SorroBloc: La històrica ciutat de RODÉS (Rodez)... contiuació (05)\nLa històrica ciutat de RODÉS (Rodez)... contiuació (05)\nVam acabar la darrera crònica sobre la visita a la ciutat de Rodés (04), anant a dinar al restaurant "le Kiosque" que hi ha dins el mateix parc le Jardin du Foirail.\nEn sortir del restaurant vam tenir la sorpresa de que ens va caure un bon xàfec tempestuós que ens va obligar a protegir-nos com vam poder amb paraigües o sense i accelerar el pas fins arribar al nostre hotel que el teníem relativament a prop.\nLa tarda estava programada amb una passejada pel centre del barri històric de la ciutat i posterior visita al Museu Fenaille.\nAixí, doncs, un cop canviats de robes i de calçat per afrontar la pluja, tornem a sortir de l'hotel per dirigir-nos al centre històric, i veiem amb satisfacció, i com si fos un miratge, que en pocs minuts ha sortit un sol radiant i el cap de núvol ja ha passat.\nAprofitem per fer una foto amb zoom a la imatge de Nôtre-Dame que corona el campanar de la catedral a 87 metres d'altura.\nArribem aviat a la Place du Bourg\nI situats en aquest emplaçament ens fixem en l'edifici que fa cantonada, una bonica construcció, la Casa de l'Anunciació, construïda a mitjans del s.XVI. Fou propietat d'un ric mercader, François Dardenne, i tenia les funcions de botiga en la planta baixa i vivenda en les plantes superiors.\nLa discreta ornamentació de pilastres i cornises constitueix un testimoni de la forma de treball de l'estil renaixentista.\nEn la part superior d'aquesta pilastra podem observar un baix relleu que representa una escena de l'Anunciació.\nTambé la porta d'entrada al pati de carruatges és de fusta i summament ornamentada\nI un cop accedim a l'interior, des del pati central podem veure l'entrada pròpiament dita a l'edifici de vivendes\namb el detall de l'escut familiar damunt la porta\nI altres detalls de les cornises com aquest i l'altre que heu vist al començament del capítol\nA continuació seguim el nostre itinerari que travessant la place du Bourg, i enfilant a l'esquerra per la rue Saint-Just, ens portarà fins al Palauet de Jouéry, dels s.XIV-XVI, edifici de pedra calcària d'estil renaixentista, on actualment hi ha instal·lat el Musée Fenaille. Dins del museu totalment acondicionat, es conserva encara el pati de la casa antiga, que és el cor del museu, una joia arquitectònica.\nEl Museu Fenaille, d'Arqueologia, Art, i Història de Rouergue, conté la col·lecció d'estàtues-menhirs més important d'Europa, així com també una bonica col·lecció d'obres de les èpoques grecoromanes, medievals i renaixentistes.\nUn cop arribats al museu ens situem en primer lloc a la planta tercera on hi ha la col·lecció dels menhirs.\nFrontal i verso d'una de les esteles més boniques de la col·lecció\nAquí podeu llegir, potser amb alguna dificultat a causa de la lletra petita, les principals característiques d'aquests menhirs tant interessants.\nDestacar principalment el tema de la datació d'aquests peces, totes elles trobades aïllades en plena naturalesa, ja que es calcula amb molta versemblança que són del període entre 3.300 i 2.200 av.J.C.\nAquest menhir representa un home guerrer ja que porta gravades les seves característiques pròpies.\nN'hi havia moltes més de pedres menhir, més petites, no tant ben gravades, però per no cansar massa amb la narració, prefereixo passar per altres objectes també interessants que hi ha en aquest museu, com ara materials ceràmics i paviments romans, i altres objectes artístics.\nAquesta magnífica destral es feta amb fusta de cedre i pedres.\nContemplem també algunes obres d'art força notables com aquest bonic díptic de dues cares\nQui va ser el fundador d'aquest interessant museu?\nSeguim veient alguns altres detalls d'obres d'art com aquesta d'un treball finíssim sobre vidre.\nO també aquesta altra també sobre vidre\nMentre anem sortint del museu passem per l'antic pati del palau renaixentista, que és com el cor del museu, una autèntica joia.\nSortim a l'exterior a la plaça davant mateix del modern ajuntament de la ciutat.\nI emprenem ja el camí de tornada cap el nostre hotel, després d'aquesta jornada intensa dedicada a descobrir els punts més interessants d'aquesta bonica ciutat de Rodés.\nAbans, però, d'acomiadar-nos de Rodés, us deixo una foto de la catedral sense les bastides, per tal que pogueu apreciar la seva originalitat completa.\nDemà farem una altra sortida per conèixer més indrets interessants de la comarca com Vilafranca de Rouergue, amb la seva Col·legiata, la capella dels Penitents negres, i la Cartoixa de Sant Sauveur, i encara per la tarda visitarem una bastida reial, la de Sauvaterra de Rouergue.\nPerò tot això, com és habitual, ho veurem en la meva propera crònica.\nPublicat per Salvador a les 20:27\nEtiquetes: arqueologia, Avairon, menhirs, Museu Fenaille, Rodés, Rodez


Imants com postals nadalenques pels teus clients\nJa hem arrivat gairebé al desembre i ja saps què significa: S'acosta el Nadal! Els arbres nadalencs s'iluminen i a la ràdio sonen les primeres cançons nadalenques. I amb la màgia i alegria en l'ambient, és hora de pensar en els detalls d'aquest any.\nHas començat a pensar en els teus regals?\nSi estas pensant en com desithar unes bones festes als teus clients amb un toc personal, pots buscar en els nostres productes l'idea original que estas buscant:\nDesitja unes bones festes amb imants personalitzats que tothom penjarà a la seva nevera. Pots triar la forma en que millor s'adapta al teu logo o missatge. I gràcies a la nostra impressió d'alta qualitat i als materials de primera que utilitzem, el teu regal representarà a la perfecció la teva empresa durant molt de temps.\nDesitja un Bon Nadal als teus clients amb imants personalitzats!


Els nostres olímpics (Dia 2): L'hoquei masculí dóna la campanada | Fosbury\nFosbury » Jocs Olímpics » Els nostres olímpics (Dia 2): L’hoquei masculí dóna la campanada\nLa selecció espanyola d’hoquei herba s’ha erigit en la gran protagonista de la segona jornada dels nostres olímpics després de vèncer Austràlia, una de les grans candidates al títol i vigent campiona del món. L’equip que compta amb una àmplia majoria de jugadors catalans ha sorprès el conjunt oceànic gràcies a un gol matiner del barceloní Àlex Casasayas i d’una defensa intensa en què ha brillat el porter Quico Cortés. Després de la golejada contra el Brasil per 7 a 0 en el dia del debut, aquest nou triomf obre les portes dels quarts de final de bat a bat.\nAra mateix, Espanya i Bèlgica lideren el grup A amb 6 punts, Austràlia en té 3, Nova Zelanda i Gran Bretanya 1 i el Brasil 0. El proper partit de la selecció serà el dimarts contra Nova Zelanda. Per contra, la selecció femenina no ha pogut plantar cara a la potent Holanda i ha perdut per un contundent 5 a 0 en el seu debut a Rio.\nSònia Franquet aconsegueix el diploma olímpic\nLa tiradora d’Ascó ha completat un magnífic paper a la prova de tir olímpic en pistola d’aire comprimit a 10 metres. Després d’obtenir el 8è lloc a la fase de classificació matinal, Franquet ha millorat les prestacions a la final en què ha acabat en el sisè lloc després de liderar-la en els primers compassos. Franquet també competirà als 25 metres. El primer diploma olímpic de la seva carrera ja és al seu sarró després dels intents fallits a Pequín 08 i Londres 12.\nRugby: un triomf, un diploma\nEl combinat espanyol que compta amb Elisabet Martínez com a capitana i amb Bàrbara Pla com una de les jugadores més destacades (i Teresa Bueso a l’equip) ha aconseguit el diploma olímpic després de vèncer el seu primer partit de la fase de grups contra Kènia per 19 a 10 i classificar-se en el darrer lloc per als quarts de final. En aquesta ronda no ha tingut cap opció contra Austràlia, una de les grans favorites (24 a 0). Aquest dilluns lluitarà per la 5a plaça.\nBàsquet: la cara i la creu\nUn tap de Dario Saric en el darrer segon del partit ha impedit que Pau Gasol, líder absolut de la selecció, hagi portat el partit a la pròrroga. Derrota dolorosa contra Croàcia (72 a 70) que redueix considerablement el marge d’error dels homes d’Scariolo en les properes jornades. Per contra, la selecció femenina ha brillat contra Sèrbia i s’ha imposat per 65 a 59 amb un gran partit de Marta Xargay (15 punts) i d’Anna Cruz (13 punts i 11 rebots).\nTennis: una jornada quasi perfecta\nEn una jornada marcada pel mal temps i pels endarreriments en l’horari previst, els tennistes de casa nostra han respost a les expectatives. Rafa Nadal s’ha imposat davant l’argentí Delbonis amb comoditat per 6 a 2 i 6 a 1 i ha repetit triomf poques hores després en el quadre de dobles masculí fent parella amb el barceloní Marc López contra els holandesos Haase i Rojer per un doble 6 a 4.\nTambé ha debutat amb molta comoditat David Ferrer al quadre masculí, amb una victòria contra Istomin (Uzbekistan) per 6 a 2 i 6 a 1, i el castellonenc Roberto Bautista, que ha aprofitat la retirada del rus Kuznetsov a l’inici del tercer set després de perdre el primer per 6 a 7 i guanyar el segon per 6 a 2.\nAl quadre femení Garbiñe Muguruza ha vist com canviava de rival després de la retirada de Jankovic i l’aparició de la romanesa Muti com a substituta. Muguruza s’ha imposat per un doble 6 a 2. La mala notícia, el comiat per la via ràpida de les valencianes Anabel Medina i Arantxa Parra, que han caigut per un contundent 6 a 1 i 6 a 1 contra les nord-americanes.\nJudo: Laura Gómez tasta el triomf\nLa valenciana s’ha acomiadat dels Jocs en categoria -52kg als vuitens de final davant la romanesa Chitu en un combat desigual resolt finalment per ippon. Abans, però, Gómez ha guanyat el seu primer combat (també per ippon) contra Babamuratova. Ha complert expectatives malgrat quedar-se prop del diploma.\nNatació: Camille Lacourt es postula als 100 esquena\nEl de la Cabanassa serà un dels grans favorits a la final dels 100 esquena d’aquest dilluns. Lacourt ha aconseguit el millor registre de totes les sèries matinals i a la tarda ha ratificat les bones sensacions amb el 4t millor temps de les semifinals. El nord-català disputarà la final amb ganes de pujar al podi: n’estarem ben pendents!\nTambé ha competit Jèssica Vall als 100 braça, en què ha aconseguit classificar-se per a les semifinals amb el 14è millor temps de les participants i en què ha quedat molt lluny de la final, en espera dels 200, la seva distància preferida.\nEn la jornada matinal ni Mireia Belmonte (15a) ni Melani Costa (17a) han estat capaces de classificar-se per a la final dels 400 lliures.\nRem: el mal temps obliga a ajornar les proves\nTan senzill com això: les proves del dos sense timoner, amb Vela i Sigurbjörnsson i amb Cid i Boada, s’han endarrerit una jornada més. Esperarem.


