Villa Les Suves 2 Cavalaire-sur-Mer França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAl visitar Cavalaire-sur-Mer, vosté es sentirà com a casa a Holiday home Les Suves Cavalaire, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. També són a fàcil accés Aeroport de Saint-Tropez, La Môle.\nHoliday home Les Suves Cavalaire també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Cavalaire-sur-Mer. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday home Les Suves Cavalaire no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Villa Les Suves 2 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 760 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Institut Nova Història: “La veritat, costi el que costi”\n22 de gener de 2012 Història de Catalunya\nReprodueixo tot seguit l’editorial que amb aquest títol publica el Butlletí de l’Institut Nova Història, número 23, corresponent al gener del 2012. A més de compartir l’orientació que aquesta entitat dóna a la investigació de la nostra història nacional, coincideixo totalment amb la revalorització que fan en aqueix text de la cerca de la veritat com a principi d’actuació en tots els camps. La veritat històrica i política, significa partir de la realitat dels fets, sense aquest fonament no hi pot haver una interpretació coherent dels mateixos, i sense justícia no hi ha llibertat possible.\nEn un món on la influència del mitjans de comunicació és immensa, les possibilitats d’imposar versions interessades, oficials, dominants és difícil de contrarestar a partir de l’espai deliberatiu públic. Per tant, per tots els mitjans possibles cal lluitar democràticament per la veritat, la justícia i la llibertat sempre i en tots els àmbits de la vida personal i col·lectiva. La formació històrica del poble català des de l’època llunyana de les assemblees de Pau i Treva ha estat sempre lligada a la llibertat. Recuperar la nostra veritable trajectòria nacional és una tasca que ens permet projectar-nos cara al futur. Els pobles que no saben afrontar la realitat del seu passant emparant-se en el negacionisme dogmàtic són els que estan condemnats a fracassar.\n“Sí, la veritat, tal com el procés de la humanitat ha anat configurant, té un cost, i molt, molt alt. Per amagar-la o defensar-la, uns han empresonat i els altres han deixat la pell a la presó, uns han fet migrar i els altres han mort a l’exili, uns han disparat i els altres han mort per les bales. La veritat no és cap mite, ni una adaptació, ni tan sols una fantasia. La veritat és sempre el relat d’un fet. Un relat que ha de tenir present totes les variables i tots els marcs que la precedeixen. Però és, ni més ni menys, el fet. I aquí rau la consistència dels investigadors de l’INH quan plantegen, exposen i defensen les hipòtesis i els resultats de les recerques, però reben com a resposta un buit, també un menysteniment, per part de la dita classe intel·lectual i acadèmica del país, que fa feredat. Això sí, tenim un públic creixent participatiu i obert a l’entrellat de la manipulació que la nostra història ha patit, encara que aquest mateix públic acaba patint, també, aquesta mena d’incredulitat quan ho intenta exposar al seu entorn. L’oficialitat marca, però no ens atura.\nLa veritat és, quasi sempre, el resultat de molts esforços, de moltes ments buscant i deduint, anotant i comparant…., però, i principalment, dubtant. Sí, cal dubtar fermament per poder plantejar una opció, no idealitzada, com alternativa a una inverosimilitut o a una contradicció, malgrat que aquesta hagi pogut ser acceptada -la versió que coneixem amb el temps i mitjans suficients- com la veritat absoluta.\nPer exemple: Al morir el rei Carles II de Castella sense successió el 1700, l’Arxiduc Carles era el candidat a la corona hispana en virtut d’un antic pacte entre el rei Carles II, l’últim Habsburg, que estipulava la seva successió en un altre membre de la Dinastia Habsburg. En el testament de Carles II però, aparegué el nom de Felip d’Anjou, nét del rei Lluís XIV de França i besnét de Felip IV de Castella, com a successor, per la qual cosa s’inicià un conflicte entre els dos pretendents, conegut amb el nom de Guerra de Successió Espanyola. Avui en dia se sap que aquell testament va ser falsificat.\nTenim un altre exemple més proper, com és el fet que provocà la mort de Martí l’Humà i desembocà en el Compromís de Casp, amb mort posterior dels 3 pretendents més clars a la corona catalano-aragonesa: Ja ens havien entrat a casa els castellans Trastàmara.\nPerò, i si parlem de la pressió per a l’impediment o per a l’obscuració d’avançar cap a la veritat? Abunden els casos que trobarem furgant en molta literatura. Molts, gradualment, han pogut ser exemples triomfadors d’aquesta lluita contra corrent o del coneixement oficial establert a qualsevol preu, malgrat el seu patiment personal: Ignaz Semmelweis va ser un metge hongarès que, el 1847, va descobrir que la incidència de febre puerperal podia ser reduïda dràsticament per la millora de les normes de rentat de mans. Ell en va reduir la taxa de mortalitat a un 1-3%. Malgrat els seus èxits reals, també se li van enfrontar detractors, fins que va ser destituït del seu càrrec el 1850, Semmelweis va tornar a Budapest, on va treballar com a professor universitari en obstetrícia.\nI, us imagineu si Silvestre de Sacy hagués aconseguit silenciar el seu alumne Champollion a l’hora de trobar el mètode de desxifrar la lectura jeroglífica? També tenim aquells que usurpen i fan seus descobriments i deduccions dels altres. És veritat que en aquesta vida, cal un esforç molt gran de suport i de sumar per tal d’aconseguir avenços significatius en molts camps científics. I si no, per exemple, recordem a l’eminent i prolífer Tesla: En la dècada dels seixanta el Tribunal Suprem dels Estats Units va dictaminar que la patent relativa a la ràdio era legítimament propietat de Tesla, reconeixent-lo legalment, poc abans de la seva mort, com a inventor d’aquesta, si bé això no va transcendir a l’opinió pública, que continua considerant Marconi com el seu inventor.\nPer tant, a l’INH sabem quin món trepitgem, i sabem què ens espera com a recompensa. Però el coneixement, amics i amigues, i la seva veritat, ens esperen. Moltes gràcies per acompanyar-nos-hi.”\nPost Scriptum, 14 d’agost del 2019.\nL’Institut Nova Història és objecte d’una pregunta parlamentària del PSC que demana saber el finançament públic d’aqueixa entitat. Evidentment, el destí dels diners públics ha de ser conegut i justificat, però altra cosa és que hom vulgui per aqueixa via limitar la llibertat d’expressió d’una entitat privada. Les seves tesis són controvertides i fins i tot deslegitimades des del món acadèmic universitari, com és el cas dels professors que van ser entrevistats per Sàpiens el 21 de març d’enguany: “Desmuntem la ¨Nova Història¨. I potser tinguin raó en alguns casos, però les universitats tenen l’obligació de servir els interessos generals amb objectivitat, els particulars no, el seu límit són els actes il·lícits, per la resta estan emparats pels drets i llibertats d’una societat democràtica.\nL’INH declara voluntàriament voler servir la veritat històrica, un propòsit lloable i difícilment assolible, però si van errats l’instrument per rebatre els seus plantejaments és la crítica, no la censura. I menys, per motius ideològics, com pretenen els partits (PSC, CUP, ERC) que els vinculen amb l’extrema dreta catalana, una acusació que sorprèn en el cas d’Esquerra quan només fa sis anys que va lliurar a aqueixa entitat el Premi Nacional Lluís Companys.\nAvui, el Patronat de l’Institut Nova Història ha fet públic un comunicat responent a les crítiques a la seva tasca:\n“1. L’Institut Nova Història (INH) és una institució, constituïda com a fundació sense ànim de lucre, la finalitat de la qual és l’estudi, la revisió, i l’anàlisi dels fets i els diversos elements històrics relacionats amb els regnes que componien la confederació Catalano-aragonesa entre els segles X i XVII. Ens interessa la història de Catalunya i la seva influència dins d’Europa i la civilització occidental, i treballem per a esbrinar tot allò que ens han tergiversat.\n2. Com a centre de recerca, l’INH desenvolupa la seva tasca des d’una perspectiva multidisciplinària, on els conceptes, els marcs teòrics, i les metodologies nascudes de diverses disciplines es fonen en uns procediments d’investigació i interpretació que volen superar les visions simplistes i només descriptives de la història. L’INH resta obert a qualsevol anàlisi de fets històrics, llunyans o recents, respectant totes les aproximacions interpretatives que aquests puguin obrir. No obstant això, l’INH defensa el paradigma interpretatiu que situa en una posició rellevant la variable de la censura i la manipulació dels fets i el seu abocament en les fonts documentals per construir un relat històric a favor del poder establert en cada època.\n3. Per tal de fer conèixer els resultats de les seves recerques, l’Institut Nova Història organitza, de forma regular, conferències, presentacions d’estudis i jornades de debat obertes a tota la ciutadania. Així, a banda de xerrades, conferències puntuals i presentacions de llibres escampades arreu del país, l’INH organitza anualment el Simposi de la Història Censurada de Catalunya a Arenys de Munt des del 2011, el Cicle de Conferències sobre Censura i Manipulació a la Història de Catalunya a Calella, diversos cicles lectius de tardor/hivern i de primavera sobre la Història censurada de Catalunya al Centre Comarcal Lleidatà de Barcelona i, finalment, la Universitat d’Estiu Nova Història a Montblanc, que es porta celebrant des de fa sis anys (la primera es va celebrar al municipi de Crespià).\n4. L’INH habitualment convida a les seves activitats a persones vinculades amb la història, la cultura i la política del País, així com a representants d’entitats i organitzacions que, des de la seva posició, defensen la necessitat de promoure polítiques i accions de recuperació de la nostra història, amb tot el sentit crític que considerin. Mai ens hem posat cap límit perquè considerem que, només des del debat, la discussió, i l’avaluació dels fets, es pot avançar en discernir sobre els fets verídics i els fets inversemblants i falsos que, des dels òrgans de l’administració pública, se’ns expliquen sense opció a la seva anàlisi fins ara.\n5. Després de l’aplicació de la Santa Inquisició a partir de Ferran II i totes les accions de repressió, control, i censura, juntament amb l’arrasament d’institucions, govern, economia, cultura, saqueig de monestirs-arxius-biblioteques, i llibertats, etc a la que va sotmetre a Catalunya-València-Mallorca la monarquia borbònica després de la derrota el 1714, sumat a l’intent de genocidi del que queda de la nació catalana per part de la dictadura franquista des de l’any 1939, considerem que cal dubtar de les versions oficials a les que les investigacions de l’INH hi aporten proves i elements que contradiuen i anul·len. Es poden compartir o no, però els fets són els fets. I per més insults i menyspreus i campanyes en contra, no deixarem de mostrar les investigacions que duem a terme.\n6. L’Institut Nova Història ha rebut crítiques i opinions de desqualificació des de la data de la seva fundació, El patronat de l’Institut Nova Història respecta aquestes crítiques i les accepta com a elements del joc democràtic i de llibertat que tot país que es vol lliure necessita, d’una banda, i dels procediments dins del món científic, de l’altra. No obstant això, les desqualificacions personals contra membres del patronat i contra l’equip d’investigadors de l’Institut, són avaluades amb tristor, però l’INH valora que informen millor de qui les emet que no pas de l’objecte d’aquestes.\n7. L’Institut Nova Història és una entitat privada sense ànim de lucre. La infraestructura permanent i l’esforç d’investigació de l’INH se sustenta a partir de donatius de persones i entitats privades, així com de l’aportació d’esforços de persones voluntàries que hi donen suport.\n8. L’Institut Nova Història resta obert i convida a qualsevol persona o entitat a tenir una trobada amb el seu patronat i l’equip d’investigadors per tal d’oferir qualsevol aclariment o puntualització en relació a les tasques de recerca i comunicació de coneixement que aquesta institució desenvolupa.”\nPost Scriptum, 20 de febrer del 2020.\nCoincideixo plenament amb aqueixa editorial de Vicent Partal, avui a Vilaweb “Bilbeny i els altres”.


