AVALANCHE RESCUE KIT ZOOM+Ortovox | Cota Zero\nInici / Alpinisme / AVALANCHE RESCUE KIT ZOOM+Ortovox\nAVALANCHE RESCUE KIT ZOOM+Ortovox\nCategories: Alpinisme, Esqui de Muntanya, Seguretat Primers Auxilis\nEl kit de rescat d’allaus Zoom + proporciona als principiants una manera econòmica d’escapar del bullici de les pistes i descobrir l’aire del país. Hem escollit els components per ser molt intuïtius perquè puguin ser dominats fàcilment fins i tot en situacions estressants.\nEl ZOOM + combina el maneig més senzill amb l’última tecnologia i el disseny més avançat. Reduït a dos botons funcionals, el ZOOM + es concentra en la usabilitat intuïtiva. L’atenció a la pantalla LED de clarament dissenyada està en els interruptors d’encesa / apagat i el canvi entre transmissió i cerca. Les distàncies, les fletxes direccionals i la informació sobre diverses víctimes d’allaus us guien de la manera més ràpida cap a l’àrea de cerca refinada, amb l’acústica de cerca intuïtiva que facilita la localització de les víctimes. Equipats amb el SMART-ANTENNA-TECHNOLOGY patentat, les víctimes d’allaus es troben molt millor amb el ZOOM +. El dispositiu analitza la seva posició a l’allau i passa automàticament a la millor antena de transmissió. L’última tecnologia digital de 3 antenes es dóna per fet a ORTOVOX igual que el canvi automàtic en cas d’allau de seguiment.\nEn registrar en línia, la vostra garantia s’estén entre 2 i 5 anys.\nEl BADGAR és una pala d’alumini súper lleugera amb una adherència ergonomica i híbrida per a la transmissió de màxima potència. El seu reduïble volum de fulla de 2,5 litres està avalat per un disseny robust, una carena central pronunciada i altes parets laterals per a una rigidesa completa. Les ranures antilliscants a la vora superior de la fulla proporcionen una tracció adequada al portar botes. Una ajuda de centratge a la presa de l’eix facilita el muntatge ràpid.\nLa sonda d’un innovador amb sistema de muntatge de bloqueig ràpid: l’ALU 240 es redueix a l’essencial. El sistema de muntatge de bloqueig ràpid permet una configuració ràpida i senzilla. Per tant, està a punt per al seu ús en pocs segons i es pot plegar i plegar tan ràpidament. La tensió es pot configurar simplement girant el cargol d’ajust optimitzat. La punta de la sonda gran, que té un diàmetre significativament més gran en comparació amb els elements de la sonda, assegura una penetració millorada. El baix pes s’aconsegueix mitjançant l’alumini d’un diàmetre d’11 mm.\nCom en totes les nostres sondes, l’ALU 240 ofereix marcadors de profunditat fàcils de llegir, un clar marcador d’1 metre i un segment de fons de color taronja de neó per adaptar de forma òptima l’estratègia de pala.\nSistema de tensió aramid\nSistema de muntatge de bloqueig ràpid\nMarcadors de profunditat\nSistema de guies visuals\nSolcs de pas antilliscants\nNombre d’antenes: 3\nMides (en mm): 116 x 79 x 23\nVisualització de totes les víctimes\nBateries: 1AA alcalines 1,5 V\nFunció de recepció: digital\nPantalla de llum de pantalla\nGarantia: 5 anys amb registre\nPes (incloent bateria i estoig): 200gr\nAcústica de cerca intuïtiva\nBossa còmoda i llaç de mà\nControl de microprocessador\nAutom. canvi en cas d’allau secundària\nReflector Recco al seu interior\nMàx. amplada / amplada de la banda de cerca (im m): 40 / <40\nCapacitat de transmissió: 250h\nPROPIETATS DE MATERIAL\nAL 5052 (endurit amb tensió), recobert de pols\nAL 6061 T6 (endurit), anoditzat\nNúmero d’article: 29753\n7075 Alumini T6 40565\nAL 5052 (endurit en pols) 40496\nLámina: AL 6061 T6 (endurit), anoditzat 40448\nGuies Escalada (39)\nSacs de Dormir (5)\nTextil Dona (5)\nGULLY Petzl 122,00€\nGiga Jul Belay Kit Edelrid 80,00€ 71,90€\nRIDE Petzl 85,00€\n8.000+Ueli Steck 24,00€ 22,80€