Un any nou, un objectiu més; i tu, què esperes?\nel dia de febrer 14, 2017\nEls Xerrics d'Olot, aquest any 2017 es fan grans. Entren en un any de celebració, de nous reptes, de records brillants i futurs propers. Aquest any fan 15 anys.\nEls castellers de la Garrotxa passen a la nova temporada amb més expectatives que mai, amb ganes de lluïr la camisa i tornar a portar a plaça un repte molt lluitat la temporada passada; tres castells de set amb algun castell nou!\nA més a més, aquest any tenen la oportunitat de convertir cada actuació en una celebració, cada castell en un somni complert, cada aleta en una superació més...\nAddiconalment, els castellers de la Garrotxa acolliran a la capital, la VI Trobada de colles gironines, diades importants com Sant Jordi, el seu bateig i diada... actuacions que diran molt per si soles i faran cada dia la comarca de la Garrotxa més castellera.\nJa fa tres setmanes que van començar els assajos, tot i això, per marcar un bon inici et conviden al seu inici de temporada oficial.\nAquest 24 de Febrer del 2017 a les 20:30 no fallis... i tu, què esperes?\n15 anys 2017 ens fem grans inici temporada 2017


La ciutat i la casa, de Natalia Ginzburg – Entre lletres\nPosted on 6 Mai, 2017 9 Novembre, 2017 by Trotalibros\n“No tens ni idea de quantes coses hi ha en una casa. Massa coses. Sembla mentida haver-ne comprat tantes. Sembla mentida haver-les comprat amb tanta il·lusió. En el moment que has de decidir si deixar-les o endur-te-les, les odies totes.”\nDe Jan a A.\nEscaldes-Engordany, 6 de maig\nAbans de res disculpa per haver tardat tant de temps en escriure’t. Han estat uns dies de bojos i volia respondre la teva carta sense presses i acompanyat per aquest foc que he encès i que veig ara reflectit en la tinta molla d’aquestes paraules escrites sobre el paper. Ningú et creia quan vas anunciar la teva decisió d’acabar amb el teu món digital. Ningú menys jo, jo sé que quan prens una decisió la portes fins al final. Bé, si per seguir parlant amb tu fins que tornis a veure’m a Andorra t’he d’escriure una carta saps massa bé que ho faré. La veritat és que em comença a agradar això d’escriure’t cartes.\nCom pots veure he sobreviscut a Sant Jordi i torno a ser a casa, entre aquestes muntanyes que em fan sentir resguardat, lluny del brogit que vaig viure aquell dia a Barcelona entre venedors de roses, llibres i escriptors desorientats. Et puc dir amb orgull que vaig aconseguir totes les signatures que volia. Bé, totes menys la de l’Eduardo Mendoza, que ara que ha guanyat el Cervantes tenia una cua ben llarga. Extremadament llarga. Per mi el Mendoza és un d’aquests escriptors que distreu, però no va més enllà de res. Tu ja m’entens. No ho sé, jo el trobo bastant sobrevalorat i per això no em vaig posar a fer la cua. Per altra banda em vaig trobar la R.J. Palacio -segur que et sona!- al mig del Passeig de Gràcia. T’ho pots creure? Tots els adolescents fent cues interminables per tenir Wonder signat i jo me la trobo pel mig de la ciutat. Barcelona mai em deixa de sorprendre. En fi, sé que a tu tenir un llibre signat pel seu autor no et diu res, que prefereixes tenir-lo dedicat per algú estimat. Ho entenc i ho comparteixo però també sento una emoció especial al tenir-lo signat per la persona que es va passar hores solitàries creant aquella història que tant m’ha atrapat. Sé que amb els anys que fa que ens coneixem i l’amor indefectible que ens uneix entens que per Sant Jordi no seré al poble per regalar-te una rosa i un llibre com les altres parelles. No me’n recordo de les dates, no tinc traça a l’hora d’idear regals sigui el que sigui que es celebri. M’agrada més fer un regal perquè he vist alguna cosa que et pot agradar, encara que no hi hagi cap ocasió especial d’excusa. Tanmateix t’agraeixo que tu te’n recordessis de mi i em fessis arribar aquesta magnífica novel·la, que no he deixat de llegir fins que l’he acabada. Gràcies per enviar-me La ciutat i la casa, de Natalia Ginzburg.\nA la carta que venia amb el llibre em demanaves que et digués de què va -potser per comprovar si efectivament l’he llegit- i què m’ha semblat. Doncs bé, me l’he llegit i et puc dir de què va. La ciutat i la casa és una novel·la epistolar -és a dir, que està narrada a través de cartes dels propis personatges- que repassa uns quants anys en la vida d’uns amics italians. Tot comença quan en Giuseppe decideix vendre’s la casa on viu a Roma per anar-se’n a viure als Estats Units, on hi viu el seu germà gran. Cap dels seus amics entén les seves presses per marxar, no entenen per què ven la seva casa a uns estranys per un preu ridícul amb l’únic propòsit d’anar-se’n als Estats Units sense cap altre projecte que escriure una novel·la. La que menys sembla entendre-ho és la Lucrezia, amiga i ex-amant d’en Giuseppe, que s’ofega en la seva rutina a casa seva -Les Margarides-, al costat del seu marit -en Piero- i envoltada dels seus fills -del qual un, insisteix sempre, és fill d’en Giuseppe, encara que ell no ho vulgui reconèixer-.\nNo em dona la sensació d’haver resumit bé el punt de partida d’aquesta novel·la amb aquest intent matusser de sinopsi però les millors novel·les ja ho tenen això, no et sembla? Crec que al menys ja t’he demostrat que me l’he llegida i la veritat és que m’ha agradat molt molt. Saps perfectament que les històries que més m’agraden són les que tenen personatges profunds, intensos i inoblidables. Sens dubte La ciutat i el mar els té. Gairebé tots els seus personatges es troben perduts i desorientats, immersos en la crisi vital d’entrada a la maduresa. Senten que la llibertat que han gaudit durant la joventut, allunyant-se dels models tradicionals de família, els ha escopit en un buit existencial, les il·lusions que un dia havien tingut s’estan esfondrant i es troben en un impàs entre la nostàlgia d’aquells anys daurats i la recerca desesperada de l’amor i la comprensió en un món que els ha deixat enrere. Tots els personatges, perduts en els seus dilemes i preocupacions, s’envien cartes plenes de records, temors, confessions, pensaments, conjectures i preguntes sense respostes.\nLes cases en aquesta història són pels seus personatges una àncora, l’únic element sòlid de les seves vides. Però ni tan sols les cases es salven de les violentes envestides dels vents del temps. A través de les seves cartes no només anem coneixent els personatges -l’espontani, despreocupat i somiatruites Giuseppe, la generosa i desinteressada Roberta, la lluitadora i vehement Lucrezia, l’incomprès i reservat Alberico- sinó que els veiem evolucionar i créixer. Tot i que a la novel·la no hi ha molta acció, sí que està ple de girs inesperats que m’ensumava quan deixaven d’haver-hi cartes durant un temps d’algun personatge. El que vull dir, estimada A, és que la personalitat dels personatges i la complexitat dels successos que viuen al llarg de la història es traslladen a l’estil de redacció de cada una de les cartes, a la seva freqüència i a la seva longitud. Tot encaixa, aquest és un llibre rodó. La ciutat i la casa és una d’aquestes històries que es llegeixen fàcil i ràpidament i un no se’n adona de la seva grandesa fins que acaba de llegir l’última de les seves pàgines i es troba a si mateix enamorat d’uns personatges inoblidables.\nÉs molt teu aquest llibre, A. Tu i la Natalia Ginzburg compartiu una cosa: les dos sou més de microscopis que de telescopis. Saps perfectament què vull dir amb això, no és la primera vegada que t’ho comento. A tu, així com a la Ginzburg pel que he vist en aquesta novel·la, us interessa més posar la lupa en l’univers dels detalls, de les monotonies, del dia a dia, de les coses petites, de la vida domèstica que en grans proeses i odissees que eclipsen el sol. Tu m’has ensenyat a valorar les coses petites i aparentment ordinàries. He entès que l’univers està fet d’àtoms, i a vegades les més grans proeses i odissees s’amaguen en aquestes coses que a simple vista ens poden semblar minúscules i insignificants però que un bon escriptor -com aquesta autora- pot portar molt enllà.\nMai havia llegit la Natalia Ginzburg i la veritat és que hauria tardat molt en llegir-la si no m’haguessis enviat La ciutat i la casa, però ara no en tinc cap dubte que hi tornaré. Sempre l’encertes. Tu l’has llegida? No em menteixis, si us plau. Sé perfectament que a vegades em prens el pel i em dius que no has llegit una novel·la només per escoltar-me explicant-te el seu argument i les meves sensacions. Sabies que la Gestapo va torturar i matar al marit de l’autora? Jo no ho sabia, tot i que sospitava que havia tingut una vida dura per aquesta història. Em recomanes alguna altra de les seves obres en especial?\nEt torno el llibre amb aquesta carta perquè el llegeixis si no ho has fet, t’asseguro que no et deixarà indiferent. Espero que, lluny de molestar-te, t’agradi trobar-te els fragments que més em van impactar subratllats en llapis. Ja saps que no ho puc evitar.\nAdéu. Et recordo sempre,\n“Aquella casa encara és meva i ho serà sempre. Les cases es poden vendre o deixar a altres persones, però sempre es conserven dins d’un mateix”.\n84, Charing Cross Road, d’Helene Hanff.\nAlguien, de Alice McDermott.\nTodos nuestros ayeres.\nEntrada anteriorQuan arriba la penombra, de Jaume Cabré\nSegüent entradaSomnis en temps de guerra, de Ngūgī wa Thiong’o\n4 pensaments sobre “La ciutat i la casa, de Natalia Ginzburg”\ndsdmona\t 6 Mai, 20178:10 pm\t Respon\nNomés per l'originalitat de la ressenya ja cal la pena llegir el llibre. De la Natàlia he llegit “Léxico familiar” i em van donar ganes de llegir-ne més.\nLaia Pérez\t 13 Mai, 20179:33 am\t Respon\nÚltimament llig moltíssimes coses bones de Natalia Ginzburg. Al final, la pressió de grup farà que llisca alguna cosa. Una ressenya molt bonica i personal 🙂\nPaseando entre páginas\t 11 Juny, 20174:09 pm\t Respon\nNi coneixia l'autora ni coneixia l a novel·la. Al principi no em cridava l'atenció, però la teva ressenya tan especial ha fet que m'ho hagi de pensar. Enhorabona per l'originalitat!\n[…] La ciutat i la casa, de Natalia Ginzburg. […]


CINE * Herzog\n10 DIMECRES 21:30H\n(Invencible, 2001) Ve\n11 DIJOUS 20:00H\nELS BONS HOMES VAN AMB BURRO\n12 DIVENDRES 21:30h\nCave of Forgotten Dreams (La cova dels somnis oblidats, 2010) Vose\nPEIXERA * j.plana\nKonvent arriba a Werner Herzog (Múnich, 1942),\nal cinema honest, extrem i excessiu. A través de personatges al límit, físic i\nmoral, el director alemany reflexiona sobre la mateixa condició\nhumana i la relació amb una natura salvatge i hostil.\nViure sense concessions podria ser el leitmotiv del seu cinema.\nHem recuperat pel·lícules on Herzog es mostra eclèctic i,\nalhora, pur: un documental de Les Blank sobre l'èpic rodatge\nde Fitzcarraldo, un film molt poc conegut del director però ple\nde sorpreses i, finalment, un documental esplèndid sobre els\norígens de l'art. Tenim doncs un Herzog essencial.\nBurden of Dreams (Les Blank, 1982) Vose\nInvincible (dir: Werner Herzog;Invencible, 2001) Ve\n(dir: Werner Herzog; La cova dels somnis oblidats, 2010) Vose\ndijous i dissabte 11 i 13 de setembre\nPresentació dijous 11 a les 20:ooh (Amb la presència del director Ferran Gasiot I Genís Rigol)\ndissabte a la capella (passe film): 19:00 // 21:00 // 23:00h\n“Els bons homes van en burro”, una pel·lícula de Genís Rigol i Ferran Gassiot (2013).\nTres homes i tres burros que decideixen viatjar per Catalunya recollint peticions i desitjos dels seus habitants, per retratar l'estat d'ànim de la gent i amb l'esperança de donar veu a alternatives.\nDes de les crestes de Montserrat, els protagonistes d’aquesta aventura comencen un viatge per Catalunya i creuen França amb l'objectiu de fer arribar aquestes cartes al Parlament Europeu (Brussel·les).\nEstan convençuts que, en aquests temps, la política necessita la humilitat i la saviesa del poble.\nEl viatge els porta per paratges del bages i berguedà, passant també pel konvent,\non hi varen fer parada i fonda.\nEmprenen aquesta aventura conscients de l'esperança ingènua que suposa,\nmentre es repeteixen una de les màximes de la saviesa popular:\n"És un boig, un pobre somiador".\nUna ruc-movie (o "pel·lícula de rucs") és un gènere cinematogràfic en què l'argument es desenvolupa al llarg d'un camí de muntanya i a través d’indrets sense il·luminat municipal ni voreres.\nLes ruc-movies són metàfora del viatge sense presses i converteixen el burro en símbol d'identitat adulta. Es caracteritzen per la seva utilitat en temps de crisi, ja que recullen crítiques, propostes i alternatives a la situació actual.\nPerò "Els bons homes van en burro” no és una ruc-movie en el sentit convencional del terme, sinó que desafia constantment el seu propi gènere, introduint bandes sonores en directe, elements absurds a dojo i les opinions de tot aquell que tingui ganes de posar el seu granet de sorra en aquest retrat ha tocat viure.\nVolem conèixer i apropar-nos al nostre entorn.\nPer aquest motiu, convidem al col·lectiu d'Ex Abrupto a\nque ens expliquin el seu projecte.\nCol.lectiu de professionals del camp de l’art, del disseny, de l’educació i de la gestió cultural. Reivindiquen la descentralització territorial i institucional de l’art contemporani, i per això, produeixen impulsem propostes en aquest sentit.\nActiven escenaris artístics nòmades i descentralitzats convidant a artistes, consolidats i sobretot emergents, a intervenir-hi. Donen visibilitat a qualsevol de les disciplines existents i per existir, i valoren sobretot les propostes contundents, rebels i fetes amb absoluta llibertat. Parteixende la base que les propostes han de ser innovadores i posseir un esperit transformador. Treballen de forma interdisciplinar i indisciplinar desobeint la formalitat expositiva. Son nòmades. No tenen camp base per executar els seus projectes; funcionem, per tant, de forma errant.\nPlantegen els espais d’execució com a llocs de convivència entre artistes, creatius i públics; els episodis que engendren no són només una mostra de diverses peces sinó espais de trobada, coneixença, rebel·lió artística i connexió amb el territori. Estan convençuts que treballar en obert i en escenaris no confortables multiplica les capacitats, i per això sumen amb altres col·lectius, entitats i persones per augmentar les perspectives de contemplació i redoblar el seu potencial.\nFREQÜÈNCIA ÉS L'ESPAI MÉS EXPERIMENTAL I ESMOLAT DE KONVENT.\nDins la capella del konvent, es cedeix el protagonisme al risc, amb performance,\ndansa, poesia, òpera i els sentiments més pantanosos del festival konvent.0.