del divendres 11 de desembre de 2020 al diumenge 24 de gener de 2021\nExposició fotogràfica: “HIROSHIMA I NAGASAKI, ELS ÚNICS ATACS ATÒMICS DE LA HISTÒRIA (75È ANIVERSARI)”\nFotos de Lucas Vallecillos\nDía: del 11 de desembre de 2020 al 24 de gener de 2021\nllegir més(Llegir més de Exposició fotogràfica: “HIROSHIMA I NAGASAKI, ELS ÚNICS ATACS ATÒMICS DE LA HISTÒRIA (75È ANIVERSARI)”Fotos de Lucas Vallecillos)\nA partir del 22 de gener es podrà visitar virtualment (a Facebook i a YouTube) l'exposició "Des Contextos" de l'artista Xavier Martí. "En un món totalment saturat d’imatges, on fins i tot es qüestiona ja el paper de la fotografia per la, a vegades, creixent banalització dels seus continguts, la imatge pot prendre un altre paper fora del context on ha estat presa, fora del context pel qual ha estat pensada."\nllegir més(Llegir més de Des Contextos)\nAmb motiu de la Trobada de Novel·la Negra de Barcelona, BCNegra2021 us presentem aquesta exposició bibliogràfica. Un recorregut per la vida i l’obra de David Goodis (1917-1967), un escriptor maleït, un escriptor que redescobert a França es va convertir en un autor de culte amb una obra\nque gira entorn la baixada a l’infern dels barris baixos urbans, — en paraules de Xavier Coma — allà on les promeses lluminoses de la gran ciutat, meta dels buscadors de l’èxit segons la moral dominant en un sistema pragmàtic, esdevenen lívides o macilentes.\nL'Associació d'artistes de l'Hospitalet de Llobregat Drapaire-Art presenta la seva exposició "Addició i art" al Centre Cultural, un treball realitzat per diversos artistes que busca donar confiança, reforçar l'activitat i la creativitat a través de la millora de la personalitat.\nLa podreu visitar a partir del 9 de Febrer, seguint totes les mesures preventives actuals i la limitació de l'aforament corresponent.\nllegir més(Llegir més de Exposició: Addició i art)\ndel dijous 11 al dijous 25 de febrer\nT’espero al gronxador,\nal banc que hi ha darrere de l’ombra del nen,\nperquè ja ningú atén a les estacions.”\nllegir més(Llegir més de Exposició: "VesArte")\nDes del 2015 més de 300 artistes visuals, músics, arquitectes, dissenyadors i agents culturals han escollit la ciutat de L’Hospitalet de Llobregat com a destí per a desenvolupar el seu treball i conviuen avui en espais rehabilitats de l’antiga zona industrial de la ciutat, que s’ha posicionat com un dels principals eixos culturals de l’àrea metropolitana de Barcelona.


Fussballclub Kärnten - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: FC Kärnten)\nLliga d'Àustria Central\n(10è a Erste Liga la temporada 2007-08)\nEl Fussballclub Kärnten fou un club de futbol austríac de la ciutat de Klagenfurt, Caríntia.\n2 Partits a Europa\nEl club va ser fundat l'any 1920 amb el nom Kaufmännischer SK Klagenfurt. L'any 1927 adoptà el nom SK Austria Klagenfurt. Disputà la lliga de Kärnten fins que l'any 1960 ascendí a la lliga regional central. La temporada 1961-62 es proclamà campió d'aquest campionat. Ascendí a la primera divisió (Liga A), on hi romangué de forma intermitent fins al seu descens l'any 1989. La temporada 1992-93 el club disputava novament la Kärntner Liga.\nRetornà a la lliga regional central l'any 1996, però el club no tenia la potència suficient per ascendir a la Bundesliga. Per aquest motiu els clubs de la Caríntia decidiren unir esforços. El SK Austria i el Villacher SV, de la veïna ciutat de Villach iniciaren una fase de col·laboració. El 1997 s'uniren sota el nom FC Austria/VSV, club que ascendí a la Erste Liga. El 1999 es fusionaren definitivament sota el nom de FC Kärnten.\nL'any 2001 guanyà la Copa d'Àustria i la Supercopa, a més de ser campió de la Segona Divisió i ascendir a la Bundesliga. Arribà novament a la final de la Copa el 2003, essent derrotat aquest cop pel FK Austria Wien. El FC Kärnten jugà tres temporades a la Bundesliga fins al seu descens l'any 2004.\nL'any 2007 es fundà el rival ciutadà SK Austria Kärnten, el qual entrà a la Bundesliga ocupant el lloc de l'ASKÖ Pasching, recentment desaparegut. Aquest fet afavorí que el FC Kärnten declinés. La temporada 2007-08 baixà a la lliga regional. El 21 de gener de 2009 cessà les seves activitats. Un nou club, el SV Austria Klagenfurt fou creat l'any 2007 com a continuador.\nPartits a Europa[modifica]\nQ = Ronda classificatòria\n2001-02 Copa UEFA 1 PAOK Thessaloniki 0-0 4-0 0-4\n2002-03 Copa UEFA Q1 FK Liepājas Metalurgs 4-2 0-2 6-2\n1 Hapoel Tel Aviv 0-4 0-1 1-4\n2003-04 Copa UEFA Q1 Grindavík 2-1 1-1 3-1\n1 Feyenoord 0-1 2-1 1-3\nSupercopa austríaca de futbol:\n↑ «Austria Foundation Dates (until 1920)». RSSSF, 13-06-2013. [Consulta: 20 octubre 2013].\n↑ Història a Austria-Archiv.at\n↑ FC Karnten a weltfussball.com\nAugust Starek (1998-99)\nWalter Schachner (2000-02)\nRüdiger Abramczik (2002-03)\nPeter Pacult (2004-05)\nNenad Bjelica (2007-09)\nFussballclub Kärnten a Facebook\nFC Kärntern a austriansoccerboard.at\nFC Kärnten a worldfootball.net\nFC Kärntern a transfermarkt.de\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fussballclub_Kärnten&oldid=21377561»\nClubs de futbol austríacs desapareguts\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 juny 2019 a les 02:35.


Teresa Duran ha publicat més de 100 títols de literatura infantil i juvenil. Cal destacar-ne Joanot de Rocacorba (1983), A les fosques (1989), La família Tastets (1990), El primer gegant (1995), El segle més nou del món (2000) o Secrets de la selva fosca (2001), pels quals ha rebut nombrosos premis i mencions, entre d'altres el Premi Josep M. Folch i Torres (1982) i el Premi de literatura juvenil de la Generalitat de Catalunya (1983) per Joanot de Rocacorba, el Ciutat d'Olot (1989) per A les fosques, o el Crítica Serra d'Or (1997) per la col·lecció Popof i Kokataska. Moltes de les seves obres han estat traduïdes al castellà, però també al francès, al portuguès, al coreà, al basc o al gallec. El seu domini de llengües estrangeres li ha permès traduir obres tan memorables com els Contes per telèfon de Gianni Rodari o Els últims gegants de François Place. També col·labora habitualment en revistes infantils com Cavall Fort, Tretzevents i El Tatano. Però Teresa Duran també és il·lustradora, i ha omplert de belles imatges, revistes, portades de discs i llibres, seus i d'altres autors.


Can JAN I l’art de Pep Guerrero – Can Jan Restaurant\nYou are here: Home / Art / Can JAN I l’art de Pep Guerrero\nArt, Arte, Can Jan, Cuadros, Gastronomía, Pep Guerrero, PIntura\nCan Jan és art perquè entenem la gastronomia com a tal. I admiradors com som de l’art de Pep Guerrero, li vam proposar que fos ell qui comencés amb l’exposició inaugural coincidint amb la inauguració del restaurant. Les peces busquen ser part del mobiliari de can Jan però, sobretot, busquen agradar i que puguin ser part del que un pot dur-se a casa, com el record d’una excel·lent vetllada.\nA Pep Guerrero (Sóller, Mallorca, 1966) li agrada agradar amb la seva obra. Defuig del boato de la fama a persona, ja que la seva discreció passa per moviments curts, to de veu baix i mirada viva, de qui sap que per menjar-se el món cal fer-ho a petits mossos. La seva obra és recognoscible per la seva ultra-contemporaneïtat disfressada de vintage, els seus paisatges que freguen el clàssic i l’estàndard del bon gust en contraposició amb els colors cridaners, estampats i els animal print que funcionen de contrapunt al classicisme de les campiñas d’arbres que et fan veure la llum a través del clarobscur del seu traç.\nPep és col·leccionista d’objectes bonics, més enllà de la utilitat d’aquests objectes. Hi ha cert plaer en el fet de posseir peces que estèticament es destigen, perquè viure podent contemplar la bellesa és un plus. Potser sigui aquesta la nota que es destil·la de cada quadre, arracada, sabata, penjoll, taula, peça d’escacs, cotxe, foulard, maleta, cadira o gerro que pensa, dissenya en el seu cap i plasma amb les seves mans. El suport és gairebé el de menys quan de cercar la seducció a través de l’objecte acabat és el que compta. Vides de peces que, embolicades en quadrets, ratlles, zebres o pin-ups, tenen una segona vida, una oportunitat de seguir vivint per aportar la bellesa que Pep Guerrero forja amb el seu traç bell i original. ¿Límits? Només els que la narrativa del seu propi imaginari li dicti.\nDes de l’inici de la seva carrera artística el 1992, la llista de les individuals i col·lectives de Pep Guerrero és inabastable: de París a Palma, de Houston a Bolonya, de Cadis a Mèxic. Nova York va caure als peus de Pep i Ágatha Ruíz de la Prada, amiga personal i artística en innombrables exposicions. I ara el preciós repte de plasmar la seva obra a les parets de CAN JAN, amb la intenció de decorar, sí, però amb la finalitat última de maridar visualment gastronomia amb art.\nArtArteCan JanCuadrosGastronomíaPep GuerreroPIntura


Front comú de treballadors de set empreses de ferrocarrils contra els efectes de l'amiant i en favor dels afectats\nEls col·lectius laborals reclamen que es declari l'existència de les malalties causades pel mineral cancerigen sense que s'hagi de passar abans per judicis individuals i que no es recorrin les sentències per no allargar "l'agonia dels malalts"\nPresidenta del comitè d’empresa de Metro, Amada Álvarez amb cartell afectats amiant foto: Tomeu Ferrer\nEls treballadors de vuit empreses del sector de ferrocarrils de l’Estat espanyol, CAF Beasain, CAF Irún, CAF Madrid, CAF Saragossa, CAF Madrid, Euskotren, Metro de Barcelona, Metro de Bilbao i Metro de Madrid, han creat un front comú per reivindicar junts mesures que evitin els efectes de l’amiant i que pal·liïn les conseqüències en la salut dels que en resultin contaminats.\nAmada Álvarez, presidenta del comitè d’empresa de Metro de Barcelona, ha llegit un comunicat conjunt en el qual s’alerta que el 2020 “serà un any clau i especialment dur en els països desenvolupats a causa del fet que l’asbestosi i altres malalties connexes, acostumen a produir-se 20 o 30 anys després que les persones hagin estat exposades a l’amiant”.\nEn el manifest es critica que els afectats hagin d’enfrontar-se de manera individual a llargs litigis, sense l’empara necessària, quan afirmen, es coneix l’autoria de les contaminacions.\nLes associacions ha elaborat un decàleg de sures urgents en la seva lluita contra l’amiant.\nEn primer lloc reclamen que s’activi un fons de compensació per als perjudicats.\nEl segon punt és l’elaboració d’un llistat de persones que hagin pogut estar en contacte amb l’amiant, bé sigui directament en el seu lloc de treball o en l’àmbit domèstic i ambiental.\nTambé s’insta la declaració de malalties d’amiant sense que calgui passar abans per un judici. En aquest sentit s’insta a deixar de dificultar i allargar l’agonia de les persones afectades recorrent les sentències.\nEl quart punt reivindica l’activació i dotació econòmica per impulsar la investigació mèdica que permeti aturar les infeccions.\nUn altre punt reivindicatiu és l’aplicació de coeficients reductors per a la jubilació a les persones que han estat exposades a l’amiant, a més d’avançar a jubilació als treballadors i treballadores malaltes.\nA més es reclama que l’amiant es tracti com un problema de salut pública.\nTambé es reivindica la creació d’un registre de malalties derivades de l’amiant i d’empreses que han treballat amb aquest producte.\nDavid Vazquez, portaveu dels treballadors de Metro de Barcelona foto: Tomeu Ferrer\nEl desamiantat controlat del producte que encara està en edificis i instal·lacions i la gestió adient dels residus és un altre dels punts del manifest.\nEls treballadors també reclamen els serveis públics de salut posin en marxa un programa de detecció de patologies derivades de l’amiant.\nFinalment els col·lectius de treballadors d’empreses de ferrocarrils exigeixen el compliment dels pals de vigilància específica per part dels serveis públics de salut i amb seguiment exhaustiu a les treballadores i treballadors exposats a l’asbest en les seves empreses.\nLa lectura del manifest s’ha fet precisament mentre els treballadors de Metro de Barcelona feien una jornada d’aturades parcials que reclama més implicació de la direcció de l’empresa en la protecció de la salut dels operaris i usuaris del transport públic. En aquest sentit un representant dels treballadors, David Vázquez ha remarcat que la direcció de Metro no parla amb els treballadors respecte als problemes de l’amiant des de la trobada que van tenir abans del Moblile World Congress i per tant, la posició dels treballadors segueix sent bel·ligerant en aquest assumpte.\n7 comitès d'empresa contra amiant


