Claudia Soler: "La leucèmia m'ensenyà a valorar a la meua família i també a estimar-me" - Levante-EMV\nClaudia Soler, autora d´«El pañuelo mágico de Claudia». Levante-emv\nYanira Martín | València\n11·04·18 | 05:15\nQuina és la idea principal d'este llibre?\nRealment es basa en la meua història personal, en la meua pròpia experiència. Parle de la leucèmia i de la meua forma d'afrontar-la, però sempre enfocada des del punt de vista dels xiquets. Es tracta d'un conte infantil. Es desenvolupa des del moment en què em diagnostiquen la malaltia, i li succeïxen moltíssimes escenes que he viscut en primera persona. El final també és molt esperançador.\nTenint en compte que està inspirat en una història real, el títol es deu a algun esdeveniment especial?\nVaig decidir posar per títol El pañuelo mágico de Claudia perquè el meu mocador me´l va regalar el meu avi. Era molt especial i important per a mi, i em va donar molt de suport i optimisme de cara a la malaltia. Per açò, he volgut incloure-ho en la història. Les il·lustracions han sigut cuidades al detall, fins a tal punt que el mocador que apareix en la portada és exactament el mateix. De fet, està escanejat.\nQuin objectiu perseguix?\nLa idea és parlar de la malaltia des d'un punt de vista positiu. De fet, allò que preval en la història és el color, el positivisme, l'alegria i el suport constant de la meua família. He volgut dirigir-ho cap als aspectes positius per a difondre optimisme i transmetre el clar missatge que la malaltia es pot superar, com he fet jo. Em van diagnosticar leucèmia als nou anys, ara mateix tinc 22, i ja fa sis anys que els metges em van donar l'alta definitiva.\nLi ha resultat difícil traure el costat positiu d'una malaltia tan complicada?\nNo, perquè des de l'inici de la malaltia la meua família m'ha inculcat just el que jo vull transmetre als lectors. És obvi que la patologia té moments durs i difícils, perquè la realitat és eixa, però açò ja se sap, perquè no es pot negar que és una malaltia complicada. No obstant això, cal quedar-se sempre amb allò positiu, perquè ajuda molt a poder superar-la, i està bé vore les coses des d'eixa perspectiva.\nQuins són els aspectes positius més destacats que ha aconseguit reunir?\nEn primer lloc, he aprés a valorar a la meua família i també a estimar-me. Haver patit esta malaltia m'ha servit per a tindre clar que res és impossible. Pot ser que hi haja obstacles en la vida, però tot es pot superar. A més, he perdut la por a la mort. Pense que és una cosa natural, encara que se sol vore com un tema tabú. La gent tendix a perdre l'esperança davant les dificultats, ja siga per por o per altres factors negatius, i açò és el que no cal permetre. Al final et convertixes en una persona més forta, i alhora positiva.\nDes de la seua experiència, creu que este tipus d'històries poden ajudar d'alguna manera als xiquets i xiquetes que patixen la patologia?\nEls xiquets han de saber el que tenen, però sempre tenint en compte que són xiquets. Per açò, cal saber dirigir-se a ells en un llenguatge correcte, però açò no vol dir que calga mentir-los en cap moment. En el meu cas, sempre vaig ser conscient del que tenia, perquè els meus pares van saber explicar-m'ho molt bé, i sense obviar l'edat que tenia en aquell moment. Per esta raó, en este llibre he volgut seguir l'exemple dels meus pares, i vaig decidir enfocar-ho d'una manera positiva. Crec que pot fer que els xiquets canvien el seu concepte de la malaltia. Tot té un costat positiu.\nEs dirigix exclusivament als xiquets i les xiquetes?\nNo, està recomanat per a tots els públics. Però és cert que s'orienta d'una manera especial als xiquets i xiquetes i als familiars dels xicotets afectats per la leucèmia.\nCom li va sorgir la idea de crear este conte?\nSóc estudiant d'Educació Infantil, i tot va sorgir a partir d'una activitat en la universitat. Consistia a escriure tres cartes, al llarg del curs, a un amic invisible. Al final d'estos treballs, allò que calia fer era regalar un conte que podíem crear nosaltres mateixos. Vaig decidir unir les tres cartes i fer el conte. D'açò fa un any aproximadament. La idea li va encantar a la professora, i va quedar tan impactada amb el missatge que em va animar a publicar la història.\nLi agradaria seguir dedicant-se a l'escriptura?\nÉs una cosa que no descarte en cap moment. Sempre m'ha apassionat escriure, i encara que ara mateix no tinc un altre projecte pendent, crec que en un futur podria animar-me a escriure un altre llibre. De fet, m'expresse molt millor escrivint que parlant.


Detingut un veí de Cambrils per agredir la seva parella a la via pública a la zona del Regueral - Revista Cambrils\nPublicat el Dijous, 29 de juliol de 2021 10:31h\nUna patrulla de Costes va ser l'encarregada de detenir l'home que havia agredit a la seva parella, a la via pública | Cedida (Twitter Policia Local)\nEn aquesta darrera setmana, la Policia Local ha realitzat diferents intervencions i detencions en diferents successos. Ahir dimecres, cap a les dotze del migdia, la Patrulla de Costes va intervenir un home de 31 anys –veí de Cambrils– per generar problemes de desordre públic a la zona de l'Esquirol. A més, poc després cap a la una del migdia, va agredir la seva dona a la via pública –a l'alçada del Regueral–. L'home va ser detingut i els agents van instruir diligències.\nTemptativa de robatori a un establiment del Barri Antic\nUn dia abans, cap a les 3 de la matinada del passat dimarts 27 de juliol, dos homes per una temptativa de robatori en un establiment de restauració del Barri Antic. Els agents també van instruir diligències per desordres públics, atemptats i furts comesos en establiments comercials del barri del Port.\nDetingut al barri de la Pallissa per lesions a familiars i desordre públic\nD'altra banda, el dilluns al matí, agents de la Policia Local van sorprendre un home quan estava sostraient una bicicleta de l'interior d'un habitatge de la zona de Cambrils Mediterrani. L'individu va ser detingut. Finalment, uns dies abans, dissabte 24 de juliol a la tarda, la Policia Local va detenir un jove al barri de la Pallissa per lesions a familiars, desordre públic i atemptat.


El 24% de les persones de Mallorca manifesten que compren vi “Binissalem”\nL’any 2018 la Direcció General d’Agricultura i Ramaderia, en col·laboració amb l’empresa SEMILLA SAU, han desenvolupat un estudi en relació al consum d’aliments de les Illes Balears amb Denominació d’Origen Protegida (DOP) o Indicació Geogràfica Protegida (IGP).\nEl treball de camp es va desenvolupar a Mallorca el mesos de juliol i agost i es varen entrevistar 518 persones residents a Mallorca que compraven aliments. Es poden consultar les característiques de la mostra i el lloc de les entrevistes a l’enllaç annex.\nL’estudi conclou que el 24% de les persones entrevistades compren vi “Binissalem”, la qual cosa implica que és el vi de la Comunitat Autònoma que més compren les persones de Mallorca. Cal destacar que un 10% de les persones manifesten que compren vi de Binissalem una vegada per setmana.\nEl perfil del consumidor de vi “Binissalem” és un home que viu a Palma i compra a la botiga o a l’hipermercat.


Liffey - Com cada 1 d'abril, a veure qui la diu més grossa\nCom cada 1 d'abril, a veure qui la diu més grossa\nUns músics ioruba donant la benvinguda a Bertie Ahern / Foto: Wikipedia editada pel Liffey\nEl dia 1 d'abril és conegut en el món anglosaxó com l'April Fool's, és a dir, el dia de les notícies falses en clau d'humor i hi ha una compteció per veure qui la diu més grossa; a vegades és tan grossa que es veu de seguida però en algunes ocasions, quan la realitat supera la ficció, ja és més difícil. Per exemple l'any passat el controvertit senador David Norris va anunciar la seva candidatura a la presidència de la República i tothom va pensar que era broma.\nAquest any, entre d'altres, el diari Sunday World va fer broma amb l'ex-Taoiseach Bertie Ahern, esquitxat de ple per l'Informe Mahon i que ha abandonat el seu partit de tota la vida, el Fianna Fáil. Segons aquest diari, Bertie Ahern també abandonava Irlanda perquè no tenia res a fer en aquest país i se n'anava cap a Nigèria, on fa uns dies va fer una conferència cobrant 30.000 euros. Continuava la broma dient que havia començat a aprendre ioruba, que era força semblant al gaèlic i que els nigerians li havien dit que ja el parlava gairebé com l'anglès.\nEl Sunday Business Post publicava que el Fine Gael havia encarregat a un grup de persones una nova versió de l'himne d'Irlanda. Entre els membres escollits hi havia la cangur dels Jedward (representants irlandesos a Eurovisió) i diversos actors còmics. La tria del nou himne es faria a través d'un concurs a la televisió pública RTÉ a l'estil d'X Factor.\nEl Liffey també va voler-se sumar al festival i va publicar una notícia sobre un intercanvi de posicions entre els ponts Hapenny i Millennium a fi d'evitar les caigudes de la gent que surt de Temple Bar amb alguna copa de més.


L'olotí Rafel G. Bianchi guanya el 16è Premi de Pintura Ricard Camí | NacióGarrotxa\nL'olotí Rafel G. Bianchi guanya el 16è Premi de Pintura Ricard Camí\nper NacióGarrotxa , 19 de setembre de 2019 a les 13:30 |\nRafel G. Bianchi guanyador del premi Ricard Camí de pintura. | Cedida\nL'obra El col·leccionista absent III, de l'artista Rafel G. Bianchi (Olot, 1967), ha estat la guanyadora del Premi BBVA de Pintura Ricard Camí que convoca la Fundació Antigues Caixes Catalanes amb el suport de BBVA. El guardó, valorat en 20.000 euros, consisteix en una remuneració econòmica per a l'artista i la promoció i projecció de la seva obra a través de l'elaboració d'un catàleg i d'una exposició individual al Centre Cultural Terrassa.\nL'acte de lliurament del premi ha tingut lloc aquest dimarts al vespre a Terrassa i ha comptat amb una performance al voltant dels artistes finalistes d'aquesta edició. Les vint obres finalistes del concurs, la pintura guanyadora inclosa, s'exposaran al Centre Cultural Terrassa fins al 6 d'octubre. La pintura premiada neix de la trobada de Bianchi amb l'obra El col·leccionista d'estampes del reconegut pintor Mariano Fortuny (1838-1874).\nL'obra original, de la qual Fortuny en va fer tres versions, representa un intercanvi comercial entre un venedor i un col·leccionista en una habitació plena de peces artístiques que formen part de la seva col·lecció personal. Bianchi interpreta i actualitza l'obra original, de la qual Fortuny en va fer tres versions, amb la seva pintura El col·leccionista absent III, una adaptació "crítica i irònica" a partir de nous enfocaments al fet de col·leccionar.\nEs tracta d'una acció conceptual que no sorgeix tant de la seva posició d'artista col·leccionista, sinó més aviat des d'una lectura capaç de suggerir un relat específic, el que Bianchi denomina com la seva "particular genealogia de l'art català dels segles XX i XXI". Tal com l'artista assenyala, la pintura es construeix a partir de la idea de "collage" o "retallable", perquè substitueix els elements originals de l'obra de Fortuny per referències artístiques contemporànies. Per aquest motiu, a El col·leccionista absent III s'hi poden observar obres pròpies de Joan Miró, Antonio Ortega, Joan Brossa, Regina Giménez, Pere Jaume o Antoni Tàpies, entre d'altres. En definitiva, un conjunt d'elements que configuren la "cosmogonia" de Bianchi.\nEn aquesta 16a edició, l'organització ha optat per un jurat format per professionals del món de l'art, que són Cèlia del Diego (presidenta de l'Associació Catalana de Crítics d'Art), Teresa Blanch (historiadora d'art, crítica i comissària), Montse Badia (directora artística de Cal Cego), Adrià Fornés (director del Centre Cultural Terrassa) i l'artista Pere Llobera. A més, per donar més impuls al concurs, enguany s'ha comptat amb la col·laboració d'Art Barcelona i del Gremi de Galeries d'Art de Catalunya, que han donat suport en la difusió entre els artistes.\nSobre l'artista guanyador\nRafel G. Bianchi és artista i professor, i des del 2015 ha estat treballant en aquest projecte. Va presentar una altra versió d'aquesta mateixa obra fa dos anys, en el marc de la 15a edició del concurs, en què va quedar finalista. Enguany, però, l'artista ha reformulat la pintura i ha integrat nous elements cromàtics i figuratius en la composició. És per això que assegura que fa un treball narratiu i no visual en què la seva obra "canvia", motiu pel qual no se'l reconeix "visualment".\nEn aquest sentit, l'artista ha confessat també que li agrada més fer exposicions que no pas produir-les, perquè amb el procés de muntatge es pot "reescriure el relat" i sempre ha defensat l'obra com "un exercici de comissariat". Malgrat que encara no s'ha engegat la producció de l'exposició personal del guanyador, Bianchi ha avançat que el seu desig és que el projecte sigui "un desplegament narratiu en 3D".\nEl Premi BBVA de Pintura Ricard Camí és un dels vuit premis que la Fundació Antigues Caixes Catalanes, amb el suport de BBVA, impulsen arreu de Catalunya en temàtiques tan diverses com la literatura, el dibuix, la música, les arts escèniques i plàstiques, el cinema o l'associacionisme cultural. Al llarg de les 16 edicions d'aquesta biennal, més de 5.300 artistes participants han presentat un total de 6.400 obres, de les quals 505 han estat exposades, un fet que des de la direcció del Centre Cultural Terrassa és "atractiu" i dóna "continuïtat" al concurs.\nFoto de família del 16è premi Ricard Camí de pintura. Foto: Cedida\nCultura, pintura, Vallès Occidental, Terrassa, Centre Cultural Terrassa, Ricard Camí, Rafel G. Bianchi