Bona nit i tapa't: La percepció de la soledat\nrits 7 d’octubre de 2013 a les 22:14\nEscriure aquest post ja és un senyal que estàs començant a sortir d'aquest aïllament. On eres? No importa. Ja no ets allà. on ets? en camí de tornar a començar. Sols des d'aquí es pot tornar a començar. I és alliberador.\nEm sep molt de greu que t'hagis sentit així. És molt dur.\nI me n'alegro que una bona notícia t'hagi fet adonar de tot això. Ara, tingues present que ara ja veus que no estàs sol.\nEndavant! Encara que plogui i troni fort segur que hi ha qui et dóna la mà. :)\nUnknown 7 d’octubre de 2013 a les 23:19\nSegueix endavant XeXu, en el fons només ens tenim a nosaltres mateixos\nCarme Rosanas 7 d’octubre de 2013 a les 23:38\nJo penso una mica com la Loreto, en els mals moments només ens tenim a nosaltres mateixos. No sempre he pensat així, més aviat pensava tot el contrari. Tot allò dels amics de veritat que sempre hi són. Hi són, són al mateix lloc, però no poden fer gran cosa per nosaltres. A vegades perquè no els deixem fer res, a vegades perquè no saben que han de fer i s'inhibeixen, a vegades perquè creuen que saben el que s'ha de fer i s'equivoquen i et fan sentir pitjor del que estaves, que de tot hi ha i ens trobem en circumstàncies de tota mena.\nSentir-se sol és una cosa molt dura... i sentir-se sol quan tens gent que hi són, encara més dura.\nPer tant, Visca les bones notícies! I que durin...\nmaria 8 d’octubre de 2013 a les 0:53\nNo entenc perquè el cap ens fa aquestes contradiccions.\nPot ser ens fa veure que hem de ser més conscients del que ens envolta? A aquestes hores la meva filosofia barata no s'aguanta per enlloc. Espero que hagis trobat les teves respostes i felicitats per les bones notícies.\nGemma Sara 8 d’octubre de 2013 a les 7:21\nBé, potser quan et senties tan sol estaves una mica (dic una mica) deprimit i llavors no podies o no veies la manera d'arribar als altres, no és que els altres no hi siguin. Quan estàs content l'energia és molt diferent, centrífuga, així que no hi ha culpables, els estats d'ànim són molt poderosos. Vinga, endavant, que hi són, hi som, ens necessitem!\nmontse 8 d’octubre de 2013 a les 7:53\nCoincideixo amb el que et diu la majoria...Jo ja ho he experimentat i davant d'aquesta soledat només ens tenim a nosaltres mateixos... En moments de tràngol, ens sentim molt atormentats i necessitem sortir de tot allò que ens fa mal, i busquem i esperem que algú ens ajudi a trobar un altre camí...Però no, no hi ha respostes màgiques, només s'arriba quan fas tu mateix el procés... aceptes la situació, i treballes per tornar a surar...El temps i les experiències t'ajuden a anar aprenent del que som capaços.\nL'altre procés, el de voler compartir les alegries, penso que és el més natural, el que surt espontàni en les persones "sanes, sobretot de ment"....\nCom pots veure, aquí pels blogs, un mai està sol...\nAnònim 8 d’octubre de 2013 a les 8:04\nhi ha gent que es així, compartint lo bo i guardant-se lo dolent només per un mateix, son així de generosos...\nMcAbeu 8 d’octubre de 2013 a les 9:05\nEntenc perfectament això que expliques perquè jo també ho he viscut de la mateixa manera.\nGeneralment no ens agrada proclamar que no estem bé a la gent que ens envolta i per tant no els hi diem. Però, al mateix temps, ens agradaria que se n'adonessin sense haver de dir-lis. Si el contacte amb aquestes persones no és molt directe, aquest desig gairebé mai es compleix (els altres no ho veuen o si que poden veure que no estem bé, però pensen que si no els demanem ajuda serà perquè no la volem) i per això aquest sentiment de que ens deixen sols.\nEn canvi, en cas d'una bona notícia no ens costa compartir-la i clar aleshores com tu mateix admets trobes fàcilment a tota aquesta gent que et semblava que no hi eren però que no s'havien mogut de lloc.\nAriadna 8 d’octubre de 2013 a les 9:46\nMe n'alegro que vegis un camí de sortida al mals moments.\nAnna 8 d’octubre de 2013 a les 9:53\nLa de cops que pensat això ultimament. Certament només ens tenim a nosaltres mateixos.\nCarquinyol 8 d’octubre de 2013 a les 12:25\nEls teus ulls t'enganyen, la teva ment t'enganya... només pots confiar en La Força ! ;)\nsa lluna 8 d’octubre de 2013 a les 13:43\nTot porta el seu temps. No tots sabem demanar ajuda i més d'un no ho fa per no molestar, per no ser pesat ... i passen els dies i t'envolta un sentiment d'abandonament, perquè realment penses que si fos un altre que estigués al teu lloc, tu ja li hauries donat la mà.\nSortosament sempre arriba un bona notícia - unes vegades més prest, altres més tard - que et recupera, et fa veure les coses d'una altra manera i tot torna a començar.\nEn el fons sabem que tots hi són, però no veiem ni quan ni on són.\nDafne 8 d’octubre de 2013 a les 16:47\nAi XeXu, la soledat només la pots vèncer tu sol; et pots envoltar de molta gent, pensar que rodejats ens sentim millor; però després quan retornes al teu jo, t'adones que allí només hi romans tu, i la soledat. Acceptar-la és guanyar-la, i quan assaboreixes tot el que pots fer sentint-te lliure, sol, aleshores és quan avances.\nJo he plorat molt de temps, perquè tot i està envoltada de qui pensava estimar, em sentia sola. I amb una càrrega que no podia suportar, vaig comprendre, que sola podria tirar endavant. I et voilà, tot flueix, tot canvia!!! La gent sempre hi és, i en aquests moments, si necessitem cal demanar-ho, perquè malauradament, no són vidents, i sempre no s'entreveu o comprèn el què ens cal,\nUna abraçada XeXu!!!!\nGarbí24 8 d’octubre de 2013 a les 19:31\nde fet quan passen aquestes coses un sense adonar-se el que fa és una tria de la gent que l'envolta per saber en un futur amb qui es pot confiar. Explicar el problema sempre ajuda a avançar.\nLluna 8 d’octubre de 2013 a les 20:38\nÉs complicat!! Els amics, els bons, hi són gairebé sempre, un altra cosa és que nosaltres siguem capaços de demanar el que necessitem, la gent et pot veure més bé o més malament, però tal com s'ha dit no tenim bola de vidre, no saps si la vol o no una ajuda, companyia o el que sigui. Hem d'aprendre a demanar, que hi siguin o que no.\nLes bones noves ajuden a veure-ho tot d'un altra manera.\nTan de bo tot vagi millorant!!\njomateixa 8 d’octubre de 2013 a les 22:03\nDe vegades ho veiem tot tant negre que ens ho semblen fins i tot les coses més positives.\nde vegades explicar-ho a segons qui no t'ajuda, però pot ser que et sorprengui, i qui menys t'ho esperes et dona el suport i consol que necessitaves.\nencara que siguem una mica virtuals, som reals i potser de vegades podem ajudar una mica també.\nAudrey 8 d’octubre de 2013 a les 23:10\nSap greu llegir que t'has trobat tan sol, la soledat no escollida fa de mal portar. A vegades compartir-nos alleuja sofriments. Situacions com la que expliques posen de manifest amb qui pots comptar realment, perquè els que hi són, hi són en els bons moments i en els que no són tan bons i ja se sap que millor la qualitat, que no pas la quantitat.\nCelebro la teva bona notícia!, llum després dels mals moments.\nGlo.Bos.blog 9 d’octubre de 2013 a les 0:01\nHi ha estats d'ànim que fan que ho veiem tot negre i que ens sentim sols. M'alegra tant que les bones noticies arribin i et facin veure les coses d'altre manera!\nEstà sol no és trist necessàriament, ara TROBAR-SE sol ja és una altra cosa...\nJudit 9 d’octubre de 2013 a les 16:49\nOstres, i mira... jo m'he quedat amb les ganes de saber la bona notícia, perquè soledat amunt, soledat avall, tot plegat per despistar!\nBenvingudes bones notícies!!!!!!!\nXeXu 9 d’octubre de 2013 a les 21:11\nUna d’aquelles vegades que amb els comentaris em feu entendre bé els dubtes que em generen els meus propis posts. Entre el que dieu i el que vaig responent em faig una idea molt més clara del tema. Així que moltes gràcies per fer-me pensar amb les vostres reflexions, i sobretot per fer-les, és clar!\nrits, en realitat vaig fer esforços per sortir-ne mirant de fer activitats, i a la llarga m’ha importat més l’activitat en si que les persones que hi havia. Sempre hem d’estar batallant pel nostre benestar, de vegades trobem un bon camí, i de vegades no, però s’ha d’anar fent. Ara veig les coses diferents, petits detalls m’han fet sentir acollit, canvis de mentalitat que em fan recordar coses, i sobretot, grans canvis vitals que espero que ho capgirin tot. Ara, els sentiments no es poden canviar, ens sentim com ens sentim, i de vegades és injust, però no veiem més enllà, impossible. L’únic que es pot fer és desitjar no tornar enrere, no tornar a passar per allò, i no sé si servirà el record de quan les coses van bé. Però ara que m’agafen la mà, per força es veu tot d’una altra manera.\nLoreto, ara que ho veig diferent, deixa que discrepi amb tu, que en algun altre moment puc donar-te la raó absoluta. Sé que em tinc a mi mateix, però necessito compartir-me, jo sol em faig més nosa que servei.\nCarme, de mals moments n’hi ha de moltes menes. Com més enfonsat estàs, més et costa veure qualsevol altra persona i més sol et sents. Però alguns mals moments t’enganxen amb la companyia adient, i és un goig com l’altra persona et pot treure del forat només amb la seva presència i el seu suport incondicional. Ara vull pensar que hi ha gent, que si la necessito hi són, i és que és veritat. És evident que he patit un canvi de mentalitat, fa uns mesos no ho veia així, i ells estaven al mateix lloc. Potser no tots són d’aquells que busques en un mal pas, però que els busquis per explicar-los coses importants significa que t’importen, i segur que tu els importes, per què no fer-los servir? Intentar-ho almenys. Em sembla que ens enceguem, per les coses que dius tu, però ja directament el nostre cap ens impedeix veure ningú. No hi ha persona que hagi de complir les nostres expectatives del moment, així que pequem d’inactivitat i encara ens queixem. Com dius, la sensació és fatal. També espero que les bones notícies durin i es multipliquin. Almenys us deixaré de donar la tabarra una temporada amb certs temes.\nmaria, algun circuit estrany es deu quedar tocat, o es tanca, perquè no veiem res de res al nostre voltant. Aquest és el problema, per més que vulguem, no hi ha manera de ser-ne conscients. I en canvi, ara per ara tot em sembla molt més fàcil i veig tots els amics que tinc repartits. Cosa de les bones notícies, tu!\nGemma Sara, és ben bé com ho expliques. Convindria saber per què ens passa, un estat depressiu, o fastiguejat, perquè no m’atreviria a dir tant, ens encega de tal manera que no veiem res. Si en aquests moments sabéssim obrir els ulls, segurament no ho passaríem millor. De fet, jo buscava molt, moltíssim un amic, però no el tenia sempre, és clar, que té la seva pròpia vida. Més enllà d’ell, em costava saber a qui recórrer. I ara mira, surt la gent per explicar-los bones noves de sota les pedres. El blog pot ser teràpia i vosaltres un bon consol, però molts cops també costa, i jo ja em refugio prou aquí.\nMontse, potser el secret està aquí, en esperar que els altres s’adonaran per art de màgia que alguna cosa no va bé i vindran corrents a fer-nos companyia, fins i tot sense demanar-los-ho! Dit així sembla tan ridícul que faríem molt bé de recordar-ho quan tenim un mal moment. Amb moltes d’aquestes persones no tenim un contacte constant, hi són, però els és impossible saber com estem si no som nosaltres els que els busquem, perquè a més ells també tenen les seves pròpies preocupacions. Hi ha dues coses, doncs. Que d’alguns pous només en podem sortir nosaltres, i que si no demanem ajuda és molt difícil que la puguem tenir. Continua a baix\nLes alegries són l’altre extrem, oi? Sembla que llavors sí que volem buscar a tothom per explicar-ho. Però bé, de vegades és un tema d’informació, de que estiguin al cas. No totes les notícies les volem difondre de la mateixa manera. Som rarets els humans, eh! Els blogs sempre són el meu refugi, he pecat d’això molt temps, i no perquè no sigui útil ni bo, però hom no s’ha d’amagar del món real i d’allò tangible, si espanta o es fa feixuc, més motiu per fer l’esforç de mostrar-se, per més baix que s’estigui.\nPons, estaria bé compartir les coses dolentes, potser encara seríem més generosos, però les bones són més fàcils de gestionar.\nMcAbeu, abans de res, dir que lamento que t’hagis vist també en situacions d’aquestes. Crec que demostres saber de que parles perquè encertes molt, almenys encertes la meva manera de veure-ho, i és d’aquelles vegades que els comentaris et fan adonar de coses que saps però que no tens en compte. No volem explicar les desgràcies, sobretot si aquestes són sempre la mateixa i es perllonguen en el temps, però alhora volem que estiguin pendents de nosaltres i que endevinin quan ens cal companyia i una mà amiga. Ho volem tot, eh! Esperem una cosa que no es pot complir. Potser d’amics o persones a les que recórrer no en tenim tan poques, però si no les avisem, si no les busquem, tampoc no són endevins, sobretot si, com dius, no hi tenim un contacte constant i diari. Ells assumeixen que estàs bé perquè no dius res, i tu esperes coses que no poden ser, i et deprimeixes perquè no et fan cas. Desastre total. Vaja, que en definitiva la culpa és nostra, no sabem estar a les verdes i les madures amb nosaltres mateixos. Saber demanar ajuda quan ens cal, i també compartir les bones noves quan les tenim. La gent hi és, això no ho hauríem d’oblidar, i per més que tinguin les seves vides, que estiguin lluny i que semblin aliens al que ens passa, només cal una trucada per posar-los en marxa.\nAriadna, els camins de sortida no venen perquè sí. Un pas endavant i els mals moments desapareixen. Cal una mica de sort, però jo n’he tingut molta, moltíssima. Ara tot sembla diferent.\nAnna, estàs a punt de casar-te, de veritat que segueixes pensant així? La veritat és que no m’agrada la idea, m’agrada pensar que tinc algú a prop i que ella em té, a banda d’altra gent de la que depenem més o menys. No és dolent, i per mi una necessitat. D’aquí sentir-se tan sol quan penses que no hi són, però és culpa meva, no d’ells.\nCarquinyol, m’ho anoto per si em torno a sentir així. El proper cop, m’empassaré les dues trilogies de Star Wars, a veure si així surto del pou.\nSa lluna, que cert el primer paràgraf! En el meu cas, més aviat no veia a qui poder ‘molestar’, en tenia alguns, però ja els molestava tant que em sabia greu. Però això que dius que si fossin ells els que estiguessin malament tu ja hi hauries anat... aquesta és la idea que tenim! Però ho fem realment quan li cal a algú? Estic segur que no tant com pensem.\nSí que hi són, i s’alegren de les bones notícies com es comprometrien amb les dolentes, si sabéssim tractar tot el que ens passa de la mateixa manera. Suport no me’n va faltar, però la meva necessitat estava poc repartida, i no pots carregar a una sola persona, o molt poques, amb tots els teus problemes.\nDafne, tens tota la raó i ho sé molt bé, almenys pel que fa a aquests moments tan baixos que et sents tan terriblement sol. Però la companyia de la gent és un pal•liatiu, considero que poder sortir a fer una cervesa amb uns amics, encara que sigui un pedaç, i després a la nit tot torni, és millor que passar el vespre sol a casa i lamentant-se. La companyia ajuda, no a superar la soledat, però sí a sentir-se millor, almenys una estona. Per mi era molt necessari, quan sabia que no en tindria em posava molt nerviós. El pensament d’un cap de setmana sencer tancat a casa em feia basarda. Continua a baix\nXeXu 9 d’octubre de 2013 a les 21:12\nAra ja no me’n faria, seria avorrit, però no passa res.\nI no és menys cert que per tenir aquesta companyia i ajuda s’ha de demanar, perquè els altres no són endevins i tenen les seves pròpies cabòries. Si busques, veus que els amics responen, estan allà, però no pots esperar assegut a que tots et vingui a vetllar. El problema és que en alguns moments no ens surt res més que això, espera molt dels altres sense moure un dit i lamentar-nos molt. Realment, algunes èpoques som una piltrafa. Però acaben passant, oi?\nSr. Gasull, no és ben bé així. En tot cas, pots fer la tria si has estat demanant ajuda a les amistats i algunes responen i les altres no, llavors sí que saps amb qui t’has de quedar. Però en el cas que explico, és un moment de no veure a ningú, i per tant no saps quins són els bons o els dolents, simplement no els veus. Però sempre acabes trobant algú amb qui parlar, sinó sí que estàs fotut.\nLluna, començaré per dir que tot ha millorat, per això ara em veig capaç de fer un post com aquest. Hem d’aprendre a demanar, i una idea que ens hem de posar al cap és que, quan ens demanen a nosaltres, sempre mirem de ser-hi. Per què no han de fer el mateix els nostres amics, si són dels bons? Doncs no hi ha motiu, justament és el contrari, si poden ens ajudaran, no ens ha de quedar dubte. Però continuem com sempre, esperant un miracle que no arriba i fent molt poc per solucionar les coses.\nJomateixa, el que he descobert jo amb el temps és que t’acabes aferrant a persones que no haguessis pensat mai. En absència dels que consideres importants, n’hi ha d’altres que s’hi tornen, encara que només sigui per uns dies, o un temps curt. Entre ells, qui sap si algú podria esdevenir més especial i ser un amic d’aquests més importants, però això ja és una altra cosa. Vosaltres ja feu molt, aguantar xàfecs en forma de post i sempre aportar els vostres ànims. Ajuda, però si es tracta de no sentir-se sol, el contacte real, encara que no sigui el més volgut, crec que és més efectiu.\nAudrey, és contradictori això que dius al principi. Si sentís que podia compartir alguna cosa amb algú no em sentiria sol, és precisament per no veure ningú amb qui compartir el que et passa que et sents tan sol. A més, no és que no hi sigui els amics, és que no els veus. A les persones que vaig recórrer tinc molt per agrair-los, ja que els vaig trobar de seguida i van fer molt per mi. Però no era capaç de veure més enllà, d’adonar-me que hi havia altra gent a la que demanar ajuda, i com han dit per aquí, no són endevins, si no els busques difícilment faran cap pas cap a tu, l’absència de notícies se sol interpretar com a bones notícies. Diferent seria que hagués buscat a tothom i la meitat m’haguessin fallat, això sí que em demostraria amb qui puc comptar i qui no.\nAquest és el moment que, quan penses fredament, ja saps que acabarà arribant, però que quan ho veus tot negre et sembla que falta una eternitat. I de vegades no falta tant.\nGlòria, és el que sempre diem, passar estones sol quan et ve de gust pot arribar a ser un gran plaer, gaudir d’un mateix i del que et ve de gust fer. Ara, quan és una cosa imposada no fa tanta gràcia. Ja veus, males èpoques en passem tots, però és d’esperar que de bones també, i ara em toca!\nJudit, que espavilada que ets, ets la primera que pregunta per les bones notícies! O potser és que els altres són més prudents que tu i saben que si no les explico és per alguna cosa. I aquesta cosa és simplement que tot té el seu moment. Ara per ara, aquest post serveix per espolsar alguna mala sensació, escriure-la és com passar aquesta pàgina de la història, la ceguesa que et provoquen els mals moments, i com hi tornes a veure quan tot millora.\nAssumpta 9 d’octubre de 2013 a les 23:48\nÉs curiós... però... vaig llegir aquest post i no vaig saber què comentar. No és que passés, eh?... no, no.\nmyself 10 d’octubre de 2013 a les 8:30\nBon dia!. Em sap greu que hagis passat per aquests moments de soledat que sempre es fan difícils i me n'alegro que ja n'estiguis sortint. Especularia sobre les bones notícies però temo equivocar-me. Aprofito per comentar la qüestió del pushing: he llegit el post i els comentaris i m'han sorgit dos pensaments. Primer que no ho suporto i jo crec que no ho faig perquè com l'Assumpta no faig servir mai internet i passo dels whatssup si estic amb algú perquè els comentaris no s'esborraran i la conversa real va davant de la virtual. I el segon pensament és que crec que molts dels que et van comentar no són conscients que només el fet de mirar si el watssup que has rebut és important o no ja fa perdre segons de la conversa i ja fa que es trenqui en certa manera el clima, o almenys és el que em passa a mi.\nAnna 11 d’octubre de 2013 a les 9:28\nAi, no puc fer un "contestar" directament del teu ... serà complicat això... :) No és que pensi seeempre seeempre així, si no, malament aniriem però tot i estar apunt de casar-me (nervis nervis) no sempre estem 100% d'acord, només faltaria. T'imagines? De vegades, en alguns d'aquests desacords és la sensació que et comentava.\nXeXu 13 d’octubre de 2013 a les 21:53\nAssumpta, que tu no sàpigues que comentar és ben estrany! Però no passa res, ja sé que hi ets, no tots els posts et despertaran alguna cosa.\nMyself, sortosament, aquests mals moments ja van quedant enrere. No crec que t'equivoquessis si especules amb les bones notícies, sobretot si llegeixes el post que ve a continuació d'aquest.\nSobre el phubbing, en vam parlar molt al post anterior. No agrada a ningú, però molts ho fan. Les teves amistats deuen estar contentes amb tu si no mires mai el mòbil quan estàs mantenint converses. És cert que talla una mica el rotllo, però també ens acostumem a fer les dues coses alhora. I de vegades és necessari estar al cas del que et diuen, perquè poden ser plans que interessen també a la persona amb la que estàs. Tot és relatiu, no es pot dic que està prohibit mirar el mòbil en presència d'altres, depèn molt del cas concret. I a més, hi ha una gran diferència entre mirar un moment el whats, contestar fins i tot, i fer el que és realment el phubbing, és a dir, estar amb algú, i passar-se l'estona xerrant pel whats, mirant el facebook, el twitter, o la mare que el va parir. Estar al cas de si et diuen alguna cosa no és tan creu com ho pinteu.\nAnna, això del 100% de compatibilitat no existeix, obviament. I dintre dels desacords, n'hi ha de més forts i més lleus. Quan hi ha una discussió i sembla que no es pot arribar a un acord, és normal que se't caigui el món als peus, però les coses bones han de passar davant, que us aneu a casar!\nMarta 14 d’octubre de 2013 a les 19:33\nLa soledat no buscada el que fa és posar en perill el nostre equilibri emocional i això és el que passa. La soledat no deixa de ser un trastorn emocional, i penso que el que ens fa mal no és la soledat per si mateixa si no la incertesa de no saber quan s'acabarà...i quanta més incertesa pitjor. En aquest cas l'atzar ha jugat un paper força important