Evitem el descarrilament de la Bicilceta – Comarques de Ponent\nLa inversió del Pla d’infraestructures de Catalunya 2008-2013 (PIC 2008-13) «per l’automòbil» és de 7.325 milions d’euros. Aquesta inversió suposarà una millora de la seguretat i de la qualitat de les vies per automòbils. Fins ara aquestes inversions comportaven també un descarrilament de la bicicleta de la carretera, però el PIC 2008-13 trenca la inèrcia de les inversions en millores de les carreteres perquè es complementa amb el Pla Estratègic de la Bicicleta de Catalunya 2006-2026 (PEBC 2006-26). (+) La inversió del Pla d’infraestructures de Catalunya 2008-2013 (PIC 2008-13) «per l’automòbil» és de 7.325 milions d’euros. Aquesta inversió suposarà una millora de la seguretat i de la qualitat de les vies per automòbils. Fins ara aquestes inversions comportaven també un descarrilament de la bicicleta de la carretera, però el PIC 2008-13 trenca la inèrcia de les inversions en millores de les carreteres perquè es complementa amb el Pla Estratègic de la Bicicleta de Catalunya 2006-2026 (PEBC 2006-26). Perquè no es produeixi altre cop el descarrilament de la bicicleta és important que el Govern de Catalunya no s’oblidi de defensar i aplicar, com a mínim, el pressupost inclòs en el fonamental PEBC 2006-26, amb la seva previsió de creació de vies ciclistes segregades de les carreteres, amb un cost previst de 5 milions d’euros l’any durant 20 anys (100 milions d’euros) i, si pot ser, seria bo de millorar-lo; evitant un nou descarrilament de la bicicleta. Espero que aquesta vegada no es trenqui la corda pel costat més feble i, per tant que els acords de finançament entre el Govern central i la Generalitat de Catalunya per la xarxa bàsica de carreteres no siguin agressius amb la bicicleta a Catalunya. Fins ara, al nostre país, la força de la bici ha xocat amb la intransigència del progrés i ja és hora de canviar aquesta dinàmica. No hem d’oblidar que Barcelona te el major nombre de víctimes ciclistes (2709 víctimes ciclistes-16,42% de v.v.c.c. del total de províncies espanyoles) amb diferencia de la resta i Catalunya te 59% més de víctimes ciclistes per 10.000 habitants que la mitjana espanyola (segons un estudi de l’Universitat Politècnica de Valencia amb dades de la DGT entre el 1996 i el 2001, ambdós inclosos). Sóc de l’opinió que la bicicleta serà el revulsiu necessari per impulsar la mobilitat sostenible a Catalunya i, hi han indicadors que així ho apunten: l’augment de l’afició al BTT i al cicloturisme, l’afició cicloesportiva existent, la resposta massiva a la campanya Bicing (Barcelona)… sense oblidar la passió històrica que ha existit a Catalunya per les dues rodes. Per això, demano que es mantinguin els compromisos plasmats en el PIC 2008-13 i, en el PEBC 2006-26 i s’apliquin a l’hora de les negociacions pressupostàries amb el Govern central. Xavi Tous, un ciclista confiat (Brianso – La Segarra) NIF: 43700103B


BarcelonaLa fiscalia ultima els detalls del seu escrit de qualificació provisional per al judici de l’1-O, que preveu presentar els pròxims dies. El ministeri públic continua amb la intenció de no fer marxa enrere i mantenir el delicte de rebel·lió per als líders independentistes, si bé preveu demanar les penes mínimes, segons apuntaven aquesta setmana fonts judicials a l’ARA i tal com avançava ahir la SER. El Codi Penal preveu almenys 15 anys de presó i inhabilitació absoluta per als impulsors de la rebel·lió, de 10 a 15 anys per als qui hagin exercit un “càrrec subaltern” en la comissió del delicte i de cinc a deu anys per als “participants”.\nTot apunta que la fiscalia presentarà l’escrit de qualificació després que el Tribunal Suprem confirmi la instrucció del jutge Llarena i després, també, d’una revisió de la Fiscalia General de l’Estat. L’acusació es podrà modificar en el tram final del judici i no serà definitiva fins que quedi vist per a sentència. Els nou processats en ferm pel delicte de rebel·lió són Oriol Junqueras, Raül Romeva, Jordi Sànchez, Jordi Cuixart, Jordi Turull, Josep Rull, Carme Forcadell, Joaquim Forn i Dolors Bassa, tots en presó preventiva. A l’acusació per aquest delicte de rebel·lió s’hi sumarà la de malversació de fons públics contra els membres del Govern de Carles Puigdemont, que també pot comportar penes de presó, inhabilitació i multes.\n“Saben que és injust”\nSegons el parer de l’advocat de Puigdemont, Jaume Alonso-Cuevillas, el fet que la fiscalia pretengui demanar les penes mínimes per als processats respon als equilibris de l’Estat per aplicar la llei sense que això li passi factura a les urnes. “Penes mínimes perquè saben que és injust: sense violència no hi ha rebel·lió. Por, però, al fet que aplicar estrictament la llei tingui un gran cost electoral”, va afirmar en un tuit.\nTambé a Twitter va reaccionar el president del Parlament de Catalunya, Roger Torrent, reiterant que l’únic desenllaç “acceptable” del judici de l’1-O és l’absolució. “L’única cosa acceptable és la lliure absolució. Votar no és delicte, l’1 d’Octubre és l’expressió democràtica de la societat”, va deixar clar: “No és ni rebel·lió ni sedició”. De manera més concisa es va expressar el vicepresident del Govern, Pere Aragonès, que va tuitejar tres paraules: “Llibertat, absolució, autodeterminació”.\nFiscalia Roger Torrent Pere Aragonès rebel·lió Judici presos polítics


Barcelona obre dos nous serveis d’acompanyament i escolta a l’adolescència al Districte de Ciutat Vella i Horta-Guinardó : Servei de Premsa\nBarcelona obre dos nous serveis d’acompanyament i escolta a l’adolescència al Districte de Ciutat Vella i Horta-Guinardó\nDemà es posarà en marxa el nou servei a Ciutat Vella després que fa un més s’obrís el del districte d’Horta Guinardó. S’arriba així a 8 districtes de la ciutat\nEls sis punts “Aquí T’escoltem” que han funcionat durant el 2017 han donat servei a més de 5.500 adolescents\nEl servei es complementa amb el Centre per a Famílies amb adolescents, ubicat al recinte de La Sedeta de Gràcia, que va donar formació i acompanyament individualitzat a més de 600 mares, pares i tutors de nois i noies adolescents durant el 2017\nBarcelona obrirà demà el vuitè servei d’escolta i acompanyament emocional als nois i noies, Aquí T’Escoltem, ubicat al districte de Ciutat Vella, després que fa un mes obrís el servei al districte d’Horta Guinardó. La previsió és que l’any 2020 Barcelona disposarà de 10 serveis d’atenció als adolescents, un per cada un dels districtes de la ciutat.\nEl servei ATE a Ciutat Vella està situat al Centre d’Informació i Assessorament Juvenil (CIAJ), al número 6 del carrer Sant Oleguer, mentre que el servei ATE d’Horta-Guinardó s’ha ubicat a l’Espai Jove Boca Nord, al número 37 del carrer dels Agudells.\nEls punts d’atenció “Aquí T’Escoltem” són serveis preventius en els quals els adolescents d’entre 12 i 20 anys troben un espai d’assessorament i escolta individual i confidencial per acompanyar-los en el procés de creixement o per donar-los suport en moments de desorientació, dubte o angoixa. Alhora també es realitzen activitats grupals entre iguals per millorar les competències personals i les habilitats socials a través de propostes creades des dels interessos adolescents.\nLa previsió és que cada any s’obri un servei nou a cada districte fins arribar l’any 2020 a tenir-ne un a cada un d’ells. Actualment existeixen vuit punts ATE en el conjunt de la ciutat. Són l’ATE Sant Andreu (Espai Jove Garcilaso), l’ATE Nou Barris (Espai Jove Les Basses), l’ATE Gràcia (Espai Jove La Fontana), l’ATE Les Corts (Espai d’Adolescents Jovecardí), l’ATE Sarrià-Sant Gervasi (Espai Jove Casa Sagnier), l’ATE Sant Martí (Centre Cívic Can Felipa), l’ATE Horta-Guinardó (Espai Jove Boca Nord) i ATE Ciutat Vella (Centre d’Informació i Assessorament per a Joves).\nMés de 200 joves atesos individualment i mes de 5.000 participants als tallers\nDurant l’any 2017, un total de 239 adolescents han rebut atenció per part de les psicòlogues dels punts ATE, realitzant-se fins a 913 assessoraments individualitzats.\nLa gran majoria, el 72% han estat noies. L’edat mitjana d’edat dels nois i noies atesos ha estat de 16 anys. Pel que fa a la via per la qual han accedit a l’atenció individual, el 48% ho han fet per accés directe, el 35% derivats formalment per professionals de la salut, els centres educatius o els serveis socials. Per últim, el 17% han accedit a través de la seva família. Els motius pels quals els joves han consultat, han estat relacionats amb els malestars en l’entorn familiar (36%), seguit del malestar emocional inespecífic (20%), les dificultats de relació (12%), la desorientació vital (9%) i les dificultats en la relació de parella (9%).\nA banda, 5.312 adolescents han participat al llarg de l’any 2017 en els tallers i activitats grupals que han organitzat els punts “Aquí T’Escoltem”. El 61,3% dels participants han estat noies i el 38,7 % han estat nois. La mitjana d’edat dels participants ha estat de 15 anys.\nEntre les activitats que s’han dut a terme adreçades als adolescents, hi trobem tallers de sexualitat i afectivitat, activitats de gestió emocional o accions per fomentar l’autoestima i l’apoderament.


Buddh – Fórmula 1 en Català\nEl Buddh International Circuit ha tingut els tres grans premis de l’Índia\nSortida de l’últim GP disputat el 2013.\nEl Buddh International Circuit va construir-se a un cost de 350 milions d’euros i va ser inaugurat just 2 setmanes abans del seu primer gran premi. Amb capacitat per a 120.000 espectadors, el traçat, dissenyat com no per Hermann Tilke, semblava agradar als pilots, però problemes amb els imposts a pagar per part del propietari i organitzador, el Jaypee Group, han fet que de moment la cursa no hagi tornat després de l’edició de 2013.\nUna volta al circuit: La primera corba és una tancada a dretes que s’obre a esquerres, arribant a la corba més lenta del traçat. Segueix la recta més llarga, amb un nou angle a dretes al final. Recta i doble corba a esquerres que es tanca i enllaça amb una dreta, una S ràpida dreta-esquerra i una corba peraltada a dretes amb diferents vèrtexs. Esquerra i dreta ràpida, dreta més tancada i última corba a esquerres on es pot avançar.\nLocalitat: Greater Noida, Uttar Pradesh, Índia\nLongitud: 5125 m\nRècord de la volta ràpida en cursa: 1’27.249, 211.463 kph, Sebastian Vettel, Red Bull RB7-Renault, 2011\nVolta més ràpida mai donada: 1’24.119, 219.332 kph, Sebastian Vettel, Red Bull RB9-Renault, 2013 (pole)\nRècord de la cursa més ràpida: 1h 30’35.002, 203.513 kph, Sebastian Vettel, Red Bull RB7-Renault, 2011\n2011 (1st) Airtel GP of India VET (RBR) VET (RBR) VET (RBR)\n2012 (2nd) Airtel Indian GP VET (RBR) VET (RBR) BUT (McL)\n2013 (3rd) Airtel Indian GP VET (RBR) VET (RBR) RAI (Lot)


C30G Combinada universal amb tota la qualitat “Made in Italy” al preu més accessible, ideal per aficionats exigents i tallers artesanals.\nUnitat de serra inclinable amb fulla de 250mm i una projecció màxima de la fulla des de la taula a 90º de 80mm. La unitat de serra pot elevar-se o inclinar-se utilitzant còmodes volants. La taula lliscant d’alumini anoditzat, té un recorregut de 1200 mm, llisca junt a la fulla, assegurant així una millor precisió de tall.\nMàquines Genius compten amb un alt equipament de seguretat CE disponible de sèrie, com la protecció de l’eina tupí per realitzar mecanitzats en perfils corbats i perfilats.\nLlarg de la taula de l’ensambladora\n(3x) Motors trifàsics


