Prendre notes per un post o fer un esquema de tasques per un projecte.\nPer aprofitar temps morts. Quan tinc 5 minuts lliures em dedico a generar noves idees i analitzar llistes de control ja tancades, preguntant-me que i perquè ha quedat per fer.\nFocalitzar la teva atenció en el que estàs fent. Canviar a la web o a un dispositiu mòbil és un trencament massa brusc. Escriure una idea en un paper es com obrir i tancar un interruptor. El salt d’una activitat a una altra té un menor impacte.\nCom a conclusió del post m’agradaria destacar la capacitat de l’eina per dinamitzar la meva activitat. He creat un flux de treball on sempre se quina és la següent cosa que he de fer, dins del món professional o del personal. Es tracta d’un sistema de baixa tecnologia que tothom domina i que pot usar des de el primer dia. Barat i senzill. Prova-ho i explica-m’ho. Segur que tu ja ho apliques o potser ets partidari de les noves tecnologies? Deixa’m un comentari al pots, o envia-me’l via twitter (@davidtorne). Posem en comú la nostra experiència, coneguem alternatives i aprenguem.\nPublicat perDavid Torné 08/03/2011 01/11/2012 Publicat enRecursosEtiquetes: Llibreta, Llista, Paper, Recopilar\nGuia ràpida per cercar amb Evernote\nProactivitat: La vitamina productiva


Estius Simfònics a Bellver, la torre de Canyamel i la Cartoixa de Valldemosa\nL'Orquestra de les Illes Balears presenta una programació amb artistes internacionals de prestigi\n3 min. Palma 29/06/2017 17:51\n651x366 L'Orquestra Simfònica de les Illes Balears, en una actuació del castell de Bellver. / ARA BALEARS L'Orquestra Simfònica de les Illes Balears, en una actuació del castell de Bellver. / ARA BALEARS\nL'Orquestra Simfònica ha presentat la programació dels concerts inclosos dins el cicle Estius Simfònics. Oferirà un total de vuit actuacions durant els mesos de juliol i agost, que tindran com a escenari el castell de Bellver, la torre de Canyamel i la Cartoixa de Valldemossa.\nPer a això, l'Orquestra Simfònica de les Illes Balears ha organitzat dos grans cicles: per una banda, el Festival de Bellver i, per l'altra, el Chamber Summer Premium. L'objectiu principal d'aquestes iniciatives és "presentar una programació d'alta qualitat amb artistes internacionals de prestigi mundial per realçar la programació cultural de les Illes Balears", han assenyalat des de la Simfònica.\nDes del 6 de juliol fins a l' 11 d'agost l'Orquestra farà vuit concerts, cinc dels quals al castell de Bellver (Festival de Bellver) i tres concerts de cambra (Chamber Summer Premium), que enguany acullen la franquícia Julian Rachlin and Friends i tindran lloc en indrets emblemàtics com la torre de Canyamel, el castell de Bellver i el claustre de la Cartoixa de Valldemossa.\nEls dos formats confluiran en el concert de dia 5 d'agost al castell de Bellver, en el qual l'Orquestra Simfònica i Julian Rachlin (violí i director) interpretaran el 'Concert per a violí núm. 5' de W.A. Mozart, entre altres obres.\n"S'ha de ressaltar que, aquest estiu, l 'únic lloc en tot el món en què es trobaran junts artistes de la talla internacional de Janine Jansen, Gerhard Oppitz, Mischa Maisky, Julian Rachlin i Itamar Golan serà Mallorca, dins la programació dels Estius Simfònics", recalquen des de la Simfònica.\nA més, l'Orquestra Simfònica farà un concert d'agraïment i de fidelització als seus abonats que serà de franc (el preu per a la resta de públic és de 15 euros). L'actuació serà el 21 de juliol de 2017 a les 21.30 hores al castell de Bellver. Per a aquesta vetlada, la Simfònica estarà acompanyada per la cantant Trinidad Montero.\nEn definitiva, l'Orquestra Simfònica presenta una temporada d'estiu amb obres de Beethoven, Mozart, Txaikovski o Xostakóvitx, entre d'altres, i amb un cartell de solistes com Boris Andrianov (violoncel), Gerhard Opptiz (piano), Itamar Golan (piano), Janine Jansen (violí), Joji Hattori (violí), Julian Rachlin (director/violí), Mischa Maisky (violoncel) i Sarah Mc Elravy (violí). Es poden adquirir abonaments per al Festival de Bellver (cinc concerts) per 100 euros (zona B) o 115 euros (zona A). El preu de les entrades oscil·la entre els 10 i els 35 euros.\nFinalment, les entrades dels tres concerts de cambra Chamber Summer Premium estaran disponibles per 25 i per 30 euros amb descomptes especials per als abonats de l'OSIB. El vestuari de l’Orquestra és cedit enguany per El Corte Inglés.\nDescarregar Programa Estius Simfònics.