El pròxim dissabte 28 d'abril a les 22h del vespre la Sala Clap rebrà una de les grans de la música soul: la cantant nascuda a Londres Shirley Davis. Aquesta potent cantant es va situar al capdavant de The Silverbacks per donar forma al primer àlbum de la formació: Black Rose. Dos anys més tard, porten als escenaris el seu segon àlbum titulat Wishes and wants, un disc ple d'energia i amb himnes del soul que faran vibrar tot el Clap. Es tracta d'una cita ineludible organitzada per la Casa de la Música de Mataró amb les entrades a un preu de 12 euros.\nCasa de la Música de Mataró - CONCERT DE SHIRLEY DAVIS\nAmb un soul pur, sense adulterar i amb pinzellades d'afrobeat, aquesta banda està formada per set músics de primera, a més de la gran cantant Shirley Davis. La banda que l'acompanya està formada per Aarón Pozón al saxo, Diego Miranda al baix, Edu Martínez a la guitarra, Javi Martínez a la trompeta, Jorge Suárez a la bateria, Lucas Duplá al piano i Rayco Gil a la percussió.\nLa diva europea del soul\nDe pares jamaicans i nascuda a Londres, Shirley Davis va descobrir el soul de ben petita i va començar a cantar-ne. Després de viure durant dues dècades a Austràlia, Davis va tornar a Europa per dedicar-se a la seva passió: la música. Amb una veu caracteritzada per la seva potència, la cantant va unir-se amb The Silverblacks i des de llavors han omplert nombroses sales del seu soul amb tocs d'afrobeat.\nDeu temes compromesos\n'Wishes and wants' és un àlbum on s'hi percep la marca personal del grup i que compta amb lletres de temes diversos: algunes compromeses amb la situació de la dona i d'altres més íntimes que obren el món interior de Davis. La proposta compta amb deu temes arriscats, compromesos i intensos. I és el gran reclam del Black Sounds de la Casa de la Música.\nVa rebre el premi a l'Artista Revelació Internacional pels premis Pop-Eye 2016\nSortegem dues entrades dobles pel concert al Facebook del Tot Mataró


Els vots no netegen els delictes - Editorial - VilaWeb\nNo pots demanar decència a qui ni en té ni en vol tenir. Però ni que siga en nom de la responsabilitat, Camps hauria d'evitar-nos, a tots els valencians, la vergonya col·lectiva de veure'l exercir de president mentre jutgen, i segurament condemnen, tot el seu equip, els qui l'han portat al poder.\nPerquè, el president Camps, la justícia l'acaça cada volta de més a prop. Tant, que dos dies després d'una victòria electoral, que no ho és tant com hi ha qui es pensa, els tribunals valencians han anunciat que assumien els dossiers que poden encausar la cúpula valenciana del PP per delictes electorals i fiscals, per corrupció.\nCom a resposta, Camps pretén esgrimir, contra l'acció de la justícia, el vot que li ha atorgat una clara majoria dels valencians. Un argument cínic i absurd, perquè ell mateix sap que els vots no netegen mai els delictes, de ningú.\nEn aquesta campanya el president ha aparegut esquiu, espantat, violent fins i tot. La famosa hèrnia discal li serví per amagar-se quan en un poble l'esperaven els seus per aplaudir-lo, però també els altres per increpar-lo. I si bé la desfeta dels socialistes li ha permès fins i tot de guanyar un escó, una lectura atenta de les xifres aporta dades que han de ser preocupants per a ell i per als seus. Ha perdut vots, molts vots; molt especialment n'ha perdut a la ciutat de València. Un molt mal senyal, que ni la permanent manipulació de Canal9 no pot amagar.\nEl desgast electoral del PP és evident en eixe sentit i el seu personal més encara. Camps és una caricatura histriònica i mal traçada del que hauria de ser un president, i amb la cara demostra a cada aparició pública que ja sap que té la corda al coll i que és, simplement, una qüestió de temps.\nJo no sé si Rajoy s'atrevirà a anar a les eleccions amb Camps instal·lat al palau de Manises o si, com diuen els rumors, aprofitarà qualsevol excusa per apartar-lo del poder. Però sí que sé que el president és un personatge tòxic políticament. Una autèntica bomba de rellotgeria que camina implacable cap al punt d'explosió.\nCamps pretén esgrimir, contra l'acció de la justícia, el vot que li ha atorgat una clara majoria dels valencians. Un argument cínic i absurd, perquè ell mateix sap que els vots no netegen mai els delictes, de ningú.


El nou servei per atendre les persones LGTBI es presenta a Manresa entre aplaudiments - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls alumnes de l'Institut Lluís de Peguera han omplert la sala d'actes en la posada de llarg de les oficines al SIAD i al Consell Comarcal\ngemma camps manresa 20.11.2018 | 14:28\nMolts aplaudiments, aquest migdia de dimarts, en la presentació a la sala d'actes de l'Institut Lluís de Peguera de Manresa del nou Servei d'Atenció Integral (SAI) LGTBI de Manresa i del Bages. Els alumnes del centre de secundària, que han omplert la sala, han rebut amb entusiasme la posada de llarg d'un servei que han presentat la regidora de la Dona i Igualtat de Manresa, Cristina Cruz; el conseller de l'àrea d'Acció Social i Ciutadania del Consell Comarcal del Bages, Albert Marañón, i la directora general d'Igualtat de la Generalitat de Catalunya, Mireia Mata. Entre els assistents també hi eren presents les dues tècniques que portaran els dos serveis (el del carrer de la Canal de Manresa, on hi ha el SIAD), Maria Majà; i el situat a l'edifici del Consell Comarcal del Bages (a la muralla de Sant Domènec), Gemma Franch.\nCruz, que ha obert la seva intervenció donant el seu suport als familiars de la víctima i als ferits en el descarrilament d'aquest matí i ha explicat que una part del govern manresà s'ha traslladat al lloc dels fets, ha recordat que el SAI respon a la Llei 11/2014 per garantir els drets de les persones que no entren en els sabuts estereotips sexuals i d'identitat. També ha recordat el Pla d'Igualtat de Gènere 2017-2020 de l'Ajuntament de Manresa que inclou 70 accions per combatre la LGTBIfòbia, visibilitzar la diversitat i incorporar la perspectiva LGTBI dins les diferents àrees de l'administració. Ha explicat que el pla inclou una diagnosi que demostra les discriminacions, la manca de llibertat i la soletat amb què es troben a l'espai públic i als àmbits sanitari i educatiu les persones que no entren en la definició tradicional d'home i dona. Ha assegurat que el nou SAI "marca un abans i un després per garantir els drets de les persones" del col·lectiu al qual s'adreça. Ho ha acabat amb la proclama "per una Manresa més diversa i per un Bages més divers".\nAlbert Marañón ha posat de relleu tota la feina feta que ha estat necessària per posar en marxa el SAI, fruit de la voluntat de "d'incorporar de manera decidida en l'agenda política" l'atenció al col·lectiu LGTBI. Ha recordat que es tracta d'una lluita de molts anys per part de les entitats i que era hora que les administracions s'hi impliquessin. Marañón s'ha referit concretament al servei, del qual ha dit que té per objectiu "informar, assessorar i acompanyar amb una atenció individualitzada i confidencial". Ha explicat, també, que el SAI es donarà a conèixer a tots els serveis del territori, des de metges a infermeres, bombers i mossos per tal "que puguin atendre qualsevol situació de discriminació". En definitiva, ha dit, es tracta d'aconseguir que tothom pugui viure en llibertat a tot arreu.\nMireia Mata, ha lamentat l'accident ferroviari, que "és un motiu de tristesa", però, alhora, ha dit que se sentia feliç pel fet de poder fer realitat a Manresa i a la comarca una feina que la Generalitat ja fa temps que està realitzant i que ha fet possible la complicitat de l'Ajuntament i del Consell Comarcal. Com Marañón, ha recordat la lluita de les entitats en aquest tema -ha esmentat la manifestació que va fer a les Rambles de Barcelona el col·lectiu trans fa més de 40 anys, que va acabar amb una càrrega policial i diverses detencions. Mata ha destacat que "totes les persones han de poder exercir els seus drets al seu territori" i que per això és tan important que el màxim de municipis puguin tenir un SAI. Ha encomanat als alumnes la feina de ser defensors actius dels drets de tota persona a estimar a qui vulgui, alhora que ha assenyalat que l'opressió al col·lectiu LGTBI s'assembla a la de les dones -ha apuntat que diumenge es celebra el Dia Internacional per Combatre la Violència contra les Dones- en el fet que ambdues tenen l'heropatriarcat com a actor d'aquesta opressió.\nLa segona part de la presentació l'ha protagonitzat l'espectacle de dansa-teatre "Això està degenerant!", a càrrec de la companyia Tualet. Un encertat muntatge de denúncia dels estereotips amb humor, sacasme i molta crítica social que els alumnes han acomiadat amb uns forts aplaudiments.\nEl Servei d'Atenció Integral LGTBI\nEls nous SAI de Manresa i el Bages tenen com a principals objectius atendre, assessorar, acompanyar i informar a totes aquelles persones que ho puguin necessitar, especialment aquelles que hagin patit o estiguin en risc de patir una situació de discriminació per motius de diversitat sexual i/o de gènere. Per altra banda la seva tasca també passa per donar visibilitat de la realitat i el col·lectiu LGTBI a nivell municipal i comarcal, com treballar per una major educació i sensibilització de tota la població, en aquest àmbit. A més, també es pretén impulsar el treball en xarxa per a continuar caminant cap a l'eradicació de qualsevol tipus de LGTBIfòbia i per a construir una ciutat més respectuosa, oberta i igualitària.\nEl SAI LGTBI de Manresa estarà ubicat al carrer de la Canal, nº6, 1r pis de Manresa i s'hi pot contactar per demanar cita prèvia al telèfon 93 875 23 10 o bé per correu electrònic (sai@ajmanresa.cat). L'atenció és fa de dilluns a divendres de 9 a 14 h, i els dilluns i dijous de 16 a 19 h.\nEl SAI LGTBI Bages està ubicat al carrer Muralla de sant Domènec 24 (tel. 936930363), correu electrònic sai@ccbages.cat, www.mesdiversmesbages.cat. L'atenció és fa de dilluns a divendres de 9 a 14 h; i els dilluns tarda, de 16 a 18 h. Per l'atenció directa cal concertar cita prèvia.\nSón uns serveis de caràcter gratuït i oberts a tota la ciutadania des del que es pretenen donar respostes el més coherents, properes i coordinades possibles. També s'hi poden gestionar certs tràmits, com el canvi de nom pel nom sentit en les targetes sanitàries a les persones trans (tant majors com menors d'edat) o bé l'acompanyament i gestió de incidències i queixes per motius de discriminació per orientació sexual, identitat o expressió de gènere.