Les noies agafen les armes\nDesprés de 'Sucker punch' arriba 'Hanna', una pel·lícula d'acció protagonitzada per una adolescent\nXAVI SERRA Actualitzada el 10/06/2011 00:00\n260x366 Les noies agafen les armes Les noies agafen les armes\nL' estrena de Hanna , el film amb què el director Joe Wright ( Expiació ) deixa enrere els seus drames d'època i fa un gir estilístic de 180º cap a un cinema d'acció dinàmic i efervescent, a cavall dels ritmes ondulants dels Chemicals Brothers, és una mostra de la consolidació d'un nou arquetip d'heroi d'acció a Hollywood: les noies.\nSi els 80 van suposar l'apoteosi de l'heroi amb sobredosi d'esteroides, una projecció idealitzada i corregida als temps de l'ideari polític de Reagan, l'última dècada ha vist com la presència de dones en rols protagonistes dins del cinema d'acció ha deixat de ser notícia. I no és tan sols que la noia de torn participi activament en l'acció en comptes d'esperar que els homes se'n facin càrrec; avui dia s'accepta amb naturalitat que una actriu s'especialitzi a interpretar personatges de cinema d'acció, com és el cas de Milla Jovovich, protagonista de les quatre parts de la brutal saga Resident evil i de films com Ultraviolet (2006).\nDones molt poderoses\nLa novetat no rau aquí en el fet que la dona assumeixi rols tradicionalment masculins, circumstància explorada pel cinema fins a la sacietat, sinó en la incorporació de la dona a les trinxeres del cinema d'acció, de sempre un club masculí, exclusiu i orgullosament misogin. Històricament hi ha hagut excepcions, esclar, i aquí hauríem de citar títols clàssics com La dona pirata (Jacques Tourneur, 1951) i Quaranta pistoles (Samuel Fuller, 1957), o fins i tot aquell deliri pop de Roger Vadim amb una sexi Jane Fonda, Barbarella (1968).\nPerò si parlem del Hollywood contemporani, el punt d'inflexió que va canviar les regles del joc va ser l'estrena de l' Alien (1979) de Ridley Scott i de la seva continuació, Aliens (1986), aquest ja un film d'acció en tota regla. Amb la complicitat de James Cameron, Sigourney Weaver va construir un nou cànon d'heroïna, no mancada de feminitat però sí força asexuada, que envoltada de marines de l'exèrcit prenia la responsabilitat d'eliminar el monstre. Tot i el precedent, els anys 80 van continuar amb l'hegemonia dels herois masculins amb excés de testosterona fins que el francès Luc Besson va recollir el testimoni i va aconseguir un gran èxit amb Nikita (1990), que va donar pas a una sèrie de televisió i un remake nord-americà.\nQuentin Tarantino també va posar el seu gra de sorra amb les dues parts de Kill Bill (2003 i 2004), el monumental díptic de venjança, que venia precedit per l'estupenda Jackie Brown (1997), protagonitzada per una madura Pam Grier, una elecció amb què Tarantino reconeixia la importància del cinema blaxploitation en la incorporació de la dona al cinema de gènere.\nPerò l'esdeveniment clau que atorga legitimitat a les actrius en el cinema d'acció de cara a la indústria són els més de 100 milions d'euros que recapta Tomb raider (2001), un producte de laboratori (videojoc popular + Angelina Jolie) que dóna validesa al suculent binomi de pits i trets.\n'Sucker punch' contra 'Hanna'\nAmb Hanna arriba una nova singularitat: la protagonista (Saoirse Ronan) és ara una adolescent que no vol ni pot relacionar-se amb els adults en l'àmbit sexual. La seva presència no suposa ja un atractiu eròtic per al públic masculí, sinó més aviat un reclam per a les adolescents, que es poden identificar amb ella. En general, els films de clara vocació industrial ( Tomb raider, Els àngels de Charlie ) han subratllat la dimensió sexual dels personatges femenins, a diferència dels títols de Tarantino i Cameron o de sèries com Àlies i Buffy, la caçavampirs .\nSucker punch comparteix en part la singularitat de Hanna : les seves protagonistes són també molt joves, si bé no tant com Saoirse Ronan. El film de Zack Snyder, però, pren la direcció contrària pel que fa a la sexualitat dels personatges, aquí potenciada i subratllada per una estètica entre col·legial i sadomasoquista que és de difícil encaix en una pel·lícula plantejada com una fantasia alliberadora d'una realitat sòrdida i violenta. Snyder vesteix les seves heroïnes de meuques cyberpunk i converteix la pel·lícula en un videojoc al servei de l'imaginari eròtic d'un adolescent. Sigui com sigui, Hanna no és un film més interessant per tenir una protagonista asexuada, però sí més coherent com a proposta i més respectuós amb els seus propis personat ges.


L'àvia Clementina Bloc: Erotisme al bosc\nErotisme al bosc\nFoto: jordi domènech [Wikimedia Commons]\nA Porqueres, a 6 km de Banyoles per la carretera que va a Olot per Santa Pau, hi ha un indret peculiar: El Bosc de Can Ginebreda. També conegut com el Bosc d'en Xicu, es tracta d'un paratge natural de 40.000 metres quadrats amb escultures per a visitar. Allà, l'artista Xicu Cabanyes hi fa exposicions a l'aire lliure. S'hi poden veure diferents tipus d'escultures en diferents materials arreu del bosc.\nÉs un bosc típicament mediterrani convertit en un museu a l'aire lliure. Alberga les escultures, sobretot de temàtica eròtica, de l'artista Xicu Cabanyes. El passeig permet veure més d'un centenar d'obres. També es pot visitar el taller de l'artista.\nCada any s'hi fan concursos de fotografia de mans d'aquells que s'hi vulguin presentar on el guanyador rep una escultura de mans de l'artista. També cada any s'hi fa la Festa del Bosc, com per exemple la de l'any 2017, "Córrer pintat", on es pintava el cos de les persones amb el nostre artista i altres pintors reconeguts a la zona o bé la del 2018 on s'hi celebrà, com no podia ser d'altra manera, la "Festa del Llaç", on tots anaren amb caretes dels nostres polítics presos a tall de reivindicació. Així fins a 31 Festes que s'hi ha dut a terme el primer dissabte de cada mes de setembre.\nAh! I ha també una zona de pícnic amb barbacoes.\n[Extracte del web oficial del Bosc de Can Ginebreda]\nLes imatges a continuació han estat recollides a la pàgina del Bosc de Can Ginebreda a Facebook\nWeb del Bosc de Can Ginebreda\nEl Bosc de Can Ginebreda a Facebook\nEl Bosc de Can Ginebreda a Instagram\nEl Bosc de Can Ginebreda a Tripadvisor\nEtiquetes de comentaris: Art, Cultura, Curiositats, Natura, Social


▷Simat aprova els pressupostos municipals per al 2020 📌\nEstás aquí: Inicio / Simat de Valldigna / Simat aprova els pressupostos municipals per al 2020\nSimat aprova els pressupostos municipals per al 2020\nEl consistori dedica gran part a la renovació de la xarxa de l’aigua, clavegueram i dipòsit de l’aigua potable\nL’Ajuntament de Simat de la Valldigna va aprovar els pressupostos municipals per al 2020 en el ple celebrat el passat dilluns 27 de gener amb cinc vots a favor i cinc abstencions. D’esta manera, el municipi dedicarà gran part del pressupost, és a dir, 80.000 euros a la renovació de la xarxa de l’aigua, clavegueram i dipòsit de l’aigua potable.\nPer la seua banda, uns 49.000 euros aniran destinats a la Mancomunitat de la Valldigna, convertint-se en el municipi que més diners inverteix, tot i que és el que millor pot rendibilitzar eixa inversió. Algunes de les actuacions que estan realitzant-se amb estos diners amb vocació de continuïtat, són la contractació de dos administratius, una fisioterapeuta, un tècnic superior, una tècnica de joventut, en animació sociocultural, a més de la posada en marxa d’una brigada forestal i una empresa de serveis forestals.\nPel que fa a benestar social, durant este any, es destinaran 35.000 euros a Serveis Socials i al Servei Especialitzat d’Atenció a la Família i la Infància i altres 4.000 euros per enllestir i posar en pràctica el Pla Municipal d’Igualtat signat en desembre de 2019 amb una consultora d’Igualtat amb l’objectiu de millorar les condicions de conciliació de la vida laboral, familiar i personal en tots els àmbits de l’administració local i del municipi, l’accés a protocols de salut laboral i per a la prevenció de l’assetjament per raó de sexe i la formació en igualtat, comunicació i llenguatge no sexista.\nRespecte a Medi Ambient i Cultura s’augmenten les partides amb 5.000 euros cadascuna, és a dir, un increment de 3.000 euros respecte al 2019 per a actuacions de caràcter mediambiental i agrícola. A més, es destinaran 25.000 euros a l’adquisició d’una bàscula de pesatge d’ús agrícola per a camions amb la finalitat de desenvolupar un sistema d’autoservei perquè el llaurador o llauradora puga pesar el seu producte i, així, evitar el pesatge irreal. Per altra banda, s’invertiran 4.000 euros en l’adquisició de desbrossadores i 4.500 per a comprar terrenys confrontats amb el parc del Riu Vaca i, d’esta manera, ampliar l’espai recreatiu i una parcel·la en la pujada del dipòsit de l’aigua potable per a millorar l’accés.\nQuant a turisme, el municipi dedicarà 5.000 euros a accions de promoció turística i altres 6.000 per a inversions. Una de les propostes més exitoses de la regidoria de Turisme és l’encontre de gastronomia monàstica que augmenta en 2.000 euros.\nPer últim, Simat ha invertit 24.000 euros per a la realització d’informes sobre el Pla de Minimització d’Impactes i 20.000 euros per a millorar estructures del Poliesportiu Municipal.


En què han convertit el Barça? (Albert Llimós)\nEn què han convertit el Barça?\nErnesto Valverde no es mereix la manera com han actuat Bartomeu i els executius del club\n3 min. Barcelona 13/01/2020 15:25\n651x366 El president del Barça, Josep Maria Bartomeu, arriba a la Ciutat Esportiva Joan Gamper / Albert Gea / REUTERS El president del Barça, Josep Maria Bartomeu, arriba a la Ciutat Esportiva Joan Gamper / Albert Gea / REUTERS\nBartomeu no necessita enemics. Ell mateix s’ha convertit en el pitjor enemic per a la seva pròpia obra de govern. L’actual president i la cúpula directiva i executiva del Barça han creat un problema on no hi era. Tots sols, fent les coses de la pitjor manera: actuant d'amagat, traïdors en les formes, a batzacades.\nErnesto Valverde no s’ho mereix. I vagi per endavant que sempre he sigut crític amb ell perquè m’ha fet avorrir aquest Barça. Ara bé, això no treu que el que ha fet el club amb ell aquests últims dies és esperpèntic. Ens agradi més o menys com a entrenador, fidel al seu tarannà, Valverde havia actuat sempre amb lleialtat a la institució, convertit en una figura de club, encaixant cops que no li pertocaven, sense airejar els draps bruts que li creaven des dels despatxos nobles. I ara se li paga amb aquesta moneda. Us en recordeu d’Andoni Zubizarreta? Amb ell van fer el mateix.\nSempre he defensat que el canvi a la banqueta s’hauria d’haver produït l’estiu passat. No després de Liverpool, sinó amb naturalitat, acabada la temporada, arrencant un nou projecte al juliol, quan toca, reforçats per unes lligues que s’havien de posar en valor malgrat que no podien amagar-ho tot. Però un cop Bartomeu ha refermat la seva confiança en Valverde, el que no pots fer és carregar-te’l a mitja temporada, disparant a totes bandes per trobar una solució improvisada. I, sobretot, fer-ho com ho has fet: maltractant qui t’ha fet de paraigua tantes vegades.\nEl club fa massa temps que dilapida l’excels llegat que va assolir fa uns anys, quan l’equip de Pep Guardiola –màxima expressió de la Masia i d’una idea única de futbol– era l’enveja de tot el món. Ara s’ha fiat tot als resultats, vulgaritzant aquella idea que pensàvem –il·lusos nosaltres– que havia aconseguit canviar la mentalitat de tota la culerada. Són massa anys prenent decisions erràtiques i contradictòries, malgastant els últims anys d’un Messi i una generació irrepetible que no es mereixen aquest trist ocàs, però que alhora han d’assumir la seva part de responsabilitat.\nPer això, la negativa de Xavi per suplir Valverde no s’ha de llegir com un fet únic i aïllat, sinó que va íntimament lligat als no rebuts de Carles Puyol i Jordi Cruyff. El Barça no té només un problema futbolístic, d’entrenador, sinó que la deriva és institucional. El club desprèn una imatge de debilitat preocupant, tot en mans d’uns jugadors que han conegut a Europa el gust desconegut de la impotència: no sempre que volen, poden. El club no té un rumb clar, ni lideratge, ni una idea a la qual aferrar-se, i això no es corregeix amb un canvi precipitat d’entrenador. El Barça no és això: el com importa, al camp i a la llotja.