El 3 de novembre es faran públics els noms dels guanyadors del Premis Literaris Ciutat de Xàtiva | Blog Ajuntament de Xàtiva\nInici / Cultura i oci / El 3 de novembre es faran públics els noms dels guanyadors del Premis Literaris Ciutat de Xàtiva\n11 octubre, 2017\tCultura i oci 95 Vist\nAugmenta un 44% la participació d’autors en l’edició de 2017\nXàtiva, 11 d’octubre de 2017.- La passada setmana es va reunir a la Casa de Cultura de Xàtiva el jurat dels XXXIV Premis Literaris Ciutat de Xàtiva. En aquesta edició el premis literaris Ciutat de Xàtiva han reunit a destacades figures del món de la cultura per a la composició del seu jurat. Els membres del jurat, presidit pel regidor de Cultura Jordi Estellés, han coincidit en el bon estat de salut en què es troba el certamen literari xativí, posant de relleu la complexitat de les deliberacions donada la qualitat de les obres presentades.\nEl jurat del premi d’assaig Carlos Sarthou ha estat compost per Mariano González Baldoví, Xavier Aliaga i Josep Lluís Cebrián. Pel que fa al jurat del premi de poesia Ibn Hazm, els seus membres han estat Feliu Ventura, Pep Bataller i Alfred Aranda. El jurat del premi de narrativa Blai Bellver l’han format Enric Salom, Josep Franco i Jesús Huguet.\nUn altre fet destacable és l’increment de la participació d’autors en l’edició de 2017 respecte de l’anterior edició dels premis literaris, que va tindre lloc en 2015. En total, s’han presentat un 44% més d’obres originals. Concretament, per al premi Blai Bellver, en la modalitat de narrativa, s’han presentat 45 participants, 3 més que en 2015. En l’apartat de poesia, al premi Ibn Hazm s’han presentat 71 obres, 29 més que l’edició anterior. Finalment, en el premi d’assaig i investigació Carlos Sarthou s’ha produït el major creixement (133%), ja que s’han presentat 14 treballs front als 6 de 2016.\nEl nom dels autors guanyadors de les diverses modalitats es donarà a conèixer en un acte públic que tindrà lloc el proper divendres 3 de novembre.\nSegüent Benestar Social impulsa la creació d’una associació de dones immigrants\n👥 L’alcalde de Xàtiva visita el Programa d’Acció Social per al suport a les persones amb diversitat funcional… https://t.co/ncefHr3xBx16 hores ago\n🏃♀Xàtiva es prepara per a la XXXIII Pujada al Castell https://t.co/dEL4v12uj4 https://t.co/WQuOIf9vD216 hores ago\n#Biblioteca #Efemèride #Xàtiva El 18 de setembre de 1549 Jaume Sans funda un hospital per a pobres peregrins, edifi… https://t.co/sa4M2EPeSL20 hores ago


