Sió 573 by Revista Sió - Issuu\nNúm. 573 • Any XLVIII • Novembre 2011\nDossier sobre la Tercera Carlinada a Agramunt\nCiU es recupera, el PSC s’enfonsa i el PP se situa segon [NOVEMBRE 2011] sió 573\nNúm. 573 - Any XLVII - Novembre 2011\nLA 3... ............................................... 3 ACTUALITAT Fets del mes - Eleccions generals 2011 ................... - Els indignats, al CAP ......................... - Guardó internacional ........................ - Lo Pardal .......................................... - Tots Sants ......................................... - Medi Ambient ................................... - Espai Guinovart ................................ - Premi a la innovació ......................... - Noces d’Or i d’Argent........................\nResidència Ribera del Sió - Sortida d’un grup d’avis i àvies ......... 19 5 8 8 8 9 9 10 10 11\nENTITATS Agrupació Sardanista Barretina - Repàs a la temporada ....................... 13\nPORTADA: Les il·lustracions que omplen les parets del vestíbul del CEIP Macià-Companys són un bon decorat per acollir el Col·legi Electoral durant la jornada de les votacions. Li donen un toc de color i d’il·lusió en unes votacions per escollir els diputats i senadors que hauran de gestionar una legislatura que es preveu molt difícil en aquesta crisi econòmica i, també, de valors.\nBombers Voluntaris - Relació de serveis mensuals............. 18\nAssociació de Dones de Preixens - Aniversari ......................................... 13\nOPINIÓ La claraboia - Hostes vingueren... .......................... 21 Gent, fets, coses... - Ocells: gaig ....................................... 23 Els lectors escriuen - Contesta al veí ................................... 24 - Trobada 20 + 20 ................................ 25 REPORTATGE Carlins contra isabelins - La Tercera Carlinada a Agramunt ....... 27 ENSENYAMENT\nAssociació Contra el Càncer - Nota d’agraïment .............................. 15\nFinestra educativa - Iniciem un nou curs........................... 49\nCentre Excursionista d’Agramunt - Inici d’una nova temporada .............. 17\nCOL·LABORACIONS LITERÀRIES El conte - El resident ......................................... 51 ESPORTS - Club Futbol Agramunt ....................... - Atletisme........................................... - Club Handbol Agramunt ................... - CHA: Secció Futbol Sala ................... - Enduret Baix Sió ...............................\n52 55 56 59 61\nPARTITS POLÍTICS MUNICIPALS - Més enllà del 20N ............................. 63 - Octubre: Torrons, Xocolata i Taxes ... 64 - Torró: passat, present i futur.............. 67 L’AJUNTAMENT INFORMA ................. 69 ALMANAC i SERVEIS ......................... 74 RECEPTARI POPULAR ....................... 77\nInformació sobre els resultats de les Eleccions generals a la nostra Vila i a la Ribera del Sió.\n27 a 47 Reportatge amb informació inèdita sobre diferents episodis que va viure i patir la nostra Vila durant la Tercera Guerra Carlina (1872-1876).\nLA 3... Ramon”, l’enfrontament més sagnant d’aquella guerra que va deixar més de 30 morts i un centenar de ferits i molts presoners. Publiquem també d’altres ràtzies carlines molt importants i de les quals no n’hi havia\nAl llarg de la seva trajectòria un dels objectius principals de SIÓ, a més d’informar de l’actualitat i donar veu als agramuntins, ha estat el d’investigar i difondre la nostra història, la història d’Agramunt i dels agramuntins a través d’articles, reportatges i llibres. En aquest número de novembre presentem un ampli dossier extraordinari de 21 pàgines explicant com van viure els agramuntins la tercera i darrera Guerra Carlina. Ho fem a través del testimoni directe dels propis veïns que un corresponsal anònim va recollir i publicar en els diaris de l’època. D’aquests fets únicament es tenia constància d’un sol episodi, la batalla coneguda com el “Foc de Sant\nconstància. I ho fem a partir d’aquestes cròniques periodístiques que hem actualitzat en la forma, però no en el contingut, que s’ha respectat es-\ncrupolosament donada les seva gran importància testimonial. Una altra de les informacions destacades d’aquest número