El primer estatge de l’entitat, inaugurat l’any 1893, van ser les golfes de la xocolateria Cunill del carrer Call. Ricament decorat amb mobiliari i obres d’art regalades pels socis fundadors, disposava d’una àmplia i lluminosa sala per les sessions d’apunts, però no d’una sala d’exposició, raó per la qual les primeres exposicions col·ectives es celebraran a la Sala Parés.\nEL CARRER BOTERS\nL’any 1895 el Cercle es trasllada al carrer Boters núm. 6, on, entre animades tertúlies, xocolatades, partits de pilotes i escacs, es crea aquell esperit de germanor i aquella atmosfera fraternal que, des de llavors, va caracteritzar l’entitat. Aqui es celebra l’any 1899 la quarta exposició de socis, en ocasió de la qual Alexandre de Riquer realitzarà el cartell que serví de logo de l’entitat fins avui.\nL’any 1903 l’entitat passarà a ocupar la planta baixa de casa Martí, projectada per l’antic soci Puig i Cadafalch i abans seu del conegut café-cerveceria Els 4 Gats. Els “llucs”, que en aquesta etapa aniran consolidant el seu projecte cultural catalanista, promouran en aquesta seu el curs d’Historia de l’Art dels Estudis Universitaris Catalans, dictat per Puig i Cadafalch, i aculliran col·lectius de diferent matriu, des de l’Agrupació Courbet fins als Amics de l’Art Litúrgic. El ple fervor d’iniciatives culturals de l’entitat en l’etapa republicana es estroncat per la Guerra Civil, quan l’entitat es obligada a tancar portes pel seu caràcter confessional.\nDesprés d’un llarg tancament i d’un bieni d’acollida provisional a l’Institut Balmesià, l’any 1953 el Cercle pot inaugurar la nova seu al Palau Castells de Ponç del carrer del Pi n.16, al costat de l’antic estatge del carrer Boters. En aquestes sales, decorades al començament segle XIX per Pau Rigalt, els “llucs” travessaran des de la delicada etapa de resistència antifranquista fins a l’etapa democràtica, acollint un nombre incaulculable d’exposicions i iniciatives i un número sempre creixent de socis i d’estudis dedicats a diferents disciplines.\nEL PALAU MERCADER\nArran unes reivindicacions dels proprietaris de l’immoble, l’entitat serà desallotjada i engegarà una campanya per a l’obtenció d’una nova seu, aconseguida finalment per cessió de l’Ajuntament de Barcelona del Palau Mercader, al carrer de Mercaders 42. Des de la seva creació a l’any 1893, el Cercle no s’ha mogut d’aquest petit i entranyable territori barcelonai que és Ciutat Vella.


Sí, també soc la pèrfida madrastra. Les ombres de la maternitat i els contes – Barbiana\n“L’altre dia, tot just després d’un conflicte amb el meu fill, vaig seure al sofà per\nrecuperar una mica la calma i deixar que les emocions tornessin a un cert estat de repòs. Vaig engegar la tele, i vaig veure un anunci on on una mare bella, tranquil·la i somrient jugava i compartia moments tendres amb el seu bebè, en una habitació blanca i perfectament endreçada. Em vaig sentir com la madrastra dels contes, com la bruixa piruixa. Vaig tancar la tele, i vaig plorar una bona estona.”\nAquest és el testimoni d’una mare corrent en una trobada de formació per a famílies. Molt probablement s’assembla molt al testimoni que podria donar qualsevol mare del nostre entorn proper; és una escena que il·lustra a la perfecció el sentiment de moltes de les dones amb fills que troben dificultats per ser el tipus de mare que respon a l’ideal: dona majoritàriament jove, moderna, atractiva i de bon humor, amb un físic de gimnàs, en una casa de disseny. Només cal fer una repassada a alguns anuncis publicitaris per adonar-nos de quin és el model des del qual se’ns convida a exercir la nostra maternitat, i la nostra feminitat.\nAra bé, les mares reals també sabem que aquest costat lluminós de la maternitat n’és només una part.\nL’experiència de ser mare no es redueix només al que veiem als anuncis, sinó que comprèn també altres episodis no tan lluminosos, i dels quals no se’n parla amb tanta normalitat.\nL’experiència de ser mare no es redueix només al que veiem als anuncis, sinó que comprèn també altres episodis no tan lluminosos, i dels quals no se’n parla amb tanta normalitat. És difícil trobar contextos on poder viure lliurement totes les emocions que es posen en joc quan una dona es converteix en mare, especialment aquelles que no responen a l’ideal de mare que s’imposa. Sembla que en la societat en què vivim el que s’espera és que es mostri únicament allò que es considera positiu, lluminós i agradable, no només de la maternitat, sinó també -tot i que no en farem esment aquí- d’altres facetes de la nostra vida.\nNo només som llum\nNo podem ser éssers complets, dones completes, si no coneixem mínimament la nostra ombra.\nConvertir-se en mare porta implícit un moviment emocional important que inclou -a més de la part lluminosa- inseguretats, contradiccions, dubtes, reaccions inadequades i dificultats relacionals. Alguns d’aquests aspectes de la maternitat no són gens fàcils d’expressar, i sovint moltes mares s’acaben sentint molt culpables quan es veuen desbordades per aquest tipus de sentiments, com si fos poc adequat, poc apropiat o poc femení connectar també amb la part menys plàcida de la maternitat. La psicoanalista junguiana Sybylle Birkhäuser-Oeri afirma que quan una dona desconeix el seu costat fosc, la seva ombra, és que el seu instint està escindit. No podem ser éssers complets, dones completes, si no coneixem mínimament la nostra ombra. Per ombra entenem tots aquells trets que per diversos factors -com ara creences, mandats familiars o religiosos, experiències viscudes, etc.- queden relegats a l’inconscient, i que no reconeixem com a propis o com a parts de la nostra personalitat.\nPerò una dona real necessita créixer en la seva totalitat. I això inclou les seves ombres,\nEn el cas de la maternitat, podem trobar multitud d’exemples i imatges que ens recorden el costat brillant, allò que sí és acceptat, mostrat i valorat. És el cas de la imatge de la Verge Maria o -si busquem als contes- la fada padrina o la mare que mor quan dóna a llum el seu fill, a més d’altres figures femenines fetes només de virtuts i bondats humanes. Són imatges que ens mostren una cara amable, nutritiva, altruista i gairebé divina de la maternitat. Però una dona real necessita créixer en la seva totalitat. I això inclou les seves ombres, ja que si la imatge radiant és l’única acceptada, l’altra cara de la moneda queda reprimida en l’inconscient, però no deixa d’existir ni d’actuar. A l’ombra d’aquestes figures hi ha l’agressivitat, l’egoisme, el desig, el victimisme, i molts altres trets que no formen part d’aquesta màscara virtuosa, però sí de l’essència humana i, per extensió, de la feminitat i la maternitat.\nEl problema d’incorporar les imatges de mare radiant com a únic model al qual assemblar-se és que ens transforma en dones menys completes, més desconnectades de la nostra part instintiva.\nEl problema d’incorporar les imatges de mare radiant com a únic model al qual assemblar-se (de vegades inconscientment) és que ens transforma en dones menys completes, més desconnectades de la nostra part instintiva. I aquesta part inclou saber quines són les nostres necessitats, els nostres límits, els nostres desitjos; i per descomptat inclou també la nostra agressivitat i la nostra capacitat destructora. Conèixer les nostres ombres és també apoderar-nos dels nostres instints gairebé oblidats.\nConnectar amb la bruixa\nAfortunadament, tenim un mostrari magnífic d’ombres humanes que fan referència a la figura de la mare: els contes tradicionals. Aquests relats neixen de la informació inconscient d’un ésser humà que, fa molts anys, va viure molt proper a la natura, molt connectat a l’instint i amb molta menys presència d’aquesta racionalitat moderna que ens sotmet avui dia.\nEls relats amb una temàtica de conflicte maternofilial, com ara la Blancaneus o la Ventafocs, ens mostren una imatge materna pèrfida i malèfica, representada per la madrastra.\nSón històries que ens parlen de les dificultats psicològiques de l’ésser humà, existents des de fa milers d’anys, i estretament vinculades als nostres conflictes quotidians. Els relats amb una temàtica de conflicte maternofilial, com ara la Blancaneus o la Ventafocs (entre molts d’altres), ens mostren una imatge materna pèrfida i malèfica, representada per la madrastra, que molt probablement no reconeixerem en nosaltres amb facilitat, però que tenen molt a veure amb els sentiments que inevitablement porta la maternitat i que es manifesten en els problemes i les contradiccions emocionals que vivim amb la nostra canalla.\nAcollir aquestes imatges com a part amagada de la nostra identitat no vol dir necessàriament que haguem de fer les mateixes coses que fan les madrastres dels contes. Són personatges destructius i malèvols, que únicament pretenen satisfer les seves necessitats egoiques i neuròtiques. Són la cara fosca d’allò que Jung definia com a arquetip matern. Admetre que formen part de la nostra identitat -individual i col·lectiva- és fer un gran acte d’honestedat, i un pas de consciència cap a una dona més humana, més sàvia i més completa.\nLes madrastres exerceixen una funció importantíssima en el desenvolupament de la identitat materna d’una dona: posen forma i delimiten les seves ombres inconscients, li fan saber que en algun lloc de la seva psique també és una dona agressiva, connectada amb les seves necessitats i els seus desitjos, conscient de la seva individualitat, que no sempre està disponible.\nLes madrastres exerceixen una funció importantíssima en el desenvolupament de la identitat materna d’una dona: posen forma i delimiten les seves ombres inconscients, li fan saber que en algun lloc de la seva psique també és una dona agressiva, connectada amb les seves necessitats i els seus desitjos, conscient de la seva individualitat, que no sempre està disponible. Ens ajuden a transitar per totes aquelles emocions que no ens atrevim ni tan sols a sentir, i que estan lluny de la mare moderna i complaent que comentàvem abans. Ens recorden que també podem ser destructives i abominables precisament perquè som mares. Els contes de madrastres no es van escriure per ser compresos per la raó, han de ser engolits per l’ànima. Van sorgir d’un temps on l’ésser humà estava molt vinculat al món inconscient i a la natura, i aquesta és precisament la seva força: que no ens volen ensenyar res de racional o correcte, sinó que ens mostren una realitat psíquica que ha existit i existeix en totes les ments de totes les mares, de manera més o menys conscient.\nPoques vegades aquesta imatge arquetípica s’ajusta a la imatge que tenim de nosaltres mateixes, o a la que els estereotips socials marquen: acostuma a incorporar els valors més negatius i destructius de l’ésser humà en general, i de la dona-mare en particular. Són valors malintencionats i perversos, però igualment humans.\nDones més completes\nJung proposava apropiar-se d’aquesta informació, assumir-la com a pròpia per tal que l’ombra no determini el nostre\ncomportament de manera inconscient, sinó que actuï sobre les ments individuals per tal que, en aquest cas, la dona es pugui apoderar de tots aquests sentiments, i usi aquesta força per convertir-se en una dona més conscient i més completa. A les dones actuals ens toca posar-nos en la pell d’aquestes madrastres i bruixes que corren pels contes, i veure quina d’elles ens comprèn millor quan perdem de vista la llum; amb quina d’elles, sense jutjar-les ni jutjar-nos, ens sentim més identificades quan deixem de ser la mare que ens hem dibuixat al nostre ideal. Elles, malèfiques madrastres i pèrfides bruixes, ens ajudaran a posar cara a les nostres ombres i a transitar per totes aquelles emocions que la nostra mare lluminosa no pot sentir.\nAls nostres fills també els fem un regal si els expliquem contes de madrastres: els ajudem a projectar tot allò que de vegades no s’atreveixen a sentir contra nosaltres quan van mal dades\nAls nostres fills també els fem un regal si els expliquem contes de madrastres: els ajudem a projectar tot allò que de vegades no s’atreveixen a sentir contra nosaltres quan van mal dades, ja que se sentirien greument culpables. El fet de detestar per uns instants la madrastra és per a ells molt menys culpabilitzador que detestar momentàniament la pròpia mare. Amb aquest personatge malèfic poden gestionar emocions en un escenari de fantasia on poden identificar un enemic clar contra qui sentir tot allò que senten en ocasions, però que no s’atreveixen a posar en la pell de les seves mares.\nEls diferents contes tradicionals, a través d’aquests personatges, representen l’arquetip matern en la seva globalitat, incloent-hi les llums i les ombres, allò que mostrem i allò que amaguem. Simbolitzen l’experiència materna per la qual passem tots els éssers humans.\nEls diferents contes tradicionals, a través d’aquests personatges, representen l’arquetip matern en la seva globalitat, incloent-hi les llums i les ombres, allò que mostrem i allò que amaguem. Simbolitzen l’experiència materna per la qual passem tots els éssers humans. Com més completa sigui aquesta vivència, més conscient serà la dona que la viu, i més autèntica serà la seva maternitat. I, per descomptat, és una experiència molt més valuosa per a l’infant que és cuidat per una mare completa i conscient.\nAvui dia sabem que moltes de les dificultats en les relacions i els conflictes emocionals que vivim tenen a veure amb els nostres aprenentatges infantils, amb la manera com vam aprendre a vincular-nos i a trobar la seguretat i l’amor; en definitiva, això té molt a veure amb la mare o la figura que va exercir amb nosaltres la funció materna. La importància d’allò matern en la nostra vida és fonamental en el nostre desenvolupament i en la nostra quotidianitat. Val la pena, doncs, ser les mares més completes que puguem ser, per a nosaltres mateixes i per als infants a qui ajudem a créixer, que aprenen cada instant de nosaltres com es viu la pròpia vida. I les dones completes i sàvies són una mica fades padrines, una mica madrastres i una mica bruixes. Per això són les millors mares per als seus fills, i les autèntiques protagonistes de la seva història.\nArticle aparegut al número 62 (març-abril de 2016) a la Revista Viure en Família.\narquetipscontes tradicionalseducació emocionalmadrastramare\nArticle previEl moment de l’arribada a l’escola\nArticle següentEducar no és inculcar. Sobre Educació Ambiental i Pedagogia Verda