Schwartz-Hautmont signa amb la Cambra de Tarragona el conveni Premium\nAlbert Abelló, president de la Cambra de Tarragona i José María Crespo, president del Consell d’administració de Schwartz-Hautmont han signat, a la seu de la Corporació tarragonina, el conveni Premium. Una iniciativa que es tradueix en el suport de Schwartz-Hautmont als actes i iniciatives que la Cambra desenvolupa en àrees estratègiques per la dinamització del territori com són el foment de l’emprenedoria i, sobretot, la imprescindible aposta per la internacionalització de les empreses.\nSchwartz-Hautmont, és una de les principals empreses privades espanyoles en la fabricació d’estructures metàl·liques, caldereria, unitats modulars i offshore. Obres emblemàtiques d’arreu del món porten el segell de Schwartz-Hautmont.\nAmb aquest acord, la institució presidida per Albert Abelló impulsa una línia de treball en la que cercarà crear valor per a les seves accions mitjançant el compromís de les principals empreses de les Comarques de Tarragona, o amb interessos al territori. “Per nosaltres aquest recolzament de Schwartz-Hautmont diu molt ja que suposa un reconeixement al decisiu paper que, com a agent impulsor i vertebrador del territori, ha jugat i jugarà la Cambra de Tarragona”, ha assenyalat Abelló.


UMH - AUDITORIA SOCIOLABORAL\nVisitants: AUDITORIA SOCIOLABORAL\nMatèria: Anàlisi Comptable i Auditoria\nProcediments i tècniques d'auditoria sociolaboral de l'empresa.\nEn els últims anys s'ha constatat en la societat espanyola l'existència d'una major exigència d'informació comptable per part de les empreses, tant en quantitat com en qualitat, com a conseqüència de la seva major cultura econòmica i social. Per a qualsevol agent econòmic (ja sigui persona física o jurídica) la informació comptable de qualitat és primordial per a adoptar posicions o decisions davant de tercers. Per aquest motiu es fa necessari un procés de revisió comptable que permeti verificar, mitjançant un professional independent, la informació econòmica i financera estandarditzada i representada en els comptes anuals. Així d'aquesta manera es podrà garantir que els comptes anuals representen la imatge fidel del patrimoni de l'empresa i la seva situació econòmica i financera.\n01Coneixement del concepte d'Auditoria.\n02Coneixement de la Comptabilitat com un sistema destinat a proporcionar informació a una sèrie d'usuaris perquè aquests puguin reduir la incertesa en el seu procés de presa de decisions.\n03Coneixement de les normes, postulats i metodologies generalment acceptats en Auditoria.\n04Aprofundir en el llenguatge comptable pel que fa a l'estudi dels fets laborals que es produeixen en qualsevol empresa.\n05Coneixement de les eines estadístiques generalment acceptades per a l'estudi d'auditoria.\n06Coneixement de les tècniques de mostreig convenients per a cada situació d'estudi d'auditoria d'una empresa.\n07Capacitat de reflectir en un informe d'auditoria l'estudi d'una empresa.\nLa qualificació màxima per aquest sistema serà del 25% de la nota final, que se sumarà a la nota de l'examen sempre que aquesta sigui igual o superior a 4 (puntuant l'examen final de 0 a 10)\nLa durada de l'examen és de 2 hores màxim .