Suite de concert per a violí i orquestra - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nSuite de concert per a violí i orquestra\nLa Suite de concert per a violí i orquestra, op.28, és una obra relativament tardana del compositor rus Serguei Tanéiev.\nEscrita entre el 1908 i el 1909, és la seva única composició per a violí solista, i està dedicada (igual que el concert per a violí d'Anton Arenski) al cèlebre violinista Leopold Auer, a qui havia conegut en el passat (van fer una gira de concerts junts durant la dècada de 1870).\nL'obra presenta una síntesi de diverses tradicions. Per una banda trobem una idea actualitzada de la suite Barroca, com es mostra al Preludi i la Gavotte; la Tarantella podria estar substituint la Giga barroca. I per un altre costat, el Romanticisme més propi de Schumann es veu reflectit al tercer moviment (Märchen): el fet que Tanéiev faci del seu moviment més substancial un tema amb variacions pot reflectir el model del seu mentor, Txaikovski, a la seva Suite per a orquestra nº3. Les variacions inclouen altres danses, com el vals i la mazurka, confirmant que els fonaments de l'obra es basen en formes de danses tant arcaiques com nacionals.\nLa suite de concert és també una peça exhibició formidable, dissenyada per lluir la tècnica dels violinistes del més alt nivell.\n2.Gavotte: Allegro Moderato\n3:Märchen (Conte): Andantino\n-Variació I: Allegro Moderato\n-Variació II: Allegro energico\n-Variació III: Tempo di valse\n-Variació IV: Fuga doppia: Allegro molto\n-Variació V:Presto scherzando\n-Variació VI: Tempo di mazurka: Allegro con fuoco\n-Variazione finale e coda: Andante\n4.Tarantella: Presto-Più presto\nEl virtuosisme del violí es fa present des de l'inici del Preludi, amb la seva brillant entrada semblant a una cadència, plena d'escales, arpegis i trinos que esdevenen una mena de fil conductor de l'obra. La Gavotte comença amb aires que recorden al segle xviii (recorda l'esperit de la suite Mozartiana de Txaikovski), però el solista aviat se'n desmarca i torna al llenguatge Romàntic tardà habitual de Tanéiev, al que l'orquestra s'hi afegeix gradualment.\nLa Märchen (Tale) evoca un sentit narratiu, i a continuació el tema i variacions es presenta com el moviment més extens i complet. L'últim moviment, la Tarantella, és un exemple de l'amor dels compositors russos per la música italiana.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Suite_de_concert_per_a_violí_i_orquestra&oldid=26372504»\nObres del 1909\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 feb 2021 a les 00:14.


Junts contra l'AME amplia els punts de recollida de taps de plàstic | Nova Ràdio Lloret\nRecollint taps ahir, a Tordera (Junts contra l'AME)\nJunts contra l’AME amplia els punts de recollida de taps de plàstic\nL'entitat segueix reciclant els taps a canvi de diners que entrega a l'Hospital Sant Joan de Déu per investigar sobre l'AME.\nL’associació Junts contra l’AME segueix recollint taps de plàstic solidaris. Des del 2017, l’entitat ha recollit un total de 12.000 quilos de taps, que han representat una aportació de 2.000 euros.\nPer qui vulgui col·laborar amb la iniciativa, hi ha diferents punts de recollida, que ara s’han ampliat. Estan repartits entre Lloret, Blanes, Palafolls, Girona, Caldes de Malavella, Llagostera, Maçanet de la Selva i Vic, entre altres.\nEls punts de recollida de taps (Junts contra l’AME)\nJunts contra l’AME porta a reciclar els taps que recull a canvi d’una quantitat econòmica que es destina a l’hospital Sant Joan de Déu per a la investigació de l’Atròfia Muscular Espinal, una malaltia que afecta als nadons.\nEl portaveu i fundador de Junts contra l’AME, Pipo Molina, recorda que en l’actualitat, l’AME no té cura ni tractament i l’esperança de vida no supera els dos anys. Tot i així, les investigacions avancen i la qualitat de vida dels nadons malalts ha millorat en els últims anys.\nEls taps entregats (Junts contra l’AME)\nLa pandèmia ha afectat l’entitat, que no ha pogut dur a terme els esdeveniments benèfics que sol organitzar cada any, com la gran festa al Sunddance. Tot i així, segueix amb la recollida de taps solidària i espera poder tornar a organitzar esdeveniments aviat, tan bon punt la situació de pandèmia ho permeti.\nJunts contra l'AME\nArticle anteriorUn seminari analitzarà la problemàtica del ‘monocultiu turístic’\nArticle següentLa lloretenca Irene Soler, a ‘Los Favoritos de Midas’ de Netflix


L'Espai Gironès lliurarà 1.500 regals - TotSalt\nInici Notícies Comerç L’Espai Gironès lliurarà 1.500 regals\nL’Espai Gironès engega una nova campanya amb 1.500 regals directes\n“Torna de vacances al 100%” s’inicia avui i es podrà participar fins a esgotar existències, amb premi garantit\nL’Espai Gironès posa en marxa des d’avui i fins al 25 de setembre (o bé fins que s’esgotin els regals directes) la nova campanya “Torna de vacances al 100%”, amb 1.500 regals que es lliuraran aleatòriament a tots els participants que prèviament hagin presentat un tiquet de compra per un valor mínim de 20 euros, realitzada en algun dels establiments del centre comercial. El tiquet s’ha de presentar al Punt d’Informació, de dilluns a dissabte, de les 10:00 a les 14:00h i de les 16:00h a les 20:00h.\nEntre els premis hi ha smartphones Samsung Galaxy A12, consola PS4, tablets Lenovo, ebooks, smartwhatches, i targetes regal de 30 euros de diferents establiments de l’Espai Gironès com Zara, Fnac, Desigual, Mango, Pull&Bear, Douglas, Tezenis, JD Sports, Sprinter, H&M i Zara Home.\nPer participar s’ha d’omplir un formulari i un cop facilitades les dades el participant podrà treure una bola del dispensador de premis ubicat en el Punt d’Informació. El guanyador coneixerà al moment el premi que li correspon, que se li entregarà al moment (exceptuant la consola PS4, que s’entregarà de dilluns a divendres a les oficines de gerència, de 9:00h a 14:00h i de 15:30h a 18:30h). Es pot participar una vegada per dia, fins a la data prevista de final de campanya o fins que s’esgotin les existències.\nAquesta campanya s’emmarca en les iniciatives que es duen a terme periòdicament a l’Espai Gironès per retornar als clients la confiança i l’aposta que fan pel centre comercial.\nArticle anteriorSalut fa una crida als 170.000 residents a la Regió Sanitària de Girona que encara estan pendents de vacunar\nArticle següentInundacions del CAP de Salt


Sáenz de Santamaría: "Ningú es pot declarar subjecte polític sobirà més enllà del conjunt del poble espanyol"\nLa vicepresidenta del govern espanyol s'empara en la sentència del TC per reiterar la "impossibilitat d'autoritzar" el referèndum\n2 min. Madrid/Barcelona 28/03/2014 15:34\nJOAN RUSIÑOL / MARC COLOMER\n"Ningú es pot declarar subjecte polític sobirà més enllà del conjunt del poble espanyol". Aquesta ha estat l'advertència que ha llançat un cop més la vicepresidenta del govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría, que s'ha emparat en la sentència del Tribunal Constitucional en aquest sentit per deixar clara la "impossibilitat d'autoritzar un referèndum d'autodeterminació" a Catalunya.\nEn roda de premsa al Congrés, Santamaría ha fet un ús precís del vocabulari en referir-se a la sentència unànime del TC, que certament nega que el dret a l'"autodeterminació" encaixi en la Constitució espanyola vigent. Però ha esquivat la part de la sentència del TC que, a criteri del Govern, obre una escletxa al reconeixement del dret a decidir dins la legalitat.\nLa confusió de l'escletxa del TC\nSi bé la sentència no deixa clar del tot si encaixaria en l'actual ordenament jurídic una consulta no vinculant prèvia a una eventual reforma de la Constitució per fer-hi encabir el resultat polític –vindria a ser una solució a la canadenca, que nega el dret a la independència del Quebec però reconeix que si un dia una majoria democràtica així ho reclamés, caldria una negociació política per buscar-hi l'encaix legal– o si primer cal plantejar una reforma constitucional per poder convocar la consulta.\nPer Santamaría, però, aquest dubte no existeix. "Les aspiracions polítiques sobre el tema s'han d'encaminar d'acord amb els camins constitucionals", que, a criteri seu, és una reforma constitucional que el veto del PP fa per ara inviable, perquè només podria prosperar amb l'acord de dues terceres parts del Congrés, que no s'assoleixen sense els populars.


La premsa espanyola obre aquest diumenge amb entrevistes a líders unionistes ! directe!cat\nPolítica Última actualització Diumenge, 4 de març de 2018 10:00 h\nLa catalana, en canvi, se centra més en la negativa de la CUP a investir Jordi Sànchez i en la vaga feminista del 8 de març\nDe la premsa espanyola, 'El País' és l'únic diari que no obre aquest diumenge amb una entrevista a un dirigent unionista; ocupant les primeres línies la vaga feminista del 8 de març.\nLa premsa catalana està dividida i se centra en la negativa de la CUP a investir Jordi Sànchez i en la vaga feminista del 8 de març. L'ARA publica també una entrevista amb l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau.\nTots volem el mateix que la CUP però la CUP no ha de decidir l'estratègia bloquejant amb els seus quatre escons la majoria parlamentària. D'acord que hi digui la seva i que corregeixi postures massa autonomistes però que no hi posi línies vermelles perquè no hi té dret. Encara no hi ha ningú de la CUP a la presó.\n4 de març de 2018, 19.21 h\nQue es >España en aquest moments.? UNA DESGRACIA POLÍTICA......amb polìtics desgraciats i sense ideals .\nJoan Garsia Jansà Palamós\n4 de març de 2018, 15.36 h\nPePPerros i Cane´s es mosseguen entre ells. A veure qui tindrà més mala bava i intoxicarà el seu adversari amb l´adenovirus més potent. Ells no tenen amics quan es tracta de ganyar el vot feixi-SS-ta corru-PP-tor espa-Ñ-ol. Ja falta poc per a que el naufragi caspa-Ñ-ol toqui el fons oceànic i el llot se l´empassi lentament.\n4 de març de 2018, 14.37 h\n#2 EN EL ULTIMO RANKING 2017 DE DEMOCRACY INDEX HECHO POR THE ECONOMIST SIGUE, COMO EN AÑOS ANTERIORES, APARECIENDO ESPAÑA COMO UNA DEMOCRACIA PLENA.\n4 de març de 2018, 11.17 h\nTabarnia, Naziudadanos... el cancer de Catalunya, tercera generacio de migrants\ncatalanofobics que ens odien, com la tercera generacio de magrebins de França,\nadeptes de la violencia i l'odi al pais d'acollida.\nRosa Mari Navarcles\n4 de març de 2018, 11.12 h\nQuan l´ex-jutge Pallín diu que els suposats càrrecs contra els Jordis, Junqueras i Puigdemont , que no tenen cap ni peus, ho diu ben clar als quatre vents: la politització de la justícia espaÑola és total, i la manipulació que en fan va contra totes les constitucions hagudes i per haver. Tan sols espero que els culpables d´aquesta gran injustícia algun dia es vegin asseguts al banc dels acusats per delinquents socials i polítics.\nMarcello Guazzoni La Spagna, il paradiso dei fascisti e l'inferno dei democratici\n4 de març de 2018, 10.37 h\nI catalani, mentre sei in Spagna, non conoscerai la libertà PERCHÉ VIVRAI CON L'INQUISIZIONE SPAGNOLA !


Assemblees | Escola L'Aulet\nUn dels pilars del projecte educatiu de la nostra escola és la participació de l’alumnat tan en la presa de decisions com en l’aportació de propostes. Això es fa a partir de les assemblees i les reunions de delegats/es. Es duen a terme tres tipus d’assemblees.\nAssemblees generals (participatives). Se’n fa una a inici de curs i una a final de cada trimestre.\nAssemblees de cicle (quan es considera necessari).\nAssemblees de classe (setmanals). La mestra juga un paper d’acompanyament de menor a major intervenció segons l’edat.\nTé una ordre del dia. ESPAI/TEMPS on tractar alguns conflictes grupals i els alumnes poden fer les seves aportacions per millorar la situació, reflexionar i prendre els seus compromisos individuals o grupals per tal de GENERAR UN CANVI.\nA C.S. s’organitza una campanya electoral i els candidats elaboren els seus cartells, expliquen perquè s’hi presenten. Sovint ja es presenten per parelles: delegat i secretari.\nTothom, mestres i alumnes se senten vinculats pels acords presos. ✍\nNo és cap descrèdit quedar-se en minoria defensant una posició.\nTotes les opinions tenen valor. 👌\nEls acords presos són vinculants per a tots i totes.\nEls mestres són part integrant de les assemblees, no jutges i impositors de disciplines.\nEls més grans tenen una responsabilitat cap als més petits.👪\nEls petits n’aprenen, copien, esdevindran grans un dia.\nREUNIONS de delegats/des.\nUn cop al mes es fa una reunió entre la directora i els delegats i les delegades de cada curs de Primària. Aporten els temes de discussió o les propostes elaborades a l’assemblea de classe. La directora també té el seu torn i informa dels canvis, les novetats o de les propostes del claustre. Preparen les assemblees generals\nL’alumnat que en té ganes participa a les comissions d’Escola Verda 🌲🍀 , de Festes 🍢🍥, Hort i jardí 🍈🍆🌶 i Biblioteca.📕\nCada 15 dies, els dimecres de 12:30h a 13:30h es queden a treballar amb la comissió que han triat.\nEs fan dos torns, un primer torn d’octubre a gener i un segon torn de febrer a maig.