5 idees perquè puguis reduir el malbaratament alimentari - Ametller Origen\n|In CONSUM RESPONSABLE, Notícies, sostenibilitat\nSegur que alguna vegada t’ha passat: fas la compra setmanal i, a l’acabar la setmana quan revises la nevera, molts aliments segueixen allà… A més, alguns productes frescos s’han fet malbé. Et sona? Què pots fer per reduir el malbaratament alimentari? Coincidint amb el Dia Internacional de Conscienciació sobre la Pèrdua i el Malbaratament d’Aliments que se celebra el dia 29 de setembre, et donem alguns trucs perquè et planifiquis molt millor, així com algunes idees sostenibles per així poder aprofitar molt millor els aliments.\nÉs més fàcil del que sembla. Atent als següents consells que t’ajudaran a reduir el malbaratament alimentari abans d’anar a comprar, quan estiguis al supermercat i a casa:\nAbans d’anar al supermercat:\nPlanifica un menú setmanal: programa un menú setmanal per a tu i la teva família. D’aquesta manera evitaràs improvisar i sabràs exactament què necessites comprar. És molt còmode i t’ajudarà moltíssim! En aquest post t’expliquem com elaborar un plat saludable i quins són els ingredients que ha de portar.\nCom t’hem comentat anteriorment, la llista que has preparat serà la teva millor aliada al supermercat. Compra únicament allò que tinguis anotat (no et preocupis si afegeixes un o dos productes que no contemplaves), recorda que la idea bàsica és tenir una bona organització per després no llençar el menjar.\n3. Etiquetes del producte: és important que tinguis present la diferència entre data de caducitat i data de consum preferent, ja que són coses molt diferents i saber-ho diferenciar t’ajudarà a reduir el malbaratament alimentari.\nCol·loca els aliments que caduquen abans a la part davantera de la nevera, d’aquesta manera els consumiràs en l’ordre correcte.\n5. Prepara nous plats i crea noves receptes: si un dia et sobra menjar, pots guardar-lo per menjar-lo en els pròxims dies o preparar altres plats o crear noves receptes. Amb les verdures del brou prepara una crema de verdures, amb les sobres d’un pollastre rostit cuina unes croquetes o converteix la macedònia que t’ha sobrat en un deliciós batut.


de casa al club: ella és l'amélie, jo sóc en sergi pàmies\nella és l'amélie, jo sóc en sergi pàmies\nEtiquetes: Amélie Nothomb, Biografia de la fam, Sergi Pàmies\nAnònim 25/10/11 19:06\neN pÀMIES INTERESSA MOLT, I L'aMÉLIE ENCARA MÉS\nen Girbén 25/10/11 19:58\nAra he tingut l'estona per a passar una bona estona... I ella ni mu!\nLluís Bosch 25/10/11 19:59\nNo hi ha dilema entre Amélie i Sergi: qui dubti no sap ni dubtar.\nDel Sergi crec que tan sols li tinc en compte la seva darrera publicació, on deixa entreveure què hauria pogut fer sinó hagués tant pendent de la seva projecció mediàtica que resulta tan penosa com grollera. Però en fi, cadascú fa allò que pot.\nmatilde urbach 26/10/11 8:23\nDispenseu, no he pogut dir res abans perquè estava rient.\nSU 1/11/11 23:14\nJo hi era, jo hi era... Sóc una freak que no he llegit res de la Nothomb però en canvi la vaig anar a veure... (i no és el meu estil de dona, Mati).\nmatilde urbach 2/11/11 8:40\nBé, l'avantatge és que no ens hem de casar amb ella, oi, Su.\nJa veus, Mati, sempre positiva.


Des de sempre fabricant peces de pedra artificial per a la construcció a la Bisbal - Construcció de pedra artificial\nDes de sempre fabricant peces de pedra artificial per a la construcció a la Bisbal\n* Aquests camps son requerits.\nPedra Matés Fontfreda som la tercera generació de professionals en la fabricació de pedra artificial per a la construcció. Fa més de cinquanta anys que el nostre avi es va especialitzar en aquest tipus de producte. Fabriquem tot tipus de peces per a la decoració d'edificis i per al jardí. Actualment disposem de més de 3000 metres d'instal·lacions que ens permeten poder treballar sense dificultat.\nLa nostra fabricació de pedra artificial decorativa és totalment manual i artesanal. Prenem les mesures i acotacions interpretant el disseny del client, creant una matriu o motlle on va el forjat i el ciment de la pedra. Un cop sec, es desemmotlla i repassa o poleix segons l'acabat escollit. Encara que disposem de martells pneumàtics, l'acció sempre és manual i totalment artesanal per part dels nostres professionals.\nTreballem juntament amb constructors, arquitectes i interioristes, en projectes d'obra nova i en rehabilitacions d'edificis. Els nostres principals treballs són:\n- En decoració d'exterior: pedra artificial per a façanes i revestiments de parets, finestres, balustrades, columnes i graons.\n- A decoració d'interior: escales, rajoles, aigüeres i taulells de pedra artificial.\n- En decoració de jardí: jardineres, testos, rajoles, coronaments i vores de piscines de pedra artificial.\nTreballem fabricant pedra artificial a mida. Contacta amb nosaltres mitjançant el formulari, indica les mesures i el tipus de peça que necessites i et farem un pressupost amb el preu més detallat possible.\nO si ho prefereixes, pots presentar-nos el teu projecte i t'assessorarem amb molt de gust sobre els productes, colors i possibilitats amb les que pots optar. Al nostre magatzem podem mostrar peces dels treballs realitzats i els colors amb els que treballem. Sabem que de vegades és difícil imaginar el resultat final, així que podem realitzar mostres del tipus de peça que necessites amb el color que prefereixis.\nNo dubtis a posar-te en contacte, estarem encantats d'atendre't.