La Marxa del Xuixo es reiventa per les mesures de la Covid-19 amb quatre rutes diferents | Junts contra el cancer - FECEC\nLa Marxa del Xuixo es reiventa per les mesures de la Covid-19 amb quatre rutes diferents\nLa 19a edició de la Marxa del Xuixo, que organitza la Fundació d’Oncolliga Girona, es reinventa per adaptar-se a les mesures de seguretat i prevenció per la Covid-19 amb una edició especial que inclou quatre rutes que es poden realitzar en quatre dies diferents.\nLes inscripcions es faran de manera virtual a través del web de l’entitat (www.oncolligagirona.cat) on els participants hauran de triar una de les quatre rutes proposades i una data, que podran escollir entre aquests dies: 19, 20, 26 i 27 de setembre.\nEls participants podran consultar els itineraris a la pàgina web o bé se’ls podran descarregar a través de Wikiloc de manera gratuïta per poder-los seguir offline. Per la selecció de recorreguts es tracta de rutes que ja s’han efectuat en altres edicions d’aquesta popular marxa.\nA més, gràcies a la col·laboració del Gremi de Pastissers de Girona no hi faltaran els xuixos, que habitualment s’entregaven en finalitzar la caminada. Ara bé, per evitar aglomeracions, els assistents a la cursa rebran un número de dorsal quan s’inscriguin, que els servirà per recollir el xuixo a la pastisseria que se’ls indicarà, el mateix dia que vagin a fer la marxa.\nPer tal d’endolcir l’edició d’enguany, l’Oncolliga fa una crida als participants de la marxa perquè omplin les xarxes socials amb fotografies seves gaudint de l’emblemàtic xuixo amb el hashtag #marxadelxuixo2020.\nEl preu de la inscripció és de cinc euros en concepte de donatiu per a la Fundació Oncolliga Girona, una aportació que és vital perquè l’entitat pugui seguir donant suport tant els pacients com els seus familiars. Arran de l’actual crisi social i sanitària ha vist reduïts considerablement els seus ingressos habituals, provinents majoritàriament d’activitats solidàries organitzades pels voluntaris de les diferents delegacions.


El backstage del nostre Centre d'Atenció a l'Usuari - FHIOS Consultoria Estratègica\nEl backstage del nostre Centre d’Atenció a l’Usuari\nEl Centre d’Atenció a l’Usuari (CAU) de Fhios registra i resol incidències tècniques d’uns 400 clients. El 2016 va rebre més de 50.000 peticions gràcies a un minuciós sistema de treball que deixa molt poc marge d’error. Com és l’equip que està al darrera? Quins són els seus principals reptes? El coordinador del CAU des de 2014, Jorge Manrique, ens ho explica.\nCom funciona el Centre d’Atenció a l’Usuari de Fhios?\nEl CAU compta amb una eina de ticketing que centralitza l’entrada d’incidències en un sol punt, sigui quin sigui el canal (correu electrònic, telèfon, xarxes socials, etc.). Quan arriba una petició de suport al CAU, un tècnic s’encarrega de registrar-la a l’eina de ticketing i fer-ne un diagnòstic per a la seva resolució. La majoria d’incidències es poden resoldre en remot (per telèfon o correu electrònic).\nQuan això no és possible, es passa a un segon nivell de suport a mida segons les necessitats de cada client: un tècnic es desplaça a l’oficina del client, es delega a un altre departament de Fhios, etc.\nLa senya d’identitat del CAU és que no només serveix per centralitzar les incidències, sinó que l’equip té una gran capacitat resolutiva. És a dir, concentra en un sol punt l’atenció a l’usuari i la resolució de problemes.\nQuins serveis gestiona el CAU?\n1. Suport a PIMEs: el CAU atén i resol incidències d’autònoms i petites i mitjanes empreses, per telèfon o correu electrònic. En funció de les necessitats de cada client i del tipus d’incidència, es coordina amb l’equip del SAT (Servició d’Assistència Tècnica), que dóna suport “in situ” a l’oficina del client.