La Universitat d'Alacant prevé que els diumengers són una amenaça per als bolets. Actualitat Universitària\nLa Universitat d'Alacant prevé que ..gers són una amenaça per als bolets\nAlacant, 18 d'octubre de 2011\nLes poblacions de fongs estan en crisis. Científics de la Universitat d'Alacant pensen que sobre aquests éssers vius conflueixen diverses circumstàncies amenaçadores: canvi climàtic, alteracions mediambientals, reducció o deterioració dels seus hàbitats naturals%u2026 i el creixent càstig al fet que els sotmeten els cercadors de bolets. L'increment d'aquesta afició, unit a la ignorància i les pràctiques nocives d'alguns recol·lectors, actuen de forma nociva per a la continuïtat de les seues espècies.\nEn el si de l'Institut d'Estudi del Mig "Ramón Margalef" (IMEM) de la UA se segueixen línies d'investigació relacionades amb aquests organismes, que la ciència considera un regne diferent al de les plantes. Un dels seus membres, l'investigador de Ciències de la Terra Antonio Belda, s'ha especialitzat en bolets (el bolet és la fructificación del fong) comestibles, i ha realitzat nombroses entrevistes per a recaptar dades sobre els costums populars tradicionals d'aquesta font d'alimentació.\nAssenyala Luis Vicente López Llorca, director de l'IMEM, que aquest institut projecta editar un catàleg amb totes les espècies conestibles de la província d'Alacant, arreplegant els seus diferents noms, la seua forma de preparar-les i conservar-les, els tipus d'hàbitats on creixen i altres dades. Indiquen que un avanç d'aquest projecte es va publicar fa un any, però en aquest cas la relació d'espècies va a ser exahustiva.\nEl treball realitzat per Antonio Belda ha consistit en entrevistes personals sobre hàbits i coneixements relacionats amb els bolets. Ha constatat que els bolets comestibles han sigut tradicionalment un mitjà de subsistència amb una cultura de la seua recol·lecció, que va tenir una intensificació durant i després de la Guerra Civil. Era, per exemple, un recurs comú durant la tardor en les masies, on se sabia conservar-les seques, en oli o amb diversos procediments. Avui, no obstant açò, consisteix fonamentalment en una afició practicada tant per experts com per persones que manquen de formació per a arreplegar-les adequadament.\nIndica Luis Vicente López Llorca que la deterioració dels espais naturals porta aparellat així mateix un assetjament a la proliferació de bolets, ja que els fongs estan vinculats amb freqüència a espècies vegetals determinades, creixent sobre les seues arrels, els seus troncs o les seues fulles mortes. Si determinats arbres desapareixen d'un terreny, per exemple els pollancres, desapareix d'ell també l'espècie de fong associada. Així mateix hi ha espècies de fongs que provoquen la mort d'arbres malalts, amb la qual cosa afavoreixen la regeneració natural dels boscos. Encara que normalment es relaciona als fongs amb llocs umbríos i humits de l'interior, hi ha espècies que prosperen en ambients inesperats, per exemple en les platges. "No és cert que la província no siga especialment riquesa micológica, En quantitat tal vegada no, però sí en varietat o raresa per les seues influències desèrtiques". diu. Per exemple, hi ha espècies associades a arbustos semiáridos, de molt interès, com les `turmas´.\nMolts entesos, quan descobreixen un apartat rodal de bolets, no ho divulguen i ho preserven per a assegurar-se en exclusiva la seua recol·lecció en la següent temporada. Els rodals, llocs del terreny on sorgeixen grups de bolets d'una mateixa espècie, es denominen així per la seua forma en general arredonida a causa que apareixen contigus a exemplars concrets de vegetals, per exemple de pins en el cas del rovelló o rovellón. Ocorre que amb freqüència els fongs, en la seua competència amb les plantes pels nutrients del sòl, generen substàncies que inhibeixen la seua germinació i creen visibles rodals.\nAssenyalen que en deixar de ser els bolets un recurs de subsistència i a la regressió de la vida rural gran part de la saviesa popular s'està oblidant. "Els bolets s'han de respectar, no cal destruir el seu micelio, els filaments ramificats sota el sòl que persisteixen anys i sobre els quals cada tardor fructifiquen en els bolets", avisen aquests investigadors. El bolet s'ha d'arreplegar sense arrancar-la, sinó tallant la tija per a no perjudicar al micelio.\nEl desconeixement i el temor a les espècies verinoses fa que a voltes es destruïsquen bolets deliberadament, ignorant amb freqüència que malgrat la seua suposada nocividad per al consum humà tenen un alt valor ecològic. Fins i tot poden ser rars exemplars d'espècies amenaçades. O, per contra, poden rebutjar exemplars d'aspecte sospitós sense saber que tenen un alt valor gastronòmic. Existeixen normatives que afecten a la recollida de bolets, a voltes específiques para determinats espais de protecció. Els investigadors de la UA propugnen l'increment de la formació dels afeccionats per mitjà de programes o cursos, o potenciant l'ecoturismo micológico.\nLa creixent pressió dels cercadors de bolets diumengers és per açò un perill per a les poblacions de fongs. Són cada vegada més abundants a la tardor, arriben cada vegada a més racons amb els seus tot terrenys i estan progressivament distanciats de la cultura de la recol·lecció que tenien els seus majors nascuts en àmbits rurals. Fins i tot arriben a utilitzar rasclets o bastons que destrossen el sòl.\nL'activitat humana té a més altres conseqüències perjudicials, com la regressió dels espais naturals Així mateix, les taques repoblades amb una sola espècie d'arbre impedeixen la reproducció de fongs que estiguen vinculats a una determinada espècie. O pot tenir conseqüències indirectes, com ocorre amb l'excessiva proliferació de senglars en algunes zones amb el canvi d'ús del sòl. Aquests animals, que fotgen a la recerca de bolets, poden causar importants danys. El mateix abandó d'antigues sendes rurals perjudica a algunes espècies de fongs, ja que en els seus marges. buidats de brancatges trobaven la llum necessària per a la seua supervivència.


Nou redactat del document de preguntes freqüents sobre l'ús de mascaretes a la feina\nLa RESOLUCIÓ SLT/1648/2020, de 8 de juliol, per la qual s'estableixen noves mesures en l'ús de la mascareta per a la contenció del brot epidèmic de la pandèmia de COVID-19 estableix que: "Les persones de sis anys en endavant estan obligades a l'ús de mascareta a la via pública, als espais a l'aire lliure i a qualsevol espai tancat d'ús públic o que es trobi obert al públic, amb independència del manteniment de la distància física interpersonal de seguretat".\nRespecte a la utilització de la màscara en l'àmbit de la feina, el Departament de Salut de la Generalitat de la Catalunya, va editar un document de preguntes freqüents sobre l'ús de mascaretes en àmbit de la feina en el qual s'establien els següents criteris interpretatius:\n• A la feina, haig de dur mascareta? Sí, excepte si s'està a l'interior d'un despatx propi d'ús individual, amb la porta tancada.\n• Si treballo a l'exterior, haig de fer ús de mascareta? Sí, cal fer ús de mascareta excepte si la feina implica pràctica esportiva o un gran esforç físic (per exemple, alguns treballs relacionats amb la construcció).\nEn data 14 de juliol de 2020, el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, ha editat una actualització del document, modificant el redactat de l'apartat relatiu a l'ús de mascaretes a la feina i matisant el criteri interpretatiu, que queda redactat en els següents termes:\n• A la feina, haig de dur mascareta? Cal que les empreses garanteixin totes les mesures de protecció per a les persones treballadores. En empreses no obertes al públic, un cop la persona treballadora estigui al seu lloc de treball (asseguda i/o fent una tasca que no comporti mobilitat) i amb totes les mesures necessàries, pot prescindir de la mascareta malgrat que continua sent recomanable. En canvi, serà obligatòria per a tots els desplaçaments que es facin a l'interior del centre de treball (entrades, sortides, lavabo...) També es podrà prescindir de la mascareta en aquelles feines que impliquin un gran esforç físic, independentment de si es duen a terme a l'interior o a l'exterior (per exemple, en treballs vinculats a la construcció) i sempre que es pugui garantir la seva seguretat i salut.\nPer descarregar-vos el document amb les preguntes i respostes sobre l'ús de la mascareta, cliqueu aquí.