> > > L\_’EIXIDA | Altre lloc Blocat | Xarxa de blocs catalans\nPublicat el 12 Octubre 2009 per stapinfo\nAl Centre Cívic de Porta Sóller, del 9 al 31 d’octubre.[@more@]\nDes del proppassat 9 d’octubrel, es pot veure a l’Ateneu Popular de Nou Barris "Fabrica okupadas", una exposició audiovisual sobre les Empreses Recuperades pels seus Treballadors (ERT) a l’Argentina després de la crisi de l’any 2001. La mostra és a càrrec del fotògraf Jerónimo Rivero i l’antropòleg Thomas Prola, i reuneix textos i fotografies recollides des de fa més d’un any a deu d’aquestes fàbriques autogestionades. A més, també s’hi projecte el vídeo "Obreros del vapor", realitzat per estudiants de la Facultat de Belles Arts de la ciutat de La Plata.\nA l’abril, la mostra ja va visitar l’Ateneu Popular de Nou Barris.\nComentaris tancats a Exposició sobre les fàbriques autogestionades de l’Argentina\nPublicat el 5 Maig 2009 per stapinfo\nDe totes maneres, aquest bloc seguirà funcionant un temps més.\nComentaris tancats a Ens hem traslladat\nÚltima setmana del mes d’abril.[@more@]\nCSO La Gordíssima. lagordissima@gmail.com / http://www.lagordissima.tk/\nNotícia extreta de L’ACCENT. Des de L’EIXIDA ens en volem fer ressò perquè, malgrat no formar part de l’encontre, sí que participem de la mateixa filosofia i considerem interessant donar-ho a conèixer.[@more@]\nL’article és de Sònia Bagudanch, i el podeu trobar al web de L’ACCENT.\nDiversos representants de mitjans comunitaris es van reunir dissabte\na Barcelona per tal de posar les bases d’una futura xarxa catalana de\nUn antic edifici industrial del barri del Poblenou de Barcelona convertit en un Centre de Producció d’Arts Visuals, Hangar,\nva acollir aquest dissabte 25 la primera Trobada de Mitjans del 3r\nSector de la Comunicació, denominació sota la qual s’hi apleguen\nmitjans sense afany de lucre sorgits d’iniciatives ciutadanes\nL’objectiu de la trobada era posar en marxa una xarxa catalana de\nmitjans propietat de sectors organitzats de la societat civil per\nfacilitar el treball cooperatiu. Es tractava d’unir les forces d’un\nbraç comunicatiu que no pertany ni al sector públic, ni al sector\ncomercial i que reuneix un complex entramat de mitjans comunitaris, de\nbarri, alternatius i de contrainformació que, a l’Estat espanyol,\nqueden fora de la legislació i, per tant, no reben cap mena d’ajuda ni\nDes de les 11 del matí fins les 10 del\nvespre diversos representants de mitjans lliures van preparar accions\nconjuntes per afrontar l’imminent desenvolupament de les lleis de\nl’audiovisual a nivell català, espanyol i europeu, per una banda, i per\nl’altra van tirar endavant estratègies per incrementar la visibilitat i\nparticipació d’aquests mitjans a la societat. La jornada va incloure un\napartat de legislació sobre mitjans comunitaris, així com una\npresentació d’eines tecnològiques i aplicacions de software lliure per\na la producció i emissió d’informació. (Tota la informació sobre la\nLlei catalana de l’Audiovisual i la Ley de Impulso de la Sociedad de la\nInformació la trobareu al web d’Okupem les Ones).\npart de la trobada es va dedicar a proposar mesures de protesta contra\nel paquet de telecomunicacions que el Parlament Europeu votarà el\nproper 5 de maig. Aquest paquet inclou un conjunt de Directives\nEuropees que regulen els serveis i xarxes de comunicacions\nelectròniques i que preveu, entre altres, que els proveïdors de banda\nampla tinguin la capacitat legal per limitar el nombre de pàgines web\nque un usuari pot veure, així com el nombre de serveis de què es pot\nservir. A blackouteurope hi trobareu informació sobre les directives i una proposta de carta oberta per enviar als europarlamentaris. (Aquí hi ha els correus electrònics dels europarlamentaris dividits per estats, tot i que des d’aquest apartat del blog es pot enviar directament als 54 eurodiputats de l’Estat espanyol). Fins i tot s’ha creat un grup al Facebook\npaquet de telecomunicacions, que es concep com una mesura de\nprivatització d’Internet, és vist des del tercer sector com un obstacle\nque “dificultarà molt l’existència de mitjans lliures, els quals hauran\nde pagar el seu espai a una multinacional”. Així ho va assegurar la\nrepresentant a la trobada d’EXGAE, una assessoria jurídica que pretén\ndefensar els ciutadans de l’abús de les entitats de gestió i des\nlobbies de la indústria cultural.\nTots els mitjans de\ncomunicació aplegats el dissabte a l’Hangar de Poblenou van fer un pas\nmés cap a la comunió d’esforços que creuen imprescindible per combatre\nla inivisibilització dels mitjans alternatius i la monopolització de\nrecursos per part dels mitjans privats i institucionals. Una comunió\nque vol veure fruits pel que fa a compartiment de recursos i\ncontinguts, adquisició de coneixements tecnològics per millorar la\nqualitat i l’abast de la comunicació lliure, preparació de campanyes de\nvisibilització i promoció d’accions de denúncia. D’ara en endavant,\nl’objectiu dels participants és fer realitat aquest contacte mutu a\npartir de la creació d’una plataforma multimèdia que aglutini totes\naquelles organitzacions socials que vulguin interactuar a través de la\nLa trobada va concloure a la Farinera del\nClot de Barcelona, on se celebrava el tercer aniversari del Setmanari\nLa Directa, amb l’actuació del Belda i el conjunt Badabadoc i El Nota.\nEl dia 23 d´abril, per celebrar\nla diada de St. Jordi, el CSO la Gordíssima va muntar una parada de\nllibres, roses i punts de llibre; els llibres s´intercanviaven per\naltres llibres que la gent portés de casa, les roses es venien i els\npunts de llibres eren un obsequi. [@more@]Tot i això, eren tant bonics que\nla gent que passava va insistir en comprar-los.\nTambé van muntar paradeta\ndos dels col.lectius que hi ha al CSO: els Desperdicis (suportters de\nla U.E. Sant Andreu) i la Distribuidora Llibertària de St. Andreu.\nTots alhora ens vam col.locar davant del Centre Social Okupat, en una jornada\nque es pot qualificar de força exitosa.\nL’Ajuntament de Barcelona planeja posar càmeres de vídeo vigilància a alguns carrers de Trinitat Vella. L’excusa són els petits robatoris i el tràfic de drogues, però el resultat pot ser tot un veïnat controlat i espiat per l’Administració en nom de la seguretat.[@more@]\nLa notícia sortia fa uns dies als diaris, i a la revista Barrio ja se’n feien ressò en el número d’abril. Com ve sent habitual, la justificació d’aquesta mesura excessiva de control social són els petits robatoris i el tràfic de drogues que es denuncia en alguns carrers de la Trinitat, sobretot al voltant de l’antiga presó de joves.\nPerò si bé la mesura recull aplaudiments entre comerciants i part de veïnat i entitats, també hi ha veïns i veïnes que denuncien que on més es notarà és en la coartació de la llibertat. Una llibertat que estarà sempre sota vigilància, enregistrada, i que servirà per poder sancionar i atacar altres conductes, com per exemple, enganxar cartells, acció que res té a veure amb la justificació esgrimida per la instal·lació de càmeres però que en pot sortir molt perjudicada. Aquestes persones denuncien, doncs, que l’agitació social, sobretot si és crítica amb el pensament únic, patirà directament aquesta mesura de control i posterior repressió.\nFet i fet, és prou irònic que la instal·lació de càmeres a Barcelona comencés a la Pl. George Orwell, autor del llibre "1984" on descriu, precisament, la bogeria d’una societat abocada al control social a través de càmeres instal·lades a tot arreu, convertint el món en una xarxa controlada pel Gran Germà, que tot ho vigila. El llibre va ser escrit el 1948 (fet que va portar a triar el títol del llibre precisament per la inversió dels dos últims números de la data), i ara, 61 anys després, i 25 després segons el títol, cal preguntar-se si segueix sense ciència-ficció o és la més crua realitat.\nEl 4 d´abril, el CSO la Gordíssima\nva organitzar una Matinal de Cultura Popular al carrer. Es va fer davant del CSO, al\nC/ Pons i Gallarza. I va ser un èxit de públic i amb activitats ben\nTot i que havíem quedat a les\n9 del matí per començar puntuals a les 10, la puntualitat no va aparèixer\n(creiem que havia sortit de festa el dia anterior i es va adormir…);\nla xocolata desfeta que s´havia de repartir a les 10h va acabar-se\nde fer a les 12h.\nMentrestant s´havien muntat\nunes paradetes: la Plataforma Veïnal de la Trinitat Vella i la Distribuidora\nLlibertària de St. Andreu feien paradeta al costat dels Vegans en Lluita.\nL´entrada al carrer estava\n“presidida” per una pancarta explicant a les veïnes que ens volen\nfer fora de la Gordíssima, doncs prefereixen veure la casa bruta i\nbuida més que no pas arreglada i plena de vida. Hi havia gent repartint\noctavetes explicatives de la situació que patia el CSO, xanquers disfressats\nde festa major, música paer tos els gustos, lectura de poesies en públic…\nvaja, que ens vam fer notar!\nTambé es van fer diversos\ntallers, uns més reeixits que altres: van tenir força èxit el taller\nde ball de bastons que va fer la Bastonera de St. Andreu i el taller\nde paper reciclat que va fer la gent del Decreixement de St. Andreu.\nTambé va tenir molt públic l´espai on els nens i les nenes podien\npintar el que volien en un paper d´emblalar que hem penjat a dins del\nnostre Centre Social Okupat.\nD´altres tallers no\nes van acabar fent per falta de públic o bé per falta de tallerista\n(el de titelles i el de capgrossos). El taller de grafittis va acabar\nsent més una exhibició que no pas un taller. I el taller de tapes\nveganes es va haver de fer a dins del CSO perquè a fora, el vent apagava\nla flama dels fogons. Tot i aquest imprevist, els Vegans en Lluita es\nvan encarregar d´explicar a totes les veïnes i els veïns les excelències\nde la cuina vegana.\nLa Matinal va acabar amb un\nvermut on totes i tots vam degustar les tapes veganes que s´havien\ncuinat aquell matí.\nCrònica feta per un Gordíssim, membre del CSO La Gordíssima.\nL’equip mèdic de\nl’Hospital Vall d’Hebron va denunciar, fa poc més d’un any,\nles dificultats per desenvolupar la seva tasca a causa de les d’obres\npermanents que es fan al centre i van reclamar la construcció\nd’un nou edifici més adaptat i funcional. La comissió\ntècnica encarregada d’idear el nou centre hospitalari\ncontempla la opció d’ubicar-lo a Sant Andreu, entre Centre\nComercial La Maquinista i la zona propera a l’estació del TAV.\nde 50 anys, amb l’incendi de 2007, la Consellera de Sanitat, Marina\nGeli, ha hagut d’acceptar crear una comissió per tal\nd’estudiar la viabilitat del projecte de canvi d’ubicació de\nl’hospital. Actualment l’Hospital Vall d’Hebron està immers en\ndiverses reformes aprovades el 2005, però s’ha decidit no\ncomençar-ne de noves. Aquest quedarà com a hospital\nSegons fonts del mateix\ninforme, malgrat s’aprovés la construcció d’aquest nou\nhospital, sigui a Sant Andreu o a un altre indret, no estaria llest\nabans de 10 anys.\nEl proper diumenge 26 d’abril s’organitza la jornada "Collserola parc natural…real?" a la vall de Can Masdeu, amb la intenció de denunciar la situació actual i exposar l’alternativa, una solana de Collserola agroecològica. Entre\naltres es farà un passeig per Collserola, una taula rodona amb diversos\ncol·lectius en defensa del territori i música, organitzat per l’Assemblea de la Vall de Can Masdeu i l’Assemblea de la Solana de Collserola. [@more@]\nCOLLSEROLA PARC NATURAL… REAL?\n26 abril a la Vall de Can Masdeu\nUn passeig pels voltans de Can Mas Deu per reconèixer moltes plantes\nremeieres autòctones i aprendre algunes de les seues aplicacions tant\nculinàries com per la salut. Compartirem el que cadascun sabem i\ncomptarem amb l’experiència d’una persona coneixedora. Sortirem i\nacabarem al pati del rurbar-PIC.\n"No hi han males herbes, totes ens poden servir per quelcom, el que hi ha es un profund oblid… i una manca de curiositat"\nVine a gaudir d’un recorregut per llocs màgics de la vall de Can Masdeu\nal ritme de la música. Porta el teu lector de mp3 amb auriculars i\nespai per omplir de músiques. Sincronitzarem les cançons i anirem fent\npasses de dansa i altres sorpreses mentre avancem pel bosc…\nMenjar i música folk en directe a càrreg dels companys de Ràdio Bronka\nper a contribuir a financiar aquesta ràdio lliure a Barcelona.\nTAULA RODONA: Collserola Parc Natural… i ara què?\nUn nou escenari s’obre amb la inminent declaració de Collserola com a\nParc Natural, un objetiu llargament perseguit per nombrosos col·lectius\necologistes i veïnals. Soposarà aquesta declaració una garantia per a\nuna protecció real de Collserola? Què passa amb les parts que han\nquedat fora del Parc Natural? Per respondre a aquesta i altres moltes\npreguntes volem reunir a diversos col·lectius que en els darrers anys\nhan contribuit, amb les seves lliutes, a la defensa de Collserola.\n19:00-21:00 o més tard…\n*Per arribar consulta el mapa la nostra web:\nPodeu trobar els fulls per recollir signatures en format .pdf aquí, i els cartells, aquí.