'No diràs falsos testimonis ni mentiràs', per Josep Miquel Bausset - Castelló Notícies\nInici Autors/res ‘No diràs falsos testimonis ni mentiràs’, per Josep Miquel Bausset\nToni Canto - foto: diarilaveu.com\nÉs aquest el huitè dels deu manaments de la Llei de Déu que Moisès va rebre a la muntanya del Sinaí. No mentir, no anar amb falsedats, ni amb trampes o enganys, és la norma i la conducta de les persones honrades. La manera de fer d’aquells que no amaguen res ni s’inventen mentides. I és que la mentida és dir el que és fals amb la intenció d’enganyar l’altre. O també, dir el contrari del que es pensa.\nLa Paraula de Déu ens demana que ens allunyem de la mentida. O més i tot: que la mentida i l’engany no entren a la nostra vida. Però sovint els polítics ens menteixen. I repeteixen una i una altra vegada la mateixa mentida, volent fer-nos creure que a base de repetir la mentida, aquesta falsedat serà veritat.\nToni Cantó, diputat de Ciudadanos per la circumscripció de València (i que es presentarà a les primàries del seu partit per a ser candidat a la presidència de la Generalitat), menteix descaradament quan diu que no pot treballar “en Cataluña por hacer teatro en español” (El Español, 9 de gener de 2019). El Sr. Cantó menteix de nou quan afirma en aquest mateix mitjà de comunicació, que “es obvio que hay territorios donde por hacer teatro en español ya no puedes entrar, como en Cataluña”. I sense cap mena de rubor, mentint una vegada més, el Sr. Cantó diu: “Yo hace años que no puedo trabajar allí por hacer teatro en español”.\nLa falsedat que s’inventa el Sr. Cantó cau pel seu propi pes (com també la mentida dels qui diuen que a Catalunya es persegueix el castellà), veient la cartellera dels espectacles de teatre a Barcelona. El mateix dia que el diari El Español recollia les declaracions del Sr. Cantó, Lolita Flores, filla de Lola Flores, estrenava al teatre Romea de Barcelona, l’obra: “Fedra” (El País, 10 de gener de 2019).\nPerò no és aquesta obra interpretada per Lolita l’única que es representa als teatres de Barcelona. I és que en cartellera o bé en els pròxims dies s’estrenaran, també en castellà, les obres: “El desguace de las musas”, amb Gabino Diego; “Mucha tontería” amb Berto Romero; “Señora de rojo sobre fondo gris”, amb José Sacristán; “Ya digo yo”, amb Dani Martínez; “El sueño del pibe” amb Joaquín Castellano; “Tanta tolerancia me está ofendiendo” amb David Suárez o “Todas las noches de un día” amb Carmelo Gómez.\nPer què alguns polítics, sobretot, encara que no tots, s’obstinen a inventar-se coses que no són? Per què el Sr. Cantó menteix quan enganya la societat dient que no pot fer teatre a Catalunya “en español”? Com ha fet saber Adetca (Associació d’Empresaris de Teatre de Catalunya), la temporada passada es van representar a Catalunya, 292 obres en castellà, que representen el 35% del total d’obres. En català es van representar el 44%, en bilingüe el 2%, en altres idiomes l’11% i la resta sense text, per si no ho sabia el Sr. Cantó.\nI és que tothom, però sobretot els polítics, estan cridats a dir la veritat. A no inventar falsedats ni enganys. El Sr. Cantó hauria de recordar que, com diu Jesús de Natzaret, “la veritat vos farà lliures” (Jo 8:32) i per això la Paraula de Déu prohibeix falsejar la veritat. D’ací que Sant Pau denuncia aquells que han canviat la veritat per la mentida (Rm 1:25).\nEl Sr. Cantó hauria de saber que una mentida repetida milers de vegades, continua essent una mentida. I que l’home s’ha de caracteritzar per dir la veritat. Així ens ho ensenya la Paraula de Déu quan abomina aquells que “tot el que es diuen és mentida, fruit d’uns llavis adulador i d’un cor fals” (Ps 11:3). I és que Déu denuncia els qui “sols pensen com podran enganyar” (Ps 61:5) i per això demana als hòmens “que no diguen res de fals” (Ps 33:14). D’ací que siguen tan oportunes les paraules del P. Abat Josep M Soler, quan fa uns dies deia: “les relacions han d’estar fonamentades en la sinceritat i en la veritat”. Per això “hem de sentir una exigència de veritat en el fons del cor, en la paraula que diem, en les obres que fem”. I és que en tothom, però més encara en els polítics, “ha de resplendir l’exigència de la veritat”. I és que com ha dit el Germà Marista, Lluís Serra, “Normalitzar la mentida és destruir la convivència” (Avui, 23 de gener de 2019).\nCom deia la Sra. Lydia del Canto, directora de Levante (Levante, 15 de gener de 2019), “els diaris no ens dediquem al negoci de la mentida, sinó al de la veritat”, ja que “el gran repte del periodisme és contar la veritat”. També el gran repte de la política i dels polítics, hauria de ser sempre dir la veritat. Per això la Sra. Canto afirmava també: “El periodisme ajuda el lector a entendre la realitat” (Levante, 9 de febrer de 2019), a diferència del Sr. Cantó que menteix i amb les seues mentides distorsiona la veritat.\nTambé Sant Pau denunciava “la hipocresia de la gent falsària” (1Tm 4:2) i el salm 118 ens exhorta a apartar-nos de l’engany: “avorrisc l’engany, el deteste” (Ps 118:163), ja que “un testimoni verídic no menteix, però un fals testimoni declara mentides” (Pr 14:5).\nQuan el Sr. Cantó diu que no pot treballar a Catalunya per “hacer teatro en español”, a més de mentir fa el ridícul, perquè només mirant la cartellera dels teatres a Barcelona, la seua mentida queda al descobert. I és que, quan un polític utilitza la mentida, la fal·làcia i l’engany, és perquè no té cap més argument per defensar les seues idees. Com ha dit molt encertadament el Conseller Vicent Marzà (Levante, 6 de febrer de 2019), “el Sr. Cantó per guanyar vots necessita crear un conflicte”, quan torna a mentir acusant el professorat d’adoctrinar els alumnes i també que al País Valencià no es pot estudiar en castellà.\nAmb mentides com les que diu el Sr. Cantó (o la Sra. Mª José Català) negant fins i tot la unitat de la nostra llengua, no fa sinó el ridícul, posant-se en el camp de la irracionalitat i en contra de les universitats de tot el món i de l’AVL (La Veu del País Valencià, 22 de gener de 2019).\nEl Sr. Cantó creu que a Catalunya no el contracten per fer teatre perquè és de Cs. ¿Però no li passa pel cap que realment siga perquè no actua gaire bé?\nArticle anteriorEnfosquiment global, per Vicent Ventura\nArticle següentDóna sang, cada gota compta


Sílvia Carbonell | dimecres, 4 de març del 2015, a les 16.52\nEls autors de l'estudi asseguren que el cervell dels nens és especialment vulnerable perquè està en ple procés de desenvolupament. Per això, és molt més sensible a la pol·lució que poden generar, per exemple els vehicles. Durant un any els investigadors han estat avaluant diferents aptituds de més de 2.800 alumnes. I les diferències entre els nens que estudien en escoles situades en zones amb més contaminació i els que no, són evidents. Per exemple, en el que s'anomena el treball de la memòria. És a dir, en la capacitat de retenir dades de forma breu sense arribar a memoritzar-les. MAR ÁLVAREZ, coordinadora de l'estudi "En els nens que estan a les escoles no contaminades, aquest creixement anual ha estat de l'11%, en contra del 7% que ha estat el creixement anual dels nens en escoles més contaminades", Els investigadors creuen que cal adoptar mesures per minimitzar aquests efectes. Per exemple, construir les noves escoles allunyades de les zones amb més volum de trànsit o habilitar zones d'aparcament a uns 100 metres dels centres escolars, per a les famílies que acompanyen els alumnes en cotxe.\nEl cervell dels nens és especialment vulnerable perquè està en ple procés de desenvolupament i, per això, és molt més sensible a la pol·lució que poden generar els vehicles. Els investigadors de l’estudi del Centre d’Investigació en Epidemiologia Ambiental, i que publica la revista ‘PLOS Medicine’, asseguren que els infants que van a les escoles en zones on hi ha més contaminació tenen un menor desenvolupament cognitiu, perquè l’aire contaminat que respiren frena l’aprenentatge. L’estudi es va fer entre gener de 2012 i març de 2013, prenent com a mostra 2.897 nens de set a 10 anys de 39 escoles de Barcelona i Sant Cugat del Vallès que estan exposades a la contaminació de l’aire.\n“Els nens que van a les escoles amb nivells de contaminació tant a classe com al pati, van experimentar un menor creixement de les funcions cognitives essencials per a l’aprenentatge del 7% anual davant l’11% de les escoles menys contaminades”, assegura Jordi Sunyer, el principal investigador.\nPer fer l’estudi es va mesurar la contaminació atribuïda al trànsit (carboni elemental, diòxid de nitrogen-NO2, i el nombre de partícules ultrafines), que es van mesurar a l’aire lliure i a les aules de forma simultània. Als nens se’ls ha analitzat, fins a quatre vegades, i s’ha detectat que a les escoles on hi havia més contaminació el creixement cognitiu era inferior.\nFrenar la contaminació al voltant de les escoles\nSunyer ha donat algunes recomanacions per frenar la contaminació al voltants dels centres escolars: que els autocars portin filtres de partícules i que parin el motor quan s’aturen davant de l’escola, i que els pares no aparquin el cotxe davant del centre. L’estudi també parla d’altres opcions per rebaixar l’impacte ambiental sobre els menors com construir les noves escoles allunyades de les zones amb més volum de trànsit o habilitar zones d’aparcament a uns 100 metres dels centres escolars, per a les famílies que acompanyen els alumnes en cotxe.\nAglomeracions en les hores punta al transport públic el primer dia del MWC\nEntrevista completa a Miquel Trepat, director del Zoo de Barcelona\nL’autor de l’agressió a una dona a la Diagonal s’entrega a la policia\nTroben un cadàver semienterrat en una zona d’obres a la Zona Franca\nEntrevista completa a Josep Maria Tost, director de l’Agència de Residus de Catalunya\nRecull de premsa: 3 de març de 2015


SUNAKAY - CATALA. MERITXELL MARTÍ;XAVIER SALOMÓ (ILUSTR.). 9788418304453 Ambra Llibres\nEl mar s?ha convertit en un immens abocador sense vida submarina. Dues germanes sobreviuen en una illa de plàstic, entre la deixalla. Un petit accident canviarà el rumb de les coses. Una força atàvica està a punt d'emergir


2009 desembre : Centre Excursionista Tavernes de la Valldigna\nDos cims el mateix dia. Calderon i Cabeço d’Or.\nPosted by Jordi on desembre 23, 2009 · 1 Comment\nAquest diumenge els membres del Centre Excursionista aconseguiren fer dos cims importants de la nostra comunitat, el pic Calderon (o alto de las Barracas) de 1838m i el punt mes elevat de la nostra comunitat. I el Cabeço d’or de 1207m a Alacant.\nCategory Activitats, Escalada i Aventura, General · Tags\nEntrega de premis i exposició del XI Concurs de Fotografía “La Vall”\nPosted by Xarli on desembre 18, 2009 · 3 Comments\nEl passat divendres 18 de desembre a les 20 hores en la sala d’exposicions de la Casa de la Cultura de Tavernes de la Valldigna, es cel.lebrà el lliurament de premis del XI Concurs de Fotografía “La Vall”.\nAscensió hivernal al Mulhacén\nPosted by Jordi on desembre 15, 2009 · 1 Comment\nEl diumenge passat els membres del Centre Excursionsita de Tavernes de la Valldigna coronaren el cim del Mulhacén.\nCategory Alta muntanya, General · Tags\nConcurs Fotogràfic “La Vall”.\nPosted by Jordi on desembre 10, 2009 · Leave a Comment\nAçí teniu el fullet anunciador amb les basses de l´XI CONCURS FOTOGRÀFIC “LA VALL”, que patrocinat per la Regidoria de Cultura de l´Ajuntament de Tavernes de La Valldigna i organitzat pel Fotoclub-Social i la Secció Cultural del Centre Excursionista. Tindrà lloc a la sala d´exposicions de La Casa de La Cultura, del 15 al 22 de [...]\nRappel de les creus\nPosted by Jordi on desembre 9, 2009 · 4 Comments\nEl diumenge 6 de desembre la secció d’escalada del Centre Excursionista Tavernes de Valldigna, descendí el rappel de les creus.\nCategory Escalada i Aventura, General · Tags\nExcursió Favara – Tavernes 29 del 11 de 2009\nPosted by Jordi on desembre 7, 2009 · 2 Comments\nEste diumenge els membres del Centre Excursionista hem fet la bonica marxa que transcorre des de Favara a Tavernes, passant per la cova de la Galera, la font de la Sangonera i el puntal del Massalari. Aci podeu vore les fotos.