Les Falles de Sant Joan - Culturàlia\nDimarts, 23 de juny de 2020 - 18:00h\nAmb l’arribada del bon temps son diverses les activitats que normalment es fan al país: Festes majors, aplecs, trobades populars....i les tradicions de la nit més llarga de l’any! Antigues supersticions, creences, dimonis i fades sembla que prenen vida la nit del solstici d’estiu. A casa nostra també fem falles (que cal recordar amb orgull que son patrimoni immaterial de la UNESCO des del 2015)\nAvui repassarem quines eren aquestes creences i supersticions ancestrals.\nEl got de les visions:\nLa nit de Sant Joan, mentre els nois eren a la plaça cremant falles i fogueres, les fadrines o noies en edat de casar-se, imaginaven com seria el seu futur marit amb un got. Es tancaven a la seva cambra i sota la llum d’una espelma, en absolut silenci, es un espai molt íntim realitzaven un petit ritual. Amb la ma dreta omplien un got d’aigua, mentre que amb l’esquerra sostenien un ou fresc del dia. Deien una petita oració amb devoció i acte seguit trencaven la closca i posaven l’ou dins de l’aigua, deixant-lo reposar durant tota la nit. A trenc d’alba l’ou ja havia agafat forma, i amb el primer raig de llum del nou dia, les noies interpretaven els signes i senyals que veien al got. Aquella nit no es podia dormir, quan havien fet el ritual del got (que s’anomenava el “got de les visions”) s’afanyaven per a anar a cercar totes les herbes guaridores que poguessin abans no es fes de dia i la rosada les toqués, ja que si ho feia consideraven que aquelles plantes no complirien be amb la seva funció. La rosada era reservada exclusivament per tal de posar-la al cos doncs era creença que guaria malalties de la pell o els cabells.\nEspantar bruixes i dimonis:\nAl poble de Prats, a la parròquia de Canillo, la nit de Sant Joan, era una nit esperadíssima per la canalla. Els grans restaven al poble i els petits acompanyats pel jovent més grandet, se’n pujaven abans de fer fosc fins al Roc de les Bruixes. Una vegada arribats allà i ben armats amb cullerots de fusta, esquelles, picarols... i ja més recentment amb alguna perola, al punt que fosquejava, començaven a picar esquelles i peroles per tal d’espantar a les bruixes, dimonis i mals esperits que per allà podien estar i recordar-los que no eren benvinguts. S’hi estaven una bona estona fins que consideraven que ja els havien espantat i doncs se’n tornaven cap al poble.\nLes fogueres i les falles de Sant Joan:\nA principis de juny, els diferents col·lectius fallaires del país es posen mans a l’obra per tenir-ho tot a punt la nit màgica de Sant Joan.\nLes falles son una tradició que es fa a casa nostra des de temps immemorial. Antigament no havia entrat encara el mes de juny, que el jovent s’enfilava muntanya amunt a buscar tresors que en deien, cercaven uns arbres blancs, que creixen en molt poc temps, sobretot al costat dels torrents o corrents d’aigua, anomenats beços i s’havien d’assegurar que fossin prou grans però no vells, prou gruixuts però tampoc en excés, en definitiva que fossin bons per tal de poder confeccionar una falla.\nUna vegada localitzats els “afaitaven”, n’extreien un bon pam d’escorça, una bona rodanxa a tot el contorn i el feien assecar l’escorça a sol i serena. Cada noi arroplegava una dotzena per tal de confeccionar la seva falla. Una vegada ben seca, la posobra de Sant Joan, era encargolada pels dos costats per les mans dels fallaires més veterans que de pas ensenyaven la tradició als més joves. S’estacaven una a una amb un filferro a un tronc de boix que els servia de bastó per a poder-la menar i executar les figures que volguèssin.\nQuan fosquejava, es reunien davant de la Rectoria de cada poble a esperar al mossèn i plegats fallaires i rector formaven una professó que tenia com a punt final un indret o turonet on tot el poble els veiés (cada parròquia tenia els seu propi). Allà, els fallaires més veterans encenien una foguera, la resta s’hi asseien al costat i el mossèn beneïa el foc purificador de la foguera i el de les falles que eren portadores d’aquest foc viu i renovat especialment per a la gran foguera de la plaça del poble. Arribada la fosca, i en negra nit amb un silenci sepulcral, després d’haver resat devotament un parenostre, per rigorós ordre de més vell a mes jove, els fallaires encenien la seva falla i quan estaven totes enceses, començaven a baixar cap al poble, cridant i fent lluminoses formes fantasmagòriques amb el foc, fent-ho més i més fort a mesura que s’atançaven al poble. Els crits i el foc espantaven els mals esperits i també “guiaven” cap a la llum a aquells esperits o ànimes, que errants poguèssin trobar-se per les rodalies.\nUna vegada havia baixat el darrer fallaire i amb les falles que quedaven enceses, s’encenia la foguera de la Plaça amb el foc renovat, es feia gresca i quan s’havia consumit quedant-ne només les brases, era costum de saltar-les, demanant un desig, o resant una curiosa oració de protecció que deia així:\n“Sant Joan Bon sant, Sant Bernat bon home, Sant Pere bon germà, guardeu-nos de ronya per tot un any”\nFalles de St.Joan


medi | Escola Sant Joan\nDesprés de parlar del reciclatge i de la recollida porta a porta que s’ha implementat a la nostra ciutat, a les aules de primer va sorgir la necessitat de saber perquè és tan important que separem del residus. Vam començar a parlar del canvi climàtic, alguns havíem sentit aquest terme però a d’altres no. Vam veure els motius del canvi climàtic, què el provocava, les seves causes… així com alguna de les seves conseqüències. En petit grup vam elaborar un pòster-mural de les coses que podíem fer nosaltres per aturar el canvi climàtic en el nostre planeta, i ens hem conscienciat de la importància de cuidar la Terra.\n1r, Cicle Inicial, Portada, Primària 1r, cicle inicial, curs 18-19, escola verda, medi 0


Els Mossos d'Esquadra detenen sis directius de Messer i Carburos Metálicos a Tarragona – l'actualitat.cat\nEntre els arrestats hi ha Rubén Folgado, president de l'Associació Empresarial Química de Tarragona (AEQT). Es tracta d'una peça separada d'un altre cas judicial amb 20 investigats.\nEel president de l'AEQT, Rubén Folgado, al centre de la imatge, amb el vicepresident primer, Rodrigo Cannaval, i el vicepresident segon, Ignasi Cañagueral, a la seu de l'entitat a Tarragona. / Núria Torres\nEls Mossos d’Esquadra han detingut aquest dijous al matí sis directius de les empreses químiques Messer i Carburos Metálicos a Tarragona per pràctiques empresarials fraudulentes, defraudatòries i corrupció en negocis que haurien comès els responsables d’aquestes dues companyies tarragonines ubicades al polígon petroquímic sud. Entre els arrestats hi ha Rubén Folgado, director tècnic de Messer Ibérica i president de l’Associació Empresarial Química de Tarragona (AEQT), l’associació que representa les principals empreses del territori, informa el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC).\nÉs una activitat policial impulsada pel jutjat d’instrucció 2 de Tarragona, que té oberta una peça separada, en aquests moment encara es troba declarada secreta, en el marc de la qual avui s’han produït un seguit de detencions policials.\nAquesta peça separada deriva d’una peça principal que es troba oberta per delicte urbanístic, prevaricació i malversació, entre d’altres i on hi ha gairebé una vintena d’investigats, segons les fonts judicials.


Una bona educació l'ajudarà a sentir-se segur i reduirà la seva dependència de les xarxes socials, va dir Tomàs Navarro, psicòleg, escriptor i expert internacional en estabilitat emocional • TOTS ELS PIRINEUS · França, Espanya, Andorra\n24.10.2019 Entrevistes / addicció, Instagram, Psicologia, XARXES SOCIALS\nTomàs Navarro és graduat a la Universitat Autònoma de Barcelona (curs de “Psicologia”), consultor, professor i expert internacional en estabilitat emocional. Organitzador d’entrenament psicològic als Pirineus, així com fora de la regió. El seu últim llibre, Jo sóc així (i ja no m’importa), que parla sobre la importància de la bondat i l’empatia en la vida quotidiana, ha estat traduït a vuit idiomes. All-Andorra va decidir conèixer l’opinió de Tomàs Navarro sobre el lloc de les xarxes socials en la vida de la societat moderna, així com sobre com fer front a aquesta dependència, si n’hi hagués.\nEstàs d’acord en què les xarxes socials són un problema de moda? Ahir va ser Facebook, avui és Instagram … Què passarà demà? O les xarxes socials desapareixeran del tot, atès que les persones de certa edat abandonen cada vegada més les xarxes socials …\nCrec que les xarxes socials no desapareixeran. Tota la vida ens ha agradat veure què fa l’altra gent. Abans ho fèiem darrera de la finestra, al safareig o a la plaça; ara a les xarxes que no deixen de ser un safareig més que satisfà la nostra curiositat. El que si que és cert és que no totes les xarxes són per a totes les persones. Cada xarxa respon a un perfil. D’altra banda, també crec que cada cop aprendrem més a gestionar-les millor.\nCom podria explicar el comportament de les persones que abandonen les xarxes socials?\nPrincipalment hi ha tres causes. Hi ha gent que ha tingut una mala experiència i decideix deixar les xarxes. Però també hi ha persones que no han trobat el que el que buscaven i decideixen deixar de fer-les servir, ja que no els hi aporten el que necessiten i, finalment, hi ha qui les deixa perquè no les entén o no sap com funcionen i el fet d’utilitzar-les li provoca angoixa.\nL’hormona del plaer és la dopamina, que ens fa desitjar alguna cosa i buscar el que es desitja. La producció de dopamina és estimulada per la imprevisibilitat, la informació positiva i la possibilitat de recompenses. Tots aquests punts són abundants en les xarxes socials. On més podem trobar avui una alternativa a les xarxes socials per satisfer el nostre propi egoisme?\nEn el meu darrer llibre titulat Yo soy asi y ya no me importa, dedico un capítol sencer a parlar de la necessitat de ser algú a la vida. La meva proposta és que cal una educació de qualitat que ens ajudi a sentir-nos segurs i a desvincular la nostra autoestima i el nostre autoconcepte de l’acceptació externa de les altres persones o de la necessitat d’impressionar al nostre interlocutor.\nCom explica el comportament de les persones que es volen a si mateixes?\nEl normal és que ens agradem. De fet, només les persones deprimides tenen un mal autoconcepte d’elles mateixes. La baixa autoestima és un problema, ja que una persona equilibrada i sana ha de sentir-se a gust amb el seu cos i amb la seva manera de ser. Això no vol dir que tothom no pugui millorar i créixer, però es ben cert que la mancança d’autoestima és el que s’amaga darrera de la necessitat de reconeixement. Quan un s’estima, no necessita del reconeixement extern.\nCom pot explicar el comportament de les persones que compten la quantitat de likes en la seva publicació, responen als comentaris i s’obliden d’altres coses?\nAlgunes persones necessiten tenir indicadors per saber si són estimats o valorats i creuen que els likes són un indicador. El problema és que els likes no són un indicador fiable del teu valor o impacte. Seria interessant cercar-ne d’altres més idonis.\nÉs possible trucar a la fascinació per les xarxes socials una addicció? Què xarxes socials consideres més prometedores avui? Si no existeix aquesta xarxa, com creu que hauria de ser i per quins fins?\nPer a algunes persones són una addicció ja que cada cop que les consulten obtenen plaer i, quan no les poden consultar, senten angoixa, un dels dos criteris principals per a catalogar una addicció. Pel que fa a la xarxa més prometedora no sé ben bé quina podria ser. Jo crec que el mercat s’anirà segmentant cada cop més en funció dels interessos i la fidelitat a la xarxa serà cada cop més curta.\nPer què Instagram va explotar tant? Creus que es tracta de pur egoisme? O és una qüestió de “estar sol entre una multitud”?\nInstagram en si mateix no es dolent. Intenta imaginar a una persona que viu en un petit poble I no pot viatjar, a una persona que va amb cadira de rodes I no pot fer tot el que voldria. Instagram és una mena de finestra al món per a molta gent. Però, d’altra banda també és un aparador I els aparadors són per aparentar. Finalment, hi ha aspectes relacionats amb l’estratègia i la promoció de la xarxa, així com les inversions fetes en ella.\nQuan creus que les xarxes socials finalment moriran?\nQuan tinguem una alternativa millor…\nLes xarxes “bombardegen” el trànsit per elles mateixes, creen “pseudo comptes” per vendre serveis i productes. És a dir, les xarxes mateixes utilitzen els seus membres com a consumidors potencials, fent el negoci habitual de publicitat. Creus que la gent ho entén bé?\nCrec que el món de les xarxes no és el món real. Hi ha molta gent que ni fa servir les xarxes ni les arriba a veure com una opció de compra. Ara bé, si el teu target són els usuaris de les xarxes socials, doncs ho tens molt fàcil per fer publicitat ben segmentada.\nQuant de temps viurà Instagram?\nTant com tingui pressupost per a fer-lo viure… O fins que aparegui un competidor més bo que ell.\nLes persones podran comunicar-se sense xarxes socials o ja no serà possible?\nCrec que un professional ha de tenir xarxes socials I fer-les servir, però sense oblidar-se d’altres canals de comunicació.


L’ambició mediambiental de la nova PAC ha de venir acompanyada de la rendibilitat del sector productor - Benvinguts al Món Rural\nL’ambició mediambiental de la nova PAC ha de venir acompanyada de la rendibilitat del sector productor\nL'acord habilita intervencions fonamentals per afrontar el canvi amb sostenibilitat econòmica i que s'haurien d'integrar en el Pla Estratègic PAC de l’Estat.\nLa Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya (FCAC) valora l’acord assolit sobre la futura PAC, que assegura un marc estable fins 2027. L’acord és molt ambiciós des del punt de vista mediambiental i la clau estarà en com es gestionaran les intervencions perquè el sector productor pugui afrontar el nou model de sostenibilitat mediambiental, sent rendible i competitiu. En aquest sentit, l’acord cita expressament la “necessitat de millorar la posició dels agricultors a la cadena alimentària, fomentant les formes de cooperació entre els agricultors”, el que convida als Estats membres a reforçar el cooperativisme agroalimentari.\nReconeixem l’esforç realitzat per les institucions per assolir l’acord després d’anys de negociació, i acceptem que la nova PAC serà molt exigent des del punt de vista mediambiental. A partir d’ara cal treballar en l’elaboració dels plans estratègics PAC als Estats membres.\nMalgrat les crítiques de determinades organitzacions ambientalistes, l’ambició mediambiental d’aquest acord és molt elevada, i l’èxit per aconseguir els objectius no només depèn d’un marc exigent per a la producció, que porta anys millorant i reduint el seu impacte mediambiental, sinó de el disseny d’intervencions per vertebrar al sector productor econòmicament i preparar-lo per al canvi i, al mateix temps, aconseguir que la societat comprengui i valori la nova producció, especialment davant importacions i produccions menys sostenibles.\nL’acord habilita intervencions fonamentals per afrontar el canvi amb sostenibilitat econòmica i que s’haurien d’integrar en el Pla Estratègic PAC de l’Estat. Les intervencions sectorials que implanten programes operatius desenvolupats per organitzacions de productors similars als de fruites i hortalisses són un instrument clau per estructurar a al sector davant el mercat. D’altra banda, hi ha incertesa en el disseny dels eco-esquemes, que abastaran a l’almenys el 25% dels pagaments directes, creiem que una aplicació col·lectiva dels mateixos facilitarà l’accés i una aplicació eficient per als productors, així com un major impacte positiu en el medi ambient. També valorem que la reglamentació comunitària tingui en compte l’especificitat cooperativa a l’hora d’aplicar el capping o la limitació dels pagaments, el pagament redistributiu i el règim de joves, reconeixent així el valor del cooperativisme per afrontar el futur.\nNo obstant, lamentem que s’hagi perdut una oportunitat en l’OCM de mercats agraris d’introduir l’obligació perquè les importacions respectin els mateixos requisits LMR que les produccions comunitàries, quedant-se relegada a una mera declaració política. Tampoc ha estat positiu la no inclusió de la prohibició de la venda a pèrdues, instrument clau per evitar la destrucció de valor en la cadena alimentària.\nLa inversió pública en l’agricultura i la ramaderia, la vertebració del sector productor, la gestió dels mercats i la reciprocitat de les importacions sobre el nou model de sostenibilitat, han de ser elements claus en el nou marc per poder assolir els objectius del Pacte verd de la UE. Per a això s’han d’utilitzar les intervencions de manera adequada i ambiciosa en el futur pla estratègic, sent capaços de mirar el futur i acompanyar el sector cap al canvi.\nEtiquetes: Federació de Cooperatives Agràries de CatalunyaPACsector productor\nTroben els banys àrabs d'Ascó amb més de mil anys d'antiguitat i un bon estat de conservació


Així és com hauríeu de cancel·lar Disney+\nHas pogut gaudir de Disney+ de manera gratuïta durant els últims dos mesos. El 12 de novembre és el llançament oficial del servei de streaming. Ja no teniu previst utilitzar Disney+ o voleu cancel·lar el servei abans d'haver de pagar? Pots cancel·lar Disney+ de manera gratuïta.\nVols cancel·lar Disney+? Això és el que hauríeu de fer\nPas 1: Aneu al lloc web de Disney+\nPas 2: Inicieu sessió al vostre compte\nPas 3: Feu clic al vostre nom o avatar a la part superior dreta\nPas 4: Anar a Compte\nPas 5: A Subscripcions, feu clic Informació de facturació\nPas 6: fer clic a Cancel·la la subscripció\nPas 7: fer clic a Cancel·lació completa\nDesprés que Disney+ tingués un període de prova de dos mesos als Països Baixos, el servei de streaming començarà oficialment el 12 de novembre. El servei es llançarà a Amèrica, Canadà i Austràlia, entre d'altres. Tanmateix, el llançament significa que el període de prova gratuït ha acabat. A partir del 12 de novembre pagues 6,99 € pel servei. Encara no estàs convençut? Llegeix aquí com pots cancel·lar la teva subscripció. L'avantatge és que si cancel·les ara, podràs veure Disney+ fins al 13 de novembre.\nHeu creat un compte a través del lloc web?\nEn crear el vostre compte, heu especificat una forma de pagament. Vau triar entre tres opcions: iDeal, targeta de crèdit i PayPal. A més, podeu crear el vostre compte de dues maneres diferents: a través del lloc web o mitjançant l'aplicació. Aquestes opcions afecten no només com Disney+ rep els vostres diners, sinó també com heu de cancel·lar la subscripció.\nSi heu creat el compte mitjançant l'aplicació, l'aplicació us enviarà al lloc web al pas de Detalls de facturació. A continuació, seguiu els passos anteriors.\nHeu creat un compte mitjançant una tauleta o un telèfon intel·ligent?\nSi heu creat el vostre compte mitjançant l'aplicació, tancar sessió funciona una mica diferent. En aquest exemple, es va crear un compte mitjançant l'aplicació d'Android i es va utilitzar PayPal com a mètode de pagament. Com a resultat, el compte de Google Play està enllaçat al compte de Disney+. Aleshores, esborrar el vostre compte és una altra cosa. Heu de gestionar les vostres subscripcions i també cancel·lar-les mitjançant Google Play. Això també s'aplica a les persones que tenen un iPhone o iPad, però després cancel·leu les subscripcions a través de l'App Store.\nCom cancel·lar Disney+ mitjançant Google Play:\nPas 1: Aneu a la botiga de Google Play mitjançant el lloc web o l'aplicació\nPas 2: Feu clic a les tres línies de l'esquerra i aneu a Les meves subscripcions\nPas 3: Feu clic a Disney+\nPas 4: A continuació, feu clic Cancel·la la subscripció\nAixò funciona gairebé igual a l'App Store. Feu clic al vostre compte a la part superior dreta de l'App Store i aneu a Subscripcions. Aquí podeu cancel·lar la subscripció.\nQuan cancel·leu les subscripcions, encara podeu utilitzar el servei temporalment. La subscripció caduca el 12-11-2019. Pots continuar utilitzant Disney+ fins al 12 de novembre. Disney llança moltes pel·lícules i sèries noves aquest dia per reforçar el llançament oficial. Així que encara és possible veure ràpidament un episodi de The Mandolorian el dia 12. Avengers: EndGame també s'ha avançat una setmana i es podrà veure el 12 de novembre.\nLa biblioteca actual de Disney+ consta principalment de pel·lícules i sèries clàssiques de Disney i pel·lícules de Marvel i Pixar. Disney també està creant contingut exclusiu per al servei de streaming. The Mandolorian promet ser una gran sèrie. The Mandolorian és una sèrie d'acció en directe ambientada a l'univers de Star Wars. Aquesta sèrie s'estrenarà el 12 de novembre. A més, Disney diu que llançarà pel·lícules i sèries més exclusives a la plataforma, inclosa una nova sèrie de Marvel en forma d'Ull de Falcó.\nTot sobre Disney+\nDisney+ és la nova alternativa de Netflix de Disney. Vols saber més sobre el servei, com ara què es pot veure exactament, com reproduir-lo en tots els teus dispositius i què esperar en el futur? A continuació, consulteu el nostre article Tot sobre Disney+.


Carta als Gàlates 1\nCarta als Gàlates 2\nCarta als Gàlates 3\nL’acord de Jerusalem\n1 Passats catorze anys, vaig tornar a pujar a Jerusalem amb Bernabé;\nm’hi vaig emportar també Titus.\n2 Vaig pujar-hi mogut per una revelació i, en una conversa privada\namb els dirigents tinguts en més consideració, vaig exposar l’evangeli que anuncio als pagans; jo no volia córrer o haver corregut en va.\n3 Doncs bé, ni tan sols van exigir que se circumcidés el meu company Titus, que era grec. 4 Això és el que desitjaven alguns falsos germans intrusos\nque s’havien infiltrat per espiar la llibertat que tenim en Jesucrist i reduir-nos a l’esclavatge.\n5 Però ni per un instant no vam cedir ni ens hi vam subjectar: volíem que es mantingués entre vosaltres la veritat de l’evangeli.\n6 Pel que fa als qui eren considerats dirigents\n(poc m’importa el que eren, Déu no fa distinció de persones) ,\nno em van imposar res.\n7 Ben al contrari, van veure que Déu m’havia confiat l’evangelització dels incircumcisos,\nigual com havia confiat a Pere la dels circumcisos. 8 Aquell qui amb el seu poder va fer de Pere l’apòstol dels circumcisos, va fer també de mi l’apòstol dels pagans. 9 Per això, Jaume, Cefes i Joan, considerats com a columnes, van reconèixer la gràcia que m’ha estat concedida i en senyal de comunió ens donaren la mà, a Bernabé i a mi, perquè nosaltres anéssim als pagans, i ells, als circumcisos. 10 Només ens van demanar que ens recordéssim dels seus pobres, cosa que he procurat de fer amb tot l’interès.\nEl conflicte d’Antioquia\n11 Ara bé, quan Cefes vingué a Antioquia m’hi vaig enfrontar obertament, perquè el seu comportament era reprovable: 12 abans que en vinguessin alguns de part de Jaume, menjava amb els pagans,\nperò quan aquells van arribar, ho evitava i se n’apartava, per por dels defensors de la circumcisió.\n13 Aleshores els altres jueus també es van comportar hipòcritament com ell, i fins i tot Bernabé es deixà arrossegar per aquella dissimulació. 14 Jo, quan vaig veure que no actuaven correctament segons la veritat de l’evangeli, vaig dir a Cefes davant de tots: «Si tu, que ets jueu, no vius com els jueus, sinó com els pagans, com és que obligues els pagans a viure com els jueus?»\nLa fe i les obres de la Llei\n15 Nosaltres som jueus de naixement i no pecadors d’origen pagà. 16 Sabem que ningú no és fet just davant de Déu en virtut de les obres de la Llei, sinó que ho és per la fe en Jesucrist. Per això nosaltres hem cregut en Jesucrist i així som justos, no per les obres de la Llei, sinó per la fe en Crist, ja que ningú no és just en virtut de les obres que mana la Llei.\n17 ¿Pot ser que nosaltres,\nbuscant de ser justos gràcies a Crist, també acabem essent pecadors? ¿Pot ser Crist instrument de pecat? De cap manera! 18 De fet, si ara em poso a reconstruir allò que havia destruït, em converteixo en transgressor de la Llei. 19 Jo, en virtut de la Llei, vaig morir a la Llei\na fi de viure per a Déu. Estic crucificat amb Crist. 20 Ja no soc jo qui visc; és Crist qui viu en mi. La vida que ara visc en el cos, la visc gràcies a la fe en el Fill de Déu, que em va estimar\ni es va entregar ell mateix per mi.\n21 No vull fer inútil la gràcia de Déu, ja que, si algú fos just en virtut de la Llei, Crist hauria mort per no res.