Disculpau el retard a causa d'uns problemes informàtics\nCom ha anat aquesta setmana amb aquestes activitats que us han anat proposant? Segur que ha anat beníssim i que heu passat bones estones fent-les!!\nPerò encara no hem acabat. Avui us proposo aprendre a fer alguns trucs de màgia, així que:\nAquí teniu alguns videos amb trucs senzills i amb materials que segurament teniu per casa. Observau bé els trucs que més us agraden.\nCinc trucs de màgia facilets, ja veureu que xulos!!\nSi voleu em podeu enviar fotos o vídeos amb algun dels trucs que hagueu practicat.\nSegurament ahir capvespre vau rebre informació sobre la setmana que ve, recordar-vos que:\nAvui passarem informacions a les quintades per a donar instruccions més detallades.\nPublicat per riber4a2020 a 9:00 Cap comentari:\nPublicat per riber4a2020 a 8:30 Cap comentari:\nAvui seguirem aquesta setmana d'activitats més divertides fàrem un pot de sal de colors:\nGuixos de color o pigments alimentàris\nA veure quins dibuixos vos poden sortir vos deix un exemple d'unes muntanyes de colors.\nPots eviar les imatges de les teves produccions al correu !!!\nAvui començam la darrera setmana del curs i els mestres us hem preparat unes activitats ben divertides.\nHola nins i nines bon dia\nPublicat per riber4a2020 a 12:32 Cap comentari:\nDIJOUS 11 - 06 - 2020\nHola nins i nines dijous quasi final de setmana...\nCASTELLÀ: Avui a castellà farem una comprensión escrita:\nNATURALS: Avui recordarem quins són els pricipals rius d'Espanya i les dibuixarem a un mapa. Els rius que has de dibuixar són: Miño, Tajo, Ebra, Guadiana, Duero, Segura, Xúquer, guadalquivir. Ens agradaria que dibuixis al mapa i els rius sense utilitzar l'enllaç.\nEDUCACIÓ FÍSICA: Bon dia, alumnes de 4t. Ja ens trobam a la recta final d'aquest curs escolar, per això ja com a darrera tasca a realitzar, vos propòs jugar un joc amb la vostra família. D'aquesta manera intentarem finalitzar el curs divertint-nos i realitzant exercici amb família. El joc és el següent:\nDIMARTS 9 -10 -2020\nDILLUNS DIA 8-06-2020\nDIMECRES 3-06.2020. BON DIA DISCULPAU EL RETARD P...\nDILLUNS DIA 1-06-2020.


Patrimoni espoliat – EbreDigital.cat\nMàrius Pont Fandos2018-07-16T18:03:53+02:0016 de Maig de 2018|Firmes ebredigital.cat| Terres de l'Ebre|Oliveres Mil·lenàries|0 Comentaris\nUs podeu arribar a imaginar que un dia un fons voltor, una empresa desaprensiva o qualsevol ric vanitós compren l’edifici de la Pedrera o l’amfiteatre de Tarragona o el monestir de Ripoll o el castell d’Ulldecona, els desmunten i se’ls emporten a una finca de la seua propietat per tal de poder presumir-ne davant de les seues amistats? Veritat que no us podeu imaginar que puga passar? Perquè, en general i sortosament, l’època en què es podien usurpar castells medievals, claustres romànics o altres construccions de l’antiguitat ha passat a la història.\nI no caieu de cul si us dic que una cosa pareguda està passant cada dia davant dels nostres nassos? No us escandalitzeu si us manifesto que ens estan espoliant de forma reiterada i tolerada un patrimoni mil·lenari? Que hi ha empreses que s’aprofiten de la mala situació econòmica de la pagesia i de la permissivitat legal, compren finques senceres d’oliveres antiquíssimes, les arrenquen i les revenen com a articles ornamental de luxe per una quantitat immensament superior a la que han pagat?\nA banda i banda del Sénia, en aquest territori de cruïlla, contínuum natural i cultural, hi ha la més alta concentració mundial d’oliveres mil·lenàries (sí, he escrit “la més alta concentració mundial”), la majoria fargues. I elles, en perfecta simbiosi amb els elements del seu entorn, conformen un ecosistema únic i un paisatge de gran importància ecològica i natural que incrementa el seu valor amb tot allò que al llarg de segles li ha aportat la humanització: camps de conreu, elements constructius diversos (especialment les construccions de pedra en sec), vies de comunicació, ordenació racional del territori, etc. Si seguim pel mateix camí tot això està en perill de desaparèixer, no només el paisatge heretat dels avantpassats que no tenim cap dret a destrossar, sinó les mateixes oliveres, que un cop trasplantades queden habitualment condemnades a mort lenta en uns pocs anys, per molts tractaments pal·liatius que els facen. I una olivera mil·lenària arrencada i morta ja no té reposició possible.\nI us imagineu, a més, que un dia us trobeu una fotografia robada de la vostra mare o de la vostra germana o del vostre fill en un web de continguts pornogràfics o en una oferta de “contactes”? Segur que us en feu creus. Doncs una cosa similar està passant amb aquestes familiars oliveres indecorosament exposades en webs infames a l’espera del millor postor: un comprador que segurament pensa que poder pagar-ne un preu vol dir tindre dret sobre un ésser i que té el caprici d’exhibir impúdicament aquella olivera al seu jardí per a fer el fatxenda i qui sap si per a inflar el seu pedigrí.\nQui som nosaltres per a fer el que vulguem amb uns éssers vius que porten aquí centenars i en molts casos milers d’anys, que hi eren abans de nosaltres i que, si no ho impedim, ens sobreviuran i passaran a les futures generacions? Amb un bé així no es pot fer el li done la gana a qui en té el títol de propietat. O dit d’una altra manera: hi pot haver unes persones propietàries del terreny, però moralment (i allò moral és el que ens fa persones) no són propietàries plenipotenciàries d’un llegat que a força d’anys de presència ja són de tots i totes (encara que els que en posseïxen les escriptures en recullen el fruit, que en tenen tot el dret). O, si m’apureu, elles, les oliveres, formen part de nosaltres i nosaltres, i allò que fem, som d’elles. Al cap i a la fi eren aquí molt abans que apareguéssem nosaltres.\nDavant d’un espoli tan flagrant i de l’assassinat sistemàtic d’aquestes imponents oliveres no deixa de sorprendre que a hores d’ara l’Administració catalana no haja fet cap actuació legislativa de protecció integral, a imatge de la que des de fa més d’una dècada aplica l’Administració valenciana. Bé que a aquesta banda del Sénia quan ha interessat s’han protegit espècies animals o pastures del Pirineu, sense anar més lluny. Cal, per tant, mesures urgents que puguen aturar la sagnia, mesures de protecció d’aquests arbres i d’incentivació a la gent del camp que n’és titular.\nI no serà perquè ningú haja posat el dit a la llaga. Des de fa temps la gent activista i activa de Salvem lo Montsià està clamant al cel i a la terra perquè s’ature aquest vandalisme autoritzat. I ara, juntament amb Graëllsia, han engegat el projecte “Arbres en peu de vida” per tal de conscienciar tota la gent del territori, és a dir, conscienciar-nos que si aquestes grandioses fargues seguixen marxant a l’exili i a camps d’extermini estem suïcidant la nostra mateixa essència.\nSi la paraula és poderosa, que ho és, repetiu-vos a vosaltres mateixos, repetim-los, repetim-nos, que “ni són vostres ni són nostres: són de la mare Terra”, com diu Montse Boldú en un poema. I tant de bo que aquesta convicció ens permeta per temps i temps poder dir a cada una d’aquestes oliveres, mentre la contemplem i rebem les seues vibracions, amb paraules també poètiques de Conxita Jiménez: “T’alces poderosa des del fons de la terra / i aspra, viva i encesa t’ofrenes al cel”.


Masonita - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLes matrícules dels cotxes del Quebec es van fer amb masonita durant la Segona Guerra Mundial, per estalviar ferro i acer. Aquesta és del 1944.\nLa Masonita, també coneguda com a masonite (de la paraula en anglès) és un tipus d'aglomerat o tàblex inventada per William H. Mason.\nLa Masonita va ser inventada el 1924 a Laurel, Mississipí, per William H. Mason. La producció en massa va començar el 1929. En els anys 1930 i 1940 la masonita ja es feia servir per a moltes aplicacions, incloent portes, sostres, parets, escriptoris i canoes.\nSovint s'utilitza per al revestiment de cases i, si es manté pintada a intervals regulars, dura el mateix que la vida de la casa. La seva popularitat es va esvair després, però encara s'utilitza, sobretot pels aficionats a la construcció i a la fusteria. És àmpliament utilitzada per a la fabricació de portes interiors i va donar nom a una empresa que porta el mateix nom (Masonite).\nTambé és usada a vegades per artistes, com ara Joan Miró, com a suport.\nLa masonita es produeix utilitzant el mètode de Mason, fent servir voladures i estelles de fusta disposant-les en forma de fusta. Les juntes es premsen i s'escalfen per formar el producte final. El producte final s'obté sense fer servir cap tipus d'adhesiu o aglutinant. Les fibres de la masonita mostren una alta resistència a la flexió, resistència a la tracció, la densitat i l'estabilitat. A diferència d'altres panells de fusta composta, la masonita es produeix sense fer servir resines a base de formaldehids.\nPintures sobre masonita, sèrie de pintures de Joan Miró feta el 1936\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Masonita\n↑ «1925 - Masonite Europe». Masonite Europe<!. [Consulta: 23 setembre 2009].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Masonita&oldid=22285338»\nLast edited on 9 nov 2019, at 06:04