Ets a: SAJ > PUBLICACIONS > documents_interes\nInforme: Situació laboral de les persones joves a Catalunya\nInforme corresponent al 3r trimestre de 2015 elaborat per l'Observatori Català de la Joventut de la Generalitat de Catalunya, a partir de les darreres dades de l'enquesta de població activa.\nAquest informe recull els principals resultats de les darreres dades de l’Enquesta de població activa (EPA) sobre la situació laboral de les persones joves. També ofereix informació sobre els estudis i l’emancipació dels joves i les joves. L’informe compara sistemàticament la situació de la població juvenil amb l’adulta i, quan les dades ho permeten, analitza les diferències dins del grup de joves.\nLes dades són generades per l’Idescat a petició de l’Observatori Català de la Joventut i fan referència a la població de 16 a 29 anys, d’acord amb la definició de joventut que fa la Llei 33/2010, de polítiques de joventut. La informació disponible en aquest document és, doncs, inèdita i ofereix una visió sobre la situació laboral del conjunt de la població jove.\nTambé podeu consultar la resta d’informes trimestrals aquí.\nJóvenes y valores. Un ensayo de tipologia\nAssaig editat pel "Centro Reina Sofía sobre Adolescencia y Juventud". Investigació que analitza el sistema de valors dels i les joves espanyols. Es tracta d'entendre quins elements estan marcant aquest període vital, com es perceben, què els preocupa sobre ells mateixos i sobre el conjunt de la societat. L'estudi es basa en una enquesta domiciliària a una mostra representativa de joves d'entre 15 i 24 anys.\nS'aborden temes com els valors finalistes respecte a la seva vida i a la societat en el seu conjunt, els valors associats a comportament i els associats a l'assignació de recursos, o els nivells de satisfacció (amb la vida en general i en les seves relacions personals) i de confiança en les institucions. I s'elabora una tipologia de joves espanyols en funció d'aquests valors.\nEstudi: Desde fuera del armario\n“Desde fuera del armario” és un estudi sobre la percepció social de l'homosexualitat. És un treball d'investigació realitzat per Pep Salvador Fortuny. L'objectiu d'aquest treball sorgeix a partir de l'afany personal de l'autor per investigar sobre si actualment existeix o no homofòbia a la societat. Per tant, haches treball consisteix en desvetllar quina és la percepció social de l'homosexualitat.\nEl treball es divideix en 3 blocs:\n. L'evolució història de l'homosexualitat\n. L'homosexualitat avui dia\n. Conclusions finals i proposta


Touristforum - Escapada a Cracòvia\nPerfectament conservada al llarg dels segles, Cracòvia pot presumir de ser una de les ciutats amb més encant d'Europa. La ciutat és genial per passejar i gaudir dels seus monuments, però a més és punt de partida d'excursions de gran interès com les mines de sal de Wieliczka, el poble de Zakopane a peu dels Tatres o el tristament famós camp de concentració a Auschwitz.\n1. Té, simplement, un dels cascs antics més bonics del continent.\n2. Les mines de sal de Wieliczka són una excursió única.\n3. Es pot visitar l'antiga fàbrica d'Oskar Schindler (el de la peli).\nDia 1. Volem a Cracòvia\nPresentació a l'aeroport 90 minuts abans de l'hora prevista de sortida del vol destinació Cracòvia. Facturació i embarcament en el vostre vol cap a Polònia. Arribada i trasllat opcional fins al centre de la ciutat. Check-in a l'hotel seleccionat de Cracòvia i, segons l'hora d'arribada, temps lliure per començar a conèixer aquesta bonica ciutat.\nDia 2-3. Cracòvia essencial\nDisposeu de dos dies complets (a part del d'arribada i el de tornada) per gaudir de la bella ciutat de Cracòvia. Us recomanem que contracteu alguna visita opcional als voltants, per exemple a la fabulosa mina de sal de Wieliczka o al impactant camp de concentració a Auschwitz. El paquet inclou un total de 3 nits a Cracòvia però podeu canviar-ho durant el procés de reserva i fer-ne més o menys.\nSegons l'hora de sortida del vol, continueu gaudint de la ciutat de Cracòvia. Trasllat opcional a l'aeroport amb suficient antelació a la sortida del vostre vol. Facturació i embarcament en el vol destinació al vostre aeroport d'origen. Arribada i fi del viatge.\nEl preu de "Escapada a Cracòvia" inclou\nVols anada i tornada a Cracòvia i taxes d'aeroport.\n3 nits a l'hotel seleccionat de Cracòvia.\nLlotja dels tèxtils\nCarrers de Cracòvia


Langeland Holiday House Tranekaer Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Langeland Holiday House\nDissenyat tant per oci com per negoci, Langeland Holiday House està situat idealment a Tranekaer; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLangeland Holiday House ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com pesca, jardí. Langeland Holiday House és una elecció inteligents per a viatgers a Tranekaer, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Langeland Holiday House de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


La Coral Sant Medir a la Catalunya Nord: molt més que un viatge | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nDesprés d’un curs intens, el final de curs del cor d’adults de la coral Sant Medir no ho podia ser menys. I quin destí era més adequat pels temps que vivim que la Catalunya Nord? Doncs cap al Conflent hi falta gent!\nLa il·lusió per oferir un concert i una missa dignes dels llocs, el públic i el moment històric ens va fer esforçar-nos al màxim en assajos intensius, estudi de les peces, i cuidar els detalls. Teníem la voluntat de col·laborar amb quelcom més que la música i el record amb les famílies dels presos i exiliats i teníem clar que el groc havia d’ésser ben present en nosaltres. Per tot plegat, vam comprar foulards grocs a l’Associació Catalana pels Drets Civils i van esdevenir el nostre uniforme.\nEn els trasllats amb autocar, apunts històrics i culturals que ens ajudaven a posar-nos en context i situar-nos en la importància i significat de tot plegat.\nPer començar, visita a Sant Martí del Canigó, lloc privilegiat per la naturalesa que l’envolta i per la seva història. L’Abat Oliva com a pilar i el silenci com a mitjà; comunió amb l’entorn, respecte, poesia, Verdaguer…\nI arribava ja el concert: l’església de Sant Pere de Prada, tant significativa a nivell musical i per la cultura catalana, ens va acollir i vam poder-hi fer un concert molt viscut i emocionant. Un recorregut musical per peces catalanes: tradicionals, religioses i d’autors catalans; i un tast de Nova Cançó. La memòria de Pau Casals i el seu “I am a catalan” ben present, sentiments a flor de pell, pensaments pels nostres exiliats i empresonats, records i esperances compartits a través de la música, ulls brillants i llàgrimes d’emoció, i un “guanyarem!” des del públic després de l’Abril 74 de Llach….\nI, gràcies a Mn. Enric, Sant Miquel de Cuixà. Cantar la missa d’11 de Cuixà ha estat un regal enorme per a tots nosaltres. L’exhuberant senzillesa de l’abadia ens va envair, vam notar a flor de pell la connexió directa amb Montserrat: pregària, cant, comunió, emoció, pell de gallina, català, acolliment,… i un “merci pour la musique” sortint de l’església….\nPer acabar, una aturada a Cotlliure. Poble de costa, d’exiliats catalans, poetes, pintors,… “Caminante no hay camino, se hace camino al andar”…\n“Rossinyol que vas a França”, cap a les “muntanyes regalades del Canigó”, porta un “ram de flors vermelles quan guanyem el combat” per una “pàtria tan petita, que la somiem completa”.\nFotos: Coral Sant Medir