Gent Normal: EL TEU MÒBIL, MILLOR QUE QUALSEVOL CÀMERA\nEL TEU MÒBIL, MILLOR QUE QUALSEVOL CÀMERA\nCada vegada ens costa una mica més d'esforç intentar recordar quan portàvem una càmera de fotos, ja sigui en alguna bossa o motxilla, o en les ridícules fundes que es penjaven del cinturó. Això sense parlar de les rèflex digitals que van tenir el seu moment de moda fa no tant però que ara es troben agafant pols en algun calaix de casa. Perquè ara el nostre mòbil pot ser millor que qualsevol càmera. I d'això ja s'encarreguen les aplicacions (Instagram ha afegit 10 noves opcions d'edició) o els mateixos sistemes operatius dels nostres telèfons. Perquè saps de què va el tema, no? Doncs si encara no ho saps nosaltres t'ajudem a fer una ullada, després de l'hipersalt.\nClar, és molt més pràctic portar coses petites que grans, i és per aquest motiu pel qual els fabricants de telèfons cada vegada volen tenir càmeres integrades de més alta qualitat. Un clar exemple és que Apple va fitxar a l'home responsable de que les càmeres dels mòbils de Nokia Lumia fossin de les millors (amb la tecnologia PureView de 41 megapixels) de nom Ari Partinen fa poques setmanes.\nEts més de selfie? Aquest és el teu complement ideal!\nNo sabem si ell va tenir que veure amb el canvi, però fa pocs dies Apple va anunciar la seva nova versió del seu sistema operatiu per mòbils i tablets, l'iOS 8 que sortirà a la tardor que ja inclourà possibilitats d'editar les fotografies després de fer-les, molt a l'estil del que podem fer amb les aplicacions de foto més descarregades. A més es rumoreja amb que la càmera del proper model d'iPhone serà de 10 megapíxels o més.\nLa resposta d'Instagram, tot i que estava ja preparada, va ser gairebé immediata. Ha ampliat la seva aplicació perquè podem editar les nostres fotografies favorites abans de pujar-les a aquesta xarxa social amb 10 noves eines d'edició. Les possibilitats són moltes i molt senzilles d'aplicar, com per exemple triar amb quina intensitat volem cada filtre (només picant sobre la fotografia una vegada hem afegit aquest filtre), si volem afegir més enfoc (un filtre que ens dóna la sensació de que la foto està més enfocada) o si necessitem afegir l'efecte de vinyeta, molt a l'estil d'algunes càmeres analògiques.\nI això fins fa poc era última tecnologia\nAltres aplicacions, com VSCO, que mantenen el seu estatus de ser de les millors del mercat, segueixen rebent actualitzacions per aguantar allà dalt. Però és clar que a part de tenir una bona aplicació és important tenir un mòbil amb una bona càmera si vols aprofitar aquestes aplicacions al màxim. Això sí, cada dia hi ha més marques que treuen telèfons low cost amb càmeres més que decents. Així és més fàcil renunciar a la nostra convencional càmera de fotos.\nFotografia de portada: Usingcellphones\nEtiquetes: Fotografia, fricoleg, instagram, ios8, tecnologia, telefons mobils, vsco


'AMEbA', de Los Moñekos - El diari digital de Sabadell - iSabadell\n‘AMEbA’, de Los Moñekos\n7 abril 2018 @ 21:00 – 22:30\n140, 08208 Sabadell, Barcelona\nA AMEbA, la música, la dansa, el teatre i la imatge es fonen a ritme de rock’n’roll i llums de colors. Expliquen fragments d’històries amb cançons. Creen un repertori experiencial. Ballen relats i canten lligant la veu al vent. Ameba no és un tractat moral o polític sobre l’ésser humà. Si de cas, parla de l’amor, un tema seriós amb el qual, també, es pot fer humor. Comandant la nau de Los Moñekos, hi ha Sarah Anglada i Miquel Fiol, dos creadors que, per la seva formació i trajectòria professional, fluctuen entre la dansa i el teatre físic, entre l’humor i el surrealisme, entre l’ordre i el caos.


Albert Bonet » Recordant facultats\nEscric això des d’un ordinador públic a la Biblioteca de Comunicació de la Universitat Autònoma de Barcelona. Avui he vingut a recollir el “suplement europeu” al títol de llicenciat. Un paper que no sabia ni que existia.\nAra feia un temps que no passava per aquí, i sempre que vinc em ve aquella sensació de record. Aquells anys que tant vaig desaprofitar però que tant recordo. He vist algunes cares conegudes, però curiosament no ha estat ni el professor ni l’administrativa de la Gestió Acadèmica qui m’ha reconegut com a antic estudiant. Ha estat el venedor del quiosc de la facultat. Algú a de qui jo ni tan sols recordava la cara (perquè quan jo vaig acabar la carrera la quiosquera que hi havia va jubilar-se). I em diu el bon home: “Hola! Em sones de fa molt de temps.” I li dic, “doncs sí, de fa 3 anys. Què, com van les coses per aquí?”. I em contesta “Bé, aquests no llegeixen res. Només xuxes”.\nFa mesos que vaig decidir desintoxicar-me informativament. No llegeixo diaris, no escolto ni veig les notícies. Intento estar receptiu només a allò positiu. Però fa 10 minuts, al quiosc de la Facultat de Comunicació de la UAB, hi he comprat el diari. Ara el llegiré mentre torno a casa amb els ferrocarrils catalans.\nAiii quina morrinya…\nAquest article ha estat publicat el Divendres 23 de novembre del 2012 a les 13:51\ti parla sobre Filosofades. Pots seguir els comentaris d'aquest escrit a través de subscripció RSS 2.0. També pots deixar un comentari o retroenllaçar aquesta entrada des del teu lloc web.


Primera empresa catalana de gestió integral de projectes i instal·lacions de generació de calor\nLa companyia Romà diversifica la seva àrea de negoci a la gestió integral de projectes i instal·lacions de generació de calor per a calefacció i aigua calenta sanitària, sota la marca de Polibiomasa.\ninstal altres notícies gestió primera catalana\nles noves instal·lacions es triven al terme municipal de Miralcamp.\nLa nova societat ofereix en un dels seus serveis, la venda de calor amb un estalvi econòmic sense inversió sobre la tarifa energètica (electricitat, gasoil i gas) gràcies a la instal·lació d'una caldera de biomassa que distribueix aigua calenta a un o diferents edificis (District heating). El secret està en gestionar de forma sostenible els recursos naturals del nostre entorn proper, com per exemple la fusta excedent dels boscos destinada a produir aigua calenta per calefactar edificis i habitatges, així com també per a ús industrial i instal·lacions en general. Es tracta d'una empresa catalana que és pionera a oferir al client un servei còmode en quant a la gestió i recollida de residus sobrants com són les cendres, fruit de la crema de biomassa. Aquesta nova societat, a diferència de les companyies convencionals de combustibles fòssils que ofereixen aquest tipus de serveis, treballa amb combustibles nets que no contaminen doncs redueixen l'emissió de CO2 a la *atmosfera.\nRomà Polibiomasa S.L està constituïda per dues empreses, la Constructora Àrids Romà i l'empresa de serveis energètics Polibiomasa, totes les activitats que porta a terme la nova marca milloren el medi ambient en les seves diferents àrees de negoci les quals es poden desenvolupar i contractar de manera independent o en tot el seu conjunt:\n• Servei integral: Romà Polibiomasa ofereix l'opció de servei tècnic per executar la instal·lació, el subministrament de biomassa, manteniment de la instal·lació i recollida i gestió de les cendres fruit de la combustió de l'energia. Es tracta d'un servei integral perquè inicia i tanca el cicle tant per al client com per a benefici del medi ambient. L'empresa comença aquest cicle en les explotacions mineres restaurades de la Constructora Àrids Romà, ara aptes per plantar cultius energètics, en aquest cas arbres, la fusta dels quals s'utilitza per produir energia; i tanca el cicle amb la recollida i gestió de cendres procedents de la crema de biomassa. Tot això garanteix una major comoditat, rendibilitat i funcionament de totes les parts implicades en el procés.\n• La comercialització d'estella de fusta també procedeix de l'aprofitament sostenible dels recursos forestals i del cultiu energètic. Per exemple, en el primer cas, la matèria primera s'obté a partir de la neteja que es fa en alguns boscos per evitar incendis. De manera que les restes forestals es destinen per produir aquesta energia neta i més econòmica. Una altra font d'estella de fusta, com apuntàvem, s'obté a partir del cultiu energètic mitjançant la plantació de xops en pedreres restaurades propietat de la Constructora Àrids Romà\n• Els District heating són xarxes de distribució de calor centralitzada que proveeixen a diferents edificis i que permeten estalviar fins a un 12% de la factura energètica, sense suposar cap tipus d'inversió per part de l'usuari. Únicament se li facturarà el consum de calor.\n• Instal·lació i venda o renting de calderes de biomassa que permeten a l'usuari un estalvi de fins a un 50% en la factura energètica.\n• L'avantatge d'aquest tipus de calefacció es basa en què els sistemes productors de calor de gran grandària, tenen rendiments molt majors que els petits, de manera que s'aprofita millor el combustible. De mitjana, es calcula que tenen rendiments un 10% superiors, com a mínim, als sistemes centralitzats d'edifici i entre un 30 i un 40% superiors als individuals d'habitatge, la qual cosa suposa un gran estalvi econòmic i d'emissions de gasos d'efecte hivernacle.\nSet de cada deu joves espanyols d’entre 20 i 29 anys viuen amb els pares, segons un estudi de Fundació la Caixa\nEl restaurant Resquitx de Golmés acull la nit de la gastronomia solidària


Revelen l'origen real del blau metàl·lic en la naturalesa - Empordà\nInvestigadors anglesos han descobert la causa per la qual algunes fruites i elements de la naturalesa presenten un color blau metàl·lic d'intensa brillantor\nREDACCIÓ 07.03.2021 | 12:41\nUn estudi efectuat a la Universitat de Cambridge ha aconseguit identificar per primera vegada la causa específica de la producció del color blau metàl·lic en la naturalesa. D'acord a una nota de premsa, la investigació realitzada sobre la planta 'Viburnum tinus' va permetre comprovar que els fruits blaus metàl·lics que produeix deuen la seva tonalitat a la incorporació de lípids en la paret cel·lular.\nA tot el Regne Unit i en bona part d'Europa s'observa la presència de la planta 'Viburnum tinus', que crida l'atenció per la inusual intensitat del color blau metàl·lic dels seus fruits. Se sap que els fruits són rics en greix i que el seu contingut nutricional i el seu aspecte són irresistibles per a les aus. No obstant, ningú fins avui havia explicat les causes reals d'aquest color.\nNeguit abans de la pluja i més agressivitat quan fa més calor: com afecten les condicions meteorològiques.\n'Sense ficció' estrena 'BlackFish'.\nEls científics de Cambridge van voler descobrir-ho, i és així que van utilitzar microscòpia electrònica per estudiar l'estructura d'aquests fruits. Tot i que els denominats colors estructurals ja havien sigut identificats en la naturalesa, com per exemple en el cas d'algunes papallones, es tracta de la primera ocasió en què es comprova que una estructura amb aquestes condicions deu la seva tonalitat a la incorporació de greixos o lípids.\nEs diuen colors estructurals aquells tons que es poden observar en la naturalesa que no provenen de pigments, sinó de les característiques de l'estructura interna de cada ésser viu. A més d'algunes papallones, com s'ha esmentat anteriorment, un altre exemple són les plomes dels paons.\nUn resultat únic\nTot i així, l'anàlisi de microscopi dels fruits de la planta 'Viburnum tinus' va permetre arribar a un resultat únic fins avui: es va apreciar en la seva estructura la presència de successives capes de diminutes gotes de lípids. A més, aquestes estructures lipídiques s'incorporen a la paret cel·lular sobre la pell exterior dels fruits, i així generen el sorprenent color blau metàl·lic que els caracteritza.\nAlhora, per sota de l'estructura indicada es van observar pigments vermells destinats a absorbir la lluminositat que no es reflecteix sobre la capa greixosa. Aquesta característica elimina la dispersió lluminosa i provoca que el to blau dels fruits sigui encara més intens i brillant.\nEls investigadors també creuen que aquest color funciona com un senyal per a les aus pel seu contingut nutricional. Moltes espècies d'ocells relacionarien directament el to blavós amb la presència de greixos, afavorint així el consum dels fruits i la propagació de les llavors.\nAplicació en aliments i indumentària\nFinalment, els investigadors van destacar que aquest descobriment pot tenir un impacte positiu en la indústria alimentària i la producció tèxtil. Això es deu a la possibilitat de generar nous pigments naturals a partir dels colors estructurals, com el blau metàl·lic dels fruits de la planta 'Viburnum tinus'.\nEls pigments s'utilitzen per acolorir aliments i peces d'indumentària, però en molts casos es fan servir opcions sintètiques que no resulten sostenibles des del punt de vista ambiental o que causen controvèrsia en l'àmbit de la salut. Aquest nou descobriment podria convertir-se en una interessant aportació per a un millor desenvolupament dels pigments naturals.