La zona de plantació de la Vinya d’en Sabater s’amplia en 6.700 metres quadrats i 2.300 ceps – Grameimpuls\nEl procés de plantació ha durat unes dues setmanes i ha anat a càrrec dels/les alumnes del curs de Floricultura i Horticultura de la Casa d’Oficis del Centre de Formació i Treball (CFT) de Grameimpuls. Aquesta és la segona plantació que s’hi ha realitzat. La primera va tenir lloc a la primavera de 2015. Aleshores, s’hi van plantar 1.600 ceps de quatre varietats: garnatxa i garrut (negra), pansa i picapoll (blanca).\nAquesta ampliació no canvia la finalitat de la Vinya d’en Sabater, un projecte totalment experimental vinculat amb l’Escola de Restauració de Santa Coloma – gestionada també per Grameimpuls – i el Campus de l’Alimentació de la Universitat de Barcelona (UB). Aquesta tardor s’ha realitzat la primera verema a la Vinya. El vi només tindrà una destinació científica.\nSanta Coloma recupera la figura del sereno\nLa iniciativa implica la contractació de 18 persones, a través dels plans d’ocupació que gestiona Grameimpuls\nEtiquetes: figura , Grameimpuls , gramenet , santa coloma , sereno , servei


L'Agència del Berguedà fa una campanya per gestionar les emocions durant el confinament - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nConsisteix en formació on line gratuïta i recomanacions a les xarxes socials\nredacció/berga 25.03.2020 | 12:47\nSessió de teletreball de l'Agència ADB\nSessió de teletreball de l'Agència\nL'Agència de Desenvolupament del Berguedà ha endegat una campanya per ajudar a gestionar les emocions durant el confinament domiciliari a causa de la Covid-19.\nLa campanya porta per lema "Jo em quedo a casa, però com ho gestiono?" i consisteix en «diverses formacions online gratuïtes i un conjunt de recomanacions que periòdicament s'aniran penjant a xarxes socials» han informat fonts de l'Agència. L'objectiu és donar eines per fer una bona gestió emocional durant l'aïllament i « fer més tolerable la situació de confinament».\nCada càpsula formativa tindrà una durada aproximada de 1,15 hores, i es desenvoluparan a través de la plataforma zoom.us. Fonts de l'Agència han explicat que «aquest sistema permetrà als participants realitzar consultes directes a la docent sobre els continguts tractats»\nLes formacions aniran a cura de Núria Pérez, de l'empresa VadeValors i s'iniciaran el divendres 27 de març amb la primera càpsula formativa titulada "abc de les emocions". Posteriorment el 30 de març i l'1 d'abril es portaran a terme les sessions "El secret del Bambú" i "Com cultivar la consciència plena".\nTotes les formacions són gratuïtes, però per participar-hi és imprescindible registrar-se prèviament a través de la web de l'ADBerguedà.\nEn les sessions formatives es tractaran aspectes com l'adaptació emocional al confinament; evita la sobre informació; l'afrontament positiu; la utilització de les tecnologies; la creació de rutines i programacions setmanals; cuidar-se mentalment i físicament; conviure en família; i comunicació i suport mutu. Les primeres recomanacions es començaran a publicar a partir del dijous 26 de març i també es podran trobar a la web de l'ADBerguedà.\nAquestes actuacions compten amb el suport de la Diputació de Barcelona i el Programa de projectes innovadors i experimentals del Servei Públic d'Ocupació de Catalunya, i s'emmarca dins del servei d'orientació professional que s'ofereix de manera habitual des de l'ADBerguedà\nLluís Vall, president de l'ADBerguedà ha explicat que «la situació que estem vivint ens supera en tots els sentits». I d'aquí que l'Agència hagi dut a terme diferents iniciatives oferir un servei online adreçat a les empreses «dotant-los d'informació de primera mà i amb expertesa». Vall ha indicat que «cal que tots els sectors es protegeixin per les conseqüències econòmiques siguin les mínimes, només així podrem ser un territori fort i on poder acollir a aquelles persones i territoris que més malament ho hauran passat"\nGestió emocional confinament


Fitxar en els treballs serà obligatori a partir del 12 de maig\nLes empreses hauran d'implantar sistemes de control horari per a quantificar les jornades laborals, no fer-ho suposarà sancions de 600 a 6.000 euros\nEl Govern obligarà a fitxar a tots els treballadors a l’eixida i a l’entrada del treball. Una mesura que ja ha sigut aprovada pel Consell de Ministres dins del Reial decret llei de mesures urgents de protecció social i de lluita contra la precarietat laboral en la jornada de treball.\nPer al govern de Pedro Sánchez es tracta d’una forma de complir el dret laboral de cada empleat de conéixer la durada i distribució de la seua jornada de treball.\nDes del sindicat CSIF valoren la mesura com a positiva a fi d’impedir que es produïsquen abusos en les jornades laborals dels treballadors però també al·ludeixen a les dificultats que comporta la seua implementació en petites empreses així com en alguns sectors productius com pot ser l’agricultura.\nAl carrer hi ha un desconeixement generalitzat de la mesura i, malgrat no mostrar rebuig cap a ella, sí que mostren alguns dubtes per a poder dur-la a terme.\nLes empreses hauran de registrar diàriament la jornada dels seus treballadors a partir del 12 de maig, data en la qual entrarà en vigor la modificació de l’Estatut dels Treballadors. L’incompliment del registre de la jornada donarà lloc a sancions de 600 i 6.000 euros en modificar-se la Llei d’infraccions en l’Ordre Social.


Dones - Protesta\nEl retorn, la vida després de l’ISIS\nUn grup de dones, Al nord-est de Síria, ens mostra la dura realitat atrapades pel seu passat com a membres d’Estat Islàmic.\nVermut: Ozona de privilegis\nConversa amb col·lectius d’Osona sobre alguns privilegis.\nL’Amadeu, de nou anys, va per primera vegada a un campament d’estiu. Amb el pas dels dies ha d’afrontar una situació violenta que el fa rebel·lar-se contra tot el que havia après.\nProjecció de "Fritzi. Un conte revolucionari".\nProjecció de la pel·lícula familiar Fritzi. Un conte revolucionari.\nEefje Blankevoort i Els van Driel\nShadow Game és un viatge pel costat fosc d'Europa amb refugiats adolescents com a guies.\nElisabet Dubé Ferré\nEn Roger té un brillant futur com a enginyer d’una empresa puntera, fins que un diagnòstic del metge farà que tot trontolli. Contra el que pugui semblar, en Roger no està malalt...


▷ ⭐Definició de flexionada⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de flexionada\nDefinició de flexionada\nara pots trobar La definició i uns quants exemples de com utilitzar la paraula flexionada, en aquesta selecció de rectificacions ortogràfiques pots veure com es pot usar en un text Veritable aquest mot i fer servir un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que veuràs aquí també veuràs la seva Definició perquè et sigui moltíssim més fàcil comprendre què significa flexionada.\n¿Cóm es diu flexionada en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice flexionada en catalán?\nSi vols aprendre com es diu en espanyol flexionada has de entendre que la seva traducció és flexionada pots trobar en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar flexionada\nTombat «cap per amunt» a […] el llit, amb una cama flexionada, elevar l’altra estesa, […] mantenir-la durant 5 segons i després baixar-la lentament.\nPer a la col·locació dels adaptadors de gir 4R57 i 4R57 = ST per sobre del genoll, panxell flexionada podrà girar cap a l’encaix, podrà oscil·lar cap a l’interior o l’exterior.\nElevi la cama esquerra; […] mantingui lleugerament flexionada la cama de suport.\nAmb la cama flexionada, pujar el genoll […] i després descansar recolzant el peu a terra.\nAlhora, acosti lentament el genoll esquerra al colze dret, […] mantenint la cama flexionada, fins que el […] colze i el genoll es toquin.\nEl LCP també pot resultar lesionat per un cop directe […] al genoll flexionat, com aixafar […] o trencar-se el genoll en un accident automobilístic […] (anomenat «lesió de l’articulació del genoll contra el tauler d’instruments «) o caure dur sobre un genoll doblegada.\nAixò sovint es diu «senyal del […] aficionat al cinema» i es creu que és causat per la pressió exercida sobre la ròtula mentre […] la cama està flexionada.\nQuan el cap està […] parcialment flexionat, parcialment […] estesa o estesa al màxim, parlarem de presentació de bregma, front o cara.\nPermet el gir […] del genoll flexionat contra l’encaix\nEn els casos en què no es pugui realitzar una reducció amb la cama en aquesta posició, s’aplica tracció mitjançant una agulla tipus Steinmann […] inserida a través de l’os calcani, […] amb el genoll flexionat col·locada per sobre […] d’una barra encoixinada, que actua […] com a mecanisme de contra-tracció.\nExhausta, Filomena va romandre com en el moment […] del naixement, flexionada sobre el llit.\nAixò manté el maluc flexionat, evita la sobrextensión […] i el nen pot relaxar-se durant el bany.\nAmb el, pot balancejar la seva panxell flexionada de dins a fora.\nEs col·loca al pacient en posició supina a la taula de […] operacions o fractures, […] bé amb el genoll flexionat i la cama afectada penjant verticalment cap avall, o bé amb la cama flexionada per sobre d’una [ …] barra encoixinada.\nLa panxell flexionada pot balancejar […] de dins a fora\nCaiguda sobre un genoll flexionat\nLa fèrula flexiona al maluc del nen en un angle […] de 90 ° que correspon a la posició espontània flexionat.\nPermet el gir del genoll flexionat contra l’encaix\nPer a això, poseu la secció pre-flexionada de la genollera per fora de la vora de l’encaix i els reforços verticals als costats de la punta.\nEn progressar […] la malaltia, la inhabilitat per a poder estendre els dits completament d’una posició flexionada causa problemes.\nPer tant, la […] maluc es manté flexionat i el seu fill es […] pot relaxar durant el bany.\nBola del peu sobre la barra, un taló en dorsiflexió, la […] altre genoll flexionat, alternar les […] cames 20 a 50 vegades\nAquest segon manera li dóna la possibilitat d’estar de peu amb una […] genoll lleugerament flexionat durant un llarg […] període de temps, per exemple.\nFins i tot en trepitjar amb la […] genoll lleugerament flexionat, es bloqueja la […] mecanisme de frenada.\nFins i tot en trepitjar amb la […] genoll lleugerament flexionat, ofereix la seguretat […] desitjada.\nA més, una postura flexionada del coll fa que la saliva s’acumuli a la part anterior de la boca, la qual cosa provoca […] el baveig.\nAixò manté la cama flexionada durant un llarg […] període de temps i per tant el taló del peu protèsic no toca […] el sòl a temps per al següent impacte del taló.\nEl fre s’activa en exercir la càrrega sobre el taló i estabilitza la […] pròtesis durant tota la fase de suport. Fins i tot en trepitjar amb la […] genoll lleugerament flexionat, ofereix la seguretat […] desitjada.\nBola del peu sobre la barra, cames […] estirades i paral·leles, […] turmell amb planta flexionada, turmell en dorsiflexió, turmell amb planta flexionada, genolls flexionats, empènyer cap a […] enrere i tornar fins la posició inicial


Intercanviador de calor de plaques té una eficiència de transferència de calor molt alta - Notícies - Guangzhou Jiema Heat Exchange Equipment Co, Ltd\nEl intercanviador de calor de plaques té una eficàcia molt alta en la transferència de calor\nL'intercanviador de placa és líquid-líquid, líquid-vapor per a l'equip d'intercanvi de calor ideal. És una forma corrugada determinada de diverses columnes de xapa de xapa fetes d'un nou tipus d'intercanviador de calor eficient. Per tant, l'ús dels mètodes de manteniment i reparació d'intercanviadors de placa que tots coneixem? Avui i els bacteris més freds s'uneixen per esbrinar-ne.\nEl principi de l'estructura de l'intercanviador de calor de la placa:\nL'intercanviador de calor de la placa extraïble es forma pressionant una pluralitat de làmines corrugades a intervals regulars, envoltats per una junta i premsats juntament amb un bastidor i un cargol de compressió. Les quatre cantonades de la placa i la junta formen un tub i canonades fluides, al mateix temps que separen racionalment el fluid calent i fred, de manera que cada placa en el flux a banda i banda del flux, a través de la placa per a l'intercanvi de calor.\nClassificació bàsica de l'intercanviador de placa En circumstàncies normals, principalment segons l'estructura per distingir l'intercanviador de placa, és a dir, segons la forma de distingir, es pot dividir en quatre categories: ① intercanviador de calor de placa extraïble (també conegut com junta de Intercanviador de calor de la placa), ② intercanviador de calor de la placa soldada, ③ intercanviador de calor de la placa espiral, ④ cambra de calor de la bobina (també conegut com a intercanviador de calor d'abella). Entre ells, l'intercanviador de calor de la placa de soldadura es divideix en: intercanviador de calor de placa semielérmica, intercanviador de calor de placa soldada, intercanviador de calor de placa i closca, intercanviador de calor de plaques de soldadura.\nComposició d'intercanviador de calor de plaques\nIntercanviador de calor de plaques mitjançant la placa de transferència de calor, juntes, plaques de compressió, cargols de subjecció i altres components principals.\nLa superfície de la placa d'intercanviador de calor es pressiona a un tipus de corrugat o de canalització per augmentar la rigidesa de la placa, augmentar la turbulència del fluid i millorar l'eficiència de la transferència de calor. Els seus materials són principalment d'acer inoxidable, coure, alumini, alumini, titani, níquel i així successivament. Els forats de les cantonades dels cantons de les cantonades tenen el paper de connectar canals.\nEl mitjà de treball està entrellaçat en el passatge estret i tortuós format entre les plaques i l'intercanvi de calor. A mesura que les plaques es munten inversament entre si, els milers de contactes formats per les corrugacions es creuen entre si, de manera que el fluid circula per aquests contactes, provocant un fort disturbi, donant lloc a un elevat coeficient de transferència de calor, l'eficiència de transferència de calor I capacitat de pressió.\nUn parell de: Volum de contacte de l'intercanviador de calor Amb bona condició, una major velocitat de transferència de calor\nSegüent: Generalització recipient a pressió i Normalització


GRANS FRACASSOS DE LA HISTÒRIA • 1. El fracàs | e s c o l t i v e i g\nGRANS FRACASSOS DE LA HISTÒRIA • 1. El fracàs\n27 Setembre 2009 27 Setembre 2009 ~ escoltiveig\nQuedar segon a la Lliga és un fracàs? Si ets el Reial Madrid, sí; si ets el Sevilla, per exemple, no. I treure un 44 % de vots? Si ets ZP a les generals, no; si ets Rosa Estaràs a les autonòmiques, sí (46 %), sobretot si tenim en compte com ha acabat la cosa.\nAprovar tot per Juny és un fracàs? No; a no ser que siguis alumne de 2n Batxiller i aprovis Selectivitat amb un cinquet que no et bastarà per fer l’Enginyeria que tu vols. Per tant, queda clar que això del fracàs és bastant relatiu.\nEn principi, fracassar és no tenir èxit. Però això de l’èxit tampoc no és fàcil de definir; segons el diccionari, és una “manera bona o dolenta de sortir un afer, una empresa, un esdeveniment, algun negoci…”, “sortir” perquè “èxit” ve del llatí ‘exire’, eixir.\nÉs ver que alguns fracassats ens resulten tan atractius, o més, que els personatges més exitosos de la història o de l’actualitat, i serà a ells a qui dedicarem aquesta col·laboració que començam al programa Tassa i Mitja d’IB3 Ràdio, de Noemí Garcies. Així, qualque dia haurem de parlar dels Òscars de Hollywood i descobrirem que el director més nominat (William Wyler, 12) i el més premiat (John Ford, 4) no varen ser mai tan populars entre el públic de l’època daurada del cinema com Alfred Hitchcock (nominat per la seva direcció –no premiada– a Psicosi, La finestra indiscreta, Recorda, Lifeboat, i Rebecca).\nPerò si es tracta de fracassar, per ventura el personatge que millor simbolitza la paradoxa de passar a la història per un fracàs, a pesar d’haver guanyat dos campionats mundials de rallies (1990 i 1992), és el pilot Carlos Sainz, ben conegut, per cert, a la Costa dels Pins (Mallorca): ha estat el que més ral·lis del mundial ha disputat, el 2n que més victòries (26) ha obtingut, el que més podis ha aconseguit, i el que ha guanyat un nombre de ral·lis diferents.\nBé, idò res d’això no tendrà rellevància per al comú dels mortals, que sempre recordarà aquell malaguanyat episodi quan Sainz va perdre el campionat del món (1998) a 500 metres del final de l’últim tram de l’últim ral·li, en trencar-se-li una biela. Aquest moment (“trata de arrancarlo, por Dios!”) va ser captat per totes les càmeres de televisió, ja que el primer que passàs la línia de meta en aquest últim tram es proclamaria campió, en un mundial en què diversos corredors tenien oportunitats fins a l’última etapa. Un episodi trist que va donar lloc, paradoxalment, a una divertida campanya publicitària protagonitzada per Luis Moya, copilot de Carlos Sainz en aquella cursa.\nPublicat a Clioscopi, Radioscopi\tAlfredarrancarloCarlosfracassosfracàsGarciesgranshistòriaHitchcockIB3LuismitjaMoyàMundialNoemíradioRal•liesrallySainztassatratavideo\n< Previous divendres 25 de setembre • crepuscle 409 • Margalida Capellà\nNext > dilluns 28 de setembre • crepuscle 410 • Bernardo Stengel


Anna Lofi - PSV\nAnna López Figueras (Anna Lofi), va néixer a Reus el 1993. Es va graduar en comunicació audiovisual a la Universitat Rovira i Virgili (2017), i va realitzar un Erasmus a l’Universitteé Lumière Lyon2 a França. Durant l’Erasmus, va col.laborar amb la “Televisió de Catalunya” realitzant reportatges per al programa “Blog Europa” i el curs 2015-16 va ser becària a la fundació Photographic Social Vision.\nAnna Lofi ha voluntariat en vàries ONGs com la Fundació Vicente Ferrer a l’índia rural o No Name Kitchen a la ruta dels Balcans, treballant com a fotoperiodista i reportera.\nAlguns dels seus treballs han guanyat premis i beques exposant-se en diferents sales i equipaments socioculturals de Catalunya. El fotoreportatge Hijras, les filles dels Kinnars, sobre tercer gènere a l’Índia, s’ha vist en el festival Visa off Pour l’Image de Perpinyà i actualment està rodant per diferents espais de la península.\nCompromesa amb el fotoperiodisme, Anna Lofi és una fotoperiodista freelance que viatja pel món amb la seva càmera buscant històries per explicar.


L'Eucaristia, font i cim de la vida i de la missió - FÒRUM.ad\nL’Eucaristia, font i cim de la vida i de la missió\nOn: 29/07/18 7:00\nAvui i durant uns quants diumenges proclamaren a la litúrgia dominical el discurs del Pa de Vida de l’Evangeli quart segons Sant Joan, capítol 6è. A partir del miracle de la multiplicació dels pans i els peixos, Jesús convida a penetrar en la revelació de l’Eucaristia: Ell mateix com a Pa de Vida eterna, i de la seva Carn veritable menjar per a la vida del món, de l’experiència de comunió amb Ell, íntima i única, d’aquells que el mengin amb fe, i de la invitació a ser creients, i viure amb responsabilitat el seu seguiment.\nL’Eucaristia és font i cim de la vida i de la missió de l’Església (cf. LG 11 i Exh. Sacramentum caritatis de Benet XVI, 2007). Si contemplem de manera més assídua el rostre del Verb Encarnat, realment present en el sagrament de l’Eucaristia, practicarem l’art de l’oració i ens comprometrem millor de cara a l’evangelització. Només si vivim de l’Eucaristia, serem millors cristians, perquè l’Eucaristia enforteix i alimenta la fe, ens uneix a Crist i ens uneix com Església, ens identifica i ens omple de caritat. Perseverar a “santificar les festes” –com diu la llei de Déu- és avui un compromís que hem d’intentar viure amb perseverança, amb natural fidelitat, i ensenyar-ho a infants i joves, tot intentant que s’hi trobin bé, que hi participin més activament, que esdevingui hàbit i virtut en ells, perquè ho veuen en els cristians adults.\nL’Eucaristia és el memorial de la Pasqua, esdeveniment central de la història de salvació de la humanitat. Cal que estimem molt la missa, tant la del diumenge, la pasqua setmanal, com també cada missa. I estimar amb devoció la presència real del Senyor en l’Eucaristia que ens porta a l’adoració silenciosa del Crist, present en el sagrari de les esglésies, i fer-nos deixebles del seu amor fins a l’extrem. El Misteri de l’Eucaristia és el do més gran que ens ha fet Déu, que multiplica el Pa de Vida per a tots. No hi ha un amor més gran que el que dóna tot el que un és i té i pot. I això ho va fer el Senyor a l’últim Sopar, prefigurat per la multiplicació dels pans i els peixos. Agraïm a l’Església i als sacerdots que fan possible aquest gran do, “pel nostre bé i el de tota la santa Església”. I no deixem de pregar per les vocacions sacerdotals que tant necessitem.\nPrevious Post: Matí assolellat amb nuvolades inestables a la tarda\nNext Post: El Parc Natural de l’Alt Pirineu homenatja l’impulsor del futur Parc Pirinenc de les Tres Nacions\nLa eucaristia , com proclama el nostre bisbe hauria de ser universal, i no ser victima dels interessos del home …, llavors perque un mossen de Lauredia no pot proclamar paraules de DEU en terra d Andorra la Vella ??? Per voluntat de DEU ?? …. NO !!! Per l avaricia del home que diu portar la seva paraula …..L Esglesia a Andorra , poc te que veure amb la paraula de DEU , i molt amb la codicia dels humans …., DEU plora avergonyit de com porteu la seva veu a Andorra…., deixan als seus deixeples desamparats per motius sectaristes i territorials ….., soc creient , pero hem fa vergonya ser creient a la meva terra….


Trote-Extrem: de setembre 2012\nqui posa el límit?\nAhir va morir una participant de 38 anys a la Cavalls del Vent. Pel que es veu va se degut al mal temps.\nQui ha de posar els límits? Els organitzadors de les curses? Els propis participants??? Quantes vegades les hem passat més putes que cain i hem seguit tot i els risc, quantes vegades ens hem queixat de si escurçaven o suspenien una cursa com a mesura preventiva....\nComplicat, però la qüestió és que hi ha una familia i amics destrossats per tal desgràcia.\nPublicat per Joanjo a diumenge, de setembre 30, 2012 6 comentaris\nCrónica UTMB by Jordi Berga\n28-08-12 19:17-SMS de l’organització.\nTDS-CCC-UTMB- Atención!. Previsión meteorológica: lluvia, nieve a 2000m, viento frío, temperaturas por debajo de -5º. Prever equipamiento invernal.\n31-08-12 12:23-SMS de la organització.\nUTMB-Salida a las 19h por condiciones meteorológicas por los pasos de montaña, nuevo trazado de 100Km, sobre Francia únicamente.\nBé, el temps ens estava desmontant tots els preparatius i previsions, el parte metereologic de la farmàcia de Chamonix de l’últim dia, era que plouria fins el dissapte a mitg matí, la cota de neu baixaria a 1800m i temperaturas per sota de -8º, bon parte metereologic, per què es va cumplir completament.\nSon les 6 de la tarde l’Angel ja m’havia fet el taping, ultims preparatius. Com va dir la Neus, és com un torero abans de sortir a plaça (tot apretadet), i anem direcció a l’apartament del David, haviem quedat allí, Estava situat a la mateixa plaça del triangle, on estava el pòrtic de sortida. Un ambientaç a tota la plaça! A casa del David últim brifing particular, molt curt, nomes teniem clar la primera meitat, després, a veure-les venir. Baixem cap a la plaça, fotos dels tres, amb les famílies corresponents, despedida i ens anem colocant per la sortida. Ültims parlaments, agraiments, consells de l’organització, i de sopte anuncíen l’entrada a meta del primer finisher de la CCC el catalá:Tofol Castaner que li donen les felicitacions els 2300 corredors preparats per la sortida, i amb la música d’Evangelis agafant volumen, comença el conte enrera, cridat cada vegada més fort per els corredors, ja amb ganes, es veuen cares de: preocupació, espectants, pensatius, preocupats, il•lusionats, desesperats de començar l’aventura, ens intercamviem unes abraçades d’anims i donen la sortida.\nAixò és una passada, el corredor de gent inacabable, la música, els esquellots, la canalla parant la má per xocar-la, a meitat del carrer ens trobem a les famílies que ens estaven intentant localitzar amb la riuada de corredors. Anem sortint de Chamonix i entrem en un bosc que estava plé de gent animant, això és un preludi del que serán les pujades de la cursa, interminables i encadenades. Agafem direcció a Delevret i no parem. Baixem i comença el fanguetis fins a Saint Gervais. Arribem a l’avituallament i hem vist a les familias que ens estaven esperant, ens avituallem i anem a veue els familiars, estaven morts de fred i remullats ( Nota de la Neus: “ja ho pots ben dir” ) fins al moll del os, però això te material per un altre cronica “negra”(Agriar al Carles, el pare de la Marta, la seva decisió i coratge per afrontar la situació).\nContinuem fins a Les Contamines pujant, plovent. Petita parada per repostar aigua i menjar, son les 00:40. Continuem pujant cap a La Balme cota 1750m, cada vegada corre més aigua per terra i mes fred. A l’avituallement arribem a les 02:23. Parem molt poquet doncs quan portavem 5 minuts parats ja ens estavem quedant glaçats. Continuem pujant, tot just al surtir comencem a veure que el terra està blanc, hi ha ventisca i esta fent aigua neu. Arribem al punt més alt 1961m, els cops d’aire et deixen garrativat, però sempre endevant, aquí apareix un nou element: la boira, que a estones és tan espessa que no et deix veure ben bé on xafes. Passem un coll una mica dificultos, més per les condicions d’aigua, fang, boira que no pas per el terreny, i d’aquí comencem a baixar mitg corrent mitg patinant per el fang liquid, cosa que em va fer patinar amb la consequent torta de peu, una estrabada forta que em porta records de la pica d’Estats, continuo trotant i mica en mica me vaig refent, sembla que tampoc és tant. Més endevant trobem un punt de la creu roja de la organització i me fan un reconeixement del peu, tot bé menys el taping que m’havia fet l’Angel, ja que entre l’aigua, el fang i l’estrabada se n’havia anat a norris, m’el fan de nou més consistent i endevant. Continuem baixant fin a Les Contamines Retourn, son les 5:41, mengem prenent un caldo amb pasta per reconfortan’s i sortim. La nit s’esta fent llarga pel fret però a la vegada curta per tot el “tragin” que portem, és un no parar.\nSortim del poble i comencem a pujar, quina pujada!, se ens comença a fer de dia arribant a dalt del coll, baixem per una pista enfangada, la textura es va espessint i pujant pujant fem cap a la Belleuve, un mos i continuem. Sabem que tenim una baixada llaraga i arribem al proxim avituallament el que no ens esperabem era com seria la baixada, molt de fang, molt técnica i com més avançavem més s’enfonsava el peu al fang: espés, amassat, sòlid, consistent, de color gris enegrit, aquet tenia la ventatja de que quasi no embrutava, al final teniem els quadriceps adolorits de anar baixant i patinant, fins arribar a una pista de ciment que ens anirà acostant al pròxim avituallament.\nLes Houches, son les 10:27 del mati. Aquí ja no plou, semble que els núvols es vulguin obrir. Entrem a l’avituallament. Una munio de gent fa dificultos menjar algo. Ens espavilem i continuem, sortim del poble i agafem una carretera que puja amunt, amunt, fins arribar a l’aparcament d’un parc d’atraccions, aquí ja estem immersos al puja i baixa sense saber on anem, fins que arribem a Gare Planpraz, a les 13:22, omplim el camel mengem i ens canviem de mitjos. Tenim els peus escaldats de tanta aigua i fang, el sol está sortint i comenta a escalfar. Continuem el puja baixa sense parar, passem aprop de Chamonix, que ens queda sota els peus a la nostra dreta i enfilem direcció a Suissa. Seguim fent tobogans tota la tarda, fen menció especial a la pujada que hi ha entre Les Tines i l’Argentiere, una pujada vertical fent ziga-zagues que donava vertígen quan miraves avall i veies tots els companys de cursa pujant en profesor, i això ens porta al próxim avituallament.\nArgentiere 17:03, ultim avituallament que ens porta cap el final. Mengem una mica i continuem., tenim els peus malmesos, però, sense perdre el pas continuem en un descens en forma de serra, petites pujades i baixades per uns boscos que ens duran fins a Chamonix, Ha sigut dur no per dificultat si no per les condicions dels nostres peus, que ja no podem trotar. Arribem a Chamonix. Un final digne de grans campions que ens dona forces per entrar trotant, tot ple de gent. Animant-nos els asquellots, la megafonia que cada cop se sent més forta. “Courrage”!, cridava la gent: alé, alé!!, donant anims. Per fi veiem a les nostres familias: el Carles el pare de la Marta ens passa una senyera, l’agafem entre el David i Jo, l’Angel ve al darrera corrent amb la seva nena, se sentent crits en catalá de gent que ens anima, sempre endevant endavant!, força!!. Cada vegada estem més aprop i quan em dono conte el pórtic d’arribada està al nostre abast, ens anem temporitzant l’entrada per entrar tots a una i per fi tots estem sota el pórtic, hem arribat!, tot superat!.\nL’espiquer ens dona l’entrada com españols i el corregim: som Catalans.!!!\nAbraçades entre els tres.\nHa estat molt dur, la climatología no ho ha fet fàcil, molt bonic, els paissatges indescriptibles, l’ambient increíble en tot el recorregut, però tinc molt clar que he de tornar a fer el tomb complert al massis del Mont-Blanc.\nPublicat per David a dimarts, de setembre 11, 2012 4 comentaris


Negar el padró maltracta, discrimina i exerceix racisme institucional – SOS Racisme\nQuè és el padró i per què és important lluitar pel compliment de la normativa que regula l’accés al padró?\nEl padró és el registre administratiu que reflecteix el domicili on resideixen les persones. La seva única competència és la de verificar les dades on viuen les persones, sense qüestionar-les.\nEl padró no té cap competència en qüestions sanitàries o de propietat. Les situacions d’infrahabitatge o de persones sense domicili fix poden i han de figurar com vàlides en el padró.\nEl padró és la porta d’accés a drets bàsics com la sanitat i l’educació; i sobretot, és un dels requisits indispensables perquè les persones migrants puguin adquirir el permís de residència i treball.\nEls ajuntaments estan obligats a aplicar la normativa vigent i posar les mesures necessàries per assegurar la seva aplicació. Per tant, no complir amb la normativa maltracta, discrimina i exerceix racisme institucional.\nEl racisme es perpetua amb la burocratització: Els ajuntaments posen impediments, excuses i demores, com p.e. l’ús d’informes per verificar on viuen persones sense domicili. Segons la norma, si no es té resposta de l’ajuntament després de tres mesos d’haver sol·licitat el padró, aquest s’hauria de fer efectiu de manera positiva, contràriament al que passa avui dia.\nEl racisme es perpetua amb la vulneració de drets: No es poden aplicar condicions diferents a cada municipi per empadronar-se. La vulneració l’accés al padró exclou socialment les persones migrades i impossibilita el seu desenvolupament vital.\nEl racisme es perpetua amb la negació de la ciutadania: Negar el padró contribueix a negar l’existència social i política de les persones migrades i a la seva invisibilització a les estadístiques oficials, a partir de les quals es dissenyen les polítiques públiques.\n12 d’octubre: Res a celebrar, molt a combatre!\n11 octubre 2019 11 octubre 2019 , Notícies, Portada, 12 d'octubre, lluita antifeixista, Lluita antiracista\nEl 12 d’octubre se celebra el “descobriment” d’Amèrica i la festa nacional espanyola o “dia de la Hispanitat”. Aquesta...\nNou material informatiu del Servei d’atenció i denúncia SAiDEl 12 d'octubre rebutgem celebrar racisme i genocidis


Organitzar Comiat per a grups a Tossa - D-aventura.com\nLANDING / Platja d'Aro / Organitzar Comiat per a grups a Tossa\nOrganitzar Comiat per a grups a Tossa\nVols Organitzar Comiat per a grups a Tossa? A D-Aventura som una agència d'esdeveniments i espectacles especialitzada en la de comiats de solter i comiats de soltera, comiats mixtes , d'amics i activitats d'aventura . Principalment , realitzem les nostres activitats a Tossa de Mar , Lloret de Mar , Platja d' Aro , Girona i Barcelona .\nLa nostra experiència en Organitzar Comiat per a grups a Tossa ens permet oferir qualitat i un tracte excepcional als nostres clients . Disposem d'una àmplia oferta en activitats : Humor Amarillo , sortides en Catamarà a Tossa , activitats amb Quads , Karting , packs Paintball , espectacles eròtics , stripboats , música ....\nEn Tossa , D-Aventura t'oferim les propostes més divertides i originals perquè puguis Organitzar Comiat per a grups a Tossa i sigui un èxit sense cap mena de dubte . A més , a D-Aventura , podem organitzar el cap de setmana complet amb activitats diverses, sopar , espectacle , allotjament , bars i discoteques a Tossa .\nUs convidem a seguir el link i conèixer detalladament totes la proposta que D- aventura pot oferir per Organitzar Comiat per a grups a Tossa.\nPer a més informació , també podeu contactar directament als telèfons : 935160928 / 972105911 / 628641890 / 619488495. D-Aventura , l'especialista en Organitzar Comiat per a grups a Tossa , la Costa Brava .


El nou embarcador per a la secció de rem del Nàutic arribarà a finals de mes - Reial Club Nàutic de Tarragona\nEls remers del Club Nàutic de Tarragona podrà tornar a entrenar-se a la desembocadura del Francolí a finals de mes. S’espera que llavors ja s’hagi instal·lat el nou embarcador. L’anterior se’l va emportar la riuada de fa vuit mesos i des de llavors tot ha estat molt més complicat.\nFa vuit mesos que els esportistes de la secció de rem del Club Nàutic no surten a remar. Des que la riuada del mes d’octubre es va endur l’embarcador de la desembocadura del riu Francolí, els remers del Nàutic no poden accedir a la seva zona d’entrenament i se les han d’empescar per mantenir la forma.\nEl club espera però que a final de mes la situació es reverteixi i puguin estrenar una nova estructura per accedir a l’aigua amb les embarcacions. Els ancoratges on s’han de fixar les dues passarel·les d’accés a la futura plataforma que exercirà d’embarcador ja estan a punt. Ara, la secció de rem del Nàutic espera que l’empresa francesa que treballa en la construcció de la plataforma la tingui enllestida i col·locada a finals de mes. Una actuació finançada des del Port de Tarragona.\nLa reconstrucció de l’embarcador està pressupostada en uns 35.000 euros. La recuperació d’aquest equipament imprescindible beneficiarà les 200 llicències que gestiona el Club Nàutic Tarragona i la seva escola de rem.


El debat a set de TV3 encén la cursa pel podi català del 20-D (David Miró)\n5 min. Barcelona 18/12/2015 00:30\n651x376 Els caps de llista per Barcelona, en el debat de TV3 i Catalunya Ràdio Els caps de llista per Barcelona, en el debat de TV3 i Catalunya Ràdio\nEl procés fa estranys companys de llit. Això és el que devia pensar ahir Carme Chacón en el debat de TV3 quan es va veure alineada amb Jorge Fernández Díaz i Juan Carlos Girauta minimitzant els efectes del dèficit fiscal sobre Catalunya. Quina era la trampa? Doncs que l’autoritat citada repetidament per aquests dos últims va ser Josep Borrell, el socialista que més s’ha dedicat els últims anys a combatre el sobiranisme. Així va ser com va quedar configurat un bloc unionista granític entre PSC, C’s i PP enfrontat a la resta. La coincidència va ser celebrada per Francesc Homs mentre Gabriel Rufián es dedicava a practicar l’esgrima dialèctica amb Girauta, dos candidats foguejats en els platós conspicus de la caverna. Mentrestant, Duran i Lleida i Xavier Domènech intentaven desviar el focus cap a l’economia, amb uns discursos que inevitablement recordaven dos clàssics avui desapareguts: CiU i Iniciativa.\nEl misteri del candidat desaparegut\nMas revela que Rajoy va rebutjar l'oferta de celebrar una consulta "tolerada" sense vinculació jurídica


Qui som, els nostres valors i formes de treballar - Assistència Qualificada Barcelona\n“Les grans oportunitats per ajudar als altres rares vegades vénen,\nperò les petites ens envolten tots els dies”.\nASSOCIACIÓ ASSISTÈNCIA QUALIFICADA BARCELONA “AQB”\nÉs una entitat sense ànim de lucre, especialitzada en l’atenció Personal, Sanitària i Assistencial de persones, ja sigui en el propi domicili com en clíniques, hospitals, residències o centres de dia.\nEmpresa amb una trajectòria de més de 20 anys d’experiència, oferint serveis les 24 hores del dia, els 365 dies de l’any.\nDes de AQB som conscients tant de les necessitats de les persones que no poden desenvolupar les seves activitats quotidianes per elles mateixes, com de les dels seus familiars, que no sempre poden oferir tota l’atenció i el temps desitjat, ja sigui per raons professionals o personals.\nPer això disposem d’un equip multidisciplinari de professionals amb una metodologia que assegura la continuïtat i l’assistència integral de la persona.\nATENCIÓ INTEGRAL A LA PERSONA: Afavorir el seu benestar i la seva qualitat de vida; per a això entrevistem als nostres clients per identificar les seves necessitats, confeccionant un pla de salut específic i individualitzat per personal sanitari.\nAUTONOMIA: Desenvolupar les capacitats que permetin el menor nivell de dependència.\nCONFIANÇA I SEGURETAT: Complim amb totes les normatives legals, laborals i fiscals vigents.\nEFICIÈNCIA: donem resposta immediata a les seves consultes en el nostre telèfon d’urgències les 24 hores, resolent les seves demandes en el menor temps possible.\nPRESSUPOSTOS INDIVIDUALITZATS: Adaptats a les necessitats i serveis sol·licitats.\nSEGUIMENT I CONTROL de tots els nostres serveis prestats per mitjà de visites domiciliàries o comunicacions telefòniques.\nEm sento feliç, per l’ajuda de l’equip de AQB, he recuperat la meva autonomia, confiança i amics.\nSón professionals, seriosos, eficients…\nAna Maria Torres Puyol