LES EMISSIONS EN ALTA DEFINICIÓ, UNA VEGADA EL FUTUR DE L'ÒPERA, ARA SÓN VISTES PER ALGUNS COM LA SEVA DESAPARICIÓ - ALTRES\nPrincipal Altres Les emissions en alta definició, una vegada el futur de l'òpera, ara són vistes per alguns com la seva desaparició\nLes emissions en alta definició, una vegada el futur de l'òpera, ara són vistes per alguns com la seva desaparició\nJohn Osborn as Rodrigo, Joyce DiDonato as Elena i Juan Diego Flórez as Giacomo V in Rossini's La Donna del Llac. (Ken Howard/Metropolitan Opera) Anne Midgette Crítica de música clàssica Correu electrònic Era Seguiu 15 de juliol de 2016\nLa Metropolitan Opera, la companyia d'òpera més gran dels Estats Units, està lluitant. La venda d'entrades ha baixat molt, fins al 66 per cent de l'aforament la temporada passada. El seu director general, Peter Gelb, ha tingut problemes amb tot, des de les negociacions laborals fins a la visió artística. I el seu càrrec de director musical, ocupat durant molt de temps només nominalment pel gloriós James Levine, romandrà buit fins al 2020, quan el recentment coronat successor Yannick Nezet-Seguin prengui el relleu.\nPerò hi ha una nova iniciativa que el Met i Gelb sembla que han encertat: les emissions en directe d'actuació en HD a les sales de cinema. L'any 2006, quan l'òpera es va traslladar al multiplex per primera vegada, semblava un risc agosarat. Avui, les emissions es mostren a més de 2.000 sales de cinema d'arreu del món, a uns 2,7 milions de persones —que aporta uns 18 milions de dòlars per temporada— i arribaran a la marca dels 100 espectacles amb Tristany i Isolda, que obriran el Met 2016- Temporada 2017 al setembre.\n[ Canviar la manera com el públic veu i escolta l'òpera: líders de la indústria de l'òpera en HD ]\nTot i així, 10 anys després, les emissions segueixen sent polèmiques. Són un boc expiatori fàcil per a la caiguda de l'audiència de l'òpera: no han atret un públic nou significatiu cap a la forma d'art i semblen ser una alternativa atractiva per a la gent que d'altra manera podria pagar per veure òpera en directe. Alguns puristes han dit que les emissions, empaquetades de manera elegant, amb angles de càmera que salten i ajustant-se a la cabina de so, no són realment òpera.\nIsabel Leonard com a Miranda i Simon Keenlyside com a Pròspero a 'La tempesta' de Thomas Adès. (Ken Howard/Metropolitan Opera)\nCom tants nous mitjans en aquesta era de ràpids canvis tecnològics, les emissions en HD no han complert les expectatives roses que abans les envoltaven. No és clar que siguin l'onada del futur.\nNo hi ha diners, diu David Gockley, que es jubila aquest estiu després de 10 anys com a director general de l'Òpera de San Francisco, amb 33 anys a la Gran Òpera de Houston abans d'això. Després d'una incursió inicial en la transmissió en directe als cinemes que no va resultar tan lucrativa com la del Met, ara San Francisco enregistra i publica algunes de les seves produccions notables en DVD amb una suite de vídeos d'última generació interna.\nSens dubte, crec que l'HD fa que la gent es concentri en el Met, diu Gockley. Però és car. . . . I crec que estem d'acord que els DVD, els seus dies estan comptats, i fins i tot HD, els dies poden estar numerats, i que la transmissió a casa als dispositius és el camí. I una gran quantitat de streaming és gratuïta. I ara hi ha moltes òperes a YouTube.\nHavia de ser com els esports a la televisió. La cobertura de la xarxa de beisbol, bàsquet i futbol no va reduir l'audiència dels esports professionals; el va augmentar enormement. Quan Gelb va obrir el seu mandat l'any 2006 amb la producció d'Anthony Minghella de Madame Butterfly, retransmesa en directe a Times Square, l'òpera semblava a punt d'esdevenir moderna: els trenta anys van expressar de sobte el seu interès a comprar entrades.\nAixò va resultar ser un llampec a la paella. Les enquestes indiquen que no més del 5 per cent de l'audiència de les sales de cinema per a les emissions d'alta definició és nova a l'òpera, i l'evidència anecdòtica suggereix que l'audiència mitjana és fins i tot més gran que l'audiència habitual d'òpera. Les emissions en HD semblen atendre en gran part a persones que ja els agrada l'òpera i que no estan comprant entrades per veure-la en directe. Fins i tot Gelb ha dit que les emissions han canibalitzat l'audiència del Met.\nHi ha una percepció generalitzada en el camp que també mantenen la gent lluny d'altres empreses, tot i que això és purament anecdòtic.\nLa HD ha consumit dràsticament el nostre negoci, diu Francesca Zambello, directora artística de l'Òpera Nacional de Washington. Molta gent no entén realment l'experiència de 'en directe'. La majoria d'aquestes persones solien ser el nostre públic habitual. . . els nostres donants de nivell mitjà, els nostres subscriptors principals. Ara el Met i alguns altres teatres han devorat tot aquest mig tallar a les seves mandíbules.\nDaniela Barcellona com Malcolm, Juan Diego Flórez com Giacomo V i Joyce DiDonato com Elena a 'La Donna del Lago' de Rossini. (Ken Howard / Metropolitan Opera)\nPerò no té dades per fer una còpia de seguretat de les seves afirmacions i molts administradors no estan d'acord. No hem [visit] gaire impacte en termes d'erosió del mercat, diu David Devan, director general de l'Òpera de Filadèlfia, que diu que el 3 per cent dels seus compradors d'entrada única i el 6 per cent dels subscriptors també es subscriuen a la sèrie Met HD. . (Algú podria argumentar que els hauria de demanar als no subscriptors.)\nHi ha moltes teories sobre quines empreses senten més pressió: les més petites que no poden competir amb els estàndards del Met o els cantants famosos, o les companyies més grans que intenten mantenir una temporada completa d'òperes. L'Òpera d'Utah, per exemple, veu les emissions en HD com un avantatge per als subscriptors que estimen el formulari. La realitat, diu Christopher McBeth, director artístic de la companyia, és que presentem quatre, de vegades una cinquena producció d'òpera cada any. Així que entre aquestes produccions hi ha molt de temps perquè el nostre públic tingui set d'altres actuacions.\nMarc Scorca, president i conseller delegat d'Opera America, té una visió diplomàtica. Gairebé totes les companyies d'òpera dirien que hi ha hagut una disminució incremental de l'assistència en directe, especialment entre l'audiència de la gent gran, que atribuirien a les emissions del Met, diu, i afegeix, però, que hi ha desenes d'altres factors que contribueixen a la disminució de l'audiència.\nScorca avala la línia del Met que els desavantatges són compensats pels beneficis de l'audiència global. No sé que les transmissions en HD del Met hagin descobert un nou públic, diu. Però crec que tenir aquesta font addicional d'actuació d'òpera ha tingut molts resultats positius.\nSempre som una bona excusa per als que no ho fan bé, va dir Gelb en una entrevista l'any passat. Incloent, evidentment, el propi Met.\nL'emoció de tot plegat\nTambé hi ha molt debat sobre les emissions en si. Tothom està d'acord que pel que fa a la producció, la qualitat és alta: aquestes òperes baixen tan fàcilment com les crispetes. La pregunta és exactament què estan passant. No és òpera, diu Speight Jenkins, el director general retirat de l'Òpera de Seattle. L'òpera té lloc en una sala amb energia que es mou d'anada i tornada entre els intèrprets i el públic, i això no és així.\nNo tothom ho sent tan fort, però molts han vist el risc que les emissions canviïn la forma d'art. Estic lluny de ser l'únic crític que ha dit que la direcció d'escena al Met s'ha orientat més al detall cinematogràfic que al gran gest. El tipus de treball de primer pla que el director Richard Eyre va perfeccionar a Les noces de Fígaro de Mozart, una producció que em va agradar des d'un seient a prop de l'escenari, es podria perdre fàcilment si us asseieu massa enrere al teatre, però em va semblar bé. a la pantalla de la pel·lícula.\n[ Amb Nozze, Gelb i Met Opera aconsegueixen un bon començament de temporada que necessiten. ]\nMirant enrere més d'una dècada d'emissions en HD, vaig trobar que part de la indignació estava exagerada, tant la meva com la d'altres persones. No té gaire sentit queixar-se de l'òpera en vídeo com a mitjà en un moment en què s'ha convertit en un lloc habitual. La majoria de les principals empreses del món estan fent i distribuint vídeos de les seves produccions. L'única diferència al Met és que es fa en directe. Per descomptat, podeu discutir sobre la qualitat de les produccions, però aquest és un debat diferent, independentment dels mèrits de les emissions en HD.\nEl que ha fet HD, de manera exemplar, és documentar les produccions d'una dècada. Si no esteu segur de què pensar de l'era Gelb al Met, podeu registrar-vos al canal de vídeos en línia del Met i comprovar-ne vosaltres mateixos: Faust de Des McAnuff amb una aparença rara a aquestes costes. pel tenor estrella Jonas Kaufmann; la producció de Paul Curran de la relativa raresa de Rossini La donna del lago, amb Joyce DiDonato i Juan Diego Florez; La posada en escena de plom de Bartlett Sher de L’elisir d’amore de Donizetti, que ni tan sols Anna Netrebko pot evitar sentir-se com un slog; o L'illa encantada, un atrevit intent de reanimar la tradició barroca de l'òpera pastisseria, completada amb espectacle i superestrelles (Placido Domingo, David Daniels, DiDonato i altres).\nEn alguns casos, els vídeos poden servir com a testimonis per a la defensa del tan debatut mandat de Gelb, ja que els experiments que els crítics van criticar amb força, com ara The Tempest, resulten ser força inventius i deliciosos.\nL'alta definició no substitueix l'òpera en directe. I la meva principal queixa sobre les emissions ha continuat sent la mateixa des del principi: no donen una idea exacta de com són les veus a la casa. Tots els cantants són igualment fàcils d'escoltar. Aquest és, per descomptat, un problema fonamental amb la majoria de les formes d'enregistrament de so; no aconsegueix captar l'emoció de les veus més grans, ja siguin Birgit Nilsson, Dolora Zajick o Rosa Ponselle.\nPerò el que acostumen a fer les emissions en HD del Met és intentar negar que hi falti res. Volen convertir l'òpera en una forma de cinema. En fer-ho, aconsegueixen moltes de les aspiracions d'aquestes produccions. Però també eliminen part de la màgia d'una forma que, en la seva forma en viu, és inherentment irreal i exagerada.\nLa gent s'enamora de l'òpera per l'emoció. Hi ha un frisson en l'acte de cantar poderosament: la rugositat i la variabilitat inherents i el gran risc de cablejat. En suavitzar tots els inconvenients i les diferències, proporcionar a tothom a l'escenari una xarxa de seguretat i intentar que sembli com una altra forma de teatre, el mitjà de transmissió en HD, tal com el Met l'ha perfeccionat en una forma d'art, socava. una de les coses principals que porta a molta gent a estimar l'òpera en primer lloc. Les emissions en HD del Met són una iniciativa de futur; han fet servir amb èxit la tecnologia per difondre l'òpera. Però el que difonen és producte d'òpera: una bona documentació per als que ja estem enganxats a la forma, però sense oferir al nou públic jove l'emoció visceral que els farà estimar.\nAnne MidgetteAnne Midgette va ser la principal crítica de música clàssica. Va deixar The Post el novembre de 2019.\nNegocis Entreteniment Tv Estil Política De Privacitat Menjar Les Amèriques Art I Entreteniment Teatre I Dansa Nacional\ndata de dipòsit directe d'estímul ssdi


Mireia Anglada » Tallers per aprendre les bases de la cuina saludable\nEl proper 27-28 de Maig impartiré 4 showcookings de cuina saludable i pràctica, en el Festival Orgànic.\nVols aprendre a cuinar amb consciència els aliments? Aprendre receptes que et permeten menjar de forma saludable sense perdre els seus nutrients? No tens temps de cuinar però no vols descuidar la qualitat de la teva alimentació? Doncs no et perdis cap dels tallers que impartiré el proper 27-28 de Maig, al Festival Orgànic de Barcelona.\n12h tècniques de cuina imprescindibles per no perdre nutrients en les teves receptes. Moltes vegades no som conscients de com cuinant els aliments podem perdre tots els seus nutrients. Amb aquest aprendrem quins nutrients ens aporta cada aliment, i com cuinar-los per aprofitar el màxim totes les seves qualitats.\n14h El teu plat saludable en 15´. Menjar bé i ràpid és possible, amb aquest taller aprendrem algunes receptes per cuinar aquells dies que no tenim temps de res però volem menjar amb qualitat.\n15h Healthy temptation. Postres sense culpa. Gaudir del dolç és possible! En aquest taller, us ensenyaré a preparar postres bons i saludables.\nDomingo 28 de Maig\n11h Slow Sunday: esmorzars per gaudir a casa. Tan important és donar-li prioritat a l´àpat més important del dia com gaudir-lo tranquil·lament. En aquest taller us ensenyaré a preparar esmorzars saludables, variats i sobretot prendrem consciència del que mengem i destinarem temps a gaudir de l´àpat en un dia festiu.


Butlletí Infosida 50. Agència de Salut Pública de Catalunya (ASPCAT)\nDesembre 2017 #50\nEstudi de contactes en la prevenció i el control de les infeccions de transmissió sexual.\nLes infeccions de transmissió sexual són les malalties transmissibles més freqüents en el nostre entorn, molt sovint asimptomàtiques i amb una incidència en augment. L’estudi de contactes és una eina fonamental per la seva prevenció i control.\nDiagnòstic precoç del VIH a l’atenció primària a España. Resultats d’una prova pilot de cribratge dirigit basat en condicions indicadores, criteris conductuals i d’origen\nOferir a l’AP la prova del VIH segons aquests factors és viable i efectiu. El 48,8% dels participants presentaven algun factor de risc i la majoria havien tingut sexe no protegit amb persones que no sabien si eren portadores del VIH.\nArticle en castellà publicat a la revista Atenció Primària.\nAmb l’objectiu de defensar i garantir els Drets Sexuals i Reproductiu, aquesta entitat intervé en tres àmbits: la incidència política; l’educació i sensibilització; i l’assistencial.\nAborden la prevenció de les ITS en les intervencions grupals amb diversos col·lectius i fan un treball de detecció en diversos espais d’intervenció, com les cases d’acollida, les dones que han patit violències de gènere, i en el seu centre jove, el CJAS (Infosida núm. 20, sols en paper).\nDia mundial i campanyes\nDia Mundial de la Sida. Un salt endavant cap a la fi de la sida.\nEl dia 1 de desembre de 2017 es celebra un any més aquest esdeveniment, amb la finalitat de conscienciar a la població perquè augmentin els esforços en la lluita contra el VIH i evitin l’estigma i la discriminació de les persones que viuen amb aquest virus.\nEntre els dies 17 i 24 de novembre s’ha estat promovent la detecció precoç d’aquestes malalties i incentivant la realització d’aquestes proves. També s’han editat cartells en format digital amb la finalitat de donar la màxima difusió a la importància de la realització d’aquestes proves.


Alberg Residencia Universitaria Torre Girona\n→ 9.023 establiments\nConsulta tots els comentaris autèntics (1170)\nPasseig Dels Til·lers, 19, Les Corts, 08034 Barcelona, Espanya\nLloc molt tranquil. Ideal per a l'estudi.\nLa situació i la comoditat del petit apartament.\nIndividual i independent.\nHa estat una modalitat diferent d'allotjament, la de la residència universitaria, que recomano per la seva funcionalitat de les instalacions i el tracte del personal.\nComoditat, bon lloc per descansar, desdejuni buffet molt bo\nLa cordialitat del personal.\nLa simpatia del personal. El silenci.\nLa ubicació i la pulcritud.\nLa Residencia Torre Girona es troba a l'exclusiu barri de Pedralbes de Barcelona, a 5 minuts a peu del campus de la Universitat Politècnica de Catalunya. L'establiment ofereix habitacions agradables amb aire condicionat i bany privat.\nLes habitacions inclouen zona de cuina petita amb nevera i microones, telèfon, calefacció i TV. Les habitacions dobles amb 2 llits individuals tenen una cuina-sala d'estar independent.\nEl Torre Girona Residence disposa d'un centre de fitness modern, amb taula de ping-pong i pesos. L'esmorzar se serveix al menjador i hi ha internet per cable gratuïta a les zones comunes.\nL'establiment es troba a 10 minuts a peu de la parada de metro de Palau Reial i a 600 m de l'avinguda Diagonal, on hi ha diversos restaurants i botigues.\nEl Residencia Universitaria Torre Girona treballa amb Booking.com des del 22 de juny de 2010.\nAlberg: 106 habitacions\nL'han desat a 1538\nQuan vols allotjar-te al Residencia Universitaria Torre Girona?\nLa reserva més recent en aquest allotjament és del 30 de set. a les 2:33 des d'Algèria.\nEstudi Familiar Executive (2 Adults + 2 Nens)\n76 allotjaments com el Residencia Universitaria Torre Girona s'acaben de reservar al nostre web\n6 raons per triar el Residencia Universitaria Torre Girona\n2331 establiments a Barcelona\nInstal·lacions del Residencia Universitaria Torre Girona\nUn menor de 12 anys paga 28 EUR per nit utilitzant els llits existents.\nEl NH Barcelona Stadium té una puntuació de 8,2\nMira els 30 millors hotels de Barcelona, segons 618.464 opinions d'hotels autèntiques a Booking.com.\nEl 25 i 26 de desembre no s'ofereix servei de neteja.\nEl 25 i 26 de desembre no se servirà bufet d'esmorzar. Els clients rebran una petita cistella amb productes per esmorzar a l'habitació.\nA partir de 1170 comentaris\nBé: 7 – 9 (655)\nEls clients que han consultat el Residencia Universitaria Torre Girona també han consultat: Residencia Universitaria Campus del Mar\nLa Residencia Campus del Mar està molt ben situada al barri de la Barceloneta de Barcelona, a 200 m de la platja. 2 s'ho estan mirant ara mateix\nEl Senator Barcelona Spa Hotel està situat a 500 m del Camp Nou, l'estadi de futbol del FC Barcelona. 5 s'ho estan mirant ara mateix\nPuntuació a partir de 3.511 comentaris\nLocated just one block from the seafront promenade in Barcelona’s Poblenou district, on a tree-lined avenue, You Stylish Comfort Apartments have a private balcony, flat-screen TV and free Wi-Fi. La reserva més recent en aquest hotel és d'ahir a les 22:19\nL'Hostal Restaurante Cornella, de gestió familiar, està situat a 9 km del centre de Barcelona. 1 persona s'ho està mirant ara mateix\nMostra tots els comentaris del Residencia Universitaria Torre Girona\nÚltims comentaris del Residencia Universitaria Torre Girona\n• Estudi Doble Confort\n눉Esmorçar una mica escanyulit눇Amabilitat i situació\n눉en especial res, es tot molt complet i molt be눇Comoditat, bon lloc per descansar, desdejuni buffet molt bo\n눇Lloc molt tranquil. Ideal per a l'estudi.\n• Estudi Individual\n눉El wi-fi no arriba a algunes habitacions.눇L'esmorzar!\n"Tranquil·litat i comoditat."\n눇L'amabilitat del personal.\n"Arregleu l'assumpte dels esmorzars !!!"\n눉L'esmorzar, molt pobre. Sempre agafo cafe o tallat a la barra i un suc. el demés ... de molt baixa qualitat. Potser algun "bocata" petit i alguna pasta més petita i variada, a vosaltres us costaria el mateix, i a nosaltres ens entraria una mica més.눇La situació i la comoditat del petit apartament.\n눇Ha estat una modalitat diferent d'allotjament, la de la residència universitaria, que recomano per la seva funcionalitat de les instalacions i el tracte del personal.\n"Tranquil·litat i comoditat per poder treballar."\n눇La cordialitat del personal.\n눉Ha fallat el servei despertador\nEntra molta llum\n"Les prestacions adequades per poder treballar tranquil·lament."\n눇La simpatia del personal. El silenci.\n눇La ubicació i la pulcritud.\n눉La neteja en alguns racons es troba a faltar. Falten alguns estris de cuina com pot ser unes tisores, tapa pel microones, ...\nEl wifi no és prou potent.눇La localització


