El passat 22 de març, Cementiris de Barcelona organitzà la primera ruta nocturna pel Cementiri de Les Corts, per tal de donar a conèixer de forma inèdita aquest recinte funerari emblemàtic. Seguint la mateixa línia que les visites nocturnes que ja se celebren regularment pels cementiris de Poblenou i Montjuïc, la ruta es fa de la mà de diversos personatges vestits d’època que explicaran la història de l’espai i la seva vinculació amb Barcelona amb música clàssica en directe.\nEl recorregut permet descobrir la sepultura de l’escriptor Prudenci Bertrana i la del còmic Joan Capri, el panteó erigit en memòria dels 728 soldats que van sortir del port de Barcelona i van morir en l’anomenat desastre de Cuba i Filipines. També es visitaran el panteó de la família d’impressors Núñez, el més monumental del Cementiri de Les Corts, la recentment rehabilitada capella del recinte i les sepultures de coneguts esportistes, com la del gran pilot de motociclisme Conrad Cadirat i les dels futbolistes Kubala, Basora i Urruti. La ruta nocturna finalitza amb la visita a l’emblemàtic recinte hebreu.\nUna oportunitat que passa un cop l'any i que recomano aprofiteu si podeu trobar plaça en futures edicions: Mes info: Cementiris de Barcelona\nI totes les entrades de cementiris aquí\nTexte: Cementiris de Barcelona/Josep M Llovera\nEtiquetes de comentaris: Barcelona, Cementiri, Les Corts, nocturnes


Nou blog de l’AMPA » Escola Marià Galí\n« Comencem el curs escolar 2012/13\nLa Flautina »\nNou blog de l’AMPA\nL’AMPA d’aquesta escola disposa des de fa uns dies, d’un nou blog. Per accedir-hi cliqueu a la pestanya superior AMPA. Allà trobareu molta informació actualitzada de les activitats que aquesta associació organitza a l’escola.\n17 octubre 2012 a 23:50\t(UTC 0) Enllaç a aquest comentari\nHe visitat el bloc i m’ha agradat molt. És molt complet, amb molta informació i mostra perfectament tot el que feu i treballeu per l’escola!!\nRespon a Asunción Muriana Cancel·la les respostes


Colate carrega una altra volta contra Isabel Pantoja\nL'últim expulsat de 'Supervivientes' torna a criticar l'actitud que la cantant està tenint durant tot el concurs\ndilluns, 1 de juliol 2019 - 14:50h\nColate és dels que més desgast físic ha tingut en l'illa | València Diari\nIsabel Pantoja i Colate han tingut una relació molt tòxica durant tot el reallity. Encara que els concursants van començar el programa amb bon peu i protagonitzant una aliança, prompte l'amistat es va trencar i el suport mutu es va convertir en una autèntica batalla d'acusacions que, hui en dia, continua vigent.\nL'expulsió de Colate ha suposat un alleujament per a Isabel Pantoja, a pesar de què l'ex de Paulina Rubio, encara continua en recordant-se de la 'tonadillera' i no per a bé. L'exconcursant ha deixat caure que l'artista ha tingut comportaments inapropiats quan les càmeres no gravaven. El mateix Colate ha qüestionat l'actitud de la cantant en l'illa, reconeixent haver vist coses molt lletges i actituds impròpies d'un concursant de 'Supervivientes'.\nColate va estar acompanyant a la Pantoja durant un temps | Telecinco\nColate ha enfocat el seu discurs en la impossibilitat de demostrar les seues paraules perquè, segons ell, Isabel hauria actuat de mala fe sempre que les càmeres no estaven prop d'ella. L'ex de Paulina Rubio assegura que la cantant ha arribat a uns límits als que no hauria d'haver arribat.\nL'exconcursant ha datat l'origen dels problemes en la quarta setmana del concurs, quan les coses entre ells es comencen a trencar. Per a concloure el seu discurs, Colate ha reconegut que en l'illa hi ha moltes persones que han sigut manipulades per Isabel Pantoja, a causa del seu gran poder mediàtic i que també hi ha d'altres concursants que tenen por de la 'tonadillera'.\nColate és el seté expulsat de ‘Supervivientes 2019’.


2015 - Pere Romaní Acordionista\n“Flok!”, amb la companyia “Com sona?”\nPereacordió diatònic, Com sona, espectaclescom sona, flok, Pablo Paz, públic familiar 06/06/2015\n“Flok!”, espectacle per públic familiar o escolar, és una de les produccions de la Companyia “Com sona?”, creada per ser representada en teatres o exteriors.\nAmb direcció de Pablo Paz, està basada en músiques tradicionals o de creació, i protagonitzada per cinc músics-actors:\nElena Pereta -Flor- (veu i culleres)\nCarol Duran -Marion- (violí i culleres)\nQuico Pugès -Operetto- (contrabaix i violoncel)\nOriol Aguilar -Banjoben- (guitarra, bouzouki, banjo i ukelele)\nPere Romaní -Arromax- (acordió diatònic i mandolina).\nL’espectacle es va crear durant el 2014 i es va estrenar el gener de 2015. Ara gira per teatres i espais de tot el País.\nPer mi, és la primera vegada que participo en un espectacle músico-teatral d’aquesta mena. El procés de creació m’ha resultat apassionant: primer, la tria de les músiques i la definició dels arranjaments; després, la presentació d’aquestes músiques al Pablo Paz, que va idear tot el guió i escena. A continuació, els assajos, on vam anar provant i polint cada escena: números teatrals individuals o col·lectius, treball de cada personatge, moviments d’escenografia, ballar i tocar alhora… I finalment, les primeres proves amb públic, l’estrena i les següents actuacions, amb què anem polint detalls, adquirint més seguretat i agafant rodatge.\nPer mi, que no sóc actor ni estic acostumat a espectacles amb tanta importància de l’escena, està sent una experiència molt interessant. Des del treball “actoral” amb un director d’escena, passant per fases noves per mi com les proves de maquillatge i vestuari o la gravació de videoclips, fins a la vivència de tota la producció amb la Companyia “Com sona?”, on cadascú és responsable de la seva tasca (director musical, director escènic, productors, vestuarista, maquilladora, mànager, músics, etc.).\nEspero que pugueu veure el “Flok!” en alguna ocasió. Molt recomanable per petits i grans! Una crítica que ens fan sovint diu: “Ostres, m’ho he passat tant bé jo, com el meu fill de 2 anys!”.\nConstruir-se un acordió?\nPereacordió diatònic, construcció, lutherieconstrucció acordió, La gatte d'or, Pariselle, stage fabrication 06/06/2015\nDoncs sí, és possible, i jo ho he fet. Com? Us ho explico.\nHo vaig fer l’estiu del 2009, a Bèlgica, en un curs de construcció d’acordions organitzat per l’associació La Gatte d’or i impartit per Emmanuel Pariselle (acordionista i constructor francès).\nÉrem 11 alumnes, i vam sortir-ne amb 11 acordions, ben fets i del tot “de veritat”. Vam construir-nos un acordió com aquest (de dues files i mitja i 14 baixos).\nAquest va ser el resultat de 7 dies de treball intens, de sol a sol. No tothom tenia coneixements de bricolatge ni les mateixes habilitats. Per això tothom va col·laborar en cadascuna de les fases (i no només amb l’acordió propi) i vam tenir l’ajuda imprescindible del professor, i dels més hàbils en el maneig de certes màquines. Us explico el procés, il·lustrat amb quatre fotos?\nFASE 1 – MUNTATGE DE MECANISMES DE MÀ ESQUERRA\nQuan vam arribar al taller, el material preparat tenia més o menys aquesta pinta. Lluny de ser un kit d’acordió que només calgués muntar, vam trobar-nos amb tot de peces que caldria elaborar en molts passos abans de començar a ensamblar alguna cosa semblant a un acordió. Vam començar per muntar els mecanismes interns de la part esquerra de l’acordió.\nFASE 2 – FUSTERIA. FABRICACIÓ I MUNTATGE DELS SOMIERS\nTaller d’acordió dins del festival Undàrius de Girona\n21 BOuTONS a l’Icat Mans\nBall pla i corranda, disc ONZE\nEl ball al C.A.T.