Retrat del príncep Baltasar Carles caçador - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n191 ( ) × 103 ( ) cm\nInv. Carlos III, Palacio Nuevo, 1772 (en) :(1011)\nInv. Testamentaría Carlos III, Palacio Nuevo, 1794 (en) , Inv. Fernando VII, Palacio Nuevo, 1814-1818 (en) :(1010)\nCatàleg Museu del Prado, 1854-1858, Inv. Real Museo, 1857:(270)\nCatàleg Museu del Prado, 1872-1907:(1076)\nCatàleg Museu del Prado, 1910, Catàleg Museu del Prado, 1942-1996:(1189)\nEl Retrat de Príncep Baltasar Carles caçador va ser pintat per Velázquez el 1635 i es conserva al Museu del Prado a Madrid.\nEl tema de la caça[modifica]\nEl rei Felip IV va encarregar a Velázquez una sèrie de quadres amb el tema de la caça, destinats tots ells a guarnir el pavelló que per a aquesta activitat havien construït bosc del Pardo, a la vora de Madrid, anomenat la Torre de la Parada. Aquest pavelló es va convertir més tard en un valuós museu de pintures on va anar a parar la llarga sèrie de les Metamorfosis d'Ovidi, pintada per Rubens. Aquest pavelló estava reservat en exclusiva per a la cort, ningú més tenia accés. Allà es va recopilar el conjunt més important sobre temes de mitologia i gran varietat de nus.\nVelázquez va pintar per a aquest lloc tres quadres amb el tema de la caça: Retrat del cardenal Infant Ferran com a caçador, Retrat de Felip IV caçador i Retrat del príncep Baltasar Carles caçador. Les tres obres tenen alguna cosa en comú: format estret, figura presentada de tres quarts, escopeta de caça a la mà i vestit de caça als protagonistes.\nEl príncep va vestit amb roba adequada a aquest esport. Tabard fosc, calçons amples, gipó gris, coll d'encaix, botes altes, gorra [que mira a un sol costat inclinada i a la mà dreta, escopeta d'una mida pròpia per a un nen.\nAl quadre hi ha dos gossos; el gos no falta mai en una escena de caça. Un d'ells és gran, tant que el pintor va decidir de representar-ho estirat perquè no molestés la figura menuda del príncep; té llargues orelles i el seu cap reposa a terra. L'altre és un gosset que se'n surt de l'enquadrament, un llebrer ocre amb ulls vius, el cap del qual arriba a l'alçada de la mà del nen.\nEl paisatge està representat per la presència d'un roure que acompanya la figura. Es pot copsar el bosc del Pardo i al fons la serra blavosa de Madrid, a la llunyania. El cel és gris, com si fos una tarda de tardor, i està carregat de núvols.\nEls crítics coincideixen a assegurar que el cap del príncep és un exemple de destresa del pintor.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Retrat del príncep Baltasar Carles caçador\nCamón Aznar, José. Historia general del arte, Tomo XIII, colección Summa Artis, La pintura española del siglo XVII. Madrid, Espasa-Calpe, 1977. 7.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Retrat_del_príncep_Baltasar_Carles_caçador&oldid=21424223»


Descargar carrer estret josep pla | Lengua y literatura | Wikiteka, apuntes, resúmenes, trabajos y exámenes de Secundaria, Bachiller, Universidad y Selectividad\nDescargar carrer estret josep pla\nEscrito el 2 de Marzo de 2017 en catalán con un tamaño de 2,7 KB\nJosep se sentia proper a totes les mostres literàries que s'havien interessat en la representació del món real. En aquest sentit només accepta la literatura que partia de la realitat, tots els seus escrits són fruit de l'experiència vital i responen al desig de descriure la seva època. El seu objectiu principal es que els seus escrits s'entenguin, per la qual cosa la seva prosa és planera i amena. OBRA: Va escriure sobre tot el que observà al llarg de la seva vida. L'intent de fixar aquests petits fragments de la realitat responen a l'obsessió de l'autor per pas del temps i la recuperació per mitja de la memòria. Obres: (-)dietaris i memòries: el quadern girs. (-)biografies i retrats: Homnots. (-) llibres de viatges: contes d'Itàlia, les illes. (-) narracions: el carrer estret. (-) assaig: els pagesos . En tota la seva obra la descripció del món extern es combina amb l'autobiografia. Aquesta forma narrativa va permetre a l'autor cominar i barrejar generes i fer referència a qualsevol cosa que li interessés.\nJOSEP PLA. Va nèixer a Palafrugell el 1897. Va estudiar dret, xo es dedicà al periodisme. Treballà a las noticias, la publicitat i la veu de Catalunya (3revistes). En esclatar la guerra va vuguir a Itàlia i el 1939 s'instal·la definitivament a Catalunya. Es va dedicar casi exclusivament a escriure el quadern gris. Els primers anys de la postguerra va escriure en castellà, xo a partir de 1945, va publicar els seus llibres en català i inicià així l'etapa + productiva de la seva vida d'escriptor. Recopilació de les seves obres. Obres completes(1966). Va morir a Llofriu el 1981. CONCEPCIÓ LITERÀRIA: tot i la seva formació en una ambient noucentista i la coincidència amb alguns trets definidors d'aquest moviment, no fou un seguidor fidel dels postulats del noucentisme, sovint en criticà els plantejaments literàries. Tampoc s'adiu amb el tarannà dels modernistes, tot i l'admiració cap alguns personatges del moviment, i tampoc no te res a veure amb el moviment d'avantguarda.\njosep pla, que es la literatura? Escriptura Planiana el cuaderno gris pla descargar petits fragments de les obres josep pla josep plà josep pla movimiento josep pla el cuaderno gris descargar escrits josep pla escritos bajar libro: el cuaderno gris els pagesos josep pla fragment les illes fragment josep pla El carrer estret josep pla Els pagesos


L'escola de futbol dels del balonet, com es coneix al Promeses Sueca pel seu escut, compta en la seua sisena temporada amb 17 equips i vora 275 jugadors. Tots ells desfilaren sobre la gespa de l'estadi Municipal Toni Puchades entre els aplaudiments dels centenars de familiars i amics que van omplir la graderia principal del recinte, a l'acte que un any més va ser presentat per Marisa Viel.\nMoltes novetats van ser les que es van mostrar: el CF Promeses Sueca mudarà la seua pell, i tots els equips de l'escola lluiran una nova samarreta amb un disseny exclusiu per al club on els colors blanc i blau seguiran sent els predominants de la mà dels seus patrocinadors principals: Bar Motilla Platja, ACADEF, Fem Escola Serveis Educatius i l'Excm. Ajuntament de Sueca.\nTambé es mostra una altra novetat, samarretes d'entrenament per a tots els jugadors i entrenadors de l'escola en la que han col·laborat la Clínica Dental Miriam Mascarell, Bar Motilla Platja, Talleres Rocher, Alarmas Llorca, Nirvana Imatge, Clim+, i Peixos Braulio.\nA més, Natxo Soler va exposar la nova metodologia basada en els processos cognitius que està aplicant el club: Smartfootball. Un nou sistema d'entrenament que està implementant-se i que persegueix que el CF Promeses Sueca continue sent considerada una de les millors escoles de futbol del nostre territori.\nEl moment emotiu de l'acte, es va viure quan es va agrair a Cristobal Naranjo i Arturo Font el seu treball al club, després que aquesta temporada hagen decidit fer una parèntesi en la seua vinculació a l'escola.\nFinalitzà l'acte, amb el torn de parlaments on van intervindre Cristobal Carsi, president de l'escola, Rafa Navarro, director esportiu, i Vicent Baldoví, regidor d'esports de l'Ajuntament de Sueca.


Espai Isidor: Solituds\ndijous, d’octubre 11\nHi ha una nova generació de directors catalans i espanyols que comparteixen uns mateixos criteris estètics sobre el cinema i que, a través de les seves pel·lícules, estan teixint un interessant retrat coral sobre la solitud i l’aïllament que aclaparen la societat. Encara que no sigui el seu tema principal, la solitud defineix en tots els casos els personatges protagonistes i, d’alguna manera, es converteix en causa de les accions que duen a terme.\nPotser l’exemple més extrem és el de Las horas del dia, de Jaime Rosales, títol clau d’aquesta onada de cinema que té en comú la pràctica absència de diàleg i el to minimalista. Las horas del dia mostra la quotidianitat d’Abel en una ciutat perifèrica. La vida d’aquest jove transcorre entre la petita botiga familiar, la casa de la seva mare i la de la seva nòvia, que no aconsegueix traspassar la barrera d’un personatge absolutament tancat en una solitud asfixiant de la que només sembla fugir quan s’allibera dels seus instints criminals.\nMenys extrema i més propera resulta la reflexió sobre la solitud de la segona pel·lícula de Rosales, titulada justament La soledad, i en la que torna a apostar per fer visibles els aspectes més quotidians de l’existència humana. El film presenta a una mare soltera que decideix marxar del seu petit poble i instal·lar-se en la capital, fent-se seu aquell tòpic que converteix la ciutat en símbol de la solitud i la incomunicació més absoluta.\nL’espai té també una dimensió simbòlica a La línia recta, del basc José Maria de Orbe. Un barri perifèric torna a simbolitzar aquest desert existencial pel qual es mou Noelia, una solitària i pràcticament invisible repartidora de publicitat que de nit treballa en una gasolinera, i que està en permanent fugida de si mateixa. La solitud que fa invisibles a les persones empeny també el protagonista de la pel·lícula Yo, del mallorquí Rafa Cortès, a una dolorosa lluita per adquirir una identitat.\nArticle publicat a Valors\nEtiquetes: cinema , valors


Llibreria Al·lots: 2019\nTraducció: Marc Granell\nEdició: Símbol, 2019\nEdat: 8/9 anys\nun llibre que ens parla d’un poema\neditat a França clandestinament\nl’any 1942 quan el país estava ocupat\nper les tropes alemanes i escrit per\nun dels grans escriptors francesos\nun poema punyent, radical, obert i\nun crit amb força i coratge que de\nseguida esdevingué un himne a la\nconcebut inicialment com un poema\nd’amor vers la seva dona a mida que\nanava escrivint diu el poeta només\nli venia al cap la paraula llibertat i\nva canviar l’objectiu primer per\naquest text que eternitza un desig\nmolt simple i quotidià i molt concret\nque és alliberar-nos de l’ocupant,un poema\namb més impacte social del segle XX.\nEtiquetes: 2019, 4de4, Quim Pons\nTítol: La importancia del primer cero\nEdició: A buen paso, 2018\nTemàtica: amistat, preadolescència\nEls 10 anys… aquí tenim el nostre primer zero. Aquí està la frontera entre tenir un o dos dígits al nostre carnet d’identitat i sembla que aquí es dona el tret de sortida del nostre viatge iniciàtic cap a la vida adulta.\nAndrés, Fredi, Paula i Iñaqui fan 10 anys i ells ho saben. Saben que hi ha alguna cosa que està canviant malgrat que no saben de què es tracta exactament. A través de quatre històries on cadascun d’ells ens explica com va viure un mateix moment: una tarda de preparació d’un treball de ciència, on amb ulls d’infant comencen a vislumbrar la seva pròpia mirada adolescent.\nTrencant una mica l’estructura del llibre, la part final és un homenatge al còmic on a travès de tres historietes protagonitzades pel\nCristal, germà del Fedri, un personatge sorprenent, amb un síndrome que fa que es comporti de manera peculiar i que tingui una visió diferent des del seu paper de super heroi amb poders\nUn grup de quatre nens /cinc, si tenim en compte al Cristal), on el protagonisme s’otorga especialment al que s’endevina que serà el trio protagonista. La Paula i els seus dos admiradors que seràn identificats a les il·lustracions mitjançant diferents colors: verd, blau i taronja i que seran els encarregats de portar el pes d’un dels temes mes universals que podem trobar a la literatura: l’amor. Una amor que comença i que els allunya de la infància amb el descobriment de nous sentiments i sensacions.\nL’Iñaqui és una veu diferent, dins del grup pero no en el nucli dur, que portarà coherència i sentit comú en aquesta polifonia de personatges\nUn llibre amb un contingut que una mirada infantil reconeixerà com a propi i que una mirada adulta reconeixerà amb un punt de nostàlgia. I és en aquest reconeixemt on rau el seu èxit.