Alchimia GrowShop: Cànnabis i fibromiàlgia, relació terapèutica\nAquests darrers anys, el CBD o cannabidiol s'ha popularitzat enormement en l'àmbit global amb gran nombre d'aplicacions\nCONTINGUT PATROCINAT 31.01.2020 | 12:12\nAlchimia ofereix un ampli catàleg de productes amb CBD o cannabidiol. ALCHIMIA\nAlchimia ofereix un ampli catàleg de productes amb CBD o cannabidiol.\nLa fibromiàlgia és una afectació musculoesquelètica d'origen desconegut que es diagnostica amb més freqüència a les dones. Els símptomes principals inclouen dolor crònic, insomni, fatiga, migranyes i dolor a les articulacions. El més destacat és el dolor generalitzat, es presenta a diversos llocs del cos i s'ha descrit de formes diferents pels pacients: rigidesa, dolor intens, constant o intermitent, i, de vegades, amb característiques de dolor neuropàtic, segons explica Laia Caballero, menbre de l'equip d'Alchimia Growshop, empresa situada a Vilamalla.\nTanmateix, és molt freqüent que la fibromiàlgia coexisteixi amb altres símptomes, com quadres depressius, ansietat, rigidesa articular, parestèsia (sensació de pessigolleig), síndrome de l'articulació temporomandibular, problemes de concentració i memòria i sensació de tumefacció a les mans.\nEl grau d'afectació depèn de cada pacient, des de patir dolors intermitents o irregulars, fins a la incapacitació i la impossibilitat de gaudir d'una bona qualitat de vida. És conegut que el dolor i la fatiga varien en funció de l'hora del dia i per factors com l'estrès, el nivell d'activitat, els patrons del son i el clima.\nS'estima que aproximadament un 3% de persones pateixen fibromiàlgia a l'Estat espanyol –això és més d'1 milió de persones–, tot i que des de la Societat Espanyola de Fibromiàlgia i Síndrome de Fatiga Crònica (SEFIFAC) ens indiquen que estudis europeus recents fan pensar que l'afectació podria ser més elevada: Entre 3 i 4 persones de cada 100. Es calcula que entre un 80-90% són dones.\nActualment no existeix al mercat cap fàrmac específic per la malaltia de la fibromiàlgia. El tractament farmacològic habitual combina els analgèsics, antiinflamatoris, els antidepressius els ansiolítics i anticonvulsius, i serveix per tractar o ajudar a controlar els símptomes com el dolor o l'insomni, tot i que malauradament no és un tractament completament satisfactori.\nLes opcions més freqüents\nLes opcions més freqüents que la medicina ofereix per minimitzar els símptomes de la fibromiàlgia són les següents:\nAnalgèsics: Qualsevol analgèsic de venda lliure com el paracetamol, l'ibuprofèn o el naproxèn. Si el facultatiu així ho considera, pot receptar fàrmacs més potents com el tramadol, un analgèsic opiaci menor, o l'oxicodona, opiaci major. El pacient ha de ser informat del potencial risc d'addicció d'aquest tipus de fàrmacs, especialment en tractaments prolongats.\nAntidepressius: Són els més receptats pels facultatius, ja que eleven el nivell d'algunes substàncies químiques al cervell que participen en la modulació del dolor i estan associats amb la depressió, la fatiga i el dolor. Diversos tipus d'antidepressius han demostrat que actuen en la millora de l'estat d'ànim, així com en el control de la fatiga, el dolor, i la qualitat del son. D'altra banda, no tots els antidepressius han demostrat la mateixa eficàcia i tenen un efecte moderat, per la qual cosa es fa necessari associar-ho a l'ús d'altres fàrmacs complementaris i modalitats terapèutiques. Cal remarcar, també, que els antidepressius poden causar una bona quantitat d'efectes adversos com canvis de pes, declivi de les habilitats cognitives i motores, marejos, visió borrosa i disfunció sexual, entre d'altres. En aquest cas, el pacient ha de valorar conjuntament amb el seu metge els avantatges i inconvenients de l'ús d'aquests fàrmacs.\nAnsiolítics: Actuen fonamentalment sobre la qualitat del son, sobre el control de l'ansietat i, de vegades, també com a relaxants musculars. Com en el cas dels analgèsics opiacis, poden generar una forta dependència.\nPot ajudar el cànnabis els pacients d'aquesta malaltia?\nTradicionalment, el cànnabis s'ha associat principalment al THC, el principal component psicoactiu d'aquesta planta. Malgrat això, en els últims anys un altre cannabinoide s'ha popularitzat enormement en el terreny terapèutic en l'àmbit global: el CBD o cannabidiol. El gran nombre d'aplicacions terapèutiques d'aquest cannabinoide en concret, i especialment el fet que el CBD no és psicoactiu, han provocat un considerable augment en l'interès per part de la comunitat científica i especialment de milers de pacients de diverses malalties que han trobat en el CBD l'alleujament que fins ara no havien trobat.\nL'aplicació directa via tòpica és cada vegada més popular i resulta una bona manera de combatre els dolors provocats de forma més localitzada. Les propietats terapèutiques i possibles aplicacions terapèutiques del CBD són nombroses, entre les quals destaquem:\nCom a eficaç antiinflamatori.\nPer reduir l'ansietat i els símptomes de depressió.\nComplementari a tractaments d'alteracions dermatològiques com la psoriasi i l'acne.\nJa hem esmentat que el CBD no posseeix propietats psicoactives, pel que no ha estat catalogat per la Convenció de Substàncies psicotròpiques. L'ús de productes que contenen CBD extret de la planta de cànnabis és cada cop més extens, i els pots trobar al mercat en diversos formats i presentacions: Oli de CBD, càpsules, cremes, pegats, olis de massatge... La normalització d'aquest extracte del cànnabis ha fet que fins i tot hi hagi línies específiques de productes amb CBD per a mascotes. Si estàs interessat o interessada a rebre més informació sobre els extractes de CBD del cànnabis i els productes que pots trobar al mercat, compta amb nosaltres tant per telèfon com de forma física, estarem encantats d'assessorar-te.Remarquem, però, que no som especialistes mèdics. Abans de provar qualsevol tractament per millorar la salut, has de comptar sempre amb l'opinió del teu metge habitual, que valorarà adequadament els avantatges del seu ús.\nDigues que ens has vist a l'EMPORDÀ i et farem un 10% de descompte.\nFonts consultades: Hospital del Mar, Arthritis Foundation, Fundación Española de Reumatología, Asociación Española de Cannabis Medicinal, Kalapa Clinic i Fundación Canna.\nAdreça: carrer Llevant, 32\nTelèfon: 972 527 248


Formentera vol reduir un 16% el sostre de vehicles en quatre anys\nAmb vista al 2020, el Consell insular preveu reduir-lo un 4% i que passi dels 22.382 d'autoritzats el 2019 als 21.487\nPalmaEl Consell de Formentera vol reduir el sostre de vehicles un 16% en els pròxims quatre anys, segons el projecte formentera.eco que es va presentar aquest dijous en el marc del Consell d'Entitats. Segons ha informat l'agència Efe, es tracta d'una de les propostes que l'administració insular va donar a conèixer a les associacions i agents socials de l'illa.\nAmb vista al 2020, el Consell de Formentera preveu reduir el sostre de vehicles un 4%, a fi que passi dels 22.382 d'autoritzats el 2019 als 21.487. El conseller de Mobilitat, Rafael González, va recordar que l'estiu passat, quan es va posar en marxa per primera vegada la regulació d'entrada de vehicles, el nombre màxim d'autoritzats va ser de 21.929.\nA més, han exposat la possibilitat d'ampliar el període en què s'aplica aquesta normativa i passar de dur-se a terme entre l'1 de juliol i el 31 d'agost a començar la darrera setmana de juny fins a la primera setmana de setembre.\nQuant al transport públic, el Consell preveu crear una nova línia i augmentar les freqüències, amb un increment del 18% del servei respecte de l'any passat. En total hi haurà set línies que donaran servei de les 6 del matí a les 00.00 h, amb una expedició nocturna especial fins a la 1.15 de la matinada. El mes de juliol del 2019, Formentera es va convertir en l'illa d'Europa més gran a regular l'entrada de vehicles.\nformentera consell de Formentera vehicles


El vicepresident segon del Consell visita el Monestir de la Valldigna | infoniu\nMartínez Dalmau es va comprometre a recollir totes les propostes i suggeriments formulats, en nom de la Mancomunitat de la Valldigna\nEl passat divendres, 2 d’abril, el vicepresident segon del Consell i Conseller de Vivenda i Arquitectura Bioclimàtica, Rubén Martínez Dalmau, va visitar el Monestir de la Valldigna. Durant la visita, Martínez Dalmau va estar acompanyat per l’alcalde de Simat de la Valldigna i president de la Mancomunitat de la Valldigna, Víctor Mansanet, qui li va exposar les necessitats i urgències de tipus patrimonial, que requereix aquest monument historicoartístic.\nMartínez Dalmau es va comprometre a recollir totes les propostes i suggeriments formulats, en nom de la Mancomunitat de la Valldigna, per l’alcalde de Simat, el partit del qual forma partit del grup Unides-Podem de les Corts Valencianes i al qual pertany el vicepresident segon.\nProposta de llei del Monestir de la Valldigna\nEl conseller, durant la seua primera visita oficial, va manifestar que «aquest cenobi és un dels monuments més significatius i simbòlics del País Valencià». Ambdues autoritats es reuniran en els pròxims dies per a estudiar i presentar esmenes a la proposta de llei del Monestir de la Valldigna. A més, es van comprometre a treballar conjuntament, tant a través de les institucions que presideixen com del seu grup parlamentari, a promocionar, difondre i millorar tota l’activitat relacionada amb el Monestir de la Valldigna.\nL’alcalde de Simat agraeix la última intervenció de la Conselleria de Cultura per mitjà de la qual s’han restaurat el campanar i alguns arcs gòtics del monument. Tot i això, Mansanet considera que «cal una major inversió per a seguir actuant en la conservació i restauració del conjunt monumental». El primer edil de Simat va destacar davant el vicepresident segon del Consell la labor dels tres pobles que formen part de la Mancomunitat de la Valldigna (Simat de la Valldigna, Benifairó de la Valldigna i Barx), els quals han impulsat una important programació cultural i artística, l’eix de la qual és el Centre d’Interpretació i Investigació de Música Medieval, que dirigeix la distingida experta Mara Aranda.\nAl finalitzar la visita, el vicepresident segon del Consell va firmar en el Llibre d’Honor de l’Ajuntament de Simat de la Valldigna i va agrair a l’alcalde la seua disposició a treballar junts en favor d’aquest destacat monument, que figura en l’Estatut d’Autonomia i un dels pocs que disposa d’una llei pròpia.