és el resultat de les eleccions generals celebrades el diumenge 20 de novembre. A les pàgines següents el lector trobarà els resultats d’Agramunt i la Ribera i la seva comparativa amb els dels comicis anteriors. Al marge del resultat que ha obtingut a Agramunt cada força política, molt similar a la resta de Catalunya, cal destacar la contínua davallada en la participació, que des de les del 2004 han caigut un 14 per cent a casa nostra, i que ha estat d’un 61,5% mentre que a Lleida hi han participat el 64,5%; a Catalunya el 66,8 i a Espanya el 71,7. ■\nUn dels elements més significatius del resultat de les eleccions generals celebrades el dia 20 de novembre és, sens dubte, la contínua pendent en la participació que ha baixat 14 punts des del 2004.\nn dels elements més significatius del resultat de les eleccions generals celebrades el dia 20 de novembre és, sens dubte, la contínua pendent en la participació que ha baixat 14 punts des del 2004. Aquest any han votat el 61,5%, tres punts menys que en el conjunt de la demarcació de Lleida; 5,3% del de Catalunya i gairebé el 10% del d’Espanya. El cens electoral es manté quasi estable, 3.853, set electors menys que fa tres anys.\nEn una breu anàlisi observem que el PSC passa de ser la primera força a la tercera. La coalició nacionalista de CiU, ha recuperat, i molt, la seva hegemonia i se situa destacada en primer lloc amb el 42,3%, i el PP que per primera vegada es col·loca com a segona força política. El Partit dels Socialistes recula del 31,4% al 17%, una disminució de percentatge que es distribueix entre els nacionalistes, els populars i, segurament, l’abstenció. ERC continua la davallada\ndels darrers comicis i en set anys ha passat dels 881 vots als 306. En relació a les darreres Generals ha perdut gairebé el 6% de vots que, molt probablement, han passat a CiU. Finalment senyalar que IC puja un total de 30 vots, pocs si tenim en compte les mobilitzacions dels Indignats contra les retallades. La campanya electoral va passar sense pena ni glòria. Els canvis d’estratègia dels partits i la crisi econòmica han fet que disminuís molt la propaganda pels carrers i que [NOVEMBRE 2011]\n2.367 61,43 2.629\n57 189 109\n189 183 472 379\n68,11 184 121\nTeresa Cunillera (PSC)\nDiplomada en infermeria, va néixer a Benavent de Segrià el 1949. Ha estat diputada aquests últims quatre anys i bona part de la seva tasca ha estat vinculada a la comissió de Sanitat de la cambra baixa.\nNascut a Mollerussa el 1976, on va ser elegit alcalde per majoria absoluta en les passades eleccions municipals. Va iniciar la carrera política com a regidor l’any 1999, quan va assumir la cartera de Cultura, Festes i Joventut.\nFuncionària de carrera, va iniciar l’activitat al Congrés el 1982 i ha estat diputada en cinc legislatures. A l’última ha estat vicepresidenta primera de la cambra baixa. Va néixer a Bell-lloc d’Urgell el 1951.\nEnginyer agrònom, funcionari i empresari, és un dels polítics més veterans de Ponent, ja que fou elegit per primer cop el 1982. Nascut a Lleida el 1943, ha format part de la comissió d’Agricultura del Congrés en l’última legislatura.\nMaite Rivero (CiU)\nF. Xavier Boya (PSC)\nSenador per Lleida des de l’any 2008, va ocupar durant quatre anys el càrrec de delegat dels serveis territorials d’Ensenyament a Lleida. Nascut a Durro (Vall de Boí) el 1955, es va dedicar a la docència des del 1978.\nVa néixer a Aitona el 1972. Regidor de l’ajuntament de Rosselló i president comarcal d’Unió al Segrià, és professor associat al departament d’Administració d’Empreses de la facultat de Dret i Economia de la UdL.\nNascuda a Llavorsí el 1967, viu a Esterri d’Àneu, on és regidora de CiU a l’oposició. Diplomada en turisme, ha estat gerent del Patronat Comarcal de Turisme i actualment treballa com a administrativa del departament d’Interior.\nVa ser diputat del PSC al Parlament de Catalunya, regidor de Les i va ocupar el càrrec de síndic d’Aran durant el mandat anterior. Nascut a Les l’any 1960, és secretari general d’Unitat d’Aran. També és autor de diversos llibres.