Un vespre, ja tard, tafanejant entre els prestatges de la biblioteca del seu pare, una noia troba un estrany llibre antic i unes quantes cartes groguenques. Les cartes van encapçalades per un enigmàtic 'Benvolgut i malaurat successor...' que immediatament la capbussen en un món totalment impensable, un laberint on els secrets sobre el passat del seu pare...\nFèlix Moncada és un presentador dèxit que es mou millor en el directe televisiu que en el de la vida. La violenta mort de Benito de Santiago, a qui havia dentrevistar per al seu programa, és el tret de sortida per a cinc jornades frenètiques. En aquest temps, Moncada serà acusat, abandonat, seduït i obligat a enfrontar-se a ell mateix mentre els...\nResistiran la llengua i la cultura catalanes lembat indeturable del veïnatge de lespanyol i el temptador mercat global de langlès? Al cap de mil anys del seu naixement com a llengua i cultura, té futur el català o caurà víctima de la pressió demogràfica o de la selecció natural? Dir-li cultura catalana a tota cultura que es faci a Catalunya és...\nL´ILLA DE L´ESPERANÇA\nLa tornada de Mado a Le Devin, una illa del nord de França, significa una alenada d'aire fresc i de canvis que agita la vida dels seus habitants. Però els interessos cruels del poderós Brismand fan perillar la supervivència de la comunitat a què pertany Mado. D'esperit emprenedor, Mado decideix construir un enorme escull per evitar la desaparició de la...\nTiaguín Moltó havia estat el periodista més malvat de la premsa del cor. Ningú com ell aconseguia ridiculitzar les famoses i posar-los paranys a fi dobtenir-ne un bon titular, ningú com ell olorava la roba interior bruta de les cantants i els calçotets dels polítics, ningú creava situacions tan divertides davant de les pantalles de televisió. Fins i tot...\nHISTORIA DE CATALUNYA Modèstia a part\nSíntesi de la història de Catalunya interpretada amb sentit de l'humor.\nVés on et porti el cor és una obra intimista i exquisida en què una àvia fa una llarga carta de comiat a la seva néta. LOlga sap que sestà morint, i no vol marxar sense explicar-li els motius que lhan dut fins on és, perquè la comprengui, ni que sigui massa tard. Vol que cone gui el perquè de les relacions que lhan marcat, amb el seu marit, a qui mai no...\nIndecisió explora un dels mals del nostre temps: la inseguretat patològica d'una nova generació de joves privilegiats que viuen l'abundància com un càstig i el compromís com una càrrega. Dwight B. Wilmerding només té vint-i-vuit anys, però ja pateix la crisi existencial dels trenta. Viure en un apartament minúscul amb tres (a vegades quatre) companys de...\nGAUDÍ, EL SEU TEMPS I LA SEVA OBRA\nCrosas i Casadesus,Jaume\nEditorial: Caixa Terrassa\nIl lustrat amb fotos color i plànols b/n; text a tres columnes. Inclou taula cronològica comparada . .\nTots els ports es diuen Helena és una novel la d'amor, de creixement i de reflexió sobre els valors i les misèries que fan que Europa s'uneixi o es desintegri. Potser l'Europa de veritat és aquesta Europa sempre flotant, enduta pels corrents i abocada a rius que tan aviat han estat fronteres com vies de comunicació i riberes que han acollit amb la mateixa...\nEditorial: Ribera & Rius\n"Oficis específics" va ser publicat per primer cop el 1996. Un còctel narratiu que utilitza l'humor, la ironia i el sarcasme per descriure el nostre món de cada dia a través de personatges que tenen unes dedicacions ben especials. Una col-lecció d'històries que tenen en comú la brevetat i l'ús d'un llenguatge esmolat i precís. Una mirada desconcertant i...\nA prop de l'llac Turkana, al nord de Kenya, Tessa Quayle, una dona jove i bella, és asesnada. El seu suposat amant africà i company de viatge, un metge a el servei d'una ONG, ha desaparegut de l'escenari de l'crimen.El marit de Tessa, Justin, aficionat a la jardineria i diplomàtic destinat a l'ambaixada Britànic a Nairobi, emprèn el seu particular odissea...\nEl 1935, Tom Stewart emprèn un viatge que el portarà fins a Hong Kong, la mítica colònia el significat de la qual en xinès, ?port de les aromes?, té ressons més que exòtics. Ben aviat, en el vaixell coneix una jove monja que li ensenya la llengua que li obrirà les portes de la ciutat que mai no dorm. Anys després, dos personatges més s?immiscuiran en la...\nEL LECTOR (Català)\nMichael Berg, un noi de quinze anys amb problemes de salut, un dia coneix a la Hanna, una dona madura de més de trenta anys, amb qui inicia una relació amorosa, una història que hauran de viure en secret. Després danys de no veures, es retroben en un tribunal: en Michael ara és advocat, i ella està acusada dun crim del passat.\nLa trama d'aquesta novel·la gira al voltant de la misteriosa mort del magnat canadenc Boy Staunton. Dunstan Ramsay, amic de Staunton des de la infantesa, n'és el narrador que, en l'intent d'esbrinar les circumstàncies d'aquesta mort, es veurà abocat a enfrontar-se al relat de la pròpia vida.\nLA PETITA HISTORIA DELS TRACTORS EN UCRAINÈS\n"Quan feia dos anys que era vidu, el meu pare es va enamorar d'una rossa i atractiva ucraïnesa que havia arribat a Anglaterra. Això va explotar en la nostra família com una bomba i van començar a sortir a la superfície antics records i fantasmes".Vera i Nadezhda són dues germanes que mai s'han avingut, però que s'uneixen per lluitar contra la intrusa,...\nElla balla striptease,ell es un ánima lliure.Tots dos emprendran un viatge on descobriran els racons mes intims del seu cor.\nFA MIL ANYS QUE SOC AQUÍ\nFa mil anys que sóc aquí és l'òpera prima de la italiana Mariolina Venezia, que ha passat pel Saló del Llibre de Barcelona per recollir el VIII Premi Llibreter. La traducció catalana, que signa Anna Casassas, l'acaba de publicar Edicions La Campana. La novel·la narra la història de cinc generacions d'una família del sud d'Itàlia, plena de vitalitat, en la...\nChicharro Valencia/Muñoz Campos\nNova York, agost de 1974. Hi ha un home que camina al cel i la ciutat ha quedat paralitzada. L'equilibrista fa grans gambades sobre la corda fluixa, fa giragonses i el pavero mentre passa d'una de les Torres Bessones acabades d'estrenar a l'altra. Sota seu, les vides de vuit estranys s'entrecreuen les unes amb les altres. En Corrigan, un monjo irlandès...\nMarianne Fredriksson, l'autora de Les filles de Hanna ens sorprèn amb aquesta nova novel·la. La vida amb en Jan és una de les seves obres més subjugadores gràcies a la vibrant penetració psicològica amb què perfila uns personatges que toquen a fons l'ànim del lector, alhora que confirma a Fredriksson com una escriptora en plena maduresa del seu talent...\nEL CATALÀ 3 Lèxic i estilistica\nORTOCARD Minimanual 1\nBadia Amat,Rosa Maria\nEL CATALÀ 1 TEMES INTRODUCTORIS FONÈTICA I ORTOGRAFIA\nVols arribar a la independència financera? Tagradaria augmentar els teus ingressos en un any? Vols conèixer els secrets dels emprenedors d èxit?El Codi dels Diners®conté tot el que necessites saber per assolir la teva llibertat financera:El que ningú t´ha ensenyat sobre els dinersLa intel·ligència financera aplicadaCom superar els temps de crisisInvertir...\nA Daniel Quinn, escriptor de literatura policíaca, la seva equivocat interlocutor telefònic el pren per un detectiu i li encarrega un cas. Així comença Ciutat de vidre, primera de les tres novel·les que conformen La trilogia de Nova York. Quinn, lluny de desfer el malentès, es fica en el paper i es veu embolicat en una història plena d'enigmes,...\nTEATRE La follia del desig / Marçal Prior / La Llúcia i la Ramoneta\nJosep Maria de Sagarra i de Castellarnau (Barcelona, 5 de març de 1894 27 de setembre de 1961) va ser un poeta, novel·lista, dramaturg, periodista i traductor català. Fou l'autor d'obres dramàtiques molt populars i membre destacat de l'Institut d'Estudis Catalans i de la Reial Acadèmia de Bones Lletres. Obtingué nombrosos premis literaris.\nDurant un sopar amb la Júlia, Miquel Gensana, que se sent incòmode amb el seu present, gira els ulls enrere. El seu pas per la universitat, la lluita antifranquista al final de la dictadura, les venjances i assassinats no resolts, l'opció de la violència política, la veritat oculta d'una llarga història familiar, el paper de l'art i la música en la nostra...\nEn Christof, en Christophe, en Christopher i en Cristòfol són germans, però no es coneixen entre ells. Fills de quatre mares diferents, viuen a Frankfurt, París, Londres i Barcelona. En Gabriel, el seu pare, els va abandonar quan eren petits. Un bon dia, quan es fa oficial la seva desaparició, el secret surt a la llum i els germans es troben. Tot i que fa...\n. Charles Balanda té quaranta-set anys i porta una vida que molta gent envejaria: una feina d'arquitecte d'èxit, viatges amunt i avall i, regularment, breus estades a París amb la seva família. La notícia de la mort de l'Anouk, però, un vell amor d'infantesa i joventut, farà trontollar tot aquest món d'aparent perfecció. Balanda perd la son, la gana i, de...\nL'Edgar Drake es guanya la vida fent d'afinador de pianos a Londres a finals del segle XIX. La tardor de 1886 rep una estranya comunicació del Ministeri de Guerra del govern britànic on, en nom de Sa Majestat, se li fa una petició insòlita: que es desplaci fins a un indret llunyà dels Estats Xan per afinar el piano de cua de l'oficial metge Anthony...\nINSHALLAH Comprendre l´islam\nUna anàlisi històric, lúcid i concís, sobre la riquesa i la diversitat de l'islam.\nÉs la novel·la més important de l'autor i sens dubte la més popular, gràcies a les versions cinematogràfique que se n'han fet.\nMostrando 49-96 de 1819 artículo(s)


Tres Premis Nacionals de Fotografia: Palmaphoto 2013 - EsDiari.com\nEs Baluard acollirà, demà dimecres 26 de juny, una taula rodona amb els fotògrafs Toni Catany, José Manuel Ballester i Javier Vallhonrat, tots tres reconeguts amb el Premi Nacional de Fotografia 2001, 2010 i 1995, respectivament. La cita tindrà lloc a les 20:30 hores, serà amb entrada gratuïta i aforament limitat, motiu pel qual es prega puntualitat als assistents. La presentació anirà a càrrec de Nekane Aramburu, directora d’Es Baluard, i Fernando Gómez de la Cuesta, director de PalmaPhoto.\nEl col·loqui de demà serà el primer acte de PalmaPhoto 2013 a Es Baluard. A continuació, dijous a les 19:30h hi haurà la inauguració de la mostra “Gabinet: Pep Bonet” i divendres, a les 20:30h, la taula rodona “Com es construeix una col·lecció”, amb Antonio Sanz (Ivory Press), Alicia Ventura (Colección DKV Seguros) i la col·leccionista Pilar Citoler.\nBALLESTER, CATANY, VALLHONRAT:\n“Cap a la descompartimentació de la fotografia: fotògrafs, fotògrafs artistes i artistes fotògrafs, una conversa al voltant de la pràctica i el concepte”\nL’ésser humà aprèn a mirar molt abans que a parlar i, per aquest motiu, és pel que les imatges es configuren com les unitats mínimes a partir de les quals construeix l’estructura sobre la qual es desenvolupagairebé tot el nostre patrimoni expressiu, creatiu i cultural. Tot i això, en temps passats, mentre la contemplació tenia un caràcter més general, la seva producció seguia reservada, en gran part, a artistes, artesans i als seus poderosos comitents. És la nostra contemporaneïtat la que ha anat multiplicant l’ús de la imatge cap a l’insondable gràcies, fonamentalment, a una imparable revolució tecnològica que ha permès, no només el seu consum massiu, sinó la seva producció completament indiscriminada. Tots podem fer-ho tot, tots ho tenim tot i podem fer-ho ara: càmeres digitals absolutament automàtiques a preus assequibles, mòbils -companys irrenunciables d’homes, adolescents i fins i tot nens- als quals no els falta l’òptica incorporada, laboratoris a cada portàtil o retocadors de fotos a la pell de qualsevol usuari completen una nòmina d’omnipotents generadors i modificadors d’imatges que s’encarreguen d’engreixar un catàleg visual, globalment connectat, que fa temps va superar l’infinit.\nUn poder evident i útil en el qual recolzar-se però, alhora, un parany de proporcions colossals on correm el risc de caure, abstrets i alienats, davant d’una allau que ens sobrepassa i que recull, des dels fotogrames de pel·lícules buides amb molt més color, soroll i acció, que idea i contingut, fins l’asfixiant saturació icònica d’una publicitat cada vegada més abusiva, passant, sempre, pel gran germà, amic i monstre, d’Internet. Un volum d’informació visual que conforma la nostra inabastable cultura però que, per la seva enorme quantitat i per la seva qualitat dispar, ens costa digerir i, en ocasions, aconsegueix desubicar-nos de les nostres pròpies coordenades. En la creació contemporània, la seva imparable deriva ens dirigeix també cap a nous territoris inexplorats: fotògrafs, fotògrafs artistes i artistes fotògrafs comencen a confondre en un magma que tendeix, irremeiablement, cap a la descompartimentació de la fotografia, cada vegada hi ha menys referències, els límits són cada vegada més difusos: la fotografia com a mitjà i la fotografia com a fi en si mateixa, una reflexió sobre la gènesi, les pràctiques i els conceptes de la fotografia contemporània de la mà de tres creadors que han obtingut el Premi Nacional de Fotografia.


FOTEM EL CAMP, JA! - Diari de Girona\nFOTEM EL CAMP, JA!\nmanel salvador 05.06.2019 | 06:00\nFOTEM EL CAMP, JA! Diari de Girona\nEstic emprenyat i més que tip de comprovar que, menyspreant totes les lleis, per enèsima vegada d'ençà el 2010, els diferents governs espanyols es passen per l'arc del triomf la voluntat democràtica i majoritària del poble català expressada de forma lliure i reiterada a les urnes, així com moltes resolucions i directives d'organismes internacionals dels quals formen part com, per exemple, la recent resolució del grup de treball sobre detencions arbitràries de les Nacions Unides (ONU) –elaborat per experts en drets humans– que, dit sigui de passada, deixa el govern de Madrid com un drap brut. Els governants espanyols, siguin de dretes, d'esquerra o de centre, basen el seu comportament en aquella frase que tant els agrada veure a les façanes de les casernes de les forces de seguretat de l'Estat: «Todo por la patria». I es pensen que per la unitat de la pàtria –la seva pàtria, per descomptat, que no és la nostra– tot s'hi val sigui legal, il·legal o al·legal. I ho demostren dia rere dia, sense avergonyir-se, perpetrant, vist des de la mirada de societats civilitzades, autèntiques barbaritats antidemocràtiques, antidrets humans i contra la més elemental estètica i ètica moral. Ja està clar que d'aquesta premissa no en pot sortir res de profit. Massa testosterona i molt poca neurona. Això sí, no paren de repetir cada cinc minuts, com intentant autoconvèncer-se, com de demòcrates són i que espanyols i catalans vivim «en un Estado democrático y de Derecho», quan el que vertaderament patim els catalans és molt d'Estat, però molt poc de dret.\nSento bullir la sang quan veig per televisió tractades com si fossin vulgars delinqüents persones dignes i honrades com en Josep Rull, en Jordi Turull, en Quim Forn, en Jordi Sànchez, en Raül Romeva, n'Oriol Junqueras, en Jordi Cuixart i les ara semioblidades na Carme Forcadell i na Dolors Bassa. Sempre amb una gran dignitat perquè mai s'han rendit, no han renunciat en cap moment als seus ideals ni s'han penedit del que han fet. Vertaderament resulta admirable veure'ls a les sessions televisades del judici, cansades, però fermes i plenes de dignitat, lluitadores irreductibles. Però aquest temps tancats no haurà estat en va. Hauran demostrat al món sencer com és i com actua realment l'Estat espanyol. Molts ja sabíem que reaccionaria així. Senzillament perquè un estat no el canvies d'un dia per l'altre, ni d'un segle per l'altre. Espanya sempre ha estat, i sempre serà, igual de repressora i antidemocràtica. Sempre serà arcaica, vella, naftalinosa, patètica, carca, antiga, egoista, prepotent, creguda, caragirada, galifardeu, fatxa i fatxenda, llefiscosa... i em quedo curt. Molts catalans sabem que mai canviarà Espanya, mai. I que, per molt que es vulgui, sempre serà així perquè ho porta en el seu ADN. Només hi ha la solució de marxar, de marxar i com més aviat millor. Ara ja no cal intentar cap tipus de negociació perquè està clar que intentar negociar amb qui no vol ni tan sols dialogar és perdre el temps. Ara més que marxar tenim l'obligació de fugir d'aquest Estat, utilitzant el sinònim d'estat per no dir una altra cosa. A molts ens semblava que aviat farà un any teníem l'oportunitat de marxar, que el gran moment havia arribat. Però, cal reconèixer-ho, els nostres polítics es varen equivocar de forma i manera.\nAra es poden redimir. Potser esperen a la sentència del Suprem, però aquesta no serà benèvola. Hem de marxar com més aviat millor. Hem de marxar ja! Si volem un país lliure pels nostres fills i pels fills dels nostres fills, l'única solució és implementar la república catalana. Em nego a deixar els meus fills i els meus nets en un Estat com l'espanyol. Si continuem com ara tots ells es veuran obligats a marxar i buscar-se la vida qui sap on, i jo no vull que marxin. Vull que puguin viure en una Catalunya lliure i vertaderament democràtica, una Catalunya independent. I cal que, malgrat les dificultats, tots plegats hem de seguir lluitant perquè això passi. Fotem el camp ja tots. Separem-nos d'aquest país que només ens vol per espoliar-nos, menysprear-nos i empresonar els nostres polítics.


Transformant la metamorfosi\nEnguany se celebra el centenari d’una de les obres clau de la literatura europea contemporània, La transformació, de Kafka, una novel·la curta que ha colpejat autors i lectors des de la mateixa data de la seva publicació (tot i que va ser escrita la tardor del 1912). A més, un dels atractius que té analitzar aquesta novel·leta des de tots els punts de vista (el més usual és considerar La transformació, amb El judici, l’escomesa més dura contra la figura paterna i per extensió contra la família), una de les discussions que suscita, gairebé tan divertida com kafkiana, és la de la traducció del títol. La trobem tan aviat titulada La transformació com La metamorfosi. Com que gairebé tota l’obra de Kafka és pòstuma, i encara més, la seva mateixa fama, ell no va poder intervenir en vida en aquesta discussió. Què n’hauria dit? No ho sabem.\nA favor de La metamorfosi, un títol molt més popular, plàstic, evocatiu, hi ha fins i tot la relació amb la metamorfosi dels insectes i dels amfibis (tot i que aquest procés biològic no té res a veure amb la història de Kafka). Per aquesta opció va decidir-se una de les millors traduccions catalanes, reeditada un cop i un altre des de la seva aparició, la de Jordi Llovet (Proa). Per contra, una de les versions castellanes editades recentment amb motiu del centenari d’aquesta novel·la curta, la de Xandru Fernández (Navona, 2015), opta pel més literal La transformación entre d’altres raons perquè, segons diu (d’acord amb Borges, un admirador apassionat de Kafka), si a l’autor li hagués agradat més l’altre mot, hauria triat el corresponent en alemany, que també hi és: Die Metamorphose. D’altra banda, com qualsevol al·lusió literària a metamorfosi no podria evitar tenir un ressò de la Grècia clàssica que, com el mateix Llovet reconeix, seria impropi “en la narrativa de Kafka” ( Notas sobre ‘La transformación’, Random House Mondadori, 2005).\nCorrin a rellegir La transformació. Permet llançar-se, en un temps rècord, dins el pou d’una obra d’abast universal. Vet aquí la meravella: la concisió, la profunditat i alhora la simplicitat fetes art.


PENYA L´ESTEPEC: Arrancaora del curs 2015-2016\nArrancaora del curs 2015-2016\nL'amic Pastu s'hi havia currat una convocatòria en tota regla per a celebrar la XXVIII Assemblea de la Penya en la Venda Nadal, però a última hora li van canviar els plans i no va poder acompanyar-nos. Així que, per unanimitat de la resta, ajornem la celebració d'aquest magne esdeveniment per a una altra ocasió.\nEl que si ens va acompanyar, amb vocació de permanència, és César. De moment li hem dit que està en període de prova i no li podem fer ni contracte ni res.\nDecidimrem que per a anar a la Venda Nadal havíem d'estar tots, així que vam optar per seguir la tradició i fer la primera eixida a Rabosa, deixant el cotxe al costat de l'hotel de Catí. L'esmorzar, com sempre, de categoria. La volta, com sempre, pesada.\nMentre ningú diga res o suggerisca una altra forma d'actuar, jo puge la selecció de les meues fotos a Google+ i a Flickr. Quant al mapa, i a la vista que Endomondo falla a l'hora d'inserir la ruta, vaig a treballar amb Wikiloc, pujant allí també algunes fotos (i mate dos pardals d'un tir).\nPublicado por José Vte. Verdú Gisbert en 17:52\nQue envega en feu, pero aspere estar en forma en breu y que els compromisos sosials en deixen., jeje.\nUn día anire de incognit y lli demanare el acta a la "choni" a vore que vau posar\n24 septiembre, 2015 19:05\nTu ja saps açò com funciona, quants més som millor ho passem.\n26 septiembre, 2015 23:56\nExplorant la ruta des de La Serreta a Penella\nA por las endrinas para el patxarán


L'expresident de la Generalitat reclama al tribunal que "decideixi ràpidament"\n1 min. Madrid / Brussel·les 21/01/2019 14:00\nEl ple del Tribunal Constitucional ha decidit admetre a tràmit, per unanimitat, el recurs d'empara de l'expresident de la Generalitat Carles Puigdemont en contra de la suspensió com a diputat dictada pel jutge instructor Pablo Llarena i ratificada per la sala d'apel·lacions del Suprem. Estudiarà així el cas, com en la resta de diputats suspesos, i allarga el procés per recórrer al Tribunal Europeu de Drets Humans (TEDH) d'Estrasburg. El ple no ha admès la mesura cautelar de suspendre la decisió del Suprem, però dona 10 dies a totes les parts perquè es pronunciïn.\nDe totes maneres, el TC no ha fet més que tirar la pilota endavant en relació amb les suspensions dels diputats a l'espera del judici al Suprem. Abans de Nadal, després de la vaga de fam dels presos de Junts per Catalunya a Lledoners, va resoldre que no podia manifestar-se encara sobre aquests recursos a l'espera del Suprem.\nPuigdemont ha replicat demanant al TC que resolgui "ràpidament" perquè hi ha una "urgència" quan el cas afecta una legislatura que és "limitada". Carles Puigdemont ha reptat l'alt tribunal que "si no ha de tenir cap por" decideixi ràpidament perquè "no decidir no és una funció del TC".


Marta Barrachina reivindica la llibertat per a Cuba i exigeix que l’esquerra deixi de blanquejar a la dictadura | Notícies Dígitals\nMarta Barrachina reivindica la llibertat per a Cuba i exigeix que l’esquerra deixi de blanquejar a la dictadura\n16/07/2021 cuba, marta barrachina\nLa presidenta provincial de l’PPCS, Marta Barrachina, mostra tot el seu suport “als més de 600 cubans que viuen a la nostra província i que exigeixen un futur de llibertat i progrés per als seus compatriotes”. Per això, la líder de l’PPCS, s’ha compromès a defensar “els seus drets i la seva dignitat, que passen perquè el Govern d’Espanya i la Generalitat Valenciana, així com la resta d’administracions públiques, condemnin de manera oficial i definitiva la dictadura cubana i la violència que s’està exercint sobre el poble que, a més, pateix grans mancances d’aliments i medicines ”\nEn aquest sentit, Marta Barrachina qualifica com “una falta de respecte a el poble cubà” que la Diputació de Castelló, la qual presideix el PSOE, hagi vetat qualsevol debat sobre la situació de Cuba: “És un altre intent de l’esquerra de maquillar la dramàtica situació que es viu a l’illa “. I per evitar actituds com la de la Diputació, Barrachina assegura que des del Partit Popular es va a treballar “per impedir que l’esquerra espanyola segueixi blanquejant un règim que no respecta els drets humans”, segons ha explicat Marta Barrachina als representants de la associació ‘Viva Cuba Castelló’, organitzadora de la concentració solidària al centre de la capital de la Plana per reivindicar i aportar visibilitat a la tragèdia que està patint tot el poble cubà.\nA la reunió, en què també ha estat present el secretari general provincial de l’PPCS, Salvador Aguilella; i diputat provincial Andrés Martínez; s’ha comptat amb la participació de la presidenta de l’associació, Yurisan Peláez; i el vicepresident, José Luis Montalbo; qui ha exposat als dirigents provincials de l’PPCS les necessitats i inquietuds del col·lectiu cubà a Castelló: “Després de 62 anys de dictadura la situació és crítica. No hi ha aliments ni medicines. Ara el poble cubà està protagonitzant un acte històric i és el moment decisiu per empènyer al nostre país a l’canvi “.\nEn aquest sentit, Marta Barrachina, assegura que el PP posarà en marxa “tots els mecanismes que tinguem al nostre abast perquè la societat castellonenca, la gent del carrer, prengui consciència que els cubans estan vivint sota un règim opressor i, d’aquesta manera, poder aportar el nostre petit granet de sorra en la lluita diària de el poble de Cuba per la democràcia “. Marta Barrachina a més, ha volgut expressar públicament, i en nom de tots els homes i dones de el Partit Popular, “la nostra solidaritat i el nostre emocionat respecte pel poble cubà”.\n← La Diputació de Castelló amplia la subvenció a la Denominació d’Origen Protegida Carxofa de Benicarló fins als 57.000 euros perquè es puguen substituir les plantacions malaltes\nSanitat registra 2.754 casos nous de coronavirus i 1.503 altes a la Comunitat Valenciana →


Tapes en plena Rambla Catalunya | Els meus restaurants\nTapes en plena Rambla Catalunya\nRambla de Catalunya 100 (Rosselló)\nT. 932 15 48 94\nEl passat dilluns nit, érem a Barcelona i ens venia de gust anar de tapes. La primera opció, deguda a la zona en què ens trobàvem, va ser Bar Mut, però tot i ser dilluns estava ple i amb llista d’espera. És ben curiós que aquest lloc on els preus no tenen res de continguts, ni el local ofereix massa comoditat, estigui sempre ple.\nUn cop superat el desconcert de no trobar lloc al Bar Mut en dilluns, vaig pensar en un lloc proper, que sempre em treu dels destrets i que no sé per quin motiu no tinc publicat. Es tracta de La Bodegueta de la Rambla de Catalunya.\nLa Bodegueta de la Rambla de Catalunya, és un lloc entranyable, que porta des de 1942 servint tapes i bons embotits a la part alta de la Rambla de Catalunya i que va néixer venent gel i vi a granel.\nCrec que si aquest lloc estigués més amagat, seria com un lloc de culte, amb les seves taules de marbre, cadires de fusta i l’aire démodé. Però és clar, està en plena zona de turisme i ja ens sembla que estem en un lloc “turistificat”.\nVarem optar per menjar unes tapes a la terrassa i amb les opcions habituals que ofereixen, entre les que mai no m’oblido de demanar una ració de llonganissa fantàstica elaborada seguint la tradició de Riera Ordeix.\nLa resta va ser uns ous estrellats, unes braves (no són pas de les millors de BCN), unes croquetes i alguna cosa més que ja no recordo.\nJa comento que no és pas cap lloc de delicatessen ni de tapes de disseny, però és una bona opció (i parlo de la terrassa) per prendre un sopar de tapes en plena Rambla de Catalunya.... No està de moda, però tampoc, està mai buit.\nEls preus continguts en funció del que es demana i amb RQP correcta. No estarà mai al meu Top Ten, però tampoc passaran més de dos mesos sense anar-hi de nou i més ara que ve el bon temps.\nActualment tenen un segon local ben a prop, al carrer Provença 233, en què ofereixen un producte semblant, però amb una mica més de nivell pel que fa al local.\nEtiquetas: La Bodegueta\nstarbase 5 d’abril de 2011 a les 10:32\nOlé, molt bona recomanació.\nEl dilluns passat vaig estar amb uns amics prenent unes tapes a una terrassa de la mateixa rambla i em va semblar un escàndol còsmic -per lo dolent- la RQP.\nO sigui que recomanació fantàstica per als que baixem al centre de tant en tant.\nRicard Sampere 5 d’abril de 2011 a les 10:40\nTampoc es que sigui el lloc ideal, però és una bona alternativa "clàssica", amb servei proper i amable. De fet hi vaig de fa anys i el vaig "descobrir" quan treballava per la zona, en el origens de le UPF. A la terrassa s'està molt be, però l'interior ja és més agobiant per mi.\nalbert 5 d’abril de 2011 a les 11:18\nHe anat dos o tres cops darrerament a la nova Bodegueta, la del carrer Provença, i m'ha agradat que tenen selecció de vins a copes que no està malament; no recordo si l'opció també existeix a la Bodegueta de sempre.\nRicard Sampere 5 d’abril de 2011 a les 11:24\nGràcies Albert..!. De fet la "nova", només la conec de passar per devant, però si tenen selecció de vins a copes, ja em sembla perfecte. No sé si en tenen a la "vella", ja que sempre hi vaig de cervesa..\nChez Silvia 5 d’abril de 2011 a les 14:57\nMira que he passat mils i mils de vegades i mai he entrat, però si un dia estic per la zona per quan vaig a fer compres pel barri i m´agafa l´hora de dinar....al menys ja se que puc anar!!!gràcies\nRicard Sampere 5 d’abril de 2011 a les 15:18\nSón aquells llocs que passes i no criden l'atenció en cap sentit. Jo vaig tardar molt a entrar, ja que sempre el veia ple i em fan mandra els llocs aglomerats... però un dia em vaig decidir i vaig veure que estava be, tot i que insisteixo, millor a la terrassa...\nDaniel 5 d’abril de 2011 a les 19:13\nHola Ricard, et recomanaria com a opció clàssica el Bar Roure, ara que no es pot fumar es ideal per fer tapes.\nEs un Bar de tota la vida, y no l'engany dels GASTROBARS. Salut.\nRicard Sampere 5 d’abril de 2011 a les 19:53\nOstres Daniel.... tens raó. Fa bastant de temps que no anem al Bar Roure i era un lloc que m'agradava molt.\nL'època que vaig treballar per Gran de Gràcia hi anava també a dinar. I ara pensant també em ve al cap un altre més petit que es diu (suposo que encara existeix) Maria Castanya a la Via Augusta i prop del Roure.\nI com tu dius, res a veure amb l'enredada dels "Gastrobars"\nSERGI 5 d’abril de 2011 a les 23:53\nBon lloc i les croquetes boníssimes\nRicard Sampere 6 d’abril de 2011 a les 8:33\nSi Sergi... les croquetes i la llonganissa especial que tenen, són els plats fixes per mi.. Salut!!.\nMarta 6 d’abril de 2011 a les 11:36\nD'aquells llocs de tota la vida... i que no canvien, totalment d'acord amb les croquetes i alguna altra que no vull recordar perquè em fa venir gana.\nOstressssssss, Daniel..quins records en tinc del Bar Roure, més d'un inconfessable..clàssic entre els clàssics..Qui no hi ha passat abans o després????\nRicard Sampere 6 d’abril de 2011 a les 15:28\nMarta... que parlen del Bar Roure...!!. Planta baixa... En cap cas rodalies... :)\nFem un mos 7 d’abril de 2011 a les 20:32\nFa molt temps que no hi passem, fan unes croquetes delicioses mas fet venir ganes.\nRicard Sampere 8 d’abril de 2011 a les 9:22\nJa passa això eh?. En ocasions et parlen d'un lloc i et dius.. "si que fa temps que no vaig!!". Però a BCN hi han tants llocs bons que no donem abast.... Salut!.\nAnònim 8 d’abril de 2011 a les 12:22\nEn efecte el Maria Castanya encara existeix, i a mi (la teca) m'agrada més que el Roure.\nSalut i carpe diem.\nRicard Sampere 8 d’abril de 2011 a les 12:27\nM'alegro de que encara existeixi, ja que és un lloc que m'agradava molt. Petit, però amb molt bona teca. Caldrà tornar-hi un dia..\nAnònim 14 d’abril de 2011 a les 15:34\nM'acabo d'assabentar que tenen tapes... Sempre hi vaig a mig matí quan he de passar-me per feina pels voltants.\nRicard Sampere 14 d’abril de 2011 a les 17:46\nDoncs si... al vespre tenen tapes "clàssiques", embotits.. Una opció senzilla per quan fa calor. Salut!.\nfxavier gonzález cuadra 22 de maig de 2011 a les 13:44\nCertament La Bodegueta tenia la seva gràcia, no simplement pels productes i altres que hi servien, sinó més aviat per trobar-se on es trobava i per ser un 'oasi diferent' en un espai o zona més pròpia d'altre tipus de restaurants o 'bistrots'.\nMalauradament, considero que ha perdut ja fa temps aquella etiqueta de local autèntic i genuí per a convertir-se en un espai més aviat destinat per a turistes que altra cosa. És el que s'anomena 'morir d'èxit' i perdre les essències, certament inevitable en els temps que corren en un BCN alienada.\nFelicitats. Bon blog i bones recomanacions.\nNo dubtis que et seguiré i donaré la vara.\nPS: a La Bodegueta li ha succeït el mateix que El Xampanyet allà als basars de la Barceloneta, i al del final del carrer Montcada.\nRicard Sampere 22 de maig de 2011 a les 15:12\nFxavier... Si que ha perdut, però penso que manté més encant q altres quebl han perdut del tot....\nI gràcies x seguir-me i "donar la vara".... q m'encanta....\nEl tema del xampanyet si que és ben curiós.... Hi havia anat molt, però ara ja és guirilandia.... Però és q apareix en ple de guies de viatges de paissos europeus...


David (Guapo) Callejón, quan els negocis no són cap broma\nEl popular còmic és un prestigiós inversor i emprenedor que, amb 39 anys, aspira a retirar-se als 40\n28 de de gener del 2020. 10:42\n«¿I això de guapo?». I l’interpel·lat respon amb la seva vis còmica: «El dubte ofèn». Així és David Callejón (Barcelona, 1980), monologuista que es va fer famós com David Guapo a través d’El Club de la Comedia però que té una vida paral·lela: la d’empresari i inversor. I això per a ell, que es planteja la seva ocupació com un negoci, no és cap broma.\n«La part empresarial l’he tingut sempre. La primera empresa vaig ser jo mateix. He professionalitzat tot el que faig», explica. Al marge de la seva carrera de còmic, un dels grans projectes en què participa és Goi, una ‘start-up’ que connecta particulars i professionals que viatgen d’un lloc a un altre amb altres persones que necessiten realitzar un enviament i que optimitza les rutes mitjançant un algoritme.\nLa seva facturació anual arriba als sis milions d’euros i compta amb clients com Ikea i Carrefour i estan negociant amb Correus i Amazon. Mediamarkt, Acciona, Inditex... per posar només uns exemples. La valoració de l’empresa assoleix els 25 milions d’euros i prepara una ronda de finançament d’uns 4 milions. Té com a soci Carlos Blanco, de Conector i Nuclio. Yaiza Canosa, una cosina seva, és la consellera delegada de l’empresa.\nLuxe i maó\nPerò no és l’única companyia ni projecte en què està ficat. Un altre d’aquests és Bizaluxury, una firma dedicada al luxe personalitzable i, a més, inverteix en promocions immobiliàries i de lloguer. «Faig el que he vist que fan els que tenen diners», sentencia.\nLes primeres aparicions televisives de David es van produir en un dels programes d’Andreu Buenafuente, un estiu que el va substituir Berto Romero. «Els vaig agradar i em van donar una secció setmanal», recorda. Va ser El Club de la Comedia el que li va donar la gran empenta. «Era quan s’havia d’aprofitar l’estrebada, però els teatres no treballen amb immediatesa, sinó que programen amb mesos d’antelació. Per això vaig llogar una empresa i els espais per fer les meves representacions», explica.\nIncansable, David, abans dels projectes actuals va muntar una consultoria informàtica amb la qual va guanyar «clients potents», però dos anys després es va adonar que en lloc d’aconsellar era millor posar en marxa projectes propis. Va ser quan va iniciar Goi amb la seva cosina Yaiza.\nTé clara la seva meta. Amb 39 anys assegura que el seu objectiu és retirar-se als 40 i dedicar-se a gestionar els negocis i realitzar «només algunes col·laboracions i aparicions puntuals». De moment dedica part del temps lliure a escriure un guió amb Santiago Segura. «No sé si s’arribarà a fer la ‘pel·li’, però ens ho passem bomba», sentencia.


La Taula del Tercer Sector afirma que el model d’atenció a la gent gran "ha quedat obsolet", a la presentació de l'informe: "Escolteu-me! L'Atenció centrada en la Persona en el suport al procés d'envelliment".\nLa Taula d’entitats del Tercer Sector Social de Catalunya, que agrupa 3.000 entitats socials, ha presentat aquest dijous a l’Ateneu Barcelonès l’informe ‘Escolteu-me! L’Atenció Centrada en la persona en el suport al procés d’envelliment’ en el marc d’un nou debat del cicle Catalunya Social.\nL’informe ha estat presentat per una de les seves autores, la periodista Elisenda Rovira. En el debat d’experts amb entitats socials hi han participat: Mercè Mas, responsable del Grup de Residències de la Federació d’Associacions de Gent Gran de Catalunya (FATEC), Meritxell Milian, professional de l'Associació de Familiars de Malalts d'Alzheimer de Gavà, i membre de la Federació d’Associacions de Familiars de Malalts d’Alzheimer de Catalunya i Pilar Rodríguez, directora de la Unitat Operativa Sociosanitària de l'Associació Benestar i Desenvolupament, i membre de la Federació d'Organitzacions Catalanes de Gent Gran, Dones i Família.\n"El model d’atenció a la gent gran ha quedat obsolet".\nAixí de contundent ha estat el president de la Taula del Tercer Sector, Oriol Illa, en valorar els recursos que es destinen a la cura dels més grans. De motius, en el darrer estudi de la plataforma d’entitats, ‘Escolteu-me! L’atenció centrada en la persona en el suport al procés d’envelliment’, se n’enumeren diversos: des d’una població cada vegada més envellida fins a la propietat de les residències de gent gran passant per un model de cures i d’atenció domiciliària massa rígid.\nD’entrada, l’informe constata que Catalunya té una de les poblacions més envellides i sobreenvellides d’Europa. "De cada cent persones més grans de 65 anys, 16 superen els 84 anys. El fenomen afecta sobretot les dones, amb una esperança de vida més alta. De mitjana, a Catalunya, les persones viuen fins als 83,4 anys. Això, tot i ser un èxit col·lectiu fruit del benestar aconseguit, planteja reptes que cal afrontar per atendre aquestes persones", ha assenyalat l’autora de l’informe, Elisenda Rovira.\nDe fet, es calcula que, en els propers 15 anys, la població catalana de 65 anys o més augmentarà un 32%, i el nombre de persones centenàries es multiplicarà per tres. L’increment de l’esperança de vida ha suposat un increment de la taxa de dependència: el 2015 se situava en un 28,01% entre la gent gran i fa només 30 anys l’índex es trobava en el 18,6%.\n"Estem forçant la maquinària. Cal invertir més si volem garantir la qualitat de vida i un model centrat en la persona",\nha reclamat la directora de la unitat operativa sociosanitària de l’associació Benestar i Desenvolupament, Pilar Rodríguez, durant el debat. Així, assenyalen en l’estudi la manca de formació i recursos de les famílies que atenen les persones grans a casa, la rigidesa i limitacions i l’elevat cost econòmic de contractar un assistent privat, entre d’altres causes, fan que moltes persones grans acabin ingressant a una residència sense desitjar-ho.\nTambé reclamen, en l’estudi, una millor coordinació entre els centres hospitalaris i serveis socials per evitar les elevades xifres de persones més grans de 65 anys que visiten de forma recurrent les urgències dels hospitals i que podrien haver estat atesos a l’atenció primària.\nPublicat per personescuidadores a dilluns, de maig 08, 2017


La llei del joc, una urgència per al Botànic - À Punt\nLa llei del joc, una urgència per al Botànic\nAquest dimecres ha acabat el termini per a presentar les esmenes, que els socis de govern han plantejat per separat.\n15 de gener 2020 - 15:20\nAquest dimecres ha acabat el termini per a presentar esmenes a la llei del joc que es tramita a les Corts. El Consell vol que siga la primera que s'aprove aquesta legislatura per l'alarma que s'ha creat arran de l'augment dels casos de ludopatia, sobretot entre els menors. Aquesta llei ha evidenciat algunes discrepàncies en el si del Botànic, ja que els socis de govern no han presentat les esmenes en conjunt, sinó que cadascun ha presentat les seues.\nSupressió de les escurabutxaquers\nUnides Podem ha presentat aquest matí 43 esmenes en què proposa eliminar totes les màquines d'apostes i les escurabutxaques dels bars i prohibir la publicitat, a més d'incidir també en la prevenció i la deshabituació d'aquesta pràctica. Compromís també ha presentat esmenes semblants i planteja establir una moratòria de cinc anys per a autoritzar nous locals. Els socialistes plantegen com a novetat una nova fiscalitat sobre el joc i incentius a les empreses per no posar publicitat del joc.\nDiferències en el Botànic per la distància a les sales de joc i la publicitat\nLa principal diferència és la distància mínima que ha d'haver-hi entre els col·legis i centres sanitaris i socials i les sales de joc. Els socialistes creuen que 700 metres és suficient, mentre que Compromís i Unides Podem demanen que siga un quilòmetre.\nUn altre punt és el veto de posar publicitat institucional en mitjans que anuncien apostes. El PSPV i Compromís van consensuar que afectarà mitjans accessibles a menors. Però ara Compromís vol incloure mitjans escrits com els diaris. Unides Podem planteja suprimir la publicitat del joc de manera que no podrà haver-hi tanques publicitàries, ni cartells a l'exterior de locals, estadis o en l'espai públic, ni tampoc publicitar-se en mitjans de comunicació locals o autonòmics ni haver-hi promocions per a atraure clients.\nAltres qüestions pendents de consens són: què passarà amb els locals que no complisquen la normativa quan caducarà la llicència, la possible prohibició d'instal·lar màquines d'apostes en bars i quin tipus de control s'ha de fer per a impedir accedir als menors al joc.\nEl Partit Popular ha presentat una esmena a la totalitat al projecte de llei del joc del Consell del Botànic, per considerar que "s'oblida de la lluita contra la ludopatia, és un text imposat i sense diàleg amb el sector i únicament té una finalitat recaptatòria", segons ha indicat el portaveu d'Economia, Rubén Ibáñez.\nCiutadans, per la seua banda, ha presentat 23 esmenes. Proposen que el Consell destine com a mínim un 1,5% de la recaptació pels impostos del joc a polítiques concretes per a garantir un joc responsable i previndre la ludopatia.\nLes peticions de les associacions de consumidors\nPer la seua banda, les tres principals associacions de consumidors de la Comunitat Valenciana van acordar amb la patronal valenciana del sector del joc que hi haja una distància mínima de 700 metres entre les sales de jocs d'atzar i els col·legis. A més, també han suggerit restringir la publicitat del joc en línia, establir un control tecnològic en l'entrada de les sales de joc i prohibir les terminals de premi de l'ONCE i Selae fora dels seus establiments.\nEl catedràtic de Psicologia Bàsica de la Universitat de València Mariano Chóliz, que ha elaborat un estudi sobre el joc en línia, ha afirmat en el 20H NTC que en el cas concret dels valencians, s’inicien en el joc als bars i establiments d’oci, si són menors, mentre que quan ja són adults ho fan a les sales d’apostes.\nEn opinió de Chóliz, “la regulació del joc és una mesura bàsica per a previndre addiccions”. En aquest sentit, ha apuntat altres països europeus, on s’han prohibit, per exemple, les màquines escurabutxaques als establiments hostalers i la iniciativa ha tingut resultats positius en la reducció de les addiccions. El catedràtic s'ha referit sobretot a la necessitat de limitar la publicitat de les apostes, sobretot en línia.


EL BLOG D'EN MARC ZANNI: Camí d'Impel Down\nAhir i avui ens hem tornat a retrobar amb en "Sanji", en "Franky", en "Chopper" i la "Nami". I de mica en mica ens anem aproximant a Impel Down. Ara començaran els autèntics "maldecaps" per poder coordinar la quantitat de personatges que apareixen amb les veus de doblatge. Ja us informo que unes quantes veus hauran de canviar de propietari. Els motius? Diversos. Ja fa uns quants anys que doblem la sèrie i la distància entre temporades moltes vegades és un handicap. Alguns actors que participaven a la sèrie, malauradament són morts. D'altres estan de baixa, alguns (amb tant de temps) han realitzat més d'un paper i ara em trobo que no els poden fer tots perquè pràcticament surten alhora. En definitiva que hi hauran canvis. Però sempre intentaré que siguin els mínims. Per altra banda és absolutament impossible que no repeteixi veus. Bàsicament és una qüestió econòmica. I els que heu vist els nous episodis ja coneixeu la brutalitat de personatges que surten en un episodi. Però també us dic que apareixeran veus noves. Algunes són molt conegudes i valorades per vosaltres. Avui ja ha aparescut l'Ace, que el fa el mateix doblador. I dintre d'un parell de setmanes, l'Alvida i en Buggy. Que també seran els mateixos. Per tant, no patiu. L'esperit One Piece seguirà intacte!\nPublicat per Marc Zanni a 14:02\nAnònim 27 de març de 2012, a les 14:36\nSobre els actors que han realitzat més d'un paper i pràcticament surten alhora, podries donar algun exemple? Ara no me'n ve cap al cap.\nGràcies per tot. Ja tenim ganes de veure els capítols nous!!!\nKinyus92 27 de març de 2012, a les 14:45\nMoltes gràcies. Tot i que ja se sabia que seria pràcticament impossible no canviar ni repetir veus...\nTot i així, ànims i endavant amb la gran feina que heu fet i esteu fent!\nRaylegh 27 de març de 2012, a les 15:37\nEn Jaume Mallofre va fer en Barbanegre i en Zeff i suposu que ha fet més. Ara com que ja fa temps que ho vaig veure, tampoc em ve al cap qui poden ser aquestes veus...\nBé les noves veus sempre venen bé com a novetat sempre que es pugui amb nous personatges.\nNalataia Tubercle 28 de març de 2012, a les 9:38\nMmmmh, aixó em recorda que, més endavant, en la versió japonesa també "reciclen" les veus dels personatges principals... tot i que ho fan amb motiu xD... jeje\nOstres, ja surt l'Ace!! >w<... quines ganes tinc d'escoltar-lo altra vegada... i també en Shanks, que la veu de l'Òscar em té enamorada >w<\nRexel 29 de març de 2012, a les 1:33\nDoncs si en Mr.2, en Buggy i l'Ace continuen amb les mateixes veus vol dir que qui canvia de veu es o en Crocodile, en Mr.1, en Mr.3, en Garp, en Teach o algun dels de la seva tripulació. Jo espero que qui canvin de veus sigui la tripulació d'en Teach, no perque no m'agradin sinó perque son els "menys importants" d'aquesta saga (excepte en Teach)\nMarc Zanni 29 de març de 2012, a les 1:46\nEi! Que jo no ho he dit res de quins personatges es canvien! Només he parlat d'en Buggy i l'Alvida perquè són dels primers personatges que surten a Impel Down. Jo no he dit res dels altres. Tampoc es canviaran tants!\nKinyus92 29 de març de 2012, a les 2:41\nHome si canvien la veu d'en Crocodile serà una "decepció" (si es per causes majors, no hi haurà res a fer), però el doblador d'en Croco el feia clavat.\nI el mateix passa amb en Buggy, però ja has confirmat que no canviarà la veu d'en Buggy, per tant... estic tranquil!\nB.DAC 29 de març de 2012, a les 4:37\nJo com sempre demano en Jordi Vila com a Jimbei XDXDXD\nSergi 29 de març de 2012, a les 10:50\nNo crec que en Mr.3 ni en Crocodile canviin de veu, més que res perquè els dos actors de doblatge van participar a Bola de Drac Z Kai.\nMmarc 30 de març de 2012, a les 12:09\nPer favor, que no canvii la veu den Crocodile! És un dels meus personatges preferits i seria una pena! En Crocodile sense la seva veu.. A més, amb la quantitat de capìtols que ha sortit es farà molt estrany!\nBé, però si fossin causes majors no s'hi pot fer res...\nAnònim 31 de març de 2012, a les 4:13\nTotalment d'acord. Esperem que en Crocodile continuï amb la mateixa veu, que la clavava. Realment crec que és molt important que la conservi (de la mateixa manera que en Mr.3).\nTania 2 d’octubre de 2012, a les 12:48\nQuins nervis, quines ganes de veure els nous capítols!!! El que més desitjo és escoltar la Hancock i en Jimbe, tot i que també vull tornar a escoltar veus que hi éren abans, com la de Crocodile, Mr3, i per descomptat, Ace... Quins nervis!!!


Salvem la Colònia Castells: El Pla R segueix endavant malgrat els entrebancs de la regidora\nEl Pla R segueix endavant malgrat els entrebancs de la regidora\nEl pla R de rehabilitació dels veïns contra el pla R de repressió de la regidora de Les Corts\nAquest cap de setmana, 20 i 21 de març, el col·lectiu Salvem la Colònia, hem inaugurat el Pla R. El Pla R, és una iniciativa veïnal que contempla la rehabilitació, recuperació i redignificació dels carrers de la Colònia Castells. Un barri, que amb l'excusa de que està afectat per un pla d'expropiació, ha estat abandonat durant 30 anys i s'ha deixat degradar per les autoritats responsables.\nEntre les feines realitzades aquest cap de setmana:\nHem pintat algunes façanes de cases i murs: a Montnegre, Barnola, al carrer Castells i també al Passatge Castells.\nHem arreglat i netejat el parterre i la zona enjardinada que travessa el Passatge Castells i hem construït jardineres al carrer Barnola.\nHem arreglat l'hort, que després de l'hivern ja tocava plantar-hi les primeres hortalisses. En aquest solar fa un any i mig, tant sols hi havia un solar ple de runa i de brutícia del que ningú se n'ocupava.\nI per últim hem netejat els carrers i hem rehabilitat alguns murs que necessitaven un toc de ciment.\nI tot això, tant sols ha estat el començament. Les properes setmanes continuarem amb aquestes labors i amb altres que resulten imprescindibles per viure en qualsevol barri amb dignitat. Ho hem fet per pròpia iniciativa i amb els nostres mitjans, sense demanar res a ningú. Al llarg dels últims anys hem demostrat que entre veïns i veïnes podem assumir aquelles tasques imprescindibles de manteniment que els veritables responsables (Ajuntament, Incasol, grans propietaris) no han volgut assumir. Entre elles, el cas flagrant de l'Agustina, on es va demostrar que amb bona voluntat i la solidaritat del col·lectiu, es poden resoldre les situacions més difícils.\nLa Colònia castells és un dels últi ms exemples que queden a Barcelona de barri obrer i popular de les segones perifèries. Aquesta tipologia de barri van néixer cap als anys 20 a la nostra ciutat per acollir a les famílies treballadores que arribaven en massa per treballar i aixecar Barcelona amb les seves pròpies mans. Suposem que el volen destruir perquè l'existència del nostre barri molesta i no encaixa amb el model de ciutat que ha propiciat el comandament polític dels últims 30 anys. La Colònia conforma un conjunt de casetes paradigmàtiques del que vindria a ser la ciutat horitzontal. Un model de barri que afavoreix relacions socials més estretes i directes, i permet formes de vida i usos del carrer alternatius a la dels uniformes blocs de pisos i a la verticalitat imperant. Des del col·lectiu Salvem la Colònia volem reivindicar aquestes formes de vida, i encara que l'expropiació de la primera fase del pla estigui molt avançada, ens neguem ha acceptar la destrucció, sense més, del barri on vivim. No deixarem de reivindicar la barbàrie que ha condemnat a la destrucció aquest model de barri i aquesta forma de vida que ja no trobem enlloc més de la ciutat.\nCom sabreu, si viviu al barri o a prop, al llarg del cap de setmana el no stre Pla R no és va poder desenvolupar amb la normalitat que preteníem. A la Colònia sempre hem entès el carrer com una simple extensió de les nostres petites cases, i això fa que, no com a la majoria d'espai públic de Barcelona, el carrer s'utilitzi amb intensitat i amb vitalitat. En el mateix context de revitalització de la Colònia, per exemple, en els tres últims anys hem recuperat la celebració de la Festa Major, la revetlla de Sant Joan i les calçotades als carrers del barri, d'una forma completament autogestionada i sense demanar ni un duro a ningú. La recuperació física de l'espai ha anat acompanyada sempre de la rehabilitació social de l'espai públic, i de l'esperit comunitari que es respira en el dia a dia de la nostra colònia. Perquè no hi ha una cosa sense l'altre, les nostres reivindicacions van des de les pedres a les persones, i l’important és el conjunt.\nPerò el diumenge va ser diferent. Des de les 7h del matí de dissabte a les 21 hores de la nit del diumenge, la presència intimidatòria dels agents de la Guàrdia Urbana es va fer omnipresent. La primera acció que van realitzar va ser arrencar, un per un, tots els cartells que anunciaven els actes previstos pel cap de setmana. Els veïns i veïnes encarregades de l'execució de les obres, van intentar fer com si no hi fossin, però les interpel·lacions constants a la gent que estava pintant façanes es va anar reproduint durant tot el matí.\nEls treballs de rehabilitació durant la llarga jornada de dissabte es van reprendre el diumenge pel matí. Tot va continuar igual fins l'hora de dinar, la pressió policial, totalment inútil, pretenia intimidar als veïns i lluny d'això, es va seguir amb la feina i amb el pla previst.\nA les 14h vam posar quatre taules, com sempre hem fet a la colònia, i una seixantena de persones, entre elles gent gran i criatures, ens disposàvem a menjar tranquil·lament els nostres calçots, quan van aparèixer les primeres unitats antiavalots de la Guàrdia Urbana. Seguidament van dir que carregarien si no trèiem les taules immediatament i que era un ordre directa de la regidora Montserrat Sánchez. Quan ja venien disposats a carregar i emportar-s'ho tot per davant, vam retirar les taules per evitar mals majors i vam posar a refugi els ancians, els nens i les nenes. No contents amb això, al cap de mitja hora, van arribar 5 furgonetes més d'antiavalots. I amb els reforços van escombrar el carrer, i el van prendre durant gairebé una hora. Ens van expulsar de la via pública per menjar quatre calçots i no van carregar de miracle, perquè vam evitar l'enfrontament. A partir de llavors, vam prosseguir les activitats, la xerrada sobre barris en procés d'expropiació i el concert de la cantautora.\nDes del col·lectiu Salvem la Colònia volem denunciar el paper irresponsable i totalment desproporcionat de la regidoria de Les Corts i de les seves forçes de xoc. La seva actuació fou autoritària, lamentable, absurda i incomprensible. Al llarg de tot el cap de setmana, i especialment el diumenge, els únics que van trencar la normalitat i la tranquil·litat de l'espai públic va ser l'actuació policial. I tot per ordre i comandament polític de la regidora. A més cal preguntar-se quants diners ha costat al districte de Les Corts un dispositiu policial com el del cap de setmana. Tantes dotacions, els antiavalots amb hores extres incloses... Es queixen de no tenir recursos, fins i tot de falta de dispositius, però aquest cap de setmana els agents no han possiblitat la pau social sinó que directament l’han esmicolat, propiciant un sentiment d'inseguretat entre el veïnat que menjaven calçots en una tarda de diumenge\nPerò si la seva intenció era corregir la nostra actitud, podem dir que el seu objectiu ha fracassat. Perquè justament han aconseguit el contrari, i que ens convencem que aquest és el camí correcte. Seguirem fent activitats a la Colònia i treballant incansablement per dignificar al barri. No retrocedirem ni un mil·límetre ni en les nostres accions ni en els nostres plantejaments, per més presència policial que imposin.\nDesprés de la tempesta arriba la calma....Aquí podeu veure un petit tall de video amb la RRRRetirada de la Guàrdia Urbana després d'una hora d'ocupació intimidatòria de l'espai públic\nPublicat per Salvem la Colònia a 5:20\nEtiquetes de comentaris: espai públic, Pla R, rehabiltació, repressióde la regidora, salvem la colònia castells\nAquest cap de setmana, Pla R sense interrupcions\nEl Pla R segueix endavant malgrat els entrebancs d...\nInauguració del Pla R a la Colònia


«El més important és ser capaços de crear una identitat pròpia» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n«El més important és ser capaços de crear una identitat pròpia»\nRafa Martínez torna a casa. Després de dotze temporades fora del Nou Congost\nRafa Martínez torna a casa. Després de dotze temporades fora del Nou Congost, l'escorta jugarà a l'equip que el va fer debutar a la màxima categoria. Als 38 anys, Martínez és el més veterà de la plantilla juntament amb Eulis Báez.\nSón pocs dies d'entrenaments, però ja hi ha hagut temps per veure les noves cares de l'equip. Quines són les primeres impressions?\nMolt bones. És cert que fa molt de poc temps que ens entrenem, però els jugadors tenen moltes ganes de treballar, estan motivats. Esperem que l'evolució sigui bona, però això és feina del dia a dia.\nCol·lectivament, heu tingut temps de pensar en objectius comuns?\nTant el club com l'afició saben quin és l'objectiu que tenim. El Manresa ha de lluitar per salvar-se, però a partir d'aquí hi ha un llarg camí per fer. Una vegada comencem a jugar, ja veurem quins són els objectius, si poden ser més ambiciosos o no.\nEncara és massa d'hora per pensar en objectius concrets com a equip?\nTenim clar que el més important és crear una identitat pròpia. Som molts jugadors nous i ens cal treballar molt. Hem de construir una idea col·lectiva de joc i a partir d'aquí ja vindrà tota la resta. Volem que la gent estigui orgullosa de la nostra feina, fer un equip amb majúscules.\nVe de fer una gran temporada a Bilbao, sobretot uns grans play-off. Com afronta a títol individual aquest nou repte?\nTenia moltes ganes de tornar a jugar amb la meva gent. Intentaré aportar tant dins com fora la pista. Soc ambiciós, però tinc clar que soc un jugador com qualsevol altre. Sé que em toca ajudar els joves i dins la pista donaré el meu màxim per poder ser una peça clau.


L'Ajuntament de Castellvell del Camp rebaixa les tarifes de l'aigua\nEl Ple aprova inicialment la modificació de les tarifes del servei de subministrament, que beneficiarà a la totalitat de la població\nEl Ple de Castellvell del Camp ha aprovat inicialment la rebaixa de les tarifes del servei de subministrament d'aigua potable, que beneficiarà a la totalitat de la població CEDIDA\nDivendres, 05 Novembre 2021 11:26\nEl Ple extraordinari de l'Ajuntament de Castellvell del Camp celebrat aquest dijous al vespre ha aprovat de forma inicial la modificació de les tarifes del servei de subministrament d'aigua potable. A la pràctica això es traduirà en la rebaixa de les tarifes de l'aigua que beneficiarà a la totalitat de les llars del municipi. En concret, la mesura permetrà fer una rebaixa tant de la quota fixa del rebut de l'aigua com de forma progressiva en els tres primers trams de consum -més gran en el primer tram i més baixa en el tercer-. L'import final de la factura es veurà rebaixat en un 15% de mitjana, si ho comparem amb el que es paga actualment. L'acord ha estat aprovat per unanimitat.\nL'alcalde de Castellvell del Camp, Josep Manel Sabaté, ha destacat que “aquesta és una rebaixa històrica que beneficia, d’una o altre forma, la pràctica totalitat del veïnat, essent més beneficiosa per a totes aquelles persones que no fan un consum excessiu d'aigua”. El batlle assenyala que aquesta revisió de preus “fa que hi hagi una rebaixa important a tot el poble de les tarifes d'aigua”.\nSi posem un cas pràctic, un veí de Castellvell que fins ara pagava un rebut de 100e, amb l'aplicació de les noves tarifes, passarà a pagar aproximadament 85 euros.\nA partir d'ara, l'Ajuntament sol·licitarà un informe a la Comissió de Preus de Catalunya i, si transcorreguts tres mesos, la Comissió no dictés resolució, s'entendrà que la resolució és favorable, per silenci positiu. Per aquest motiu, es preveu que les noves tarifes siguin vigents a partir del primer trimestre del 2022.\nEl 27 de novembre de 2008, l'Ajuntament de Castellvell del Camp va signar un conveni amb el Consell Comarcal del Baix Camp pel qual es delegava en favor de la comarca la gestió dels serveis que constitueixen el cicle integral de l'aigua. Aleshores, el Servei Municipal d'Abastament d'Aigua Potable a Castellvell va passar a ser gestionat per Comaigua SL, durant un període de 25 anys, iniciant-se l'1 de gener de 2009.\nEl servei compta actualment amb 1.292 abonats que s'abasten mitjançat cabals procedents majoritàriament per la compra al Consorci d'Aigües de Tarragona (CAT).\nLes tarifes vigents van ser aprovades per l'Ajuntament en el plenari del 14 d'octubre de 2015 per a la seva aplicació, a partir de l'1 de gener de 2016. En aquesta revisió de tarifes el consistori va realitzar una modificació del règim tarifari consistent en la divisió del primer bloc de consum en dos de més petits. Les tarifes vigents també compten actualment amb una tarifa social que suposa una exempció de pagament de la quota de servei i dels dos primers blocs de consum.\nL'any 2019, el govern municipal va detectar una anomalia en el servei de subministrament d'aigua, i és que l'Ajuntament de Castellvell del Camp havia de suportar pèrdues per un valor aproximat de 8000 € anuals derivades de l’abastiment d’aigua a uns 140 veïns del municipi veí de l’Aleixar i degudes també a una baixa eficiència de la xarxa. En aquest sentit s’ha instal·lat un comptador que es pretén posar en funcionament a partir del mes de gener per tal que els veïns de l’Aleixar acabin pagant l’aigua al seu municipi. Aquesta regularització de la recaptació ha estat un dels factors que han fet possible al govern municipal la revisió de les tarifes, juntament amb la cancel·lació d’un crèdit destinat a obres de millora a la xarxa.\nUn moment del Ple de Castellvell del Camp:\nD'altra banda, el Ple extraordinari també ha donat llum verda a l'aprovació de la modificació del contracte de serveis a la ciutadania de la Llar d'infants “Els Eixerits” de Castellvell del Camp, gràcies a la qual es procedirà a la contractació d'una nova educadora amb una jornada de 38 hores setmanals, per adequar la plantilla de la llar al nombre d'infants.\nFinalment, el plenari també ha acordat la venda d'uns terrenys que tenen per objectiu final la compra de l'edifici del celler de la cooperativa. En concret, el Ple ha aprovat l'adjudicació de les parcel·les SAU-8 (p-28 a 30 i p-31 i 32) a l'empresa Robecu Promocions SL. El primer lot de parcel·les, corresponent a l'àmbit del carrer de l'Hostelera, s'ha adjudicat per un preu de 146.100 euros i el segon lot, de l'avinguda del President Companys, s'ha adjudicat per un preu de 126.200 euros.\nTots els acords s'han pres per unanimitat dels grups de l'equip de govern (ERC i Ara Castellvell) i de l'oposició (Junts per Castellvell). El regidor del PSC, Pere Carrasco, no ha pogut assistir al plenari, si bé ha expressat el seu suport als punts de l'ordre del dia.


Bioctmablog: de maig 2010\nDades sobre el canvi climàtic\nAquí teniu una conferència força interessant de Al Gore que dona dades sobre l'abast del canvi climàtic. La mateixa xerrada la podeu visualitzar subtitulada en castellà. De visió obligada!\nUNA DADA A TENIR EN COMPTE....\nAquest és el promig de litres d'aigua utilitzats\nal dia per regar els camps de golf dels Estats Units.\n"Golf to be or not to be"\nBrad Scriber, National Geographic.\nLa Terra no és l'únic lloc del sistema solar que conté aigua.Els satèl·lits d'altres planetes poden ser encara més humits. Els guèisers de vapor de "Encélado", una lluna de Saturn, suggereixen que prop de la superfície existeix una font líquida, mentres que un oceà sota la capa gelada d'"Europa", una lluna de Júpiter, podria contenir més del doble d'aigua que el nostre planeta.\nL'aigua existeix a la Terra perquè la nostra atmosfera impedeix que el líquid es dispersi flotant o es desintegri per efecte de la radiació solar. En altres llocs, com en els pols i en les latituds mitges de Mart, es troba principalment en forma de gel. Però en alguns, com a Titan, una lluna de Saturn on els dipòsits de líquid podrien ser 15 vegades més grans que els mars terrestres, és possible que l'amoníac i altres substàncies químiques facin baixar el punt de congelació i mantinguin els oceans salats.\nPodem aprofitar alguna cosa d'aquesta aigua? Segons els científics, algun dia els viatgers de l'espai podrien beure el gel fos de la Lluna o convertir-lo en oxigen o en combustible per viatjar a Mart. Fins llavors, quant més sapiguem de com i on es conserva l'aigua, millor entendrem aquest recurs tan preciat a la Terra.


Ramón Chacón, el químic que dirigeix els Mossos d'Esquadra a Tgna | Diari La República Checa\nRamón Chacón, el químic que dirigeix els Mossos d’Esquadra a Tgna\nRICARD CHECA13 Novembre, 20180\nPlaner, diplomàtic, atent, agradable, astut, discret i humil. Aquests podrien dels adjectius que es podrien emprar per qualificar l’intendent que dirigeix actualment els Mossos d’Esquadra al Camp de Tarragona. Ramón Chacón, de 48 anys, ens va rebre al seu despatx (provisional), al tercer pis de la comissaria del Camp Clar. La decoració és senzilla, però hi ha detalls que són molt personals, com poden ser dos quadres – un amb les quatre barres pintat per ell mateix i un altre que li va regalar un company – i un drac fet a mà pels seus fills. Seiem en la taula rodona, on es pot contemplar l’exterior des les seves finestres. El màxim responsable dels Mossos a Tarragona, degudament uniformat, es predisposa a respondre a les nostres preguntes, moltes d’elles són, intencionadament, de caràcter més humà i personal. L’objectiu principal és conèixer una mica més la persona – llicenciat en Enginyeria Química – que comandarà, en els pròxims temps, la policia catalana a Tarragona. Chacón és sens dubte un bon comunicador, afable i amb un interessant sentit de l’humor.\nL’intendent Ramón Chacón durant l’entrevista\nSí. Les dades que tenim ens permet afirmat que tot el camp de Tarragona, en l’àmbit policial presenta el millor balanç de tota Catalunya. Presentem les millors dades de tota Catalunya.\nI la ciutat de Tarragona?\nTambé és segura.\nEls caps de les comissaries i els responsables de cada departament són excel·lents professionals i treballadors incansables. Això dóna molta tranquil·litat.\nLa percepció ciutadana no és diferent?\nDepèn de qui es parli. A vegades es barreja molt la inseguretat amb l’incivisme. La gent no deixa de sortir a les nits al·legant motius d’inseguretat. No podem amagar que hi ha delictes que hem de continuar treballant per reduir-los, però no podem dir que Tarragona és una ciutat insegura. El tema de la seguretat és molt de percepcions. Quan un barri té determinades mancances i problemes d’incivisme, hi ha la tendència a confondre-ho amb la inseguretat. És una frontera difusa.\nQuins són els delictes que més li preocupen?\nAra mateix tots els relacionats amb el trànsit i els robatoris amb força a l’interior del domicili.\nHi ha hagut un repunt en relació als robatoris a l’interior dels vehicles?\nChacón observant un quadre que li va regalar un company\nVostè porta poc temps al capdavant de la regió policial. En què ha canviat la seva vida?\nCom organitza el seu dia?\nLa primera cosa que faig només despertar-me és mirar el mòbil per assabentar-me de les ‘novetats’ nocturnes. Esmorzo i vinc cap a Tarragona. Durant el trajecte – tinc una hora en cotxe – contacto comandaments i col·laboradors per ‘programar’ el dia. Un cop a la comissaria, intento gestionar el dia a dia, programar línies de treball i a curt a llarg termini…\nPer què va decidir fer-se policia?\nSimplement perquè m’agrada molt. No fem de policies, som policies.\nEstà enamorat de la seva feina?\nNo sé si enamorat, però en el cas que em toqués la loteria, no plegaria, no deixaria de treballar. M’encanta el que faig. El cos ha estat generós amb mi i jo, de retruc, crec que he correspost.\nA què es refereix quan parla de generositat?\nQue no he estalviat esforços, ni hores de treball. A mi no m’importa que em truquin a qualsevol hora de dia o de la nit. Fins fa poc vaig estar fent de cap a la comissaria de Vilafranca – visc en un poble molt petit – i la gent de vegades anava a casa meva per explicar-me o demanar-me coses. Han arribat a picar a la meva porta a les 3 de la matinada.\nA Tarragona seria més complicat, oi?\nAquí no em coneix ningú. Però no em sap greu que m’interpel·lin per comentar-me coses.\nQuè és el que no li agrada de la seva feina?\nQuan et promociones i comences a tenir més responsabilitats (gestionar el personal, representar al cos en actes públics…), comences a fer menys de policia i, quan passa això, t’allunyes d’allò que t’apassiona, que és ser policia.\nGestionar el personal és la part més feixuga…\nEls mossos imputats van fer allò que se’ls va dir. Van complir ordres del TSJC i de la prefectura de la policia\nEs considera una persona empàtica?\nEstaria bé que això ho diguessin els companys. (riu)\nPerò s’esforça per ser-ho?\nCrec que em relaciono bé amb les persones, intento dialogar i entendre-les.\nUn químic, policia\nQuan li van dir que assumiria el comandament del cos a Tarragona, que va ser el primer que va fer?\nRes en especial. No vaig fer el típic de trucar a la dona o als pares… (riu)\nÉs una persona presumida?\nNo. Llàstima, perquè crec que és una virtut.\nQuè fa un enginyer químic al capdavant dels Mossos?\nEl que puc.\nQuan va estudiar això què volia ser exactament?\nQuan tenia 18 anys no sabia que volia fer i als 20, tampoc. No m’ho havia plantejat mai ser policia. Vaig estudiar Enginyeria perquè sabia que era important tenir una carrera i jo volia tenir-ne una. Els meus amics es van decantar per Enginyeria i jo els vaig seguir. També és cert que m’agraden més les Ciències que les Lletres.\nVa arribar a treballar d’enginyer?\nSí, en una empresa a Igualada.\nI com va arribar als Mossos?\nSempre havia tingut el rum rum de la policia i vaig provar sort i aquí estem. Vaig encertar. M’agrada ser policia.\nQuè és ser policia?\nÉs fer una feina que té sentit.\nTenia afany ‘justicier’?\nNo, no, que va. No volia ser policia per detenir persones. Crec que una de les missions importants d’un policia és aconseguir, per exemple, que una mare pugui sortir, tranquil·lament, al parc a jugar amb el seu fill. Contribuir a la seguretat i qualitat de vida de les persones.\nQuina és la crítica que va sentir contra els Mossos i que a vostè més li ha dolgut?\nMoltíssimes. Entenc la crítica, però hi ha unes que són realment injustes. Els Mossos estan en constant observació social, per part de la premsa i dels sectors d’opinió… És una policia que sempre ha viscut sota un focus mediàtic i això ens neguiteja força. Hi ha sectors que no han patit mai aquesta pressió. Aquest ‘control’ et manté en tensió i això fa que siguem molt autoexigents…\nQuan sent que al carrer alguns sectors es refereixen als Mossos com la nostra policia… què en pensa?\nHe estat en manifestacions on deien això i en d’altres que cridaven exactament el contrari. Has de posar distància i actuar com a professional. Hem de ser neutral.\nEls Mossos és una policia neutral?\nHa rebut mai indicacions polítiques?\nNo. Mai, mai. I porto 20 i pico d’anys al cos.\nTransparència amb matisos\nVostè és partidari de la transparència?\nSí, però fins a un cert punt.\nEstic d’acord amb el principi de transparència, però no podem oblidar que la feina policial ha de treballar amb informacions que si es fan públiques, poden perjudicar una investigació. Per exemple, hi ha detalls de la lluita contra el jihadisme que no poden ser públics.\nEl terrorisme és una preocupació a Tarragona?\nCrec que ho és a tota Europa.\nQuin ha estat el pitjor dia d’ençà que va assumir el càrrec?\nNo hi ha un en especial…\nLa relació amb les altres policies és bona?\nEstic visitant les policies locals, els companys de la Guàrdia Civil i de la Policia Nacional ja els coneixia i he de dir que és bona. Tots som policies i, en definitiva, treballem amb el mateix objectiu.\nHa canviat alguna cosa en la relació entre els Mossos, la Policia Nacional i la Guàrdia Civil després de l’1 d’octubre?\nL’actualitat política afecta l’estabilitat dels Mossos?\nNo. És cert que és un handicap més que hauràs de treballar, però hem de fer de policies i respectar la legalitat.\nEls Mossos tenen prou efectius o en falten…\nHome, si em demanen si jo vull més gent i més material, jo no diria pas que no, però no estem tan malament. Hi ha sectors en l’administració que estan pitjors.\nHi ha alguna àrea que denoti una especial manca d’efectius?\nSom molt flexius i això ens permet, segons les necessitats, definir estratègies. Som una policia integral i això ens obliga, en moltes ocasions, a ser generalistes i a aplicar la flexibilitat.\nVostè ‘controla’ totes les operacions que realitzen els Mossos al Camp de Tarragona?\nFem moltes intervencions durant el dia i hem de tenir en compte que els caps de les comissaries i els responsables de cada departament són excel·lents professionals i treballadors incansables. Això dóna molta tranquil·litat. Hem de deixar que els especialistes treballin, és un error voler controlar-ho tot.\nNo li agrada controlar?\nHome, és impossible tenir-ho tot controlat. Un ha de saber delegar i fer confiança. I on hi ha desajustaments hem de treballar plegats per corregir-ho. Hi ha d’haver una supervisió però no un control en l’accepció més negativa de la paraula.\nEl fenomen top manta preocupa els Mossos?\nNo és un tema de delinqüència que requereix la intervenció quirúrgica dels Mossos. És un problema transversal, per això resulta més complicat de resoldre’l.\nÉs impossible tenir-ho tot controlat. Un ha de saber delegar i fer confiança.\nQui s’ha de fer càrrec, els Mossos o la policia local?\nInsisteixo que és una qüestió que va més enllà de la seguretat, ja que implica el comerç, polítiques d’immigració, permisos de treball i de residència… No és un tema policial nu i cru…\nAls Mossos li preocupa la corrupció de coll blanc?\nI tant. Tenim unitats especialitzades en això. El problema és que es tracta d’un delicte molt difícil d’investigar.\nTenim la sensació que no és el departament que fa més feina…\nDoncs, li he de dir que treballen moltíssim i que tenen gent molt ben preparada.\nLa capacitat dels Mossos per prevenir aquest delicte – violència sexista – és molt complicat, però això aconsellem a què les víctimes no tinguin por de denunciar-ho.\nLa violència de gènere és preocupant a Tarragona?\nCrec que a tot arreu. És com el trànsit. Allà on pots perdre una vida ens preocupa. La capacitat dels Mossos per prevenir aquest delicte és molt complicat, però això aconsellem a què les víctimes no tinguin por de denunciar-ho.\nLi agradaria que els Mossos deixessin de sortir al carrer amb armilles?\nI tant, i armes de foc. Ho signaria ara mateix.\nAra porteu una altra arma polèmica, el dispositiu conductor d’energia…\nÉs una altra eina i les eines són bones. Si només tens un martell, tots són claus i tot ho arregles amb martellades. Si tens un caragol, necessitaràs un tornavís…. Si un policia disposa de diverses eines podrà ser més congruent i eficaç a l’hora d’actuar.\nS’ha fet servir a Tarragona?\n1 d’octubre… Agents imputats\nHi ha 36 mossos, entre agents, inspectors, investigats arran de l’1 d’octubre. Què en pensa?\nConfio que la causa serà arxivada, perquè els mossos imputats van fer allò que se’ls va dir. Van complir ordres del TSJC i de la prefectura de la policia, van fer el millor que van poder tenint en compte les circumstàncies.\nCom veu la situació processal del major Josep Lluís Trapero?\nQuan surti el judici ja es veurà com acabarà.\nNo em toca a mi valorar això.\nSi un policia disposa de diverses eines podrà ser més congruent i eficaç a l’hora d’actuar.\nQuin titular li agradaria llegir sobre els Mossos?\nCom? Estic astorat…\nQuan la premsa no parla de nosaltres és perfecte. Si no estàs malalt, no vas al metge. Parlar dels Mossos i publicitar totes les nostres intervencions, no sempre és positiu. Recordi que la seguretat és, sovint, una qüestió de percepció social.\npreviousUna qüestió de colors\nnextPer què tanta por al 'dimarts i 13'?


Itinerari per a vianants i bicicletes al Penedès - Impulsa, la plataforma que connecta fabricants i administració local\nItinerari per a vianants i bicicletes al Penedès\nComencen les obres de construcció d'un camí per a vianants i bicicletes a la carretera BV-2127 des del nucli de Vilafranca del Penedès fins al vial d'accés a la Muntanya de Sant Jaume. El termini d'execució és de quatre mesos i el pressupost, de 265.185 euros.\nL'itinerari per a vianants i bicicletes tindrà 600 metres de llargada i es construirà al marge esquerre de la carretera i paral•lel a aquesta. El nou vial tindrà una secció de 2,20 metres d'ample amb una plataforma única amb l'actual carretera, que estarà separada d'aquesta mitjançant una cuneta trepitjable d'1,40 metres d'amplada revestida de llamborda de formigó. El projecte inclou dues zones de descans al llarg de l'itinerari.


→ Traductors jurats a Abrera PRESSUPOST GRATIS! Traductor oficial Abrera\nTRADUCTORS OFICIALS A ABRERA I TRADUCTOR JURAT EN ABRERA\nTraductors jurats en Abrera\nTraductors oficials a Abrera a molts idiomes\n7 avantatges de la nostra agència de traductors oficials jurats a Abrera\nEspecialitats en què oferim servei de traductor certificat a Abrera\nIntèrprets jurats en Abrera\nAspectes a tenir en compte en el servei de traductor jurat oficial a Abrera\nPossibles requisits addicionals per a les traduccions jurades a Abrera\nCombinacions lingüístiques que més tradueix el nostre despatx de traductors autoritzats a Abrera\nContactar: departaments de la nostra empresa de traductors jurats a Abrera\nLa nostra empresa, amb 19 anys de trajectòria, li ofereix el servei de traductors oficials a Abrera, és a dir, traduccions amb validesa legal, signades i segellades per traductors autoritzats pel Ministeri d’Afers exteriors espanyol. Aquestes traduccions tenen validesa oficial i són requerides per molts organismes públics i oficials (Universitats, Ajuntaments, Registres Civils…) per a molts dels tràmits que realitzen. Quan una traducció porta el segell del traductor oficial jurat autoritzat, aquest actua com a notari de la traducció, donant fe pública de la fidelitat de la traducció respecte al text original i atorgant-li validesa davant institucions oficials i administracions públiques. Tots els nostres traductors jurats autoritzats estan reconeguts pel Ministeri d’Afers exteriors espanyol. Per norma general només haurà de presentar una traducció jurada a Abrera si el tràmit i organisme concret així li ho exigeix.\nCerca un traductor oficial barat a Abrera? En 1Global Translators oferim preus competitius i sobre els mateixos practiquem importants descomptes per repetició i per volum.\nLes nostres traduccions oficials en Abrera li seran lliurades per missatger en el domicili que ens indiqui.\nTambé comptem amb servei de traductor jurat urgent a Abrera, i en aquest cas normalment s’intentarà que el mateix estigui el més a prop possible del seu domicili. Si no és urgent, el traductor pot trobar-se en una altra localitat a l’efecte d’aconseguir preus més competitius per a Vostè gràcies a crear economies d’escala.\nSi necessita un traductor certificat a Abrera:\nComptem amb traductors jurats en Abrera en els següents idiomes!\nA Espanya els traductors jurats reconeguts pel Ministeri d’Afers exteriors i de Cooperació ho són del/al castellà al/de l’idioma corresponent. En cas de sol·licitar una traducció oficial a Abrera d’altres combinacions lingüístiques dels idiomes de la llista anterior, podrem realitzar-la sense problema, però caldrà transitar pel castellà. Per això, si vostè necessita una traducció jurada amb combinacions lingüístiques en les quals no aparegui l’espanyol, el cost es duplica. A més, pot donar-se la circumstància que en la institució on deguin presentés les traduccions aquestes no siguin admeses, per la qual cosa convindria que vostè confirmi que l’entitat en qüestió acceptarà la doble traducció necessària en aquest cas.\nSi necessita un traductor oficial jurat en Abrera:\n7 avantatges de la nostra agència de traductors jurats oficials a Abrera\n1Global està orientada cap a qualitats altes i per a això comptem amb un rigorós Sistema de Qualitat que té una forma triangular. El vèrtex és la nostra orientació cap a les necessitats del client, ja que el nostre objectiu és excedir les seves expectatives. Els dos punts de suport en els quals confiem per a aconseguir l’anterior són: en primer lloc, excel·lents traductors autoritzats en Abrera i, en segon lloc, rigorosos procediments i controls de qualitat conforme a les normes de qualitat ISO-9001 i EN-15038. Gràcies a això, hem aconseguit un ràtio de traduccions conformes superior al 99%. Veure el nostre Sistema de Gestió de la Qualitat.\nEls preus dels nostres traductors jurats de confiança són molt competitius i sobre els mateixos practiquem importants descomptes per repetició i per volum. Si necessita traductors jurats barats a Abrera, demani’ns informació sobre la nostra modalitat de traductor jurat low cost.\nMoltes vegades els nostres clients necessiten traduccions jurades ràpides i per a satisfer aquesta necessitat oferim una modalitat de traductor jurat urgent a Abrera en què ens adaptem al termini que el client necessiti, sempre que sigui viable. Això ho aconseguim gràcies a comptar més de 1.000 traductors oficials i al nostre Sistema de Gestió de Projectes.\nEn la nostra empresa de traductors jurats Abrera som conscients de la importància de la puntualitat i per això apliquem un gran rigor en el compliment dels terminis, sent el nostre índex de traduccions puntuals superior al 99%. Ho aconseguim treballant amb traductors certificats a Abrera seriosos i amb uns procediments rigorosos.\nGràcies a comptar amb un gran nombre de traductors oficials a Abrera i al nostre Sistema de Gestió de Projectes podem abordar grans projectes formant equips de traducció ben coordinats i unificant la terminologia.\nEl fet d’haver desenvolupat diferents àrees d’especialització i de comptar amb traductors jurats en Abrera nadius altament especialitzats en diferents camps ens permet realitzar una àmplia varietat de projectes, incloent projectes en els quals dins d’un mateix text hi hagi terminologia corresponent a diverses àrees del coneixement.\nTots els traductors autoritzats a Abrera que treballen per a 1Global signen un Compromís de Confidencialitat. Si el client ho desitja, podem signar nosaltres al seu torn un Acord de Confidencialitat amb aquest.\nSi necessita un traductor jurat a Abrera:\nEn la nostra agència de traductors oficials en Abrera comptem amb traductors jurats jurídics, traductors jurats econòmics, traductors financers jurats, traductors mèdics jurats, traductors jurats tècnics, traductors científics jurats, per a administracions públiques, traductors farmacèutics, químics, de publicitat, de pàgines web, informàtics, per a empreses, d’informes, contractes i d’altres especialitats.\nAlguns dels documents típics per als quals més ens demanen el servei de traductor jurat a Abrera són els següents:\nIntèrprets jurats a Abrera\nTambé comptem amb intèrprets oficials a Abrera, que ofereixen el servei de traduccions parlades en jutjats, tribunals i altres administracions que requereixin traduccions orals. Si necessita intèrprets certificats en Abrera:\nAlguns documents per als quals certes administracions poden exigir traductors oficials jurats en Abrera són de partides de naixement, actes de matrimoni, certificats de defunció, certificats d’antecedents penals, demandes, contestacions a demanda, informes pericials i proves.\nAlguns organismes que solen exigir traductors jurats oficials a Abrera són els següents:\nTingui en compte que certes institucions (com algun consolat) quan demanen traduccions jurades oficials poden exigir també requisits addicionals (com que els traductors jurats estiguin a més homologats per aquesta administració). En aquest sentit, és responsabilitat del nostre client informar-se prèviament de tots aquests requisits addicionals abans d’encarregar una traducció oficial jurada en Abrera a la nostra agència de traduccions, la qual no assumirà cap responsabilitat per cap requisit de cap organisme que no se li hagi comunicat prèviament.\nCombinacions lingüístiques que més tradueix el nostre despatx de traductors autoritzats en Abrera\nLes combinacions lingüístiques més sol·licitades del servei de traductor jurat a Abrera són les següents: traduccions de l’espanyol a l’anglès, de l’anglès al castellà, de l’espanyol a l’alemany i alemany al castellà, així com de l’espanyol a l’italià, de l’italià a castellà, espanyol a xinès i xinès a castellà. També tenim una considerable demanda de serveis de traductor oficial Abrera del castellà al francès, del francès a espanyol, espanyol a català i català a castellà, espanyol a gallec i gallec a castellà, espanyol a basc i basc a castellà, espanyol a valencià i valencià a castellà, castellà a portuguès i portuguès a espanyol, espanyol a basc i basc a castellà, així com de traductors jurats del castellà a àrab, de l’àrab a espanyol, castellà a rus, rus a espanyol, castellà a romanès i romanès a espanyol.\nixí mateix oferim servei de traductor certificat en Abrera per a altres combinacions lingüístiques del castellà i a aquest idioma, de l’anglès i a aquesta llengua i de l’i a altres idiomes europeus, com l’holandès, neerlandès, suec, danès, finès, polonès, búlgar, txec, noruec, grec, eslovac, estonià, lituà i hongarès. Per al servei de traductors jurats Abrera a l’i de l’ucraïnès, bielorús, turc, eslovè, serbi, croat, bosnià, finlandès, llatí, macedoni, convé tenir en compte que a vegades necessitarem una mica més de termini per a tramitar la traducció, pel fet que hi ha menys traductors oficials a Abrera que en altres combinacions lingüístiques.\nTambé posem a les seves disposició el nostre servei de traductor en Abrera a l’i del xinès mandarí, àrab, bengalí, persa, hebreu, coreà i japonès, així com servei de signatura i segellat no oficial per a traduccions al letó, albanès, maltès, bosnià, aranès, hindi, irlandès, moldau, georgià, armeni, indonesi, malai, tailandès, panyabi, urdú, gujarati, occità, azerbayano i del amazig i altres llengües berbers, haussa, fulani, vaig manar, tuareg, amhárico i més de 150 llengües de tot el món. Per a algunes llengües molt poc comunes, com el yoruba, songhay, igbo, lingala, swahili o gujarati, sovint haurem de passar per l’anglès com a idioma pont, a causa de la falta de traductors natius que sàpiguen castellà.\nSOL·LICITI’NS SERVEI DE TRADUCTORS JURATS A ABRERA.\nPer a sol·licitar un traductor oficial jurat en Abrera en format Word, Excel, Access, Powepoint, pdf, etc., interpretació jurada, ja sigui de cabina o consecutiva per a conferències o d’enllaç per a judicis o reunions de negoci, transcripció de cintes i àudios, maquetació de textos traduïts, revisió de traduccions o un altre servei lingüístic.\nSi desitja treballar per a nosaltres, ja sigui com a traductor oficial en Abrera o com a professional contractat en algun dels nostres departaments. Necessitem especialment traductors jurats certificats a l’i de l’anglès britànic, xinès, polonès, txec, eslovac, rus, ucraïnès, àrab, alemany, italià, holandès, francès i romanès. També són benvinguts traductors oficials certificats a Abrera natius de l’i a l’anglès americà, neerlandès, japonès, basc, gallec, hindi, suec, danès, noruec, finès, búlgar, bielorús i moldau. En menor mesura precisem de traductors jurats bons per a l’anglès australià, català, valencià, hongarès, estonià, letó, lituà, grec, urdú, bengalí, pastún, persa, panyabí i coreà.\nQuant a les especialitats, sobretot tenim necessitat de traductors jurats urgents a Abrera jurídics, tècnics, de programari, literaris, científics, aeronàutics, de telecomunicacions, automoció, electrònica i enginyeria. També de traductors oficials barats nadius de manuals d’ús per a electrodomèstics, màquines i equips (especialment maquinària tèxtil, maquinària per al plàstic, màquines-eina, maquinària química i farmacèutica), i de traductors jurats low cost de textos sobre temàtica tèxtil, ferroviària, naviliera, sobre energies renovables, electricitat, aviació, distribució comercial minorista i majorista, revistes i periòdics. En menor mesura ens fan falta traductors oficials jurats ràpids en Abrera per a textos sobre tecnologia (especialment tecnologia de la informació), metal·lúrgia, química (sobretot hidrocarburs, petroquímica i combustibles), moda, energia nuclear, energia tèrmica, gas, educació, viatges, salut, toxicologia, construcció, agricultura, ramaderia, receptes, cartes de restaurant, patents i plecs de condicions per a licitacions de projectes d’obres públiques, ports, aeroports i infraestructura.\nSi està interessat a ser el nostre agent comercial a Abrera o en altres temes relacionats amb la publicitat, la labor comercial, la comunicació i el màrqueting de les traduccions i altres serveis lingüístics (incloent xarxes socials i màrqueting digital).\nTraductors jurats oficials en municipis pròxims a Abrera\nAixí mateix tenim traductors oficials jurats en municipis pròxims a Abrera:\nDespatx de traductors oficials barats a Viladecavalls