"Gràcies als drets d'emissió les empreses impulsen canvis tecnològics" - Ismael Romeo, SENDECO2\n“Gràcies als drets d’emissió les empreses impulsen canvis tecnològics” – Ismael Romeo, SENDECO2\nby Alba Huerga | Oct 7, 2019 | Economia, Emissions, Política | 0 comentaris\n“Actualment cada vegada més economies estan posant preu al CO₂ a través de mecanismes de mercat” assegura Ismael Romeo, director de SENDECO2. La seva empresa es dedica a la compravenda de drets d’emissió i a l’assessorament d’aquelles empreses del sector industrial que estan obligades, pel Règim de Comerç Europeu, a pagar per cada tona de CO₂ que emeten.\nEntorn d’aquestes indústries i empreses neix el mercat de carboni, “que s’està convertint en la tendència cap a on van la majoria de les economies mundials”. Posar preu al CO₂ és “un incentiu per a aquells que busquen afrontar un canvi tecnològic a favor de la lluita contra el canvi climàtic” assegura Romeo.\n“Gràcies a l’aplicació de canvis tecnològics en els seus negocis per a reduir emissions, les empreses emissores poden deixar de comprar drets d’emissió o vendre els que ja tenien”. A més, “Venent aquests drets també poden cobrir els costos d’aquests canvis tecnològics” aclareix Romeo. Un avanç per a la transformació tecnològica de les empreses i per descomptat, una gran ajuda en la lluita contra el canvi climàtic.\nSegons les dades d’emissions del MITECO, des de 2006 Espanya ha reduït les seves emissions fins a un 60%. Segons Romeo, “Aquest assoliment té relació directa amb la normalització i penetració d’aquest mercat de carbonis, amb la crisi econòmica de 2008 i amb la implementació de les energies renovables”.\nFins a quin punt el mercat actual de carboni ajuda a la reducció d’emissions de CO2?\nEl mercat d’emissions està sent efectiu i s’està convertint en la tendència cap on van la majoria de les economies mundials. Actualment cada vegada més economies estan posant preu al CO₂ a través de mecanismes de mercat, impostos directes o combinant totes dues coses. Aquest preu exerceix d’incentiu per a aquells que busquen afrontar un canvi tecnològic a favor de la lluita contra el canvi climàtic.\nD’aquesta manera podran vendre posteriorment una sèrie de drets d’emissió que els permetran finançar totalment o parcialment aquesta mateixa reforma tecnològica. Gràcies a aquesta aposta tecnològica, les empreses deixen de comprar drets d’emissió o bé poden vendre els que ja tenien.\nCom ha afectat el mercat de carboni al nivell d’emissions d’Espanya?\n“Des de 2006 hi ha 100 milions de tones d’emissions menys a Espanya. Aquest assoliment té relació amb la penetració del mercat de carboni, la crisi i la implementació de renovables”\nL’any 2006 el sector industrial espanyol va emetre entorn 220 a 230 milions de tones. Actualment està emetent entorn 130/140. Hi ha 100 milions de tones d’emissions menys. Aquest assoliment té relació directa amb la normalització i penetració d’aquest mercat de carboni, amb la crisi econòmica de 2008 i amb la implementació de les energies renovables.\nSi les empreses poden vendre els drets d’emissió no utilitzats, no seguiran les empreses comprant-los i per tant emetent CO₂?\nSí que és cert que algunes empreses continuaran comprant aquests drets, però al final acabaran intentant comprar cada vegada menys, perquè cada vegada els costarà més car. Tot això tenint en compte que cada any hi ha menys drets d’emissió disponibles. Si no existissin aquests drets d’emissió moltes empreses ni es plantejarien emprendre un canvi tecnològic.\n“Si no existissin aquests drets d’emissió moltes empreses ni es plantejarien emprendre un canvi tecnològic.”\nQuines empreses estan obligades a compensar les seves emissions amb aquest sistema de drets d’emissió?\nDes de l’any 2005 Espanya està dins del Règim de comerç de drets d’emissions de la UE. Totes les indústries intensives en l’ús de combustibles fòssils i per tant intensives de CO₂, estan obligades a controlar i verificar les seves emissions. Al final de cada exercici, abans del 30 d’abril de l’any següent, han de lliurar tants drets d’emissió com tones de CO₂ hagin emès.\nQuina és la multa per no fer-ho? És possible alterar les dades d’emissió?\nLes dades no es poden alterar perquè estan verificats per entitats externes i després són revisats pels governs dels mateixos països. Qualsevol alteració possible és mínima. Per al sector regulat la multa són 100 € per dret d’emissió i l’obligació de comprar la tona a part, de 23 € a 26 € més per cada tona. Ningú vol assumir tota aquesta penalització econòmica. Per tant, si una empresa no compleix, és perquè no pot.\nLlavors, les empreses que no estan subjectes al Règim de comerç també poden compensar les seves emissions?\nSí, però a través d’altres vies. Hem de diferenciar que existeixen dos tipus de mercats de compravenda de drets d’emissió. Existeix un conjunt d’empreses subjectes a la directiva europea, el mercat obligatori que no pot optar per no complir, i després existeix el mercat voluntari. Són empreses que no estan obligades a fer-ho perquè el seu nivell d’emissions no és tan elevat, però voluntàriament decideixen mesurar la seva petjada de carboni i compensar-la.\nA Espanya, quin percentatge d’emissions es comptabilitzen?\nLa gran majoria. Les del sector obligatori i les del sector difús. En el sector obligatori les emissions estan directament regulades pel Règim de comerç. Les emissions del sector difús són totes les altres: Calefaccions en llars, l’agricultura, el sector del transport, negocis privats, instal·lacions públiques… Són totes aquelles que no estan subjectes al Règim de comerç.\nTotes aquestes emissions estan mesurades sobre la base d’estimacions i s’inclouen en el càlcul de les emissions globals que emeten els països.\nQuin percentatge està comptabilitzat i cobert de manera obligatòria pel mercat de carboni i quina part es queda fora?\nSegons les dades europees, aproximadament el 40% de les emissions provenen de la indústria i entorn el 60% són del sector difús. Per tant podríem dir que només un 40% d’aquestes emissions han estat compensades.\nEn el cas d’Espanya, de quant estem parlant?\nEspanya emet unes 350/360 milions de tones a l’any. D’aquestes 350, entorn150 són les que estan subjectes a directives, les que emeten indústries i companyies aèries. La resta entren dins del sector difús. La majoria d’accions voluntàries de compensació es realitzen en aquest sector difús. Com que no és un mercat obligatori, no podem comptabilitzar quantes empreses del sector difús comptabilitzen i compensen les seves emissions. Una farmàcia, un banc o qualsevol petit negoci que vulgui mesurar la seva petjada, pot compensar-la voluntàriament mitjançant mecanismes alternatius a aquest Règim de comerç Europeu.\nDes que es van instal·lar els mercats de carboni s’ha reduït la mitjana d’emissions de les majors empreses emissores de CO₂ a Espanya?\nSens dubte. Els grans emissors cada vegada emeten menys. Dins dels grans emissors estan les elèctriques, que intenten reduir l’ús de carbó utilitzant altres tecnologies alternatives, com les energies renovables.\nCom participen els Governs en el mercat de carboni?\nEls governs no participen en aquesta compravenda de drets d’emissió. El que sí que fan és incentivar polítiques que puguin afavorir aquesta activitat. Tot el que hi ha ara de comerç d’emissions a escala europea, ve fomentat per decisions polítiques nacionals i europees. Els governs no participen però sí que estableixen les regles perquè es pugui arribar a cap.\nQuin és el perfil d’empreses que compren drets d’emissió en el mercat de carboni?\nTotes aquelles que emeten més del que tenen assignat. Hi ha empreses que no estan fent malament les coses però tenen pics de producció. Tenien assignada una quantitat de drets sobre la base d’una producció i pel que sigui, emeten més. Aquest perfil d’empreses haurà de comprar drets.\n“La tendència és que cada vegada hi hagi menys assignació de drets d’emissió gratuïta i que les emissions s’hagin de pagar des de l’inici de l’exercici productiu”\nEl perfil més clàssic és el de les elèctriques, que reben zero drets d’emissió gratuïts i encara que vagin reduint les seves emissions, han de comprar des de la seva primera emissió. Aquestes elèctriques, si abans emetien 20 milions de tones de CO₂ i ara emeten 12, en lloc de comprar 20 milions hauran de comprar 12, però hauran de comprar-les.\nLa tendència és que cada vegada hi hagi menys assignació gratuïta i que les emissions s’hagin de pagar des de l’inici de l’exercici productiu. Si tens menys drets, has de compensar més quantitat.\nCom s’estableixen els preus d’aquests drets d’emissió?\nEls preus s’estableixen segons la llei de l’oferta i la demanda. Com tots els mercats, si hi ha més oferta el preu baixarà, si hi ha més demanda que ofereix el preu pujarà. En aquest moment el preu del dret d’emissió està realment alt, 26,50 € per una tona.\nEl principal problema per a la majoria d’indústries és que el preu s’ha multiplicat gairebé per quatre en relació amb el preu d’inicis del 2018. És molt difícil adaptar estratègies davant una pujada tan abrupta i, des del punt de vista dels fonamentals, poc justificada. Per a una empresa petita o mitjana que hagi de comprar 10.000 drets d’emissió -per 10.000 tones-, el cost pot ser molt elevat i, en alguns casos, inassumible.\nPerò les grans empreses com Endesa, Repsol, Viesgo o Naturgy, sí que poden permetre’s comprar aquests drets d’emissió…\nAquestes empreses no reben drets d’emissió gratuïts per la generació elèctrica, però s’ho poden permetre perquè transfereixen una part important dels costos del CO₂ al consumidor final. El consumidor final no només som els ciutadans comuns que el veiem reflectit en la factura de la llum, també són les indústries, que es veuen seriosament perjudicades per l’increment de preus. Aquestes no només han de cobrir el cost de les seves pròpies emissions, sinó també el cost de les emissions dels seus proveïdors energètics.\n“Les grans empreses elèctriques es poden permetre el cost dels drets d’emissió perquè la transfereixen al consumidor final”\nHi ha alguns experts que creuen que la clau per a reduir emissions seria apujar encara més el preu de carboni. Això no repercutirà, encara més, a elevar el preu de les nostres factures de la llum?\nCorrecte. Això és el peix que es mossega la cua. Al final l’objectiu dels drets d’emissió és incentivar el canvi tecnològic. No té sentit que el preu sigui baix, però tampoc té sentit que sigui disparat. No es pot establir un preu extremadament elevat, perquè la reacció en cadena és perjudicial.\nSi el preu es dispara, les empreses elèctriques i sobretot la resta, sofreixen molt. Evidentment, la gent vol comprar energia al menor cost. Per això, aquelles elèctriques que aconsegueixin emetre menys, repercutiran menys en els seus clients i per tant, podran oferir un preu més ajustat.\nTotes les empreses tenen potencial per a generar aquest canvi tecnològic i així deixar de comprar drets d’emissió?\nNo totes. Per a moltes empreses és realment difícil reduir emissions perquè tecnològicament estan al límit o no hi ha novetats en aquest sentit per a la seva activitat productiva. També hi ha casos en els quals hi ha uns costos marginals molt alts.\nPer què algunes empreses continuen rebent drets d’emissió?\nPerquè si obliguem a aquestes empreses al fet que paguin preus desorbitats per les seves emissions es generaria una competència deslleial. Si a Europa es paga una quantitat concreta per cada tona de CO₂ i per exemple, al Marroc no, al final el que faran les empreses és traslladar la seva producció al Marroc i el problema mediambiental seguirà. Per això, les empreses que competeixen amb economies on no s’aplica preu al carboni, i per a evitar en part aquest desavantatge competitiu, continuen rebent drets d’emissió gratuïts. Tot i així cada vegada s’atorguen menys drets.\n“Amb el mercat de carboni algunes empreses s’estan gastant milions d’euros per les seves emissions quan abans emetre no els suposava cap cost”\nExisteix algun mecanisme que limiti la compra de drets d’emissió a les grans empreses emissores?\nNo existeix cap límit. Però cal tenir en compte que aquestes empreses s’estan gastant milions d’euros per les seves emissions quan abans emetre no els suposava cap cost. Així que, amb el mercat de carboni, la majoria d’elles es plantejaran o ja s’estan plantejant una transformació tecnològica. Encara que no existeixi un límit de compra, la tendència és que cada vegada s’estan comprant menys drets d’emissió.\nCreu que és possible aconseguir una economia ZEO -zero emissions- tal com funciona ara el mercat de carboni?\nEl mercat de carboni funciona bé. La realitat és que l’emissió zero no existirà mai. Mai podrem emetre zero, perquè els combustibles fòssils sempre seran aquí. El que hem de fer és reduir progressivament els nivells d’emissió acceptables per a l’atmosfera, per a poder reduir l’escalfament global del planeta.\n“ Europa només emet entre el 10 i el 12% de les emissions mundials. Per a aconseguir una societat el més prop de les zero emissions possible altres economies importants han d’adoptar mesures similars“\nNi tan sols amb tots els objectius ZEO -zero emissions- que s’ha imposat la Unió Europea és possible?\nA causa de les noves economies i al desenvolupament industrial, cada vegada hi ha més emissions. Els esforços que fa Europa en la reducció de les emissions, tenen poca influència en la reducció d’aquest escalfament global. Europa a escala continent només està emetent entre el 10 i el 12% de les emissions mundials. És a dir, que totes les accions que fa Europa reverteixen només sobre aquest 10 i 12%. Per a aconseguir una societat el més a prop possible de les zero emissions fa falta que altres economies importants, que ja s’estan despertant, vagin adoptant mesures similars.


DEPARTAMENT D’EDUCACIÓ ARA\nEl Govern ha posat en marxa, a través del Departament d’Educació, un seguit d’actuacions per defensar el model d’escola catalana. La primera és la d’elaborar un nou marc normatiu amb l’objectiu de fomentar l’ús del català al sistema educatiu. El Govern vol mantenir el consens que ha fet possible el model d’escola catalana i treballar amb partits, entitats i experts.\nTambé, i a curt termini, el Departament d’Educació actuarà a través de la Inspecció d’Educació per vetllar que es doni compliment als projectes lingüístics vigents en cada centre educatiu, és a dir, perquè el que està establert en el projecte de cada centre sigui efectivament el que passi dins les aules. D’aquesta manera es vol revertir la situació actual, que, segons mostren les primeres dades, ha suposat una disminució de l’ús del català en els darrers quinze anys.\nPer fomentar l’ús del català i donar les eines necessàries als professionals dels centres per fer-ho possible, els departaments d’Educació i de Cultura han elaborat un pla de promoció de l’ús de la llengua catalana que es posarà en marxa aquest mes de gener i que arribarà a tots els centres de Catalunya els pròxims quatre anys. El programa impulsarà la creació de grups a cada centre per analitzar-ne la situació lingüística i treballar propostes de millora. A més, durant el 2022 tot el professorat es formarà en promoció de la llengua i en gestió de situacions d’aula.\nEL DEPARTAMENT D'EDUCACIÓ PRESENTA UN CARTELL SOBRE L'ESCOLA EN CATALA\nDEPARTAMENT D'EDUCACIÓ ARA\nEl Departament d’Educació ha presentat un cartell sobre l’escola en català, dibuixat per l’il·lustrador Joan Turu, que es repartirà a tots els centres educatius del territori català per posar en valor el sistema d’immersió lingüística entre l’alumnat i la comunitat educativa. El model d’escola en català compta amb un ampli consens social, pedagògic i polític, i que garanteix l’aprenentatge del català i el castellà en finalitzar l’etapa obligatòria.\neducació generalitat català