\n2. Incidències de clients del SAT: tot i que la resolució vagi a càrrec dels tècnics del SAT, el CAU també és qui atén aquestes peticions i les filtra a l’eina de ticketing. Aquest servei es sol oferir a empreses més grans i, per tant, amb més necessitats tecnològiques.\n3. Centre d’Atenció al Client (CAC): en aquest cas, a més de donar suport tècnic remot o in situ al client, el CAU atén les peticions de l’usuari final (és a dir, els clients del client).\nUn equip eficient els 7 dies de la setmana\nL’espai de treball del CAU de Fhios, a una oficina situada a Sant Boi de Llobregat (Edició del 14/06/2017: Ja són a Barcelona!)\nEl CAU s’organitza per subequips rotatius dedicats als diversos serveis que prestem, depenent de l’horari i tipologia de servei. Aquesta organització és absolutament imprescindible per mantenir la qualitat del servei.\nA més tenim un equip que, malgrat la seva joventut (la mitjana d’edat ronda els 25 anys), té un gran sentit de la responsabilitat i vocació de servei. L’ambient de treball és immillorable: hi ha molt bones sinergies de treball i moltíssima solidaritat entre companys.\n– 400: és el nombre de clients que confien en el CAU, des d’autònoms i pimes fins a grans empreses com La Sirena o Cinesa (aquí expliquem amb més detall què fem amb Cinesa).\n– 50.000: és el volum aproximat de peticions que va gestionar el CAU durant 2016.\n– 85%: és el percentatge de peticions que es van resoldre en remot des del CAU durant 2016. Per a la resta de peticions, els tècnics del CAU escalen la incidència a un segon nivell de suport (tècnics in situ, proveïdors externs, altres departaments de Fhios, etc. ).\n– 11: són els professionals que formen part del CAU. El nostre equip està format majoritàriament per perfils amb formació tecnològica, amb alguna excepció per exigències d’alguna tasca específica no tècnica. Encara que de moment som 11, espero que 2017 ens permeti créixer en tots els sentits.\nQuè seria de Fhios sense el CAU?\nQuan es va crear el CAU, el 2014, Fhios ja portava anys prestant serveis de suport tècnic a clients de tot tipus, des de diversos equips del departament de Sistemes. El CAU va arribar per donar resposta a tres necessitats:\n1. Fomentar el coneixement compartit entre tots els equips de Sistemes. Abans, cada equip tenia coneixement d’un servei en concret i de determinats clients. Ara, amb el CAU, tots els equips (tècnics del Servei d’Assistència Tècnica, el Centre de Serveis Continus, etc.) tenen accés fàcil a la informació de cada servei i client, independentment del tipus de servei que es presti en cada cas.\n2. Centralitzar tots els canals en un. Totes les trucades, correus electrònics o peticions de qualsevol canal es centralitzen des del CAU. D’aquesta manera, ens assegurem que no perdem informació i que cap incidència queda sense resposta.\n3. Professionalitzar el servei amb una bona atenció a l’usuari. El CAU va néixer amb aquesta vocació: posar focus en l’atenció al client per millorar els serveis de suport tècnic.\nEl CAU és fonamental a Fhios per donar el millor servei als clients\nEl millor i el “menys bo” d’aquesta feina\nSempre m’he sentit bé amb la sensació d’ajudar a la gent i resoldre problemes complexos. En la meva època com a tècnic de camp, era molt satisfactori resoldre un problema a algú i veure com ho agraïa. El vincle de confiança que creaves amb l’usuari era molt important per gestionar aquesta relació laboral. I ara el paper de Coordinador del CAU m’ha permès madurar moltíssim com a professional.\nPerò és cert que donar serveis IT pot ser una feina molt poc agraïda. La persona que et requereix acostuma a tenir predisposició a la negativitat, té un problema, vol que l’hi resolguin ràpid i sense gaire impacte pel seu dia a dia, perquè probablement el seu cap vol un informe a la seva taula en menys d’una hora. Això és molt complicat de gestionar.