El passaport Covid serà obligatori per accedir a L'Envelat | L'Exprés de Sant Andreu\nEn paral·lel, cal destacar que L’Envelat reduirà el seu aforament: de les aproximadament 1.300 persones que hi entraven a ballar anys enrere, a les 995 d’enguany. Una reducció que també anirà acompanyada d’una reestructuració de l’espai interior, on hi haurà una zona específica de ball on serà obligatori l’ús de mascareta.\nA diferència d’aquestes mesures d’aforament i certificat Covid, el Procicat ha decidit relaxar l’hora final dels concerts. Si bé fins fa unes setmanes els altaveus s’havien d’apagar a la 1 de la matinada, finalment els assistents podran gaudir de la música fins a gairebé dos quarts de tres. Un fet que suposarà allargar les actuacions que ja hi havia programades sobre l’escenari de Can Fabra.\nPel que fa a la resta de concerts que hi haurà repartits per tot Sant Andreu, destacar que en aquests no caldrà presentar el passaport Covid pel fet que se celebraran a l’aire lliure.\nTags: certificatcoronaviruscovidenvelatFesta Majorfesta major 2021mascaretaMúsicapassaport covid\nNotícia anterior Notícia anterior: “Ara sí, andreuencs i andreuenques, molt bona Festa Major!”\nNotícia següent Notícia següent: Educació descarta bullying a l’alumna del Pare Manyanet que es va suïcidar


Salutació del rector de la UPC, Francesc Torres, des del Campus del Baix Llobregat, a Castelldefels.\nWelcome ceremony to PhD Students 2018-2019 academy year : xerrades\nXerrades de tancament de la sessió de benvinguda als nous estudiants de doctorat.\nSessió benvinguda als nous estudiants de doctorat i lliurament dels premis extraordinaris de doctorat de la promoció 2015-2016.\nActe d'investidura honoris causa de Margaret H.Hamilton\nActe d’investidura de la cientifica computacional Margaret H.Hamilton com a doctora honoris causa de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC).\nPonència inaugural del curs acadèmic 2018-2019 a la UPC, a càrrec de la filòsofa i escriptora Marina Garcés\nUs desitjo un bon estiu i que la força us acompanyi!\nAnteriors 1 2 3 4 5 6 7 … 9 Següents


Recerca geològica i mineralògica per la comarca del Ripollès: des de Sant Joan de les Abadesses i Surroca a Camprodón\nEl recorregut del present itinerari, es desenvoluparà íntegrament pel Sistema Pirinenc; i més concretament: per la zona de contacte entre la Zona Sudpirenenca i la Zona Axial del Sistema Pirinenc. Així, s´iniciarà dintre de la Zona Sudpirenenca, prop de la població de Surroca, des d´on s´anirà ràpidament cap a Camprodon. Per d´altra banda, també cal dir que aquest recorregut s´efectuarà, íntegrament per les comarques pirinenques. Així, discorrerà totalment per la comarca del Ri...\nEl recorregut del present itinerari, es desenvoluparà íntegrament pel Sistema Pirinenc; i més concretament: per la zona de contacte entre la Zona Sudpirenenca i la Zona Axial del Sistema Pirinenc. Així, s´iniciarà dintre de la Zona Sudpirenenca, prop de la població de Surroca, des d´on s´anirà ràpidament cap a Camprodon. Per d´altra banda, també cal dir que aquest recorregut s´efectuarà, íntegrament per les comarques pirinenques. Així, discorrerà totalment per la comarca del Ripollès.\nMata Perelló, Josep Maria; Sanz Balagué, Joaquim. Recerca geològica i mineralògica per la comarca del Ripollès: des de Sant Joan de les Abadesses i Surroca a Camprodón. "Xaragall : revista de ciències de la Catalunya Central", Gener 2013, núm. 462.\nXARAGALL 13 462.pdf (494896 bytes)


Casa de l’Alumne – Page 2 – Casa del Alumno\nCategory: Casa de l’Alumne\nAvui és un dia reconegut com un esdeveniment cultural significatiu, inspirat pel religiós honrant a sant Valentín i el laic per relacionar-se amb els sentiments de l’amor i l’amistat.\nDes de la Casa de l’Alumne us desitgem a tots que passeu un feliç Sant Valentín.\n14 February, 2020 14 febrero, 2020 Casa de l'Alumne\n6 February, 2020 6 febrero, 2020 Activistas 2019-2020, Casa de l'Alumne\n5 February, 2020 5 febrero, 2020 Activistas 2019-2020, Casa de l'Alumne\n👉Introducció del Llenguatge de Signes👈\nAquest nou curs de llenguatge de signes té com a objectiu l’aprenentatge bàsic de la llengua de signes.\nLes classes s’impartiran els dilluns i els dimecres a la vesprada, de 15.30 a 18.00 hores.\nLes dates del curs són: 3, 5, 10, 12, 17, 19, 24 i 26 de febrer; 2 i 4 de març.\nPot trobar més informació en aquest fitxer:\nInformació Curs Signes\nDurant els dies 31 de gener, 1 i 2 de febrer, es va realitzar per part del Club del Videojoc una Game Jam.\nEn aquesta primera edició de Global Game Jam 2020, els participants han pogut posar en pràctica els seus coneixements creant algun videojoc des de zero i tan sols en 48 hores. Finalment, després de molt de treball, s’han realitzat jocs increïbles i divertits malgrat el poc temps del qual disposaven els participants. Tots han quedat molt satisfets. Enhorabona a tots!\n3 February, 2020 4 febrero, 2020 Activistas 2019-2020, Casa de l'Alumne\nHorari Punt d’Atenció Cap de setmana\nAmpliem el nostre horari del Punt d’Atenció. Ara els nostres alumnes podran disposar de préstec de material i de jocs, els caps de setmana.\n13 December, 2019 13 diciembre, 2019 Casa de l'Alumne\nGuanyadors Sorteig del Dia mundial de la SIDA\nAquests són els guanyadors del sorteig de les activitats de la setmana:\n11 December, 2019 Casa de l'Alumne


La dessuadora amb caputxa Nike SB Icon combina la comoditat d'una dessuadora amb el tacte suau del teixit Fleece raspallat, i és perfecta per al dia a dia. Punys elàstics i caputxa regulable per mantenir la calidesa quan comença a fer fred.\nColor mostrat: Oliva mig/Blanc\nCOMODITAT PER A L'SKATEBOARD.\nLa dessuadora amb caputxa Nike SB Icon combina la comoditat d'una dessuadora amb el tacte suau del teixit Fleece raspallat, i és perfecta per al dia a dia. Punys elàstics i caputxa regulable per mantenir la calidesa quan comença a fer fred.\nPunys i vora elàstics que mantenen la dessuadora amb caputxa al seu lloc mentre patines.\nLa model de la imatge porta una talla S i fa 180 cm d'alçada\nEl model de la imatge porta una talla M i fa 193 cm d'alçada\nDigues la teva. Sigues la primera persona a fer una ressenya sobre Nike SB Icon.


Una Altra Fantasia d'Hivern\nUna Altra Fantasia d'Hivern.\nCom Va Començar. L'Ella.\nEra l'última nit de l'any. S'havien arreglat per anar a sopar amb els seus amics i celebrar l'entrada del nou any. Havien quedat en un restaurant i van sortir accelerats. Com sempre, arribaven tard.\nLa taula era rectangular i llarga. L'Ella estava asseguda enfront d'ell i no va deixar de jugar amb els seus peus per sota la taula durant tot el sopar. Entre el primer plat i el segon, l'Ell va tirar amb descuit la forquilla al terra. En recollir-la va aprofitar per colar-se sota la taula i donar un parell de mossegades a la cuixa de l'Ella. Allà on acaba la minifaldilla.\nI va arribar el moment dels regals. El típic. Complements de vestir com a mocadors, cinturons o carteres. A algun i a alguna els va tocar roba interior. I quan li va arribar el torn a l'Ell, va treure de la butxaca un paquetet rectangular i l'hi va oferir a l'Ella.\nAgafant-la amb la mà esquerra, va desembolicar el paper molt nerviosa i va obrir la capseta. De l'interior va treure una cosa semblat a un tub de desodorant, però més curt i arrodonit pels extrems, de plàstic rígid blau.\n-Què éeees? -va preguntar estranyada i curiosa.\nLa seva amiga de la cadira del costat va exclamar: "És un ou sorpresa!". I es va posar a riure.\nL'Ell va deixar durant un moment que augmentés la curiositat i, dirigint-se a l'Ella, li va dir: "És un ou de la felicitat". La ganyota d'ella li va fer petar de riure. Com un ressò, les paraules "ou de la felicitat" van recórrer la taula de banda a banda. I l'ou va anar passant de mà en mà provocant comentaris de tot tipus. Que si perquè servia, que com s'utilitzava, que quins poders tenia... fins que algú, en veu alta, va preguntar: "i a on s'ha de guardar?".\n-A la cuina! -van contestar de l'altre costat.\n-No, aquestes coses es posen al rebedor de la casa -van dir des de més a prop.\nL'Ell va agafar l'ou i mostrant-lo en alt va sentenciar: "Es col·loca dins del cos...".\nSilenci total a la taula. Més estranyesa en la cara de l'Ella fins que va començar a posar-se vermella com un tomàquet i van començar a sonar riures i comentaris més pujats de to a dreta i esquerra. L'Ell, continuant, els va dir:\n-És semblant a una bola xinesa i serveix pel mateix.\nA partir d'aquell moment, la taula es va convertir en un murmuri de preguntes i explicacions de les qualitats i del funcionament de les boles xineses i d'altres "aparells lúdics". Que dins de l'ou es col·locaven unes boles i en moure's produïen copets... que s'hi ficava un glaçó...\nVan acabar la vetllada en el restaurant i es van dirigir a un pub musical. Dins del local la música sonava amb força i la llum era molt tènue. L'Ell i l'Ella van anar cap a la barra per demanar consumició. Entre amics que venien i s'anaven, converses curtes, petons més o menys apassionats i "jocs de mans", anava passant el temps. Després d'anar i tornar del servei, l'Ell es va apropar a l'orella de l'Ella i li va murmurar:\nElla, mostrant mig somriure i girant el cap, mirant-lo, va preguntar:\nEll, traient l'ou de la butxaca de la jaqueta, l'hi va posar a la mà. Ella, notant pel pes que l'ou ara no era buit, el va tornar a mirar esbossant mig somriure. Ell, sense donar-li temps a dir res, va tornar a apropar-se a la seva orella i li va dir: