MAIG 2017 - EL CONSELL COMARCAL S'ADHEREIX A LA XARXA TRIBUTS DE CATALUNYA NOTICIES - Consell Comarcal Baix Empordà\nInici - NOTICIES - MAIG 2017 - EL CONSELL COMARCAL S'ADHEREIX A LA...\nEl secretari d’Hisenda de la Generalitat i president de l’Agència Tributària de Catalunya (ATC), Lluís Salvadó, i el president del Consell Comarcal del Baix Empordà, Joan Català, han signat aquest dilluns un conveni de col·laboració en matèria tributària segons el qual el Consell Comarcal s’integrarà a la xarxa Tributs de Catalunya. Així, les oficines de la Bisbal d’Empordà, Palamós, Begur, Calonge i Platja d’Aro actuaran com a finestreta única i punt d’assistència tributària, on els ciutadans d’aquestes poblacions podran obtenir atenció bàsica i presentar declaracions.\nL’acord també preveu que el Consell Comarcal cedirà uns espais de les seves oficines centrals a l’ATC, perquè aquesta pugui prestar els seus serveis als contribuents del Baix Empordà a partir de l’1 de setembre, mentre no estigui operativa l’oficina territorial de la Bisbal. L’ATC ha contractat el lloguer d’un local de 342 m2 a la carretera de Cruïlles 18-20, per un període mínim de cinc anys, renovables cada any fins a 10, pel qual pagarà 18.472 euros anuals. Es preveu que les obres d’adequació d’aquests espais no estaran enllestides fins passat el mes de setembre.\nEn aquesta oficina compartida del Consell Comarcal, a més de les funcions bàsiques d’atenció al contribuent que ja es presten a les finestretes úniques, també es donarà servei de cita prèvia. El conveni d’avui obre la porta a signar nous acords o incloure alguna addenda que estableixi les actuacions de recaptació executiva i que desenvolupi les aplicacions informàtiques que siguin necessàries per aplicar degudament els tributs.\nLa signatura d’aquest conveni s’emmarca en la voluntat del Govern d’acostar i fer més eficients els serveis que l’ATC ofereix al ciutadà, gràcies a una presència més intensa en el territori i comptant amb la plena cooperació de les administracions locals. A més, vol desenvolupar totes les seves competències en matèria de gestió tributària, d’acord amb la legislació vigent.\nEn total, l’Agència Tributària de Catalunya disposarà d’una xarxa de 4 oficines pròpies, 2 de compartides i 9 finestretes úniques que donaran servei als ciutadans gironins. Les oficines territorials estan situades a Girona, Figueres, Santa Coloma de Farners i la Bisbal d’Empordà, i s’hi podran fer tots els tràmits que es fan a qualsevol de les quatre delegacions de l’ATC. Paral·lelament, l’Agència també comptarà amb les dues oficines compartides d’Olot i de Ripoll, i provisionalment, amb la de la Bisbal, a part de les 9 finestretes úniques de la xarxa Tributs de Catalunya distribuïdes per tot el territori: Cassà de la Selva, Figueres, Girona (2), la Bisbal d’Empordà, Puigcerdà, Roses, Salt i Tossa de Mar.


Els Premis Cambra reconeixeran aquest dijous els èxits de 34 empreses de la demarcació cameral - Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Reus\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, presidirà la gala de lliurament, que reunirà més de 600 persones al Tecnoparc de Reus\nEls cinc premis comarcals, principal novetat d’una edició que té com a eixos vertebradors la sostenibilitat i la innovació tecnològica\nReus, 25 de novembre de 2019. Els Premis Cambra 2019 reconeixeran la progressió, l’aposta per l’I+D i per la internacionalització, la trajectòria i els valors d’un total de 34 empreses de l’àmbit territorial de la Cambra de Comerç de Reus, que comprèn les comarques del Baix Camp, la Conca de Barberà, el Priorat, la Ribera d’Ebre i la Terra Alta.\nEl president de la Cambra de Comerç de Reus, Jordi Just, ha destacat en la roda de premsa celebrada avui la novetat que suposen els 5 premis comarcals que lliuraran els presidents dels 5 Consells Comarcals de la demarcació cameral. Segons Just, “des de l’inici d’aquesta nova etapa a la Cambra hem dit que hem d’obrir-nos a tot el nostre territori i amb els premis a empreses de totes les comarques i la presència dels presidents dels Consells Comarcals ho volem escenificar”.\nEl president de la Cambra també ha destacat el reconeixement als valors humans i mediambientals que suposen els tres Premis d’Honor, concedits a l’empresari Xavier Martínez, pel projecte turístic de la Casa Navàs; a la Fundació Rosa Maria Vivar, pel centre de tractaments no farmacològics per a malalts d’Alzheimer; i al Monestir de Poblet, pel programa de sostenibilitat energètica i ambiental ‘Cosmos Poblet’.\nPer la seva banda, la vicepresidenta primera de la Cambra i presidenta del Comitè Organitzador d’aquests Premis Cambra, Àgatha Girbes, ha posat en valor “la diversitat sectorial de les empreses guardonades” i “la participació de tots els òrgans de la Cambra en el procés de selecció de les empreses premiades, tant dels membres del Comitè Organitzador, com de les Comissions i els delegats territorials, sense oblidar el personal tècnic de la Cambra”.\nUna altra de les novetats són els 3 premis atorgat per empreses, que demostren “la voluntat de la Cambra d’obrir-se al teixit per al qual treballem”. Girbes ha aclarit que els criteris per atorgar els guardons han estat diversos: la internacionalització, la innovació, la trajectòria… En aquest sentit ha subratllat “la sostenibilitat ambiental, el compromís social i la disrupció tecnològica” com els eixos vertebradors d’una edició que tindrà com eslògan “Sostenibilitat i futur”.\nEl regidor d’Empresa de l’Ajuntament de Reus, Carles Prats, ha valorat molt positivament que “aquests premis són una demostració de la vinculació de Reus amb el territori i reforcen la capitalitat de la ciutat, perquè reunir a la plana major de les empreses de 5 comarques al Tecnoparc és molt positiu”. En aquest sentit, Prats ha assegurat que “el consistori ha donat suport als premis des de la primera edició i volem seguir col·laborant amb aquesta iniciativa”.\nCom ha estat habitual en els últims anys, els Premis Cambra reconeixeran també un seguit de treballs periodístics per la seva aportació en la divulgació del desenvolupament empresarial de les nostres comarques o en la denúncia dels dèficits d’infraestructures i altres factors de competitivitat que perjudiquen el creixement de les empreses del territori. En aquesta ocasió, un total de 6 periodistes de mitjans de comunicació del territori rebran el guardó en les categories de Premsa Escrita, Premsa Digital, Televisió i Ràdio.


Aquest dimecres es presentaran les candidatures dels òrgans de direcció i s'efectuarà la votació, el resultat es coneixerà a les 20h | Gallego ha recordat al Govern que "el país són les persones".\nPer tant, la reducció de l’atur no es tradueix en ocupació i encara menys en contractació estable, com evidencia l’elevat percentatge de nova contractació temporal. L’ocupació que es crea és escassa, precària i temporal.\nHi ha creixement econòmic, les dades ho confirmen i els governs se’n vanaglorien, però els seus fruits no arriben a les persones i els drets perduts no es recuperen. No podem romandre expectants. Cal reclamar canvis i millores en les condicions de treball i de vida.\nPacheco, únic aspirant a la direcció de CCOO de Catalunya\nL'actual secretari general de la Federació d'Indústria de CCOO de Catalunya ha de recollir 5.000 avals per accedir a la secretaria general del sindicat.\nCC.OO. de Catalunya obre el procés per renovar la seva direcció en el pròxim congrés\nEl secretari general, Joan Carles Gallego, argumenta que el sindicat està en una bona situació perquè "està viu i fort per encarar els reptes de futur".\nEls estatuts de l'organització permeten dos mandats i un tercer extraordinari, però és el Consell Nacional qui havia de decidir si existien les causes per permetre-ho.\nEl proper 26 d'octubre es decidirà si Gallego pot optar a un tercer mandat al capdavant de CCOO Catalunya\nEls estatuts de l'organització permeten dos mandats seguits i un tercer extraordinari.\nEl salari és l'única font d’ingressos per a la immensa majoria dels treballadors i treballadores, i determina en bona part les seves condicions de vida. La massa salarial té un pes important en l’economia. Per tant, l’existència d’un salari mínim (SMI) i la seva quantia té efectes socials i econòmics. Avui el SMI és de 21,84 €/dia, 655,20 €/mes, 9.172,80 €/any (14 pagues).\nLa lluita per la llibertat efectiva de dones i homes ha introduït canvis importants, tant en els hàbits socials com en els marcs jurídics de les societats occidentals. Avui disposem de lleis favorables a la igualtat, de les més avançades, en algun cas pioneres a Europa i al món. Però sabem que no és suficient per fer efectiva la igualtat i superar una realitat de desigualtat i divisió sexual dels treballs i de la cura, trencar el sostre de vidre o eradicar la violència masclista.\nUn cop acabada a París la Cimera del Canvi Climàtic (COP-21) vaig quedar-me amb un sensació ambivalent. Reconèixer l’actual situació de canvi climàtic, producte de l’acció humana, i que cal actuar limitant l’augment de la temperatura mitjana per garantir la sostenibilitat del planeta, és un avenç. Ho és perquè és una declaració subscrita per tots els països, que crida a l’acció per limitar l’emissió de carboni i l’escalfament global i demanda seguiment periòdic i revisió dels mateixos acords. Però és insuficient, perquè no limita a fons l’acció degradadora que se segueix realitzant i no concreta instruments per garantir l’aplicació. Especialment per la manca de desenvolupament d’acords concrets que facilitin una transició justa per abordar la transformació industrial, passar d’una economia fortament suportada en les emissions de carboni a una de compromesa amb la sostenibilitat i basada en l’estalvi, el reciclatge i l’energia renovable, que caldrà fer amb ple respecte als drets de les persones, a l’ocupació i a la seva qualitat.\nLa igualtat és un dels valors que legitimen els sistemes polítics i les institucions públiques i evidencia la capacitat de les polítiques públiques de respondre a les necessitats de les persones i a la demanda de justícia social. Quan avui constatem que una quarta part de la població està en situació de pobresa i que la desigualtat social està creixent, que això no sigui el centre d’atenció de la política i dels debats dels diferents actors polítics –vells i nous- pot seguir aprofundint en un major descrèdit de la política i les seves institucions. De ben segur, el problema de fons rau en un sistema econòmic i social que obvia els valors de justícia, solidaritat i sostenibilitat en la manera de produir i de crear riquesa, distribuir-la i aplicar-la. Un sistema que sacralitza el mercat, com a mediador eficient entre recursos i necessitats, i l’apropiació privada del benefici, com a motor de progrés i innovació. Precisament això és el que no pot justificar la inacció dels governs, ja que la successió de crisis i les situacions d’injustícia social evidencien clarament que són la manca de regles i controls i d’intervenció pública el que genera la desigualtat i instal·la la pobresa.\nEl futur del treball ha d’abordar-se de manera urgent. La quantitat i la qualitat de l’ocupació són claus per determinar quin model de societat tenim i volem. Avui tenim greus dèficits econòmics, socials i polítics i el govern que surti de les eleccions del 20-D a l’Estat i el de Catalunya han de respondre-hi.\nAquests dies CCOO sotmetrà a consulta de la afiliació el (pre)Acord Interprofessional de Catalunya (AIC) negociat per patronals i sindicats. Aquest pretén desenvolupar el marc català de relacions sociolaborals, potenciant l’articulació de la negociació collectiva a Catalunya i impulsar instruments i iniciatives per una millor regulació de les relacions laborals mitjançant la negociació i l’acord. El gran objectiu de l’AIC és disposar d’un instrument estratègic per fer front a la reforma laboral. En especial combatre els intents d’afeblir la negociació collectiva, evitant el bloqueig i la pèrdua de vigència dels convenis, i introduir límits la unilateralitat que la reforma atorga als empresaris en determinats aspectes, en especial inaplicacions, flexibilitat i lliure disponibilitat. La consulta a la afiliació que CCOO realitza , a més del debat en l’organització, evidencia el compromís amb les fórmules de participació i democràcia sindical acordades en l’Assemblea sindical oberta.


Altres Estructures de Recerca > GALI > GALI Ensenyament > Presentació\nUdG Altres Estructures de RecercaGALIGALI EnsenyamentPresentació\nEl GALI Ensenyament contribueix a superar algunes de les dificultats de tipus lingüístic i cultural entre alumnes i professionals de l’ensenyament en qualsevol nivell de formació.\nLa diversitat actual a les aules reclama nous coneixements i actituds per assegurar l’èxit de la formació de tots els alumnes. L’expertesa del grup en gramàtica, variació lingüística i cultural, i comunicació permet proposar eines per atendre aquestes necessitats.\nEls materials i activitats que oferim relacionen els coneixements de tipus lingüístic amb el desenvolupament de diferents competències i serveixen per donar confiança als mestres i professors a l’hora de facilitar el procés d’aprenentatge de tots els alumnes, tant dels al·loglots com dels que tenen el català o el castellà com a primera llengua. Alguns membres del grup formen part del grup estable de col·laboradors de GrOC .


Ikea retira les mandonguilles dels seus restaurants després que hi han trobat carn de cavall a Txèquia\nL'empresa sueca de decoaració retira preventivament les mandonguilles de tots els seus establiments i restaurants a Europa després que a la República Txeca hagin detectat restes de carn de cavall en aquest producte.\nRedacció 25/02/2013 - 17.08 Actualitzat 25/02/2013 - 19.12\nPublicitat de les mandonguilles d'Ikea a Malmö (Foto: Reuters)\nLa divisió espanyola d'Ikea ha retirat de forma preventiva les mandonguilles de tots els seus establiments i restaurants a Espanya després que a la República Txeca han detectat restes de carn de cavall en aquest producte. Ikea Ibérica ha informat que aquesta estafa s'ha detectat només en un lot, però que s'ha optat per retirar-los tots "fins a obtenir els resultats de noves anàlisis".\nVeient que catorze de les divisions de l'empresa seguien aquest pas, la multinacional ha decidit finalment retirar les mandonguilles de totes les botigues que té a Europa. L'empresa de decoració ha assegurat que va dues setmanes va començar a analitzar l'ADN de tots els seus productes carnis i que "no es van trobar traces de carn de cavall en dotze mostres de diferents lots".\nDesprés de l'alerta de les autoritats txeques, però, s'han decidit a tornar a examinar la carn d'aquest producte tan típic dels seus establiments. "No permetem cap ingredient a les nostres receptes que no hi estigui especificat", han afirmat.\nJustament, el govern espanyol ha confirmat aquest dilluns el primer cas de frau en un producte etiquetat com a carn de vedella. Es tracta d'uns canelons de La Cocinera, marca que pertany a Nestlé.\nConfirmat el primer cas a Espanya de frau amb carn de cavall\nNestlé retira productes d'Espanya en trobar-hi traces de carn de cavall\nLa UE proposa fer proves d'ADN a la carn de vedella\nL'escàndol de la carn de cavall en plats preparats s'estén a França\nLasanyes de vedella, 100% de cavall\nTroben ADN de cavall en hamburgueses de boví


Perill: no et quedis penjada - Sepra\nExpertes en Seguretat Laboral\nSi es treballa en altura i amb arnés, una de les primeres coses que s’han de tenir ne compte per a aquest síndrome és el factor de caiguda. Ve determinat per la diferència entre l’altura a la qual es troba la persona treballadora durant la realització de les seves tasques i l’altura on es quedaria en cas de caiguda (en funció de la posició del punt d’ancoratge). És important conèixer aquesta informació a l’hora d’elegir en quin punt ens ancorem i així poder evitar que les caigudes siguin més greus. Quan més a prop del factor de caiguda zero estem, menys greus seran les conseqüències. Prioritzarem sempre que el punt d’ancoratge sigui segur.\n· Factor de caiguda 0: el punt d’ancoratge està per sobre del punt de fixació de l’arnés. D’aquesta manera, la distància de caiguda és menor que la llargària de la corda.\n· Factor de caiguda 1: el punt d’ancoratge a l’estructura està al mateix nivell que el punt de fixació de l’arnés. Això significa que la distància de caiguda és la mateixa que la llargària de la corda.\n· Factor de caiguda 2: el punt d’ancoratge està més baix que el punt de fixació de l’arnés, i això implica una distància de caiguda més gran que la llargària de la corda.\nL’arnés, a més de ser obligatori, és essencial per a prevenir més danys en la caiguda, però s’ha d’utilitzar degudament per a què el seu efecte sigui el més òptim possible.\n· Primer s’ha de fer una revisió visual abans d’usar-lo per tal de detectar danys en l’equip (cremades, talls, esquinçaments…)\n· S’ha de mantenir i guardar adequadament, evitant exposar-lo a les inclemències del temps.\n· S’ha d’utilitzar l’arnés de seguretat adequat en funció del treball a realitzar.\n· Els cinturons de seguretat no es consideren sistemes anticaigudes.\n· S’han de mantenir nets, sense pintura ni taques que no permetin regular correctament l’arnés o impedir detectar esquinçaments. Evitar aplicar dissolvent, ja que pot fer malbé el material.\n· S’ha de portar ben cordat i no s’han de portar elements a les butxaques que poden fer-hi pressió.\n· El sistema d’ancoratge s’ha de col·locar on s’indica la lletra “A”.\n· Els anells laterals són per al posicionament, no per l’ancoratge.\n· En cas de caiguda, pot existir el síndrome orto-estàtic.\nQuè és, doncs, el síndrome de l’arnés?\nTambé se’l coneix com síndrome per suspensió orto-estàtica, trauma per suspensió i shock orto-estàtic. Es va començar a detectar per primer cop i a estudiar durant la Segona Guerra Mundial, quan es trobaven als paracaigudistes penjant dels arbres, sense signes vitals.\nL’aparició d’aquesta patologia requereix la combinació de dos factors: la immobilitat i la suspensió, i pot donar-se tant en persones treballadores inconscients i sospeses com en treballadores conscients degut a una suspensió mantinguda, que han fet ús inadequat d’EPIs, que han caigut o per esgotament. Degut a la posició de suspensió vertical, la persona treballadora patirà un augment significatiu del volum de sang en les extremitats inferiors. Això implicarà que durant uns minuts hi haurà dèficit en el volum de sang que ha de retornar al cor. El fet que no arribi prou torrent sanguini afectarà a la vegada a la resta d’òrgans vitals per falta d’oxigenació dels teixits. De manera visual i descriptiva, la pressió que exerceixen les cintes de l’arnés crea un efecte “torniquet” en les venes Safena i Femoral de les extremitats inferiors.\nNo hi ha signes premonitoris clars que facilitin la detecció d’aquest síndrome. Sovint els símptomes s’inicien de manera sobtada i avancen amb rapidesa. És molt important prioritzar la immediatesa del rescat per poder prevenir o pal·liar els efectes del síndrome de l’arnés. Els símptomes són els següents:\n· Entumiment de les extremitats inferiors. Formiguejos i parestèsies.\n· Acúfens o zumzejos auditius\n· Disminució del flux cerebral (arnés industrial o de pit: compressió de tòrax i abdomen)\n· Pèrdua de visió\n· Pèrdua de consciència\nSi el síndrome avança i es manté la suspensió, finalment es produirà:\n· Hipotensió arterial\n· Shock hipovolèmic\n· Fallada multiorgànica\n· Mort. Pot passar durant la suspensió o després del rescat, a causa dels danys que l’organisme ha patit en aquest interval de temps.\nEls símptomes poden aparèixer en els primers 5 minuts de suspensió. La possibilitat de sobreviure quan la suspensió es prolonga més de dues hores és mínima. El síndrome orto-estàtic es pot produir per la caiguda en altura d’una persona treballadora que està fent la seva feina ben subjectat amb un arnés de seguretat. Per això es recomana que quan es realitzen treballs en altura es tingui un bon estat físic.\nQuè fer en cas de caiguda?\nCom a prevenció, aquestes feines MAI han de ser realitzades en solitari. Aplicar el principi PAS: protegir, avisar, socórrer.\nSi la persona accidentada està conscient:\n· El recurs preventiu del treball en qüestió: s’ha de trucar immediatament per a demanar ajuda.\n· Un entrenament previ ajuda a actuar amb rapidesa.\n· Intentar calmar la persona accidentada i informar-la de la necessitat de mantenir-se en la posició més horitzontal possible.\n· La persona accidentada ha d’intentar moure les cames si pot. Si no és possible, doblegar els genolls i col·locar-se en una posició el més horitzontal possible.\nS’ha d’intentar alleujar lleument la pressió de les cintes, per exemple utilitzant la cinta antitrauma. La persona treballadora ha de ser rescatada ràpidament i ha de ser gradualment posada en una posició horitzontal per evitar una possible aturada cardíaca.\nSi la persona accidentada està inconscient s’ha de trucar immediatament per sol·licitar ajuda. El rescat s’ha de realitzar el més aviat possible i efectuat per personal especialitzat.\nCategory: Notícies HomeBy Sonia Peralta 27 abril, 2021\nPreviousPrevious post:#SansACasa, cuidem-nos per un #BenEstar físic i emocional en temps de COVID-19NextNext post:Evitar caure a la CAE


Victòria a camp de l’Europa i a un punt del play-off\nEl Vilafranca acaba la primera volta amb 34 punts i a tocar del grup dels de dalt\nDesprés de l’aturada de festes nadalenques el Vilafranca va anar al Nou Sardenya a fer el darrer partit de la primera volta. Feia 25 anys que no es guanyava a l’Europa al seu camp i mira per on, les coses li han anat bé per acabar la primera part de la lliga com a cinquè classificat, amb 34 punts, a tant sols un dels llocs de play-off. Sens dubte això és tot un èxit per un conjunt de recursos limitats com és el Vilafranca.\nUn gol i poca cosa més.\nLa primera part va tenir poques oportunitats de gol, però un parell d’incidències negatives pels locals. Pel que fa a ocasions hem de dir que als 16 els locals reclamen un penal d’Antolinez a Delmàs en una jugada tocant la ratlla de fons i en la que els dos jugadors ensopeguen. Després un parell de minuts més tard, el porter del Vilafranca Alex Ródenas treu llarg de porteria, Valerio perllonga de cap, la pilota va a peus de Puchi qui fa la passada amb profunditat a Josu perquè es presenti davant el porter local i de xut ras faci el que seria únic gol del partit. Als 23 és Valerio qui arriba en un u contra u amb el porter, però aquest salva la rematada a gol i abans del descans van venir les dues jugades, que dèiem, negatives pels locals, la lesió de Cebri als 27 i l’expulsió de Josué als 40 per doble groga.\nAguantar la pressió local\nEls locals, conscients que havien, com a mínim d’empatar, van prémer l’accelerador a la segona part, dir però que als tres de la represa, Dani Delgado que en descans havia substituït a Valerio va tenir la seva bona oportunitat en un remat de cap que va aturar molt bé el porter Leva. Com dèiem, els locals van treballar de valent, en cap cas es va notar que eren un menys i van sovintejar la porteria del Vilafranca amb bones arribades, sense massa perill. Als 52, xut espectacular de tisora de Peque que surt a un metre de l’escaira, als 58 remat de cap d’Eric Blasco prop del pal, era un cert domini local que el Vilafranca sabia controlar. Cap el final i amb els tres canvis fets Dani Delgado és lesiona i com aquell qui diu és queda al camp com espectador, ja que no pot córrer i als 86 l’Europa va tenir l’empat en un remat de cap de Parrés que Alex Ródenas salva tocant la pilota amb la punta dels dits a córner.\nEuropa: Rafel Leva, Aitor olmo, Alberto, Cano, Josué, Parrés, Peque, Valderas (Guzman 79’), Cebri (Eric Blasco 28’), Delmas (Gatell 46’) i Rovira\nVilafranca: Alex Ródenas, Kiki, Bacaicoa (Dani 74’). Uri, Ismael (Marquez 70’), Calvo, Antolinez, Santolalla, Josu, Valerio (Dani Delgado 46’) i Puchi.\nGols: 0-1 Josu (min 18).\nÀrbitre: Pérez Bueno de la delegació de Mataró.\nTargetes: Grogues als locals Josué i Rafa Leva i als visitants Santolalla, Puchi i Josu. Vermella al local Josué per acumulació de grogues (min 40).\nIncidències: Matí primaveral amb unes 600 persones.


Els acampats a plaça Catalunya no revelen els diners que han recollit - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 20 d'Abril de 2018. 20:17h.\nL’ANC tampoc facilita la informació\nElisenda Paluzie, amb els acampats a plaça Catalunya\nEls sobiranistes instal·lats a plaça Catalunya han lliurat aquest divendres a la caixa de resistència de l’ANC els diners que han recollit durant vuitanta dies d’acampada al centre de Barcelona. El col·lectiu, però, no ha volgut revelar la quantitat de diners que han recollit en aquest temps amb la venda de merchandising independentista com xapes, llaços grocs, samarretes o bufandes.\nLa presidenta de l’ANC Elisenda Paluzie, els ha agraït la col·laboració econòmica a la caixa de resistència pels polítics independentistes, encara que tampoc ha volgut informar sobre la xifra. Paluzie ha assegurat “és una aportació importantíssima per intentar reduir la repressió política en la majoria de les possibilitats”. La presidenta de l’entitat ha indicat que “ens permet pagar les fiances dels presos i exiliats”.\nEn relació al cessament d’alts càrrecs de la Generalitat que ha aprovat aquest divendres el Govern espanyol, Paluzie ha afirmat que “volen demostrar que tenen el poder, però són demostracions d’una feblesa terrible”. “No controlen la situació a Catalunya, la gent resisteix i no cedeix davant la repressió”, ha reblat.


“Magnet schools”, instituts públics de qualitat | dotze 18\nYou are here: Pàgina d'inici » “Magnet schools”, instituts públics de qualitat\nLa seu d’un antic centre comercial pot semblar un lloc sorprenent per trobar-hi estudiants que aprenen competències avançades en el camp de les tecnologies i de la comunicació per mitjà d’aplicacions rigoroses de la vida real. Però a l’Institut d’Ensenyament Secundari Magnet Galileo (Danville, Virgínia), el nivell acadèmic avançat i la tecnologia punta són les qualitats que el defineixen. En un curs d’aplicació de la biotecnologia, els estudiants treballen per parelles en un laboratori que disposa de la tecnologia més recent. Practiquen la prova d’immunoabsorció lligada a l’enzima (ELISA) per detectar la presència de malalties a la sang. La prova mostra la presència d’anticossos en el torrent sanguini. A banda i banda de l’aula hi ha cartells amb els projectes d’estudiants sobre “Arbovirus”, “Proteïna A” i “Staphyloccocus aureus”, entre d’altres.\nEn cadascuna de les avaluacions estatals dels onze nivells d’aprenentatge (SOL, de l’anglès Standards of Learning), Galileo ha obtingut resultats millors que el conjunt del districte i de l’estat. El percentatge de graduacions a Galileo és del 95% dels estudiants, gairebé la totalitat dels quals continua després fent estudis universitaris.\nEn cadascuna de les avaluacions estatals, Galileo ha obtingut resultats millors que el conjunt del districte i de l’estat.\nGalileo es troba en una antiga zona industrial (sector tèxtil i tabac) en decadència. Molts dels estudiants que es graduen a Galileo són els primers membres de la seva família que han anat a la universitat.\nEs tractava d’augmentar la diversitat de l’escola atraient els estudiants blancs de classe mitjana cap a escoles segregades\nLes magnet schools es van crear als anys setanta als Estats Units amb l’objectiu de combatre la segregació racial que hi havia a les escoles públiques i augmentar el compromís d’alumnes, famílies i professorat envers una escola que oferís oportunitats per a tothom. Es tractava d’augmentar la diversitat de la composició escolar atraient els estudiants blancs de classe mitjana cap a escoles segregades, composades bàsicament per alumnat negre de baix estatus socioeconòmic i cultural. La innovació curricular i pedagògica es convertia, doncs, en l’incentiu per atreure les famílies cap a l’escola.\nFragment de l’article “Magnet schools americanes, una aposta per l’excel·lència i l’equitat”, de Roser Argemí (F. Jaume Bofill) i Aina Tarabini (UAB), del núm. 1 de la revistaDotze18, gener 2013.\nEtiquetes: Equitat, excel•lència, experiències, inclusió, innovació, Magnet Schools, partenariat, segregació\n← Entorns virtuals “en el núvol”\nMotivar adolescents →


Els cirerers en flor atrauen visitants a Les Valls – Ràdio Pego\nEls cirerers en flor atrauen visitants a Les Valls\n14 d'abril de 2010 Sara Garcia 0 Comment\nEl fred hivernal va fer retardar la floració dels cirerers que poblen les faldes de les muntanyes de les diferents valls que rodegen Pego, però el cert és que a Pasqua i Sant Vicent es va poder començar a gaudir del mantell blanc rosat que produeixen les flors dels cirerers, que ara estan en ple esclat de vida. Pot ser un dels motius que han provocat entre un 80 i un 100% d’ocupació en eixes dates a les cases rurals i apartaments de lloguer. És també el motiu de la realització de la ruta dels cirerers en flor organitzada per l’oficina de turisme de Pego i Les Valls tindrà lloc el proper diumenge, a les 10 del matí. Les persones interessades poden apuntar-se fins divendres a la mateixa Tourist Info.\nSi no hi estem rodejats i rodejades de camps de cirerers i volem gaudir de la seua bellesa, tenim diverses opcions: la més ràpida seria tancar els ulls i imaginar-nos-els. L’altra agafar alguna fotografia que ens els mostre. La tercera, desplaçar-se fins a les valls que rodegen Pego per a poder gaudir d’una bellesa indescriptible. Les faldes de les muntanyes emblanquinades per les flors ‘cotompelades’ dels cirerers, que ara, més tard del que és habitual pel fred hivern d’aquest any, estan en ple esclat de vida.\nL’oficina de Turisme de Pego i Les Valls ha triat oferir aquesta darrera opció per a facilitar la visita a totes aquelles persones que estiguen interessades a viure un espectacle anual únic. Així, aquest diumenge, 18 d’abril, a les 10 del matí la ruta dels cirerers en flor eixirà des de la Tourist Info per a realitzar “un recorregut carregat de color on es contemplaran els cirerers en època de floració, i es visitaran els punts d’interès més característics de la zona. Així es coneixerà la Cova del Rull de la Vall d’Ebo i la nevera i el despoblat morisc de l’Atzuvieta de la Vall d’Alcalà.”\nPer a aquesta ruta ja hi ha una trentena de persones apuntades, tot i que les reserves es poden fer fins el divendres, 16 d’abril, a l’oficina de Turisme de Pego si es vol tenir cobertura mèdica, com explicava la tècnica de turisme, que admetia que la gent també pot acudir “el mateix diumenge però no entrarien dins d’eixa assegurança”. Recordava Mari Nieves Mayor que el preu d’aquesta ruta és de 5’50 euros. Apuntava Mayor que l’interès de la gent per les propostes de l’Oficina de Turisme és creixent i ho demostra el fet que ja hi ha gent apuntada per a realitzar la següent ruta senderista que serà al Castell d’Ambra, el dissabte 1 de maig.\nLa gent que acudirà el proper diumenge a contemplar els cirerers en flor acudirà tant de la província de València com de la d’Alacant. Tot i que comentava Mayor que “hi ha gent que són de per ací a prop, de la comarca que no han vingut mai a veure els cirerers en flor” i és que assegurava la tècnica de Turisme que “no cal anar-se’n al Jerte a veure cirerers”.\nLes persones que ja han vist els cirerers en flor i d’altres paisatges coneguts són aquelles que han visitat Pego i Les Valls durant Setmana Santa, Pasqua i Sant Vicent, unes dates que són importants per a l’ocupació turística i que valorava la tècnica de l’àrea que enguany ha anat “prou bé” o almenys això és el que es dedueix dels comentaris dels empresaris. Les xifres: “Els hostals han estat un poc més fluixos, arribant al 50% d’ocupació. Els apartaments rurals i no rurals, un 80% a l’igual que el càmping. Les cases rurals, que és el que més interessa a la gent en estes dates, han tingut pràcticament un 100%”.\nXifres que fan estimar que fins ara la temporada no ha estat malament, tot i que apuntava Mayor que hi ha alguns empresaris que “si que es queixen que només han tingut gent durant aquestes dates, que tot el que ha estat aquest primer trimestre ha estat més bé fluixet”. No obstant, la tècnica de Turisme esperava que “a partir d’ara puguem tindre més ocupació pel que resta de primavera i l’inici de l’estiu”.\n← El Pego CF de Preferent torna a la competició amb victòria\nEn 2010 el període de sol•licitud de matriculacions escolars i a l’escola infantil s’estableix del 4 al 14 de maig →


"Estem d'acord en la necessitat d'una candidatura de ruptura a Barcelona"\nEntrevista al portaveu de la CUP de Barcelona: "Guanyem Barcelona no pot ser un rentat de cara tan gratuït per iniciativa, que entenem que ha sigut responsable activa del model Barcelona, des del 1979 fins al 2011"\n"Si hi ha una força utòpica al carrer la CUP o la candidatura rupturista seran manades per la gent i la utopia s'aconseguirà fins a on la gent autoorganitzada al carrer vulgui"\n16/07/2014 - 08:29h\nAlbert Martín, portaveu de la CUP de Barcelona / ENRIC CATALÀ\nAda Colau: "No volem anar a l'ajuntament per tenir algun regidor, volem guanyar"\nRicard Gomà: "Seria imperdonable que les forces del canvi ens presentéssim fragmentades"\n'Sí crític' de la CUP a la confluència amb Guanyem Barcelona\nLa presentació de Guanyem Barcelona obre un nou escenari a la capital catalana de cara a les municipals del 2015 i formacions com la CUP es veuen en la necessitat de ressituar-se. Albert Martín, el portaveu de la CUP de Barcelona, és un veí del Poblenou que fa un parell d'anys va veure en aquesta candidatura una aposta per complementar la lluita que duia a terme als carrers. Cursa el doctorat en Sociologia a la UAB, sense beca i compaginant-ho amb feines com a investigador a la universitat, explica, "sempre precàries". En aquest context parla del projecte municipalista de la CUP, de les propostes de confluència, de les seves reticències cap a ICV i també fa autocrítica d'allò que creu que podrien millorar.\nDes del 15-M la CUP ha tingut un creixement significatiu, a les municipals del 2011 o al Parlament. Creu que fins ara ha jugat el paper de 'braç electoral' dels moviments socials?\nNo sé si braç electoral, però hem begut molt o ens hem complementat molt amb tota l'expansió de moviments socials que hi hagut arreu del 15-M i sobretot del canvi de govern amb CiU. Suposo que el context polític tant ha ajudat que uns creixin i s'hagin fet forts i hagin nascut alternatives com que nosaltres també ens haguem nodrit de diferents experiències de gent provinent d'altres sectors que ha cregut en la CUP com una aposta nova de fer política. Crec que hem tingut una major presència pública que ha pogut donar a conèixer des del 2011 la feina d'haver fet algunes coses com les municipalitzacions d'aigua, o practicar les reduccions de salaris, el codi ètic de responsables polítics.\nI en aquest context s'incorpora gent nova a aquest espai.\nAixò ha enriquit molt la CUP. Potser la CUP abans, segons la meva percepció personal, estava molt encarada en l'eix nacional i jo crec que a partir del 2011 tot i que de fons hi havia una praxi molt social suposo que s'ha pogut nodrir molt més aquesta vessant deixant potser més en segon terme el discurs nacional.\nEn la línia de les campanyes “Ho volem tot” o “Independència per canviar-ho tot”?\nNosaltres sempre hem estat defensant la independència, el socialisme, el feminisme i els Països Catalans, que és el lema històric de l'Esquerra Independentista. Sí que és cert que el context ha fet créixer l'independentisme sociològic i nosaltres hem volgut marcar molt que el nostre projecte d'independència no és canviar la bandera i que tot segueixi igual, és independència de l'Estat però també dels mercats i de les oligarquies econòmiques, independència per decidir-ho tot i per canviar-ho tot.\nI què passa quan apareixen nous actors com ara Podemos?\nÉs interessant l'efecte que ha tingut Podemos. Nosaltres sempre hem tingut molt la lògica d'arrelar-nos al territori, treball quotidià amb la gent, el municipalisme, treball local, associar-nos o tenir estreta relació amb tot el teixit associatiu i cooperatiu per crear com un contrapoder i que l'eina de la CUP sigui un complement a aquest contrapoder per aconseguir la transformació social. La nostra era una estratègia molt d'acumulació de forces, de la legitimitat de predicar amb l'exemple, de no buscar el fum pel fum mediàtic, que això era un a més a més i ens costava molt fer-ho, perquè potser la resta de tasques més invisibles coopten molt d'aquest temps. I és curiós l'efecte Podemos, que només amb l'efecte mediàtic aconsegueix tan bons resultats.\nQuè en penseu d'aquest efecte mediàtic?\nAixò ens genera també a vegades una autocrítica o un debat intern. Nosaltres volem ser molt conseqüents amb la nostra forma d'entendre la política, però potser també hem de saber tenir altres estratègies mediàtiques per poder arribar a molta gent que potser amb la nostra forma de fer no hi arribem. Potser nosaltres arribem molt a gent que té temps per associar-se i fer política –en un sentit ampli, no només institucional sinó política quotidiana des del seu centre de treball, associació, cooperativa, col·lectiu...– i potser aquesta estratègia comunicativa et fa arribar a gent que potser no té tant de temps per això i que només va de la feina a casa, que té moltes altres responsabilitats i potser els mitjans de comunicació són la seva única via de coneixement d'alternatives.\nAquest tipus de formacions insisteixen en que aspiren a ser majoria. La CUP aspira a ser majoria?\nSí, totalment. Nosaltres volem anar a guanyar, evidentment, però no a gestionar la misèria, el poc que es pugui gestionar des de la institució, sinó a guanyar per capgirar la societat. Jo sempre poso l'exemple d'Allende, a Xile, que van fer l'assalt a les institucions públiques però realment no tenien una correlació de forces que pogués permetre capgirar la societat i els poder fàctics –l'oligarquia, el poder militar– van fer un cop d'estat. Llavors la lògica que seguim és que només des de les institucions no es pot transformar la societat, i per això a vegades se'ns pregunta molt si tenim ambició de majoria. Necessitem una majoria social, no només una majoria institucional.\nCreu que estratègies molt comunicatives com la de Podemos corren aquest perill?\nPot tenir aquest perill, o si més no estan treballant només una vessant, amb la que arribes a un ampli sector de la població, que amb la nostra pràctica no hi sabem arribar, però que no està organitzat i, en determinat moment de transformació social, sense un teixit associatiu i productiu de contrapoder al marge no es pot aconseguir capgirar la societat.\nQuè són les Trobades Populars Municipalistes?\nDes de la CUP de Barcelona volíem arribar a molta més gent mobilitzada que pogués incidir i participar en un procés de candidatura rupturista per la ciutat. Llavors vam voler impulsar aquest projecte de les Trobades Populars Municipalistes, amb la lògica de desbordar orgànicament la CUP de Barcelona i crear una candidatura amb tota la sèrie d'agents polítics, socials, veïnals que coincidissin en la necessitat de canviar el model Barcelona i que veiessin que hi havia les condicions per generar una candidatura de ruptura amb el model actual. Es va fer la primera Trobada Popular Municipalista a finals de març, on per una banda es va consensuar un balanç crític amb el model de ciutat, amb la marca Barcelona, i per l'altra es va fer una declaració de compromís de seguir amb aquestes trobades municipalistes per construir una nova candidatura que sigui de ruptura amb el model Barcelona.\nI en aquest context apareix Guanyem.\nCorrecte. I aquí la CUP estàvem amb la tessitura d'haver delegat la nostra assistència a les eleccions del 2015 en aquestes trobades populars. En la primera trobada ja ens vam comprometre amb moltíssima gent de diferents lluites de moviments socials que es va voler involucrar amb això i el que no podem dir és que ara que ha aparegut Guanyem els deixem plantats. Com a CUP de Barcelona a l'última assemblea general vam reforçar la idea que nosaltres volem crear una candidatura de ruptura amb el model Barcelona i amb les formes de fer i entendre la política, i això passa per intentar fer confluir l'espai de les Trobades amb Guanyem, que pretenen generar espais amplis de de trobada.\nPerò la voluntat de la CUP és favorable a la confluència?\nVam entrevistar Ada Colau i ens deia que considerava les Trobades una molt bona notícia i un lloc on participar i aprendre però no un espai per crear una majoria social àmplia.\nNosaltres sí que tenim vocació d'arribar més enllà, però potser dins de Guanyem amb l'Ada i la seva implicació amb la PAH, entenc que hi ha més facilitat per arribar a aquests sectors amplis de classes treballadores, classes populars, als que nosaltres no hi hem sabut arribar i que per exemple Podemos també hi arriba. Però això no vol dir que nosaltres no estiréssim les Trobades Populars a arribar a això. Potser ells consideren que nosaltres només hem pogut arribar a la gent activista o a la gent més organitzada, que entenem que per aconseguir consolidar una candidatura de ruptura és imprescindible aquesta gent per l'articulació d'aquest contrapoder entre gent ja organitzada, però evidentment també volem arribar a tot aquest sector de classes populars i treballadores.\nPer altra banda hi ha les reticències.\nNosaltres vam dir que endavant, que volem confluir amb aquest espai de Guanyem Barcelona, però clar, ells també interpel·len directament a Iniciativa. Nosaltres veiem amb moltes reserves i limitacions pretendre crear una candidatura rupturista incloent Iniciativa per Catalunya Verds.\nNo parlem d'Esquerra Unida i Alternativa, doncs?\nNo, creiem que no és el mateix, perquè EUiA va fer una autocrítica interna, va depurar responsabilitats i va fer una regeneració i un recanvi en la seva direcció. A Iniciativa no ha passat això, hi ha hagut una continuïtat, i entenem que ha sigut responsable activa del model Barcelona, des del 1979 fins al 2011. Són molts anys. La gent de la CUP procedim d'haver viscut l'última dècada o quinze o vint anys d'estar en moviments socials i moviments organitzats als barris.\nPer exemple la meva experiència personal al Poblenou ha estat de lluitar contra el model urbanístic, contra la destrucció del meu barri, del patrimoni històric, lluitar per la conservació de moltes fàbriques per convertir-les en equipaments públics, ... i això vol dir la Vila Olímpica, destrossar el patrimoni industrial del barri d'Icària, vol dir Fòrum de les Cultures, vol dir front marítim, Diagonal Mar, obertura de la Diagonal, que tot el que hi hagués pel mig d'una recta anava a terra, les Glòries mateix, o el 22@. Jo personalment procedeixo de tot això i molts a ICV han estat responsables ja no de connivència política, sinó responsables directes. Hi veig moltes limitacions, però sense entrar en retrets, perquè segurament la militància de base no hi té res a veure. Potser és massa recent tot plegat i estàvem en diferents bandes de la barricada.\nLa gent de Guanyem porten tot aquest temps lluitant amb vosaltres contra aquest model de ciutat, però ara creuen que s'ha de fer aquesta aposta.\nLa opció de Guanyem Barcelona no pot ser un rentat de cara tan gratuït, fent-los un oferiment des de totes aquestes persones que provenen igual que nosaltres de diverses mobilitzacions socials. Tots provenim del mateix cicle de mobilitzacions, però alguns vam decidir que l'aposta de la CUP ens semblava interessant i ens agradava, i ells no van optar per això i ara han creat Guanyem Barcelona, però provenim del mateix i no podem situar en una mateixa balança la CUP de Barcelona i Iniciativa. Estem d'acord en l'anàlisi crític del model i en la necessitat de crear una candidatura de ruptura. El que no compartim és aquesta necessitat de fer participar directament a tota la gent responsable d'ICV. Evidentment, hem d'anar a buscar a tota la classe treballadora, classes populars, que han votat o que han confiat en ICV com una alternativa de gestió i ara potser estan desencantats. Però dirigir-nos a tota aquesta gent que ha confiat en el seu moment en ICV no vol dir que ara haguem de rentar la cara o passar de llarg les responsabilitats que han tingut d'un dia per l'altre. Potser la gent no hauria d'estar vetada de per vida, però fins fa res han estat gestionant i les mesures urbanístiques que estan ara realitzant-se són aprovades pel PSC i ICV.\nLa setmana passada a un acte de Guanyem al Clot va sortir un noi de la CUP dient que volia confluir però no amb algú que estigués cobrant el que cobrava Ricard Gomà. La resposta que se li va donar va ser que hi estaven d'acord i que el que calia era establir uns mínims –com la limitació de sous– per a aquesta confluència. Quins han de ser aquests mínims?\nAquests mínims han de sortir de la Trobada Popular Municipalista, que se celebra per segon cop aquest 19 de juliol, que són els qui entenem que han d'identificar que una candidatura sigui rupturista, i és allà on marcaran la postura de la CUP, perquè l'hem delegat en aquest espai.\nParlava de gestió de la misèria. La CUP té experiència en altres ajuntaments. Què es pot fer quan s'arriba a un ajuntament? Què pot fer una candidatura rupturista a nivell de Barcelona?\nTenim la sort d'altres experiències de grups municipals que de forma assembleària i oberta van decidir pactar amb una altra candidatura per generar un canvi de govern i trencar amb les dinàmiques de l'anterior ajuntament de tota la vida. I s'han fet autocrítiques en moltes d'aquestes apostes, que és l'enriquiment d'experiències que ens han pogut donar a la CUP de Barcelona. Ara sabem que no hem d'anar amb el lliri a la mà, que per molt que en un pressupost s'incloguin algunes coses no vol dir que després s'executin, que per molt que en un pacte de govern s'hagin aconseguit determinades coses no vol dir que després es puguin dur a terme, i tot això et dóna una mica de marc estratègic, ens fa anar preparats, anar alerta amb aquest funcionament institucional. Els partits del règim, els que han estat als ajuntaments, saben com van les dinàmiques, que determinades coses acaben sent paper mullat. Amb això nosaltres també podem tenir una precaució amb la nostra pràctica dins de la institució. Això sempre des de l'assumpció dels errors del passat, des de l'autocrítica, aprenem dels errors i també del reconeixement públic que ens hem equivocat en moltes coses.\nMés enllà d'aquesta precaució, molta gent dirà que experiències com la CUP són utòpiques i quan es trobin allà ja no diran el mateix.\nEls límits tècnics o legals no han de ser mai un límit en l'horitzó de la consecució de la teva societat ideal. És potser la perversitat de la institució la que a vegades fa caure els teus límits de la realitat possible, te'ls limiten legal i tècnicament, i justament les lleis i les tecnicitats d'un ajuntament són per ampliar-los i canviar-los, i les mobilitzacions socials demostren que les limitacions tècniques són relatives i al final sempre són polítiques. Hi ha hagut moltes mobilitzacions socials que han aconseguit moltes coses que en principi semblava que legalment o tècnicament eren inviables, i al final la força de la mobilització al carrer ha demostrat que era una qüestió política i que ho han arreglat. Els límits i les lleis són un criteri polític i nosaltres entrarem allà intentant tenir molt present això. El nostre projecte no és utòpic en el mal sentit de la paraula. En la nostra pràctica política o en la que entenem que ha de tenir una candidatura rupturista la utopia no l'ha de limitar la legislació ni la reglamentació tècnica. Si hi ha una força utòpica al carrer la CUP o la candidatura rupturista seran manades per la gent i la utopia s'aconseguirà fins a on la gent autoorganitzada al carrer vulgui.\n| 17/07/2014 - 10:36h\nMe interesa bastante esta noticia pero me ha dado pereza leerla en catalan(aunque ciertamente es un idioma que suele entenderse bien). ¿Existe una versión en castellano?\nEn castellano se puede leer todo lo publicado en Catalunyaplural.cat esta entrevista en http://www.eldiario.es/catalunya/Albert-Martin-CUP-candidatura-Barcelona_0_281722772.html\n| 30/07/2014 - 20:16h\nCal innovació i relleu generacional en l'esquerra institucional, però qui va promoure els drets socials en les primeres décades dels Ajuntaments democràtics? La desmemòria històrica és un tret la dreta que hem desterrar.\n| 18/07/2014 - 12:12h


La Royal Academy al 250: "És com una meravellosa Bentley que descobreixes sense utilitzar en un graner" - interiorsnone\nPrincipal interiorsLa Royal Academy al 250: "És com una meravellosa Bentley que descobreixes sense utilitzar en un graner"\nLa Royal Academy al 250: "És com una meravellosa Bentley que descobreixes sense utilitzar en un graner"\nCrèdit: John Millar\nL’artista i president de la Reial Acadèmia en el seu 250è aniversari.\nDe manera elegant, considerada en la seva conversa, Christopher Le Brun és el mestre de l’eloqüent analogia. "És com un cotxe preciós", afirma quan m'atreveixo que la Royal Academy (RA) sembla estar disparant a tots els cilindres. "Una meravellosa Bentley que descobreix sense utilitzar en un graner. Ho treus i està en perfecte estat de funcionament, però només s'ha utilitzat per a compres lleugeres; de fet, necessita estar a la cornisa, de manera que efectivament poso el peu sobre l’accelerador ”.\nL’home al volant és un modernitzador, que es compromet a tornar la seva estimada càrrega al seu lloc legítim a l’avantguarda del camp, però també és profundament reverent de la història i les tradicions que distingeixen aquesta gran institució britànica. "Té aquesta bella estructura", diu, recordant-me que la constitució de la RA era anterior i probablement influenciada la d'Amèrica. "Manté les seves dues parts, l'assemblea general i el consell, en perfecte equilibri".\nEn una organització gestionada per artistes, veu el seu treball com "intentar obtenir consens". Contràriament a la impressió d’un cos d’homes majors amb tweeds asseguts al voltant d’una taula de fumar (llegat de l’època notòriament reaccionària de la RA), “és bastant salvatge. Les reunions no són mai, mai sordes, però molt vives i gairebé impossibles de controlar ”.\n"No va ser una cosa fantàstica. Després, gent com David Hockney, Allen Jones i Ron Kitaj es van unir i les coses van començar a canviar-se.\nA mesura que s’acosta el seu 250è aniversari, la RA es dirigeix a la cresta de l’onada, amb la presentació d’un imminent projecte de capital imminent, una gran quantitat d’exposicions destacades al cinturó i una nova generació d’acadèmics d’èxit. Le Brun, elegit el 1996 i convertit en el 26è president el 2011 (el més jove des de Lord Leighton), admet que, fa 30 anys, quan la seva pròpia obra assolí aclamacions internacionals, no hauria acceptat la seva pertinença.\n“Us heu de preguntar:“ és bo per a la meva carrera ”i, aleshores, no era una cosa fantàstica. Després, gent com David Hockney, Allen Jones i Ron Kitaj es van unir i les coses van començar a canviar-se.\nA Florida s'obre Grayson Perry: fer significat. És la primera exposició en col·laboració de la Royal Academy de tres anys amb The Gallery at Windsor. El treball mostrat és el tapís de 8 metres d'ample "Comfort Manta" @windsorflorida @royalacademyarts #graysonperry\nUna publicació compartida per Christopher Le Brun (@_christopherlebrun) el 12 de gener de 2018 a les 19:25 PST\nLa seva experiència com a síndic de diversos museus d'art principals va alterar la seva percepció. Va veure que hi havia el perill que les grans institucions finançades pels contribuents es convertissin en la posició oficial establerta del món de l’art, l’única conservació de comissaris i professionals dels museus.\n“El que semblava que faltava era una connexió directa entre artistes i públic. La RA s’ubica entre el món museístic i l’art comercial; pot adreçar-se directament al públic. "\n"No rebem diners del govern. Zero. '\nUna de les raons per les quals les exposicions tenen tant d’èxit, segons ell, és que “probablement són més emotives i estètiques. Quan surts, el teu estat d’ànim és diferent. No sentiu tant "he après alguna cosa" com "he sentit alguna cosa".\nDesprés d’haver vist tropes de visitants xafardejats per veure l’últim èxit (la col·lecció de Charles I), pregunto com la RA aconsegueix netejar aquests préstecs excepcionals. "En part a través de les nostres connexions, però també confiem en el glamur de les galeries i en les habilitats dels nostres comissaris en la creació de col·laboracions".\nLegats: JMWTurner i pràctica d’art contemporani, inaugurant aquesta nit a la New Art Gallery, Walsall. El judici, 2011-2014. @thenewartgallerywalsall\nUna publicació compartida per Christopher Le Brun (@_christopherlebrun) el 21 de setembre de 2017 a les 11:32 PDT\nCom sobreviu la RA amb tant menys finançament que les altres institucions principals "> " La gent espera una certa grandiositat. Hi ha aquesta lleugera sensació de casa de camp anglès escrúpol, l'olor a mackintosh humit o el gos, en el pitjor., Crec, és únic. ”\nAra, com a part del nou desenvolupament que connecta Burlington House amb Burlington Gardens (obertura el 19 de maig), aquesta col·lecció serà de lliure accés. Una enorme galeria es dedicarà al que és, en realitat, una enquesta completa sobre l'art britànic de 1768, incloent-hi un gran cos encara sense explotar d'obres contemporànies. El propi president ha estat dissenyat per la inauguració de la Galeria Col·lecció. “A partir de Reynolds, s’estableix com vam començar i si continuen els principis que ens van sostenir; La meva afirmació és que sí.\nTot i que odia les paraules, Le Brun es compromet a aconseguir l’accessibilitat sense deixar-se caure. "Tenim molta cura de fer de l'art el que fem i mai la política ni l'enginyeria social". Reconeix la importància de preservar el caràcter especial de la RA. “La gent espera una certa grandiositat. Hi ha aquesta lleugera sensació de casa de camp anglesa, la pudor de mackintosh humit, o de gos, en el pitjor. Crec que aquesta sensació és única.\nVist al Wall Street Journal, el quadre Ceres 2013 penjat a la llar de Mallorca dels col·leccionistes Howard i Nancy Marks. @wsj 30.9.17 #collectingart #artandinteriors #abstractpainting\nUna publicació compartida per Christopher Le Brun (@_christopherlebrun) el 6 de novembre de 2017 a les 2:45 am PST\nOrganitzat a Portsmouth en una distingida família militar, gairebé mai havia visitat Londres abans d’estudiar a The Slade. "Recordo l'emoció de pujar els esglaons de la Royal Academy i preparar-me mentalment per a una immersió en la pintura fina."\nMalgrat les pressions més importants en l’actualitat, creu que “és absolutament imprescindible” que el president sigui un artista en pràctiques. "Faig tres dies aquesta feina amb el vestit i la corbata, i de tant en tant la meva medalla i, després, el dijous, estic amb texans al meu estudi".\nSegons ell, la imatge de l'artista com a rebel perpetu és superficial. “La majoria de nosaltres tenim diversos tipus de potencial en la nostra personalitat. Trobo alguna cosa sobre aquesta feina molt satisfactòria. Potser és el meu bagatge el que em fa pensar en estructures i responsabilitats tan benignes. Feu que les coses passin ”.\nI afegeix: 'M'agrada la gent i he trobat una manera de treballar amb la gent. Al mateix temps, després d’una certa quantitat, he de ser completament pel meu compte ”.\nChristopher Le Brun, vist aquí amb el seu Painting as Sunrise (2013), exposarà a la Lisson Gallery, Londres NW1, del 4 de juliol al 18 d'agost (www.lissongallery.com). Per obtenir més informació sobre la New Royal Academy of Arts i el seu programa d’esdeveniments del 250è aniversari, visiteu www.royalacademy.org.uk/ra250\nCopyright interiors: La Royal Academy al 250: "És com una meravellosa Bentley que descobreixes sense utilitzar en un graner" - interiorsnone


GVA.ES: ECOVID 2020. Programes de subvencions d'iniciativa social destinats a la contractació de persones desocupades d'almenys 30 anys, desocupades a conseqüència de la conjuntura derivada per la COVID-19, en col·laboració amb les corporacions locals\nConcessió de subvencions destinades a la contractació de persones desocupades d'almenys 30 anys, preferentment desocupades a conseqüència de la conjuntura derivada per la COVID-19, per a la realització d'obres o serveis d'interés general, en l'àmbit de la Comunitat Valenciana. Les obres o serveis que s'han de realitzar han d'estar relacionats amb la conjuntura derivada de la COVID-19, i desenvolupar accions específicament dirigides a previndre, contindre, pal·liar o mitigar els seus efectes en l'àmbit territorial i competencial de cada entitat beneficiària.\nCorporacions locals municipals de la Comunitat Valenciana o entitats dependents o vinculades a aquestes que exercisquen competències en matèria d'ocupació.\nPer a la selecció de les persones destinatàries, l'entitat beneficiària sol·licitarà l'oferta d'ocupació a l'espai LABORA corresponent i seleccionarà les persones que contractarà d'entre les que li remeta aquest.\na) Es proposarà per a tots els sol·licitants un import de 24.000 euros, sense que en cap cas l'import assignat puga superar la quantia de l'ajuda sol·licitada.\nb) En el cas que la dotació no s'haja esgotat després de procedir segons el que disposa el paràgraf anterior, el sobrant es distribuirà fins a esgotar el crèdit disponible en proporció a l'atur registrat.\nc) Si la dotació resultara insuficient per a procedir segons el que estableix l'apartat a, es prioritzaran els municipis segons el nombre d'atur registrat més alt.\nAmb la prèvia justificació de l'inici del projecte, podrà anticipar-se el pagament de fins al 80 % de la subvenció concedida o un altre percentatge superior que puga establir la Llei de pressupostos de la Generalitat per a 2020.\nEl termini de presentació de sol·licituds s'iniciarà l'endemà de la publicació de l'extracte de la Resolució de convocatòria en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana (DOGV 8879 de 11/08/2020), i finalitzarà el 7 de setembre de 2020.\nc) Declaració responsable del representant legal de l'entitat sol·licitant del fet que aquesta no incorre en les prohibicions per a obtindre la condició de beneficiari establides en els apartats 2 i 3 de l'article 13 de la Llei general de subvencions.\n5. L'òrgan col·legiat a què fa referència l'article 8 de l'Ordre 8/2016, de 7 de juliol, emetrà un informe en el qual determinarà, seguint el procediment de distribució de la dotació previst en el resolc onzé de la resolució de convocatòria, l'import de l'ajuda que individualment s'ha assignat a cada entitat en funció de la dotació pressupostària prevista.\nLa resolució posa fi a la via administrativa i, contra aquesta, es pot interposar un recurs potestatiu de reposició davant de la Direcció General de LABORA Servei Valencià d'Ocupació i Formació, en el termini d'un mes, comptat des de l'endemà de la notificació, d'acord amb el que disposen els articles 123 i 124 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques; o un recurs contenciós administratiu, en el termini de dos mesos computat en els termes ja esmentats, davant del jutjat contenciós administratiu de la província corresponent, de conformitat amb el que estableixen els articles 8 i 46.1 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.\nDe manera telemàtica, en la seu electrònica de la Generalitat Valenciana, a través del procediment GUC habilitat a aquest efecte i denominat "ECOVID 2020. Programes de subvencions iniciativa social destinat a la contractació de persones desocupades d'almenys 30 anys, desocupades a conseqüència de la conjuntura derivada de la COVID-19, en col·laboració amb les corporacions locals". En la pàgina web de LABORA Servei Valencià d'Ocupació i Formació (http://labora.gva.es/va/corporacions-locals-mancomunitats-diputacions/foment-de-l-ocupacio), estarà disponible la informació sobre la present convocatòria i s'habilitarà un accés a la seu electrònica per a formular la sol·licitud. Per a fer-ho, s'ha de disposar de signatura electrònica avançada, bé amb el certificat reconegut d'entitat o bé amb el certificat de representant d'entitat. No s'admetran les sol·licituds que no es presenten utilitzant el procediment GUC que es descriu ací.\nDestinataris: persones desocupades, d'almenys 30 anys, que hagen perdut el seu treball anterior i figuren inscrites com a demandants d'ocupació en els espais Labora de la Generalitat a partir de la declaració de l'estat d'alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada per la COVID-19 i que, preferentment, no siguen perceptores de prestacions per desocupació o rendes d'inserció laboral.\nBeneficiaris: corporacions locals municipals de la Comunitat Valenciana o entitats dependents o vinculades a aquestes que exercisquen competències en matèria d'ocupació.\n525 corporacions locals. 750 persones contractades.\nQUANTIA / PRESSUPOST: 29.995.000 \n3. La resolució de possibles empats s'efectuarà en funció de la pitjor evolució de l'atur registrat en cada municipi. A aquest efecte, la comparativa es remuntarà als mesos precedents a l'indicat en l'apartat anterior que resulte necessari fins a desfer l'empat.\nA més de les que s'estableixen en l'article 14 de la Llei general de subvencions, són obligacions dels beneficiaris:\na) Facilitar totes les dades i la informació relacionades amb la subvenció concedida que els siguen requerits pel Servei Valencià d'Ocupació i Formació.\nd) Adoptar les mesures necessàries per a anunciar adequadament el caràcter públic del finançament del programa.\nPer a qualsevol informació addicional (normativa, notes aclaridores, descàrrega de models, etc.), es pot consultar la convocatòria en l'apartat ajudes foment d'ocupació de la web de LABORA Servei Valencià d'Ocupació i Formació .\nObligatorietat de relacionar-se electrònicament amb l'Administració.\n- RESOLUCIÓ de 7 d'agost de 2020, del director general de LABORA Servei Valencià d'Ocupació i Formació, per la qual es convoquen per a l'exercici 2020 les subvencions destinades a la contractació de persones d'almenys 30 anys d'edat, desocupades com a conseqüència de la conjuntura derivada per la COVID-19, en col·laboració amb\ncorporacions locals de la Comunitat Valenciana, regulades en l'Ordre 8/2016, de 7 de juliol, de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball (AVALEM EXPERIÈNCIA)\n- Extracte de la Resolució de 7 d'agost de 2020, del director general de LABORA Servei Valencià d'Ocupació i Formació, per la qual es convoquen per a l'exercici 2020\nles subvencions destinades a la contractació de persones d'almenys 30 anys d'edat, desocupades com a conseqüència de la conjuntura derivada per la Covid-19, en col·laboració amb corporacions locals de la Comunitat Valenciana, regulades en l'Ordre 8/2016, de 7 de juliol, de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius,\nComerç i Treball (AVALEM EXPERIÈNCIA)\nRESOLUCIÓ de 7 d'agost de 2020, del director general de LABORA Servei Valencià d'Ocupació i Formació, per la qual es convoquen per a l'exercici 2020 les subvencions destinades a la contractació de persones d'almenys 30 anys d'edat, desocupades com a conseqüència de la conjuntura derivada per la COVID-19, en col·laboracvió amb corporacions locals de la Comunitat Valenciana, regulades en l'Ordere de 7 de juliol de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productivus, Comerç i Treball\nExtracte de la Resolució de 7 d'agost de 2020, del director general de LABORA Servei Valencià d'Ocupació i Formació, per la qual es convoquen per a l'exercici 2020 les subvencions destinades a la contractació de persones d'almenys 30 anys d'edat, desocupades com a conseqüència de la conjuntura derivada per la Covid-19, en col·laboració amb corporacions locals de la Comunitat Valenciana (AVALEM EXPERIÈNCIA).


Aquests darrers dies els bombers que no estàvem de servei hem sortit al carrer. Jo era un d'ells. En el meu uniforme porto l'escut de la Generalitat. Per tant, és un deure i una obligació, defensar el meu govern i les seves institucions. I com a demòcrata, també és deure i obligació, defensar el referèndum, com a solució a l'encaix de les relacions entre Catalunya i Espanya, i com a eina per què els catalans decidíssim el nostre futur. Hi ha gent que critica el fet d'haver sortit els bombers al carrer amb casc i jaqueta ben visible. Però cal dir-ho ben clar: hem sortit a rebutjar i evitar la violència, a pacificar la gent, i especialment l'1 d’octubre per defensar la integritat física dels ciutadans, que feien cua davant dels col·legis electorals, tot patint un terrorisme d'estat per la policia nacional i guàrdia civil, que s'han comportat com forces d'ocupació. Però ara, aquells que sempre s'han cregut per sobre del bé i\nVotaré "Sí" l'1 d’octubre, i us exposaré els meus motius com a bomber de la Generalitat de Catalunya. Catalunya esdevenint país independent gestionarà el 100% dels seus impostos i disposarà de tots els seus recursos econòmics per augmentar l'escassa plantilla de bombers, invertir més en formació i tecnologia i comprar nous vehicles i material de darrera generació. Assumiríem competències que no tenim, com centrals nuclears, ajuda internacional i salvament marítim, guanyant en coordinació per estar tot unificat. Els bombers d'aeroport s'integrarien al sistema d'emergències, deixant d'estar dividits i precaritzats. Pel fet de ser independents, el marc jurídic i legislatiu que afecta els bombers com riscos laborals, color dels rotatius, seguretat social, jubilació, pensions, etc., que ara es legisla des de Madrid, canviaria i es milloraria, adaptant tot això a la nostra realitat. Una República Catalana és l'única via possible per e\nEl Barça ja és futbol modern\nSóc del Barça des que tinc ús de raó. Vaig créixer estimant un més que un club que anava a remolc del Madrid, sent alhora una icona d’aquella Catalunya acomplexada davant d’Espanya. Però va aparèixer Cruyff, Guardiola i Luis Enrique, i Xavi, Iniesta, Ronaldinho i Messi. I Laporta i Rosell i Bartomeu. I entre tots plegats van convertir el meu Barça en el millor del món. I quan ets el millor del món et converteixes en un club competitiu, obsessionat pels títols, beneficis i ingressos. I quan només vols ser el millor dels millors en tots els aspectes, s’arracona la passió. El Barça és ara la icona del futbol negoci o futbol modern: convertir la teva identitat en un objecte de merchandising. Omplir-se la boca de valors, mentre es fan contractes multimilionaris a jugadors capritxosos i mercenaris quan els teus aficionats no arriben ni a final de mes. Preferir un estadi ple de turistes consumidors abans que un avi portant el seu nét. Jugar un partit seguint els horaris de l’Àsia s\nL'altra cara dels Jocs Olímpics del 1992\nEnguany es celebra els 25 anys dels Jocs Olímpics de Barcelona 1992, recordats com una gran fita esportiva, econòmica i social, però que en realitat van ser una gran operació del capitalisme i de l’espanyolitat. Barcelona amb l’excusa dels Jocs es va transformar en una ciutat més pensada pel turisme i la massificació que en les prioritats reals dels barris, tot tractant els veïns més com a consumidors que no pas com a habitants, privatitzant espais i agredint la natura, model que avui en dia ha arribat al col·lapse, gràcies a la permissivitat amb l’especulació urbanística i financera. La festa olímpica va comportar una greu crisi econòmica i encara patim les conseqüències. Els Jocs van suposar una terrible repressió contra l’independentisme. Sota l’excusa del “año de España” (també es va commemorar els 500 anys del “descobriment” d’Amèrica i l’Expo de Sevilla) es va reprimir les reclamacions del Comitè Olímpic Català i d’autodeterminació. Durant el recorregut de la torxa\nM'agrada la Festa Major de Terrassa\nEl model de la festa Major a mi personalment m'agrada. Tenim un “esquelet” molt consolidat, des del divendres a la tarda, amb la baixada del Drac, fins al dimecres a la nit, quan després del castell de focs es clou amb les havaneres acompanyades de rom cremat. Normalment les crítiques són pel concerts, però en gustos musicals tothom té les seves preferències. Ens agradi o no, només cal veure que a la majoria de concerts ja toquin Els Pets, la Xenoa, Dr.Prats o el Perales sempre han estat un gran èxit de públic. La Festa Major és un gran espai de festa per a tothom, on terrassencs i terrassenques compartim alegria i emocions sense cap incident destacable. La cultura popular catalana té una singular i cabdal rellevància, amb el fet casteller com a màxim exponent. Teatre i esports també tenen els seus actes. I la Festa també és un reflex de la societat terrassenca, multicultural i diversa, per això també hi trobem sevillanes, jotes i danses africanes. Fins i tot, fa uns\nA Terrassa les fogueres de Sant Joan quasi són història\nEnguany a Terrassa, les fogueres de Sant Joan autoritzades no arriben ni a mitja dotzena. Podem afirmar que les fogueres són un element quasi extingit i que per moltes persones, ja formen part d’un record de la seva infància o d’allò que parlen els seus pares. Però què les ha portat a l’extinció quan fa vint o trenta anys n’hi havia a cada barri i a cada plaça? Per una banda, una normativa superestricta que limita les fogueres. Un exemple: no està permès que s'acumuli el material fins a les 8 del vespre del mateix 23 de juny. Fa anys, durant dies s’acumulava fustes i trastos vells per cremar i la pila creixia a mida que s’acostava el 23. La normativa s’ha carregat una socialització de la revetlla, on tothom hi col·laborava els dies previs, especialment infants i joves. Els hàbits han canviat. Abans la canalla jugava al carrer. Avui en dia, el trànsit, la superprotecció dels infants, les activitats extraescolars, els videojocs, etc, ha allunyat els nens i nenes de passa\nDesequilibris en els Bombers de la Generalitat\nEn la Generalitat de Catalunya trobem els bombers professionals (bbpp) i els voluntaris (bbvv). En una emergència la feina d’un bbpp i d’un bbvv és la mateixa. Però trobem diferències importants dins aquesta igualtat que a l’hora de treballar comporten un desequilibri en molts aspectes. A un aspirant a bbpp se li exigeix el permís de conducció de camió i posseir els coneixements de nivell intermedi de català (B2). Un aspirant a bbvv no se li exigeix cap permís de conducció i el nivell que se li demana de català és el bàsic (A2). El temari que s’ha d’estudiar un aspirant de bbpp és de 21 temes. L’aspirant a bbvv ha d’estudiar només 14 temes. I les proves físiques són diferents per uns i altres. Aprovat el procés selectiu, el curs que farà l’aspirant a bbpp serà 700 hores lectives. El curs de l’aspirant a bbvv és de màxim 500 hores. En l'exercici de les seves funcions un bbpp estant en acte de servei, té la consideració d'agent de l'autoritat, un bbvv, no.\nEm vull independitzar d’Espanya\nEl motiu principal és que no em sento ni estimat ni respectat. L’estat espanyol ens perjudica voluntària i deliberadament. Tot l’engranatge de l’estat: govern (PSOE i PP), jutges, fiscals i funcionaris. La majoria de decisions de l’Estat els darrers anys en inversions, infraestructures, impostos, gestió de l’energia i de l’aigua, justícia, respecte per l’autonomia i el govern de Catalunya, etc., s’han fet amb la voluntat de perjudicar-nos. La majoria d’espanyols no ens estima. PSOE i PP són majoria, perquè la majoria ho vol. I què fan PSOE i PP amb Catalunya i el poble català? Imposicions, amenaces, coaccions, insults, menyspreus...Els espanyols legitimen aquestes polítiques donant cada 4 anys la majoria a PSOE i PP. Encara hi ha gent multada per dirigir-se en català a un funcionari. Si el català fos una llengua estimada i els espanyols la sentissin com a seva, s’ensenyaria a tota Espanya i es fomentaria i divulgaria. Però la llengua catalana és perseguida, humili\nA Terrassa les fogueres de Sant Joan quasi són his...


Un mataroní maratonià: Mitja marató Costa Barcelona Maresme. Día de perros, tiempo aceptable\nRaül,temps molt bo veient com plovia i amb la brisa marinera, aquest cop segur que molt desagrable i més si li ajuntes el fred!\nJo vaig fer la primera cursa de muntanya nocturna de la temporada a Sant Quirze,el dissabte nit.Després de la marató em venia de gust canviar el terreny i Calella l'any passat la vaig fer on va fer un temps genial tot i que cal recordar que va ser a mitjans d'abril.Està bé x fer marca però és avorridota!\nLa nocturna vaig fer-la a Sant Quirze del Vallès.Poca gent,bon ambient i recorregut molt bonic per la Serra dels Galliners.Destacar tmb l'obsequi que no era una samarreta,sinó un termo amb el logo de la cursa cosa que s'agraeix pq no tot siguin sempre samarretes jeje!\nAra la propera serà Bombers (tela amb les inscripcions que es petava el servidor!) i el 27 d'abril la Montescatano (www.montescatano.cat),15km.per muntanya i organitzada per la JAM(Joventut Atlètica de Montcada).Aquestá és diürna i pots fer 15 km.amb 1400m.de desnivell acumulat o la de 9 km.que són 700 metres de desnivell acumulat.Si t'animes ja t'hi he posat la web!\nAl maig me'n vaig a Ginebra a fer la mitja d'allà que tenim una amiga que viu allà i després a fer els 30km.per la Fageda.Hi ha ganes de muntanya tmb jeje!Ija te n'explicaré més endavant algunes més.\nTu quins plannings tens?\nRaúl Muñoz 1 de abril de 2014, 10:39\nEstà molt bé provar muntanya i fer curses menys multitudinàries i diferents. Jo, per exemple, aquest any no faré Bombers, me n'he fartat. Diumenge faré els 10 de La Llagosta i a partir d'aquí ja veurem, no ho tinc clar encara.\n"M'apunto" aquesta de Montescatano, li donaré un cop d'ull. A mi també em ve de gust muntanya, però potser m'esperaré una mica a acabar la temporada d'asfalt.\nJoan Carles Llurdés i Coit 1 de abril de 2014, 9:52\nSembla que hagués estat una èpica!! És que us fiqueu en cada "berenjenal" ... Tot i així, crec que has d'estar molt satisfet per la marca aconseguida, amb tant de vent, fred i pluja que hi havia, tal i com expliques a la crònica. Tot s'ha de contextualitzar i relativitzar. Potser amb unes altres condicions ambientals haguessis fet marca personal ... qui sap.\nRecords, salut i qms.\nRaúl Muñoz 1 de abril de 2014, 10:42\nSí que em va semblar una mica èpica, tot i que tampoc no va ser per tant. Si hagués estat de muntanya, o una marató, potser sí que li hauríem pogut posar aquest qualificatiu. Tinc ganes de tornar a fer marca, però ja veurem si tinc també la forma física...\nRecords a tu també!\nJoan Castellà 2 de abril de 2014, 14:59\nHola Raúl ! encantat de poder escalfar junts , almenys a l´escalfament et puc seguir el ritme jeje..\nNo feia dia per fer bons registres però be una mes tu !\nRaúl Muñoz 2 de abril de 2014, 19:41\nIgualment, Joan, un plaer. Vaig mirar de seguir algun dels teus companys, però no era el dia...