\nUna de les qualitats més importants que es necessiten per aquesta feina és saber comunicar-te amb l’usuari. Hi ha cops que l’usuari no sap què necessita i cal saber entendre-ho i transmetre, fins i tot aprenent com dir alguna cosa que saps que l’usuari no vol escoltar.\nEducar tecnològicament l’usuari és una de les coses més necessàries i alhora més difícils de la nostra feina.\nMai falta el bon humor\nTot i que el dia a dia és frenètic -hi ha dies que el telèfon no para de sonar-, l’equip està molt cohesionat i es pren la feina amb bon humor. Amb un equip tan jove (molts d’ells són estudiants d’enginyeria informàtica), el bon rotllo i les bromes estan assegurades.\nHi ha una anècdota molt divertida que sempre recordo, en realitat una innocentada que se li va fer a un tècnic que acabava d’incorporar-se. Se li va passar una petició de suport falsa, de la qual ell evidentment no sabia res, perquè truqués a un client, un tal Sr. León.\nEl tècnic, amb molt bona predisposició i actitud, va trucar al telèfon que li van donar els seus companys i va preguntar pel Sr. León, sense saber que en realitat estava parlant amb les oficines del Zoo de Barcelona. Que no falti el sentit de l’humor!\nSi vols saber-ne més…\nPosa’t en contacte amb nosaltres i en parlem!\nDescobrim les claus de l’Estudi de Xarxes Socials 2021 de la IAB Spain\n¿Por qué deberías migrar tu web a Drupal 8? Descubre nuestros servicios\nMetavers: les claus per a la teva empresa 23 Mar\n10 claus per a millorar l’ASO 31 Jan\n7 tendències tecnològiques que has de conèixer aquest 2022 13 Jan


Cicle de comèdies online\nLa Federació Catalana de Cineclubs i la biblioteca Vapor Vell organitzen ‘A riure, que no és poc!’.\nPer combatre l’ansietat, la tristor i l’aïllament que a molts ens ha portat la COVID-19, i amb les sales de cinema encara tancades, el riure i el cinema online poden ser una bona idea. Això és el que han pensat la Federació Catalana de Cineclubs (FCC) i la biblioteca de Vapor Vell de Barcelona, que han programat un cicle de comèdies “d’ahir i d’avui” durant tot aquest mes i fins al 2 de juliol. Les pel·lícules es poden visionar per les xarxes i després hi ha un col·loqui online dinamitzat per una persona especialista.\nPerò com a qualsevol sessió de cineclub, tan o més important que la projecció és la posada en comú, el debat i la possibilitat de compartir experiències i opinions amb altres cinèfils. Per això, cada dijous s’ha organitzat un col·loqui online al voltant de la pel·lícula, a través de la plataforma Jitsi i obert a tothom qui vulgui participar. Estarà conduit per un dinamitzador especialista i “cineclubista”. A més, cada pel·lícula es complementa amb una fitxa descriptiva en format pdf i una introducció en vídeo (que es pot veure amb antelació, al canal YouTube de la FCC), a càrrec del mateix dinamitzador.\nArxivat a: CICLE DE COMÈDIES


Els patis escolars d’Els Grecs i Narcís Monturiol s’obren com espais esportius i de relació a joves de 12 a 18 anys – Guia de Roses\nHome ROSES ENSENYAMENT Els patis escolars d’Els Grecs i Narcís Monturiol s’obren com espais esportius i de relació a joves de 12 a 18 anys\nA partir del proper divendres, 18 de gener i fins al 10 de maig, l’àrea d’Ensenyament de l’Ajuntament de Roses organitza una nova edició de l’activitat “Patis Oberts” a les escoles Els Grecs i Narcís Monturiol.\nAmb l’obertura d’aquests espais s’ofereix a joves entre 12 i 18 anys, dos espais on practicar esport i relacionar-se amb companys i amics, acompanyats per un servei de monitoratge gratuït.\nL’obertura dels patis tindrà lloc en el cas de l’escola Els Grecs els dimecres i divendres de 17 a 19 h, mentre que els dissabtes obrirà de 16 a 19 h. Per la seva banda, el pati de l’escola Narcís Monturiol obrirà els divendres de 17 a 19 hores i els dissabtes de 16 a 19 h.\nLa iniciativa té per objecte que els infants i joves d’entre 12 i 18 anys utilitzin els patis de les escoles del municipi, fora del seu horari lectiu, com a espai de trobada, convivència i relació, per jugar i fer esport, contribuint a la millora de les seves habilitats personals i socials. D’altra banda, s’optimitza l’ús dels centres escolars per a gaudi de la ciutadania, potenciant-ne la vessant social i educativa en un espai segur i pròxim als joves.\nEls interessats poden participar-hi sense inscripció prèvia, ja que l’accés als patis és lliure dins l’horari establert, sempre i quan es respectin les normes de relació i convivència. El servei serà gestionat per un monitor o director de lleure, encarregat de l’obertura i tancament de l’espai, de la correcta relació entre els usuaris participants, del bon ús del material, de fomentar activitats esportives i de lleure, etc.\nAquesta activitat s’emmarca dins el Pla Educatiu d’Entorn que l’Ajuntament desenvolupa al llarg del curs escolar, que inclou nombroses activitats. Les properes que s’aniran succeint fins a la finalització del curs són, a més dels Patis Oberts, la realització de la Cantarella 2019 prevista per al mes de maig, la celebració de la segona Jornada de la Ciència al març i el taller d’estudi assistit d’estiu destinat a alumnes de 4rt d’ESO que no hagin obtingut el graduat.\nA part d’oferir una programació cultural, esportiva i de suport escolar, el Pla Educatiu d’Entorn treballa també al llarg del curs mitjançant la creació de diferents comissions en aspectes com l’absentisme i abandonament escolar, la comissió de directors i directores de centre per a la detecció de necessitats, coordinació i posada en comú d’experiències, o la comissió representativa de seguiment i avaluació del Pla.\ntags: a roses activitats Ajuntament de Roses Alt Empordà aRoses Catalunya Costa Brava Empordà Ensenyament Ensenyament de l'Ajuntament de Roses GIRONA in costa brava Municipi patis escolars patis escolars oberts patis escolars oberts a roses Pla Educatiu d’Entorn de roses Roses\nprevious S’obren les inscripcions per als cursos del mes de gener de l’Oficina de Català de Roses\nnext Nou projecte Dual d'animador turístic de l’Associació Catalana de Càmpings i l’INS Illa de Rodes de Roses


Altea acull l'acte d'inauguració de l'Any Carmelina Sánchez-Cutillas amb una àmplia participació de la societat alteana - Altea Digital\nAltea acull l’acte d’inauguració de l’Any Carmelina Sánchez-Cutillas amb una àmplia participació de la societat alteana\nA la vesprada nit d’ahir dijous tenia lloc, a la Casa de Cultura d’Altea, la inauguració de l’any que l’Acadèmia Valenciana de la Llengua dedica a l’escriptora Carmelina Sánchez-Cutillas. Un acte inaugural de l’Any Carmelina que la societat alteana va acompanyar amb la seua presència en una abarrotada biblioteca. L’esdeveniment va estar presidit per l’alcalde d’Altea, Jaume Llinares; el president de l’AVL, Ramon Ferrer; la presidenta de la Comissió Escriptora de l’Any, M. Isabel Guardiola i un dels fills de l’escriptora, Luís del Romero Sánchez-Cutillas.\nLa inauguració transcorria en dos actes; el primer d’ells dedicat als parlaments i un segon, en el qual es projectava un vídeo amb imatges de l’escriptora i fotos antigues d’Altea, a les quals acompanyava una narració amb textos descriptius del municipi que la pròpia Carmelina Sánchez-Cutillas fa a Matèria de Bretanya. Tot això intercalat amb la lectura de poemes de l’homenatjada, llegits per Marisol González Felip, escriptora; Verònica Cantó, secretària de l’AVL; les acadèmiques Immaculada Cerdà, i Tudi Torró; Mª Àngels Francès i Joan Borja, comissaris externs de l’Any Carmelina; Amparo Pons, presidenta del COBDCV; Margarida Castellano, directora general d’Innovació Educativa i Ordenació; Raquel Tamarit, secretària autonòmica de Cultura i Aurora Serrat, regidora de Cultura de l’Ajuntament d’Altea.