FGC comença el 2018 amb la finalització d'importants obres de manteniment al Metro del Vallès - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nFGC comença el 2018 amb la finalització...\nFGC comença el 2018 amb la finalització d'importants obres de manteniment al Metro del Vallès\nLa substitució de la catenària flexible per una de rígida entre les estacions de Pl. Catalunya i Sarrià i la renovació integral del túnel entre les estacions de Peu del Funicular i Baixador de Vallvidrera són les dues actuacions cabdals dels últims mesos\nAmb una inversió de 4.500.000 euros, aquests treballs permetran incrementar la fiabilitat i el confort dels usuaris de la línia del Vallès\nAquests treballs han consistit bàsicament en:\n- Pl. Catalunya - Sarrià: la substitució de la catenària flexible per una de rígida entre les estacions de Pl. Catalunya i Sarrià que permetrà incrementar la fiabilitat del servei ferroviari d’FGC en un tram on en hora punta hi circula un tren cada 112 segons. Inversió: 1.000.000€.\n- Peu del Funicular: renovació integral del balast, de les travesses i del carril del túnel 4 entre les estacions de Peu del Funicular i Baixador de Vallvidrera que farà incrementar el confort del usuaris durant els seus trajectes. A més, també s’han iniciat els treballs per actuar en el revestiment de les voltes de l’estació per corregir i resoldre patologies existents. Inversió: 3.500.000€.\nLa particularitat d’aquestes obres és que s’han desenvolupat en horari nocturn i, per tant, tot i la seva magnitud, no han suposat cap tall de servei que afectés els usuaris. Això ha comportat que el ritme de feina fos molt precís, ràpid i d’una màxima eficiència, desenvolupant-se en els parèntesis existents entre el pas de l’últim tren de la nit i el primer de l’endemà.


La Giulia vola a Nürburgring - canaldemotor.cat\nPosted by Ferran Vital on setembre 18, 2015 La Giulia vola a Nürburgring2015-09-18T16:08:49+00:00 under Notícies, Novetats No Comment\nAlfa Romeo ha sorprès a propis i estranys durant la presentació de la Giulia Quadrifoglio Verde al Saló de Frankfurt. Si bé ja coneixem les espectaculars característiques tècniques i estètiques de la Giulia des de fa algun temps, Alfa Romeo ha anunciat a Frankfurt un temps d’escàndol que ha registrat la Giulia al vell circuit de Nürburgring Nordschleife.\nFeia setmanes que les xarxes socials bullien amb suposats temps de la Giulia a la catedral del motor europeu. Els primers registres oscil·laven sobre els 7’43”. Molts usuaris havien vist la Giulia disfressada fent proves i més proves al circuit alemany durant la segona quinzena d’agost.\nPerò la xifra que va anunciar Alfa Romeo a Frankfurt suposa un autèntic temps d’escàndol: 7’ 39”, un registre que supera amb escreix els registres d’autèntics esportius com ara el R8 V10, Mercedes SLS AMG o Porsche 911 GT3. Un autèntic escàndol, vaja. Però és que a més, el registre de la Giulia deixa molt i molt lluny (a més de deu o vint segons) els temps les berlines de la competència com ara el nou M4, el C63 AMG o l’Audi RS4. De fet, aquest temps la consolidaria com la berlina de producció més ràpida del món en aquest circuit. Una dada poc important pel gran públic, però força significativa i important per a tants altres.\nLa controvèrsia s’ha despertat des del mateix moment de l’anunci. Alguns periodistes, experts i pilots han posat en dubte el temps de la Giulia al ring alemany, i sol·liciten quelcom més que les paraules dels executius d’Alfa Romeo a Frankfurt. Ras i curt, un vídeo íntegre “on board” que ensenyi el temps real de la Giulia, que de moment encara no ha transcendit. D’altres, fins i tot dubten que aquest temps el pugui homologar una berlina de producció, per molt potent que aquesta sigui, i especulen amb possibles modificacions del vehicle (alleugeriment de pes, neumàtics de competició…).\nL’altre punt a destacar de la presentació de la Giulia és el seu preu final, que en aquesta versió Quadrifoglio Verde V6 de 510 cavalls oscil·larà entre el 70.000 € a Alemanya i els 100.000€ que costarà a Itàlia amb el “pack corsa” que inclou frens carbonocermàmics i seients de fibra de carboni (aquesta és la versió que ha aconseguit el rècord de Nürburgring). Un cop esgotats els models “Launch Edition”, el preu final de la Giulia Quadrifoglio Verde hauria d’estar al voltant dels 65.000€, i les versions “normals” tant dièsel com benzina (encara no presentades) haurien de partir d’uns 30.000€.\nEl que està clar és que Alfa Romeo ha aconseguit el cop d’efecte que tant desitjava. Caldrà estar atents a les properes setmanes per conèixer més detalls del que ja s’ha convertit en referència del seu segment.\ntags: Alfa RomeoesportiuFerrariGiuliaPremiumQuadrifoglio VerdeV6\n« Smart Forfour: Quan es pot sumar urbà i Premium\nRenault Kadjar dCi 130, el rival europeu. »


Talent lleidatà en el World Chocolate Masters 2017\nActualitzada 21/11/2017 a les 11:33\nIvan Pascual, d’Almenar, és un dels vuit finalistes espanyols d’aquest certamen de pastisseria || Girona acollirà la final estatal\n© Talent lleidatà en el World Chocolate Masters 2017\nIvan Pascual, mestre artesà del Taller de Postres Cal Gumer d’Almenar, ha estat elegit com un dels vuit finalistes espanyols del World Chocolate Masters (WCM), l’únic concurs mundial de creativitat amb el xocolate. La final estatal se celebrarà els propers dies 19, 20 i 21 de novembre en el Fòrum Gastronòmic de Girona i el guanyador participarà l’any que ve a la final mundial del WCM a París.\nDurant el concurs dels propers dies a Girona, els concursants hauran d’elaborar diferents peces de pastisseria: una escultura de xocolate, unes postres i un snack. Segons va informar ahir el Gremi de Pastisseria de Lleida, aquest any, la temàtica escollida en el concurs són les creacions futuristes. Pascual, per la seua part, no va voler revelar els detalls sobre com seran les seues creacions, però va afirmar estar “molt il·lusionat davant d’aquest repte”. És la primera vegada que Pascual participa en aquest concurs, al qual ha accedit com a finalista per la seua trajectòria al món de les creacions amb xocolate. Des que va ser seleccionat s’ha preparat per a l’esdeveniment i per a això ha buscat el suport de professionals de l’arquitectura, el modelisme i l’escultura, a més de l’equip creatiu de Cactus Soup de Lleida. Per a l’elaboració de les peces, ha buscat sabors “diferents, innovadors i frescos”, com l’aroma de bosc, va explicar.\nIvan Pascual, d‘Almenar, millor xocolater d’Espanya\nIvan Pascual, d‘Almenar, ’rei' dels xocolaters


FilosofiA, per Emma Riverola\nLa revisió de l'assignatura d'ESO i batxillerat ha de mostrar que la humanitat també va ser pensada per dones i altres mirades que intenten superar les visions hegemòniques del poder\nDijous, 25/10/2018 - 18:36\nNo hi ha res més revolucionari i poderós que el pensament. Agafar el món entre les mans i observar-lo des d’enfocaments diferents, girar-lo, imaginar altres relacions, altres configuracions...\nLa filosofia tornarà a ser matèria obligatòria en l’últim curs de l’ESO i els dos del batxillerat. Ara només queda decidir fins a quin punt volem donar-li rellevància. Si ens conformem amb classes magistrals unidireccionals o la tractem com la potent eina de transformació que sempre ha sigut.\nPodem començar revisant el temari. ¿Continuarem negant a la meitat de la població referents del seu sexe en el món del pensament? Hiparquia, Hipàtia, Marie de Gourney, María Zambrano, Hanna Arendt, Simone de Beauvoir, Simone Weil, Gayatri Chakravorty Spivak, Angela Davis, Judith Butler... Incorporar les dones filòsofes en el temari escolar és alguna cosa més que una qüestió de justícia. És mostrar que la humanitat també va ser pensada per dones i que algunes d’elles eren feministes abans que nasqués aquest terme. I, especialment, és atorgar a les noies el mateix paper protagonista que els seus companys de classe.\nPerò la revisió pot anar molt més enllà i, davant la uniformitat de pensament que el mercat pretén imposar, mostrar altres mirades que intenten superar les visions hegemòniques del poder. Qui sap, potser les noies i els nois decideixen que volen canviar el món.\nTemes: Igualtat Filosofia Educació secundària


Torra no pensa obeïr a la Junta Electoral | Diari La República Checa\nTorra no pensa obeïr a la Junta Electoral\nEl president de la Generalitat durant el seu viatge al Port de Tarragona\nEl president Quim Torra ha advertit de la “impossibilitat” de complir l’ordre sobre la retirada d’estelades i llaços grocs dels edificis públics dependents de la Generalitat, mentre que la Junta Electoral Central (JEC) estudiarà el dilluns el seu recurs.\nTorra va enviar dimecres a la JEC un escrit en el qual al·legava la “dificultat legal de complir” el requeriment de retirar estelades i llaços grocs i li demanava “reconsiderar” la seva decisió.\nEn una visita al Port de Tarragona, el mandatari català s’ha reafirmat en la seva negativa a retirar la simbologia al·ludida per la JEC: “Denunciem un nou intent de l’Estat per limitar i vulnerar un dels nostres drets essencials”, ha assenyalat als periodistes.\n“No renunciarem mai al dret a la llibertat d’expressió, ni al de protesta, ni al de manifestació”, ha subratllat el president, que ha afirmat que “mantenir els llaços grocs i les estelades és llibertat d’expressió”, segons ha informat la Generalitat en un comunicat.\nTorra ha tornat a demanar a la JEC que reconsideri la seva requeriment davant el que considera que és “una nova vulneració de la llibertat d’expressió i, sobretot, davant la impossibilitat que una ordre com aquesta es pugui complir”.\nEn aquest sentit, ha al·legat que hi ha “centenars d’edificis públics i hi ha milers de funcionaris que legítimament expressen també la seva protesta i el seu rebuig a la situació d’aquesta presó i d’aquesta exili injustos posant llaços grocs en els seus llocs de treball”.\n“Jo no limitaré mai la llibertat d’expressió dels funcionaris ni de cap ciutadà de Catalunya”, ha insistit Torra, que ha assegurat: “En aquest país no volem viure amb por i no viurem amb por”.\nPer la seva banda, la JEC estudiarà dilluns que ve el recurs de reposició del president contra la decisió de retirar símbols.\npreviousDenúncia contra el jutge Marchena per 'parcial'\nnextTorra reclama a l'estat que avanci amb el Corredor del Mediterrani


Salut habilita 1300 farmàcies per notificar un positiu en Covid i gestionar els tràmits següents. Consulta aquí quina tens més a prop. - M'agrada Catalunya\nMor un caçador a l'Empordà després de ser envestit per...\nBonpreu destinarà l'arrodoniment d'aquest mes de gener a promoure el...\nSalut habilita 1300 farmàcies per notificar un positiu en Covid i gestionar els tràmits següents. Consulta aquí quina tens més a prop.\nEl Departament de Salut ha habilitat 1300 farmàcies repartides per tot el territori per gestionar els tràmits necessaris quan es notifiqui un resultat positiu en Covid-19 realitzat amb un test d’antígens, per tal de descongestionar els centres d’atenció primària (CAP). Aquestes farmàcies són les que ja estaven autoritzades per realitzar els tests supervisats.\nA partir d’ara i de forma temporal, si una persona es fa un test d’antígens a casa i dona positiu, no cal que es desplaci al seu CAP ni a cap centre hospitalari, sempre que sigui asimptomàtic o els símptomes siguin lleus. Podrà notificar-ho a una d’aquestes 1300 farmàcies i ella serà l’encarregada de comunicar-ho al sistema de salut que iniciarà els tràmits següents, com el control dels contactes estrets o tramitar la baixa laboral.\nLa persona que hagi donat positiu mitjançant un test d’auto mostra de venda lliure, podrà trucar o enviar a algun familiar a una de les farmàcies adherides al Programa TAR per notificar el seu resultat a Salut, identificant-se amb les dades de la targeta sanitària. A partir d’aquí, els responsables de la farmàcia introduiran el resultat positiu a la història clínica del pacient. A continuació la persona infectada rebrà un SMS per accedir a l’eina de rastreig ContacteCovid.cat, on podrà reportar els seus contactes estrets o demanar la baixa.\nLògicament, aquesta persona haurà de quedar-se confinada a casa durant els dies de quarantena que recordem són de 10 dies si es tenen símptomes i 7 dies si són asimptomàtics. Es recomana que abans de tornar a fer vida social o treballar es tornin a fer un o dos testos d’antígens, ja que hi ha persones que després dels 10 dies continuen donant positiu i llavors poden contagiar.\nLa directora del Servei Català de la Salut, Gemma Craywinckel, ha volgut puntualitzar que això és una mesura que s’ha pres de forma excepcional i temporal per la saturació que estan patint els serveis d’atenció primària. “En el moment actual, ens pot facilitar molt la recollida de positius en el sistema sanitari, però no és una via pensada perquè tingui una durada indefinida: és un circuit excepcional per a un moment d’incidència molt alta, ràpid, posat en marxa per facilitar la vida a la gent i per descongestionar alhora els centres de salut d’usuaris sense símptomes, que no haurien de moure’s pel sistema”.\nConsulta 👉 aquí el mapa de les 1.300 farmàcies habilitades per recollir les dades.\nFarmàcies, Test Covid