L'acte ha tingut lloc en el stand institucional compartit per Ports de les Illes Balears, la Cambra de Comerç i Navegació de Mallorca i l'Autoritat Portuària de Balears.\nL'assistència al Saló Nàutic de París és la darrera cita de l'any del conveni de col·laboració subscrit entre aquestes 3 entitats i que té la finalitat de la promoció del turisme i de la indústria nàutica de balears. Els altres salons nàutics inclosos en el conveni, i als quals també s'acudeix amb un stand compartit, són els de Dusseldorf, Mònaco i Genova.\nA l'acte han assitit: Mónica Pozuelo, gerent de Ports de les Illes Balears; Manuel Patiño, vicepresident de Ports de les Illes Balears, Joan Gual de Torrella, president de la Cambra de Comerç de Mallorca; Joan Sastre, director de Promoció Turística de la Conselleria de Turisme, Bartolomé Calafell, director General del Mar i Tomeu Bestard, membre del comitè executiu de la Cambra de comerç.\nEl Saló Nàutic de París ha obert les seves portes del 6 al 14 de desembre i es tracta d'una de les fires sectorials més importants d'Europa, amb 170.000 m2 d'exposició, 1.200 expositors i més de 270.000 visitants.\nPorts de les Illes Balears i la resta d'entitats col·laboren amb la voluntat de recolçar el nostre sector nàutic i portuari en del mercat francès. Aquest mercat té la característica de tenir una gran tradició nàutica i representa un gran potencial per al desenvolupament del sector nàutic de les nostres illes.\nEls visitants no només han pogut conèixer directament els nostres ports, els nostres serveis de fondeig regulats, les nostres empreses de charter i de serveis nàutics, sinó també tots el que els hi oferix balears en relació a la nostra cultura, patrimoni, gastronomia,…\nDes de Ports dels Illes Balears s'està treballant en la linea estratègica de convertir els ports de balears en un referent en el mediterrani i ser la porta d'entrada per a les nostres illes d'un turisme nàutic de qualitat i plenament respectuós amb el medi ambient.


Josmar vol acabar amb la crisi a TV3: "Vull ser el nou director"\nBarcelona. Dissabte, 17 de març de 2018. 13:44\nActualitzat Dissabte, 17 de març de 2018. 13:44\nEls millenials potser no saben qui és, però Josmar va revolucionar la televisió dels 90 a Catalunya cantant amb barretina, malles i marcant paquet, un hit de la música en català, "al nivell" de Paraules d'amor o Boig per tu: És superfort.\nDesprés d'un temps allunyat -per sort- del panorama musical, Josmar ha tornat. Ho ha fet amb una nova versió del seu tema Girls, una cançó que té més anys que Matusalem que ara arriba en un format de maxi single amb el nom de Girls dub version, apte només per oïdes molt melòmanes.\nPerò Josmar ha decidit que amb això de la música no en té prou i s'ha decidit a emprendre una carrera als despatxos. En concret, als de Sant Joan Despí. Que tremoli Vicent Sanchís perquè a la que es despisti, li haurà canviat el pany del despatx.\nJosmar ha estat al Versió RAC1 amb Toni Clapés i companyia. Bé, no estava in situ a l'estudi de l'emissora del Grup Godó, sinó que van anar a casa seva a fer-li una entrevista. Després de parlar de (música??) van abordar la qüestió de què passarà amb TV3, una televisió que Josmar coneix molt bé i que el va encimbellar a la fama ja fa un temps. A Televisió de Catalunya no hi ha diners, però el cantant de Girona té la clau per sortir del pou.\nAra que hi haurà eleccions -o no-, potser serà època de canvis en la direcció de TV3, es plantejaven a RAC1. I Josmar vol "aprofitar" la vinentesa: "M'agradaria ser el nou director de TV3 per canviar les coses, per què no?. Canviaria moltes coses. Fan falta programes de música amb artistes com jo mateix o Sergio Dalma i per trobar nous talents". Sergio Dalma ja tremola. I els espectadors.\n"Si fos director desempolsaria sèries dels anys 60, 70 o 80 que van tenir molt d'èxit. Faria una graella plena d'èxits com Dallas, Dinastía, N'hi ha que neixen estrellats, Oliana Molls o Tres estrelles. Van funcionar molt bé i la gent ho vol tornar a veure. No han de deixar d'estar a la graella"... JR s'està remenant a la tomba neguitós. Frank Spencer crida la Betty espaordit. El Tricicle fuig corrents per la rampa de l'Hostal La Gavina a S'Agaró.\nAl Versió RAC1 trobaven una mina per seguir furgant: "A TV3 no hi ha un duro, què pot acabar fent Vicent Sanchis a partir de setembre?", es preguntava amb sorna Toni Clapés, "aprofitar el que té". I afegia més noms als recomanats per Josmar: "recuperar Com a casa, Els joves, L'escurçó negre... Josmar demostra que en sap de fer televisió"... I Josmar queia al parany i seguia buidant el pap sobre les seves solucions per reflotar TV3.\nCom per exemple, destinar diners a una altra cosa que no sigui l'emissió digital: "Tampoc entenc això del HD, que és una tonteria i una porqueria. Perquè per exemple jo, tinc una televisió que és un plasma, que és una televisió amb LSD..., o LCD, o, com es diu?, i es veu molt bé"... El que semblava que anés d'LSD era el mateix Josmar. "No sé quins programes deu veure", apuntaven a Can Clapés, "però segur que ell està ben content".\nEl pla de xoc de Josmar per sortir de la crisi de TV3 també inclou el retorn d'alguns noms propis a la televisió pública catalana: "Faria que tornés l'Àngel Casas, un altre que presentava els Telenotícies quan va començar TV3, que a mi m'agradava molt, l'Enric Calpena. També el Jordi Llompart. L'hem de recuperar. O la Mari Pau, que ara està al telèfon, o a una tauleta esperant..."... Pausa dramàtica per aguantar el riure de Clapés i el seu equip, fins que el mateix presentador va puntualitzar que Mari Pau Huguet està al departament de Defensora de l'Espectador a l'ens públic, "no amb un telèfon, ni a la secretaria de TV3". Ja ho diu el mateix culebrot estrella de les tardes de TV3, Com si fos ahir. Doncs això.\nmediàtics Critiquen TV3 de posar-se al nivell d'Ana Rosa parlant de la mort de Gabriel Darío Porras\nTelevisió La mare del petit Gabriel demana a Ana Rosa que deixi de parlar del fill Jennifer Navarro


Mor Manuel Foraster | Bernat Puigtobella\nMor Manuel Foraster\nAvui és un dia trist per a la literatura catalana. Ha mort Manuel Foraster, activista cultural i escriptor. Nascut a Sabadell l’any 1949, en els darrers anys havia publicat dues novel·les, Factures pagades i Lisboa direcció París, totes dues publicades a Tusquets.\nManuel Foraster al cafè La Palette de París | Foto Bru Rovira\nEn Manuel Foraster era sabadellenc, però la vida l’havia fet napolità, parisenc, barceloní i tot el que vulgueu. Després de molts anys de treballar en l’àmbit cultural com a gestor i activista, l’any 2012 Manuel Foraster va debutar amb Factures pagades, una novel·la que Narcís Comadira va definir com una obra “elegant, cosmopolita, xafardera, divertida, plena de ressons”. Foraster va fer entrada en la literatura catalana amb la discreció que el caracteritzava, gairebé com un intrús. Publicava a Tusquets, de la mà d’Antoni Marí, al marge de premis i capelletes.\nAgitador en empreses com la fundació La Mirada de Sabadell, l’Olimpíada Cultural o la fundació Caixa Catalunya, va ser tota una sorpresa quan va publicar Factures pagades. Era el primer lliurament d’una trilogia,’Foraster de fora’, que va continuar amb una segona part, Lisboa direcció París (Tusquets, 2014). “Una part de l’experiència vital de Foraster ha estat lligada al viatge: va seguir les passes d’Eduard Toda, de qui va estudiar i editar el dietari del viatge a Egipte. També va ser lector a les universitats de Bordeus i Nàpols.\nSegons escrivia Enric Bou a Núvol a propòsit de la segona entrega de la trilogia, Foraster s’inspirava en uns viatges i coneixences, lectures i experiències, i molta imaginació. A Lisboa direcció París Foraster voreja l’autoficció i estableix una formidable sèrie de connexions. Els llibres són construïts a partir de situacions que inspiren citacions (o a l’inrevés, citacions que suggereixen situacions), que són el mirall d’unes realitats recordades i inventades.\nEl poeta Antoni Clapés, sabadellenc com ell, explica que fa cinc dies, des d’un box d’urgències oncològiques, en Manuel li deia: “La poca energia que tinc la dedico aquests dies a corregir el tercer volum de la trilogia, que em publicarà aviat Tusquets i que s’ha de dir: SABADELL GRAN CENTRAL, NOVA YORK RAMBLA. A veure què en surt de tot plegat.”\n“Segur que serà un gran llibre, com els altres dos”, diu Clapés. “Un llibre que, de debò, estarà escrit en sabadellès —una llengua que, com la ciutat homònima, està en perill d’extinció. Una llengua de la qual en Manel n’era un dels darrers escrividors. Una llengua que ja pocs entenen”.\nForaster havia dirigit la revsita Nexus, que editava la Fundació Caixa Catalunya, on ell va treballar molts anys des de la Pedrera. Des de la creació de Núvol, Foraster es va entusiasmar amb la idea de fer una revista cultural online, i hi va participar activament amb articles, propostes i idees. Trobareu tots els article que va publicar aquí. Les seves col·laboracions eren sempre un luxe per a Núvol. Sempre em deia que havíem de fer un recull dels millors articles en format paper. Algun dia li haurem de fer cas. De moment, ara i aquí, enviem una abraçada a la seva dona Núria, i família. Et trobarem a faltar, Manel.\nL’acte de comiat tindrà lloc al Tanatori Sant Gervasi de Barcelona, demà, dimarts, dia 15, a les 15:30 hores.\nJoaquim Carbó el 14 març 2016 a les 13:14 ha dit:\nDivertit, rigorós, irònic, cordial, atent… Així és com et recordaré, Manuel, el temps tan limitat que em queda fins que et vingui a fer companyia. Com xalarem parlant de la colla Sabadell!\nLópez el 14 març 2016 a les 14:49 ha dit:\nEm sap greu. Aquestes dues últimes novel·les em van agradar. Que en pau reposi.\nAntoni Dalmases el 15 març 2016 a les 0:19 ha dit:\nTrist i emprenyat, amb el record d’unes converses divertides, amenes, sornegueres i ben sabadellenques, parlant de la presentació del Lisboa direcció París al nostre poble. Entre altres coses, em va descobrir que un dels bons llocs per trobar-se i xerrar tranquils són els bars dels hotels. Espero el tercer lliurament per sentir-me acompanyat de la seva veu, del seu humor esmolat, per mantenir viu el record d’un home intel·ligent i afable, sense fums i directe.\nAnna Maria Saludes i Amat el 15 març 2016 a les 17:19 ha dit:\nDins el comentari que he deixat fa una estona a l’article tan ben escrit per Enric Bou en el comiat de Manuel Foraster i Giravent, i, que Bernat Piuigtobella també arrodoneix en descriure la pèrdua trista de la polifacètica personalitat del sabadellenc, voldia afegir-hi una postil.la . Una darrera idea que m’ha vingut, tot recordant a en Manuel Foraster .\nPer a mi, era inevitable no veure en alguns dels components actuals de la Fundaciò de La Mirada, les rèpliques, o simils duplicats d’alguns dels tres puntals fonamentals del grup sabadellenc, o de la Colla. Em refereixo als tres personatges més coneguts per a la posteritat Joan Oliver o Pere Quart, Joan Prat o Armand Obiols, i, Francesc Trabal. Es en aquest darrer, a Francesc Trabal, que no va tornar mai més de l’exili xilè, amb qui veig més connotacions amb el tarannà de Manuel Foraster .\nRes més,i, moltes gràcies a Nùvol que recorda als qui cal recordar i dona espai a gent, com jo, que vol recordar un amic incomparablament amable com Manuel Foraster i Giravent.


Tret de sortida del nou any al Consell d’Infants – marta lacima\nJanuary 5, 2017 Leave a Comment by martalacima\tCatalà\nLa cavalcada dels Reis d’Orient serà el primer acte en què participaran en el seu vintè any a Sant Feliu\nLa Celma té onze anys, estudia al Col·legi Mare de Déu de la Mercè i en les seves estones lliures fa patinatge i teatre. Un divendres al mes, entre les cinc i les set de la tarda, es reuneix amb altres nens de Sant Feliu al Centre Les Tovalloles “per millorar la vida dels nens de la ciutat”. En una setmana en què els nens i nenes es converteixen en els protagonistes a les cases, Fetasantfeliu ha parlat amb una de les membres del Consell d’Infants de la ciutat.\nAquest any 2017, serà el vintè en què el Consell d’Infants, un grup de 30 nens i nenes de cinquè i sisè de Primària que fan que l’opinió dels infants es tingui en compte a Sant Feliu, és present a la ciutat. I és que la capital del Baix Llobregat va ser una de les primeres en constituir-ne un, l’any 1997. Així doncs, ja fa dues dècades que els consellers i conselleres es reuneixen amb l’alcalde per proposar millores per la ciutat, reben els Reis Mags d’Orient la nit del 5 de gener i, des de l’any passat, organitzen la Gimcana de la Rosa.\nEm va semblar divertit i una manera d’ajudar\nEl cas de la Celma és especial perquè, tot i ser alumna de sisè de primària, aquest és el seu primer any al Consell, ja que el seu predecessor “ho va haver de deixar”. Ella només ha assistit a una de les reunions del Consell, però té un munt d’idees per començar a compartir des de la reunió de gener. Posar porteries i cistelles a la plaça Lluís Companys, bancs a les portes de les escoles pels pares i les mares o més tirolines al Parc del Llobregat són només algunes de les idees que proposarà als seus companys i companyes.\nParticipació al Simposi Internacional\nEl Consell d’Infants compta amb la presència de dos alumnes de cada escola de Sant Feliu, un de cinquè i un de sisè. Però què porta a una persona d’onze anys d’edat a presentar-se com a candidat? “Em va semblar divertit i una manera d’ajudar”, diu la Celma, i afegeix que “a la primera reunió vam fer molts jocs per conèixer els altres nens”.\nSi bé des de la reunió de gener els nous consellers i conselleres començaran a aportar el seu granet de sorra per millorar la vida dels infants a Sant Feliu, l’any que deixem enrere ha estat especial pel Consell. I és que el passat 13 de desembre, sis companys i companyes de la Celma van poder assistir a un simposi internacional sobre infants i participació política, al que també van assistir membres dels Consells d’Infants de Sant Joan Despí, Granollers i la Seu d’Urgell, a més de polítics locals i dinamitzadors, entre d’altres.\nEl Simposi buscava analitzar i reflexionar sobre la participació política dels infants als municipis. Els membres del Consell santfeliuenc van formar part d’una taula rodona en què van parlar de les accions i projectes que han fet a la ciutat, com ara la Gimcana de la Rosa.\nArticle publicat a Fet a Sant Feliu el 4 de Gener de 2017. Article original: https://www.fetasantfeliu.cat/noticia/100811/tret-de-sortida-del-nou-any-al-consell-dinfants\nCategories: CatalàTags: Baix Llobregat, Barcelona, Catalunya, cavalcada dels Reis Mags, Consell d'Infants, Fet a Sant Feliu, Granollers, La seu d'Urgell, sant feliu, Sant Feliu de Llobregat, Sant Joan Despí, Simposi internacional\nWomen’s March Barcelona – Photo Gallery


botifarra d’ou | Patufets al món\nArxiu d'etiquetes: botifarra d’ou\nEl Dijous Gras a l’exterior\nA Quan el català és minoria també hem volgut celebrar el Dijous Gras. Us dèiem “S’ha fet llarga l’arribada de Sa Majestat el rei Carnestoltes, però diuen que ve demà amb gran carregament d’ous, botifarres i coques de llardons. Recordeu els Dijous Gras, Llarder o Jarder que celebràveu a l’escola? Què fèieu?”\n“El Carnaval se celebra a molts països, encara que també n’hi ha que no. Si al vostre país d’acollida ja se celebra, què fareu d’especial perquè els vostres patufets també coneguin la vostra manera de celebrar-ho? I si al vostre país no se celebra, teniu pensat fer alguna petita celebració?”\nImatge extreta de: http://ampaipse.wordpress.com/2012/02/16/el-dijous-gras-botifarra-menjaras/\nLa Sara, d’Alemanya, ens diu que a llar d’infants dels seus patufets va organitzar un taller de disfresses a la catalana que va tenir molt èxit. En canvi, la Marta, també a Alemanya, celebra un Dijous Gras germànic amb Curriwurst per dinar, com a substitut de les botifarres catalane, i truita de patates per sopar. La tercera mare “germànica” que ha participat en el debat, la Gemma, ens ha explicat com celebraran el carnaval a Berlín: “A Berlín, serà el tercer any que cremem el Rei Carnestoltes amb el grup de Catalanets a Berlín. Com a novetat, aquest any, abans de cremar el ninot que hem fet entre tots els nens i nenes en dues sessions de manualitats, farem una calçotada al mateix parc on cremarà hores després el Rei Carnestoltes!”\nD’altra banda, ni a Irlanda ni a Anglaterra se celebra el Carnestoltes, ens diuen la Montserrat, la Núria i l’Alícia, però tot i així a ca l’Alícia faran truita, disfresses i fins i tot provaran de fer coca de llardons. A ca la Núria també menjaran truita i coca aprofitant la visita dels avis. A més, el dimarts abans del dimecres de cendra la Montserrat i l’Alícia faran pancakes per a celebrar el Shrove Tuesday.\nA la Gemma li sorprèn la coincidència de celebrar el Carnestoltes amb pancakes als països anglosaxons i la tradició russa de fer-ho amb blini: “ostres, la fracció russa de la família també ho celebrarà amb crêpes (blini)! Ara bé, tot cremant una nina: no el Rei Carnestoltes, sinó la Maslenitza“.\nJa que els ho demanàvem, les participants al debat també ens han explicat què feien a l’escola per Dijous Gras: Excursions, menjars de germanor de truita o botifarra d’ou i altres menjars típics d’aquestes dates o fins i tot l’exercici de cuinar la pròpia truita amb la supervisió —o la pressió— de fer-ho davant dels companys de l’escola. La Montserrat, en canvi, té una experiència ben diferent: “El dijous gras jo el celebrava a casa o amb les nens i nenes del barri o a l’agrupament escolta; a començament dels anys 70 a les escoles encara no es “treballaven” les tradicions“. La truita, doncs, roman en les celebracions de les famílies patufaires del Dijous Gras, però sembla que ha perdut el valor col·lectiu de la festa.\nAquesta entrada va ser publicada a Uncategorized, Xup-xup al Facebook i etiquetada botifarra d'ou, Carnestoltes, coca de llardons, Dijous Gras, dimecres de cendra, tradicions, truita el 24 febrer 2014 per patufetsalmon.


Estratègies pedagògiques per a la reducció de la conflictivitat - UOC X Estratègies pedagògiques per a la reducció de la conflictivitat - UOC X\nL’educació pot ser generadora de pau? Per si sola, l’educació difícilment posarà fi als conflictes bèl·lics. Ben utilitzada, pot ajudar molt a assolir la pau. Això és el que proposa l’educació global, una proposta pedagògica que va més enllà de l’educació formal. S’hi recullen tots els aspectes educatius, formals i informals, que afecten les persones. Aquesta proposta de gestió de conflictes des de la pedagogia exposa un plantejament interdisciplinari: tota la societat és responsable del desenvolupament òptim dels individus.


L'Hospitalet incorpora bicicletes elèctriques plegables per a ús intern del personal municipal | Sostenible\nAquesta cessió ha estat possible gràcies al conveni signat entre l’Ajuntament de L’Hospitalet i la direcció de Serveis de Mobilitat Sostenible de l’AMB, per incrementar la participació modal de la bicicleta als municipis de la regió metropolitana.\nAmb aquest darrer lliurament, l’Ajuntament de L’Hospitalet disposa ja de 21 bicicletes (dotze d’elèctriques —sis de les quals són plegables— i nou de mecàniques) i 54 persones usuàries registrades que fan ús d’aquest servei de préstec intern.\nEl conveni signat amb l’AMB ve a reforçar les actuacions del Pla de mobilitat urbana sostenible (PMUS) 2015-2020 relatives a la reducció de desplaçaments en vehicles motoritzats en la mobilitat interna dels ciutadans i a l’impuls de la bicicleta com a mitjà de transport sostenible. Aquestes actuacions es complementen amb l’execució de carrils nous per a bicicletes i la definició dels itineraris pedalables de la ciutat.\nFoment de la bici al Districte Econòmic\nTambé dins de les actuacions de foment d’aquest vehicle no contaminant, ha entrat ja en vigor el conveni de col•laboració signat per l’Ajuntament de L’Hospitalet amb l’Àrea Metropolitana de Barcelona i les empreses Antonio Puig, Corporació LDL, Ara Vinc, Nubiola Pigmentos, Reference Laboratory i Materias Químicas per afavorir l'ús de la bicicleta com a mitjà de transport per anar a la feina.\nPer dur a terme aquesta prova pilot, l’AMB ha facilitat a aquestes empreses ubicades al Districte Econòmic Granvia L’H un total de 25 bicicletes, amb l’objectiu de reduir-hi els nombrosos desplaçaments en vehicle privat i substituir-los per d’altres que incloguin la bicicleta, anar a peu o el transport públic.\nPer la seva banda, l’Ajuntament de L’Hospitalet realitzarà tres sessions de formació als treballadors usuaris i els aportarà informació sobre funcionament, mecànica i manteniment de bicicletes, seguretat viària, recorreguts i aparcaments segurs al voltant dels centres de treball i connexions amb el transport públic.\nL’Ajuntament també es compromet a fer actuacions d’ampliació i manteniment de la xarxa de vies pedalables i millora de la senyalització, així com estudiar la possibilitat d’augmentar l’actual oferta d’aparcaments segurs de bicicletes al Districte Econòmic. Aquestes mesures formen part del Pla de mobilitat urbana sostenible de L’Hospitalet (PMUS) 2015-2020.\nPer part de les empreses signants del conveni, hi ha el compromís de promoure la implantació d’aquesta iniciativa entre els seus treballadors i de facilitar-los aparcaments segurs de bicicletes dins del recinte de les empreses, com a alternativa més sostenible i respectuosa amb el medi ambient a l’ús actual majoritari del vehicle privat a la zona.


Web Therapy - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nWeb Therapy és una sèrie de televisió espanyola produïda per Fremantle Media que s'emet a #0. Aquesta protagonitzada per Eva Hache. És l'adaptació espanyola de la sèrie americana Web Therapy protagonitzada per Lisa Kudrow, la seva estrena va ser el 2 de febrer de 2016.\nLa Rebeca Miller, una terapeuta cansada de les típiques teràpies i tornades innecessàries a la infància que decideix engegar un nou i revolucionari mètode: teràpia en línia en sessions exprés de tres minuts. D'origen acomodat i amb poca paciència amb el món, la Rebeca és una mica materialista, narcisista i egocèntrica. Ella creu que els problemes es resolen anant a l'inici de l'assumpte i la resta és ximpleria. I més que per les seves patologies, els seus pacients li interessaran en realitat pel que li puguin aportar en el seu benefici personal.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Web_Therapy&oldid=23280674»\nDarrera modificació: 23 abr 2020 a les 18:15\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 abr 2020 a les 18:15.