\nEn el transcurs de les intervencions, M. Isabel Guardiola detallava totes i cadascunes de les activitats que la Comissió Any Carmelina, ha disposat per divulgar al gran públic la dimensió i les diferents facetes de Carmelina Sánchez Cutillas, la gran escriptora i intel·lectual valenciana del S. XX. Néta de l’escriptor Francesc Martínez i Martínez i autora de la novel·la Matèria de Bretanya en la qual recrea les seues vivències de xicoteta a casa del seu iaio d’Altea. Una casa situada en els voltants de la plaça que des del 2010 porta el seu nom i contigua al mirador del seu iaio.\nEn nom de la família de l’escriptora, un dels seus fills, Luis del Romero Sánchez-Cutillas, agraïa públicament el reconeixement que suposa a l’obra de la seua mare aquest 2020 com Any Carmelina. “Carmelina és inesgotable. Hi ha treballs d’ella inèdits i altres poc coneguts que amb aquest any van a tenir una oportunitat d’arribar a la gent “; comentava Luís de l’Romero, qui es manifestava agraït per la consideració del municipi d’Altea amb la seua mare dedicant-li una plaça prop de la del seu avi i també amb la posada en marxa del que serà el Centre d’Interpretació Carmelina Sánchez-Cutillas que estarà situat en Vila Gadea; lloc que la pròpia escriptora ja cita en la seua obra. “Un regal que li arribarà al cel el més segur. Pel que estem molt contents “.\nCom a president de l’AVL, Ramon Ferrer es referia a l’obra de Carmelina amb aquestes paraules: “si la petjada de Carmelina a Altea va ser important, molt més ho va ser en l’aspecte literari a partir dels anys 60 de segle passat, en els que es projectarà com una escriptora destacada enmig d’aquella generació dels cinquanta plena de grans escriptors”. “L’AVL proclamant-la escriptora de l’any ve a recuperar la Carmelina novel·lista i poetessa”; assenyalava Ferrer.\nClausurava el torn de parlaments l’alcalde, Jaume Llinares qui qualificava la inauguració de l’any 2020 com el de Carmelina Sánchez-Cutilla com “especialment significatiu per a la nostra localitat per la relació que l’escriptora va mantenir amb Altea”. “Els alteans i alteanes ens sentim realment agraïts a l’AVL per aquest reconeixement que ens enorgulleix i els que estimem la cultura i la literatura, apreciem el valor de la figura i obra de Carmelina”.\nJaume Llinares es referia a la “estreta col·laboració entre tots els organismes oficials del País que es dediquen a promoure la cultura com és un fet gratificant que ens permet gaudir d’aquests fruits”. I explicava que “d’aquesta col·laboració naix un gran projecte que en breu serà una realitat. Carmelina Sánchez-Cutillas tindrà aquest any el seu Centre d’Interpretació a Altea”. Un lloc dedicat a la divulgació de la seua obra i a la difusió de materials pedagògics al voltant d’una dona que va trencar motlles. L’Alcalde agraïa a la família de l’escriptora la seva col·laboració i el suport a totes aquestes iniciatives.\n“El 2020 serà un any ple d’actes interessants dedicats a l’autora d’un dels llibres de capçalera de tots els alteans i alteanes, com és Matèria de Bretanya. Aprofundirem en la seua vida i obra i coneixerem detalls de l’escriptora, dona de gran sensibilitat, narradora, poetessa i néta d’un il·lustre alteà, Francesc Martínez i Martínez. Un any en el qual es duran a terme activitats per a totes les edats. Participeu i feu que la cultura, la literatura, les lletres i la fantasia siguen les protagonistes d’aquest 2020 “. Amb aquestes paraules l’alcalde animava a la societat alteana a participar dels actes de l’Any Carmelina i clausurava un entranyable esdeveniment d’inauguració.