Comunicació i autorització per encendre foc | Ajuntament de Sant Julià del Llor i Bonmatí\nDepenent de l’època de l’any i la zona on es realitza l’actuació es necessitarà una comunicació o una autorització per poder encendre foc.\nPersones que vulguin encendre foc per una activitat concreta en el terme municipal.\n1.- En el cas del nucli urbà.\nS’haurà de presentar una comunicació de crema per poder fer foc. [Descarrega imprès Comunicació de crema]\n2.- En terreny forestal i urbanitzacions.\nDel 16 d’octubre al 14 de març s’haurà de tramitar una comunicació de crema davant de l’Ajuntament, a través de l’EACAT.\nA fi i efecte de facilitar l’entrada de dades es pot omplir el següent imprès. .\n** És requisit indispensable facilitar un número de telèfon mòbil.\nDel 15 de març al 15 d’octubre està prohibit encendre foc. Tot i així en casos excepcionals s’autoritzarà la crema per part dels agents rurals i altres agents de l’autoritat prèvia sol·licitud d’autorització per encendre foc. [Descarrega imprès Autorització per encendre foc]\nCom i on es demana\nPresencialment a les oficines municipals aportant l’imprès del model degudament complimentat.\nEn el cas de terreny forestal es podrà presentar també al Servei Territorial d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, alimentació i Medi Natural a Girona, plaça Pompeu Fabra, núm. 1, 17002 Girona, tel. 872 975 000.\nTelèfon d’emergències per incendis forestals a Catalunya marcar el 112.\n1. Condicions generals per encendre foc.\nSi el propietari del terreny revoca el permís per encendre foc, l’autorització queda anul·lada.\nAbans de dur a terme l’actuació s’ha de consultar el nivell de PLA ALFA existent a la zona. Aquesta consulta es pot realitzar trucant al 012, per internet, o als agents rurals de la zona.\nÉs convenient disposar de telèfon per poder donar avís immediat davant de qualsevol incidència.\nCal disposar d’algun mitjà per tal de controlar el foc.\nLa persona sol·licitant es responsabilitza de qualsevol falta o dany que es produeix mentre fa el foc.\nLa persona sol·licitant no s’ha d’apartar del foc mentre duri i s’ha d’assegurar que ha quedat apagat del tot quan se’n vagi (és a dir, s’ha d’assegurar que el foc no es revifarà per cap circumstància).\nCal atendre les indicacions dels agents de l’autoritat referent a les actuacions de prevenció d’incendis.\nEl lloc es deixarà net de brossa i deixalles.\nCal netejar el perímetre del foc de vegetació herbàcia en un radi de 3,5 metres. La crema s’efectuarà com a mínim a 10 metres de distància respecte d’aquells arbres que tinguin més de 60 cm de circumferència, mesurats a 1,20 metres de terra.\nTan sols es poden cremar restes vegetals. No es poden cremar ni deixalles ni residus de cap mena\n2. Mesures preventives obligatòries.\nHi ha d’haver sempre una persona responsable d’atendre el foc, la qual ha de mantenir una vigilància constant.\nLa crema començarà i acabarà amb llum de dia.\nSi el foc creix amb flames de més de 3 metres per un excés de combustible, s’ha d’apagar immediatament.\nNo s’ha d’encendre foc amb vent superior a 10 km/h. Si començar a bufar un cop encès, el foc s’ha d’apagar immediatament. ( un vent de 10 km/h fa moure les fulles).\nA les finques properes a les autopistes, carreteres o vies fèrries, la crema s’ha de suspendre si el fum perjudica la seguretat viària.\nEl foc s’ha d’apagar fins a tenir la completa seguretat que ni fumegi ni hi quedi gens de brasa. No s’abandonarà el lloc fins després d’apagar completament el foc.\n3. En el cas de què en el moment de la comunicació de la crema estigui activat el PLA ALFA no es podrà presentar la sol·licitud fins que aquest estigui desactivat.


Guanyar-se el pa a Kabul | EL CINÈFIL\nCrítica de pel·lícules 14 de Juny de 2019 Martí Aragonès 0\n'The Breadwinner' és la història de guerra eplicada per als nens\nExplicar des del punt de vista infantil el que suposa la vida sota la guerra, la pobresa o la repressió no és un repte gens fàcil per a una pel·lícula. Només cal veure’n dos casos paradigmàtics força recents: The Florida Project, capaç de transmetre’ns el filtre innocent de la petita Monnee enmig d’una realitat descoratjadora, i Cafarnaúm, una manipulació emocional que utilitza el nen protagonista per subratllar-ho tot de forma descarada. Per sort, The Breadwinner és molt més a prop del primer cas i, a més, hi afegeix tota la llibertat creativa que ofereix el món de l’animació. Ambientada a la capital afgana, Kabul, la pel·lícula acompanya una nena d’11 anys, Parvana, que veu com la seva ja complicada vida familiar queda seriosament amenaçada quan el seu pare és injustament empresonat pels talibans. Una història que és abordada sense cap intenció de suavitzar les escenes més tràgiques o impactants, però a la vegada amb un aire aventurer que li dona un equilibri molt ben trobat.\nA pesar de la duresa del seu relat i del perillós recorregut que emprèn la jove protagonista Parvana, The Breadwinner no busca en cap moment realçar l’hostilitat de l’entorn. Els plans generals de Kabul són lluminosos i estètics, i els carrers, plens de color. Serveixi això com a mostra que la directora, la irlandesa Nora Twomey, evita crear una atmosfera incòmoda que ja hauria condicionat la tonalitat de tota la història. El mateix queda plasmat a la resta d’elements de la pel·lícula. Tot i la seva edat, Parvana és una protagonista prou conscient del que passa al seu voltant i com funcionen les coses, però en cap cas trobem un particular focus en el seu patiment, sinó que sempre manté un punt d’optimisme i una actitud valenta. The Breadwinner no vol que la compadim, ni tampoc situar-la en una condició d’heroïna, sinó que la considerem com algú com nosaltres, però a qui li ha tocat esforçar-se el triple per guanyar-se el pa (tal com la defineix el títol del mateix film).\nL’altre característica que acaba d’elevar The Breadwinner és l’ús de la fantasia en forma de llegenda, la qual, a base de ser explicada diverses vegades, fa un servei doble als més petits: com a evasió d’allò que han de viure fora de casa i com a inspiració per lluitar contra aquestes adversitats. Òbviament, també té una clara lectura metafòrica pel que fa a la realitat. I resulta meritori comprovar com, en aquests fragments, la pel·lícula aconsegueix que també nosaltres com a espectadors ens evadim momentàniament i fins i tot somriguem amb els tocs d’humor que s’atreveix a incloure. En certa manera, la directora destaca aquí la importància de totes aquestes històries i llegendes com a llegat cultural i a la vegada com a motor de la imaginació; dos aspectes que precisament els talibans volen esborrar per poder imposar les seves creences. És amb aquesta subtilesa que The Breadwinner aconsegueix transmetre el seu potent missatge.\nPodria haver estat una pel·lícula més dura o més reivindicativa i seguiria sent realista? Absolutament. Ningú dubta que la vida sota el domini dels talibans es podria representar mitjançant un relat de terror. Però The Breadwinner escull aquesta altra fórmula, i la part més positiva és que la converteix en apta –i molt didàctica– per a un públic relativament jove. De fet, bona part de la trama és una aventura, una fugida de casa per assolir, de totes totes, un objectiu molt clar. I tot això no la priva de resultar veritablement madura per l’espectador adult. The Breadwinner és emotiva en les escenes de recolzament familiar, però també implacable a l’hora de retratar els talibans i les seves imposicions, i crua quan n’ha de mostrar les conseqüències. Podria semblar-ho pel seu estil d’animació, però al capdavall no fa cap concessió. No és casualitat que, entre 2017 i 2018, fos una de les pel·lícules d’animació més premiades a nivell mundial, amb una nominació a l’Oscar inclosa que hauria d’haver guanyat.\nEl millor: L’equilibri que troba entre la mirada infantil de la protagonista i la duresa de la realitat que l’envolta.\nEl pitjor: Que hagi trigat dos anys a arribar a les nostres sales.


e-Tràmits Igualada - Ajuntament d'IgualadaPremis Ciutat d'Igualada - Premi de recerca Doctor Joan Mercader\nPremis Ciutat d'Igualada - Premi de recerca Doctor Joan Mercader\nAquest tràmit permet inscriure's al premi de recerca Dr. Joan Mercader convocat per l’Ajuntament d'Igualada, per mitjà de l’Institut Municipal de Cultura i el Centre d’Estudis Comarcals d’Igualada, amb la col·laboració del Centre d’Estudis Antoni de Capmany de la Universitat de Barcelona.\nAquest premi de caràcter biennal té com a objectiu fomentar l’estudi i la recerca sobre la ciutat d’Igualada i la seva comarca en l’àmbit de les ciències humanes i socials.\nAquest premi s'atorgarà al millor projecte inèdit d'investigació en el camp de les ciències socials i humanes, prioritàriament en l'àmbit de la història i la geografia, referit a la ciutat d’Igualada i/o la seva comarca.\nPrimer premi: 5.000 €, guardó i la publicació del llibre.\nPodran optar-hi totes les persones que, de forma individual o col·lectiva, presentin un projecte de recerca, d'acord amb les bases.\nEls projectes d’investigació i la documentació requerida es podran presentar fins al dia 9 de setembre de 2016, a l’Institut Municipal de Cultura. També es poden enviar els projectes en format pdf per correu electrònic a cultura@aj-igualada.net amb les dades que es requereixen adjuntes al correu.\nRequisits acomplir: L’estudi redactat en català, haurà de tenir una extensió d’entre 200 i 400 pàgines en DIN A4 amb tipografia Times New Roman, a cos 12, a doble espai i una sola cara.\nBases Premi de recerca Doctor Joan Mercader\nEl currículum del sol·licitant o sol·licitants, d'una extensió màxima de 4 pàgines. L’acreditació del currículum amb fotocòpies compulsades dels títols originals manifestats, podran ser requerits pel secretari del premi en el cas de resultar guanyador.\nUna memòria del projecte d'investigació, de cinc fulls com a mínim i un màxim de deu, on constin: els objectius que es volen assolir, la metodologia que s'utilitzarà, el pla de treball, les fonts i la bibliografia.\nUna carta de recomanació d’una persona que avali el projecte. Haurà de ser algú de reconegut prestigi acadèmic, especialista en el tema i que es comprometi a fer el seguiment del treball i a signar per donar el vistiplau els corresponents informes trimestrals que el premiat haurà de presentar durant el termini de realització del treball. Tota la documentació esmentada, si es presenta en format paper, caldrà lliurar-la també en format digital. En el cas de projectes col·lectius, caldrà indicar el nom d'un responsable o representant del grup.\nSi la documentació presentada és incorrecta o incompleta, el jurat de la beca requerirà per escrit que s'esmeni o que es completi en un termini de deu dies hàbils, amb l'advertiment que si s'incompleix el termini esmentat, s'arxivarà d'ofici l'expedient sense cap tràmit posterior.\nLa nova documentació que s'aporti s'haurà de presentar al registre general de l’Institut Municipal de Cultura per correu certificat o per correu electrònic.\nEl veredicte del Premi serà inapel·lable i es farà públic durant l’acte de lliurament dels Premis Ciutat d’Igualada el 20 de novembre de 2016.\nLa resta dels projectes no premiats quedaran en mans de l’organització i no seran retornats.