Federacio Catalana Beisbol i Softbol | Selecció Catalana U13 de Softbol Femení\nSelecció Catalana U13 de Softbol Femení\nPosted at 16:09h in barcelona, barcino, Destacat, dracs, gava, sant boi, softball, Softbol, viladecans\tby\tfcbs\nDes de la Direcció Tècnica de la Federació Catalana de Beisbol i Softbol ens complau informar-vos de la participació de la Selecció Catalana U13 de Softbol femení a l’”European Massimo Romeo Youth Trophy 2019”, on per tercer any consecutiu la nostra selecció hi serà present.\nS’adjunta el llistat final de jugadores seleccionades per a participar a l’Europeu, a la ciutat de Collecchio (Itàlia) els propers 14 al 17 d’Agost, on també hi participaran els equips Joudrs Navy, Joudrs Grey, Sever Brno i Merklin (República Txeca), Kalita (Rússia), Molecules (Ucraïna), Akademiks Sofia (Bulgària), Princ Zagreb (Croàcia), Flanders Academy (Bèlgica) i les seleccions nacionals de Turquia i Itàlia.\nSi alguna esportista convocada no pot participar en aquesta activitat, si us plau, ho haurà de comunicar enviant un correu electrònic a director.tecnic@fcbs.cat.\nLa reunió amb les famílies de les jugadores tindrà lloc al Camp Municipal de Beisbol de Viladecans el proper dimecres 10 de Juliol a les 19:00 h. Es prega confirmació enviant correu electrònic amb el nom del familiar i parentiu representant.\nEls entrenament de preparació tindran lloc els següents dies:\nDimecres 10 de Juliol a les 18:00 hores (Viladecans)\nDilluns 15 de Juliol a les 17:00 hores (Montjuïc)\nDimecres 17 de Juliol a les 18:00 hores (Viladecans)\nDimecres 24 de Juliol a les 18:00 hores (Montjuic)\nDimecres 31 de Juliol a les 18:00 hores (Montjuic)\nDimecres 7 d’Agost a les 18:00 hores (Montjuic)\nCircular Tècnica amb jugadores seleccionades:\nCircular Tècnica 31.19 Selecció Catalana U13 Softbol 2019


Torna ‘Almussafes Camina’ per a fomentar la pràctica d’exercici físic – RiberaTV\nEl Centre de Salut de la localitat reprén la iniciativa després de l’aturada obligada a causa de la pandèmia\nEl programa ‘Almussafes Camina’ es reactiva després de la pandèmia. Les rutes, que es realitzaran amb la presència de professionals sanitaris i de l’esport, es reprenen el pròxim dilluns 8 de novembre i es desenvoluparan tots els dilluns i els dimecres de 9.30 a 10.30 hores. Les inscripcions han de realitzar-se en el Centre de Salut, el número de telèfon del qual és el 96 171 91 90, o en algun dels edificis públics municipals. El projecte està promogut pel Departament de Salut de la Ribera i Salut Pública en col·laboració amb l’Ajuntament de la població.\nEl pròxim dilluns 8 de novembre es reprén el programa ‘Almussafes Camina’, emmarcat dins del projecte intermunicipal ‘La Ribera Camina’ i promogut pel Departament de Salut de la Ribera i Salut Pública en col·laboració amb l’Ajuntament de la localitat. Tots els dilluns i dimecres, de 9.30 a 10.30 hores, es realitzaran rutes saludables per la població en les quals les persones inscrites comptaran amb l’ajuda de professionals de l’àmbit de la salut i l’esport, els qui els assessoraran per a obtindre el màxim partit a les sessions.\nPer a poder participar en la iniciativa, que ha romàs inactiva des que va començar la pandèmia, és necessari formalitzar la inscripció, que és gratuïta, en el Centre de Salut o en algun dels edificis públics municipals. Tota la informació sobre el programa pot consultar-se telefonant al 96 171 91 90, on les infermeres coordinadores del programa, Pilar Girona i Paqui Alegre, resoldran els dubtes relacionats amb la dinàmica que se seguirà per al desenvolupament de l’activitat.\nPer a evitar l’expansió de la Covid-19, s’han establit una sèrie de mesures de seguretat, entre les quals es troben l’obligatorietat de disposar amb la pauta completa de la vacuna contra el virus, no presentar cap símptoma sospitós, l’ús de la mascareta durant els calfaments previs i després de concloure la sessió i la prohibició de menjar durant l’activitat.\nTal com assenyalen des del Departament de Salut de la Ribera, aquest tipus d’exercici té nombrosos beneficis per a les persones que el realitzen. Així, recorden que la seua pràctica millora la capacitat pulmonar, crema greixos, retarda l’aparició de l’Alzheimer, augmenta la massa òssia i muscular, alleugereix l’estrés, redueix la pressió sanguínia, afavoreix l’equilibri i evita refredats. Per aquest motiu, animen a la població a unir-se a la proposta, que es duia a terme amb èxit fins a la interrupció obligada al març de 2020 per la situació epidemiològica causada per la pandèmia.\nTorna ‘Almussafes Camina’ per a fomentar la pràctica d’exercici físic added by Ribera Televisió on 3 novembre, 2021


Àustria tanca el Tirol argumentant que és el principal focus de contagi\nLa província occidental ha registrat 474 dels 1646 casos del país\nLa província austríaca del Tirol, amb 750.000 habitants, ha imposat un tancament des d’avui fins al 5 d’abril per tal de frenar la propagació del coronavirus en una zona o en els contagis estan especialment concentrats, segons que ha informat l’agència de notícies Reuters. La província occidental ha registrat 474 dels 1646 casos del país.\nNomés és permès d’abandonar el municipi en què es viu per a cobrir necessitats bàsiques o treballar, segons que ha dit el governador del Tirol, Guenther Platter. També ha dit que només les persones que viuen al Tirol, treballen a la infraestructura crítica o subministren béns poden ingressar a la província. El moviment de mercaderies és permès sota certs condicionants.


Ambaixada de la lectura – Fundacio FULL\nL’Ambaixada de la Lectura és un projecte que nasqué a Anglaterra l’any 1998 per tal de dotar de prestigi i reconeixement públic aquelles persones que treballen al voltant de l’escriptura i la il·lustració i que volem que siguen considerades un referent dins la nostra societat.\nL’Ambaixada de la Lectura naix amb la intenció d’incrementar el nombre de lectors de llibres, portant la lectura a entorns no habituals i a no lectors.\nEs tracta d’implicar personalitats de diferents àmbits socials i aprofitar el seu ressò mediàtic i la seua capacitat de convocatòria.\nCarles Cano, com a Ambaixador de la Lectura 2018, serà l’encarregat de representar les lletres valencianes a tots els mitjans de comunicació tan públics com privats, amb l’objectiu de difondre la lectura i el llibre en tota la programació, situant-los en espais de màxima audiència, reforçant els suplements literaris de la premsa diària.\nL’Ambaixadora de la Lectura reconeixerà i prestigiarà els mediadors de la lectura, és a dir, llibreters, bibliotecaris, coordinadors de clubs de lectura, els mestres i altres professionals de la lectura. Al mateix temps, implicarà altres actors culturals (teatre, música, arts visuals, dansa), les empreses afins a la cultura i el conjunt de la societat amb la lectura.\nÉs un propòsit millorar la visibilitat i el prestigi de la figura de l’autor, apostant pel contacte directe entre autors i lectors, fomentant la presència dels escriptors en l’espai públic i donant als autors el màxim protagonisme a les fires del llibre i premis literaris que tenen lloc en el nostre territori.


Què és el soroll blanc i en què es diferencia del soroll rosat o marró? - Article\nQuan la gent esmentasoroll blancen aquests dies, potser parlen de qualsevol soroll continu que bloqueja altres sons o simplement sembla calmant. Tanmateix, en sentit estricte, una llista de reproducció de maons LEGO que clonen tranquil·lament al fons no és tècnicament 'soroll blanc'.\nCom explica Live Science, el soroll blanc és una combinació de totes les freqüències de so que els humans poden escoltar (entre 20 i 20.000 Hz) que es reprodueixen a la mateixa amplitud. La freqüència, que descriu bàsicament quantes vegades es repeteix una ona per segon, determina la intensitat o la intensitat del so d'un so. L’amplitud, o l’alçada de cada ona, correspon al volum. Imagineu un piano amb una tecla independent per a cada to que pugui sentir un humà; si poguessis prémer totes aquestes tecles repetidament amb la mateixa força (de manera que cap tecla no fos més forta que una altra), tindries alguna cosa semblant al soroll blanc.\nSoroll rosa contra soroll blanc contra soroll marró\nEl soroll blanc s’anomena així perquè és bàsicament l’equivalent auditiu del color blanc, que és una combinació de totes les longituds d’ona de llum que poden veure els humans. Però no és l’únic soroll de colors que hi ha.\nTot i que cada freqüència del soroll blanc té la mateixa amplitud, se sap que el cervell humà està més sintonitzat amb les freqüències més altes, de manera que els sons més aguts del soroll blanc poden semblar lleugerament més forts que els seus homòlegs aguts. Dit d’una altra manera, és possible que algunes persones pensin que el soroll blanc sona massa fluix o molest per ser tranquil·litzador. Per tant, els enginyers d’àudio han creat diversos tipus de soroll que ajuden a silenciar aquest efecte.\nEl soroll rosa també és una combinació de totes les freqüències audibles, però les amplituds de les freqüències disminueixen a mesura que augmenten les freqüències. El resultat és un flux de soroll més profund i suau que sona una mica com una pluja. Les amplituds del soroll marró es redueixen encara més, donant-li un to reduït i baix. Per cert, el soroll marró no té res a veure amb el color: el seu homònim és Robert Brown, un botànic escocès del segle XIX que va estudiar el moviment aleatori i incessant de les partícules microscòpiques. (Aquest moviment es coneix com a 'moviment brownià', i el soroll marró també s'anomena de vegades 'soroll brownià').\nEl soroll blanc realment us pot ajudar a dormir?\nTot i que alguns petits estudis han suggerit que el soroll blanc (o altres sorolls de colors) us pot ajudar a desviar-vos cap a la terra dels somnis i romandre allà, depèn realment de la persona. 'Biològicament, no necessiteu aquest [so] per dormir', va dir Michael Grandner, director del Programa de Recerca del Son i la Salut de la Universitat d'Arizona.TEMPS. 'I si el feu servir cada nit, us podeu acostumar tant que no podeu dormir sense ell'.\nDit això, el soroll blanc definitivament pot ajudar a bloquejar altres sons que us despertin o que no us adormin. Tal com explica la Fundació del Somni, el motiu pel qual una alarma de l’escala o un cotxe cruixent pot fer que us agiteu és menys sobre el so que fa aquest so i més sobre el sobtat o inconsistent que és. Com que el soroll blanc és continu —i incorpora ja totes les freqüències detectables—, s’hi perden altres sons.


Caiguda lliure d'audiència La República\nCaiguda lliure d’audiència\nL’espanyolització de TV3 d’aquests darrers mesos està coincidint -serà casualitat?- amb els índexs més baixos d’audiència que recorda l’emissora pública catalana en molts anys. De fet, l’audiència de TV3 al […]\nL’espanyolització de TV3 d’aquests darrers mesos està coincidint -serà casualitat?- amb els índexs més baixos d’audiència que recorda l’emissora pública catalana en molts anys.\nDe fet, l’audiència de TV3 al juliol fou la més baixa de l’emissora des de 1992, i ni sumant l’audiència de TV3 amb la del 33 i el 3/24 les emissores públiques catalanes atrapaven Tele 5, líder d’audiència amb un 20,2% del share.\nLa qüota a l’agost encara ha disminuit més, passant del 15,6% d’audiència al juliol al 14,9% aquest mes d’agost, de manera que l’emissora catalana ha caigut a la tercera posició d’audiència, empatant amb Televisió Espanyola.\nLa solució és fàcil, la vam apuntar fa uns dies i no ens cansarem de repetir-la. Els millors resultats de “la nostra” han estat, precisament, quan s’ha comportat com “la nostra” i ha estat decididament catalana, ja sigui en els programes de producció pròpia o en els informatius. L’època daurada de TV3, ho recordem tots, fou quan el ‘Persones Humanes’ de Mikimoto batia rècords d’audiència amb un late night que estava a anys llum del que feien les altres emissores i amb un caire radicalment català.\nDe fet els ‘Àfers Exteriors’ que presenta ara en Mikimoto ha estat un dels únics programes de “la nostra” realment vistos aquest estiu, entrant en el 20è lloc del rànquing dels programes més vistos tot i emetre reposicions durant tot l’estiu. Un programa que, recordem-ho, aposta per l’humor intel·ligent i una sana catalanitat, com són les visites a “l’estranger” que Mikimoto ens regala quan va a Euskadi o Madrid.\nSenyors de TV3, la solució és aquí, i no en la infratelevisió de programes de l’estil ‘efecte mirall’, que l’únic triomf del què poden ventar-se és la destrossa sistematitzada de la llengua catalana que perpetren a cada programa.