\nL’alumnat de l’IES Ribera del Sió va secundar la vaga convocada contra les retallades en educació, manifestant-se per diversos carrers de la Vila. A la foto els podem veure a les escales de l’església amb diverses pancartes al·lusives a aquesta qüestió.\nRESULTATS D’AGRAMUNT AL SENAT: Mesa\nNÚMERO DE VOTS I PERCENTATGE AL CONGRÉS A AGRAMUNT PER CANDIDATURES\nALTRES 76 (3,21%)\nNULS 27 (1,14%)\nCens Votants 607\nPSC-ICV ERC-R 123\n752 1.131 177\nTOTAL 3.853 2.367 61,43 2.618 1.146\nEN BLANC 68 (2,87%)\nRESULTATS COMPARATIUS 2008-2011\n399 (16,86%) 306 (12,93%)\nLa cassolada convocada pels Indignats del Sió a la plaça del Pou es va anul·lar per falta de participants.\nAltres Nuls Blancs\nja no es fes cap acte públic obert a tothom, els pocs que es van fer van ser sectorials. Normalitat en la jornada electoral amb els Col·legis agrupats al Macià-Companys, i senyalar que, per primera vegada, va votar un invident utilitzant les paperetes escrites en sistema Braille. El dia 17 de novembre,\naprofitant la campanya electoral, els alumnes universitaris i de segon ensenyament van convocar una vaga contra les retallades en educació. A casa nostra es van mobilitzar els alumnes de l’IES Ribera del Sió. Al matí van fer actes a l’interior del centre i a la tarda es van manifestar pels carrers.\nEls Indignats del Sió havien convocat una cassolada a la plaça del Pou a partir de les vuit del vespre, una vegada tancats els Col·legis Electorals. L’acte era per protestar contra l’actual sistema electoral per considerar que no és prou democràtic. Finalment la protesta es va anul·lar per falta de participants. [NOVEMBRE 2011]\n2. Guardó internacional\n1 Els indignats es van haver de reunir a l’exterior del CAP.\n1. Els indignats, al CAP\nEls reunits van haver de fer l’assemblea a l’exterior del centre donat que es van trobar amb les portes tancades.\nres. Els reunits van haver de fer l’assemblea a l’exterior del centre donat que es van trobar amb les portes tancades i únicament es permetia l’entrada a les persones que anaven de visita. Durant l’acte, que es va fer sota la vigilància d’una parella de Mossos, una representant de CCOO va explicar l’actual problemàtica conseqüència de les retallades. També intervingué un treballador del sector de les ambulàncies.\nUna cinquantena de veïns es van congregar davant les instal·lacions del CAP convocats pel col·lectiu dels Indignats de la Ribera del Sió. L’objectiu era fer una assemblea a l’interior del centre sanitari per tractar de la “Defensa de la Sanitat Pública” i pernoctar a l’interior fins l’hora de tancar, a les 21 ho-\nPere Miñambres a Buenos Aires.\n2 ARXIU PROPI\nL’apicultor agramuntí Pere Miñambres ha estat guardonat amb la Medalla d’Or en el certamen internacional EPIMONDIA, que aquest any s’ha celebrat entre els dies 21 i 25 de setembre a Buenos Aires, capital d’Argentina. Es tracta de l’encontre internacional més reputat del sector de la mel. Les properes edicions se celebraran a Seül, la capital de Korea, l’any 2012, i el següent a Kiev, Ucraïna. Miñambres aconseguí el màxim guardó en la part de les millors etiquetes d’envasos de mel. Es tracta d’unes etiquetes dissenyades pel propi apicultor que utilitza des de fa temps. Recordem que Pere Miñambres ha estat premiat en nombrosos concursos internacionals per la qualitat de les diverses varietats de mel que elabora.\n3. Lo Pardal La Fundació Lo Pardal, en col·laboració amb la Universitat de Lleida, UdL, va organitzar el dia 25 d’octubre a la\n3 Imatge inèdita d’un jove Guillem amb bicicleta l’any 1943.\n4. Tots Sants 4 Làpida de Mn. Lluís Rocafort, rector d’Agramunt durant 20 anys.\ncapital del Segrià una jornada sobre l’epistolari de Guillem Viladot. Durant la jornada es va presentar un conjunt de cartes inèdites adreçades a l’escriptor de Riella per des-\ntacades personalitats de la literatura catalana del seu temps. Segons el gerent de la Fundació, Josep Miquel Garcia, aquesta correspondència desmitifica la idea del poeta\nLa recuperada peixera de Castellnou.\nLa massiva assistència al cementiri va ser el tret més destacat de la Diada de Tots Sants. El recinte cada dia fa més goig donat que des de fa uns anys es va millorant tant l’interior com l’entorn exterior. A la imatge, una tomba mig amagada darrere unes ràncies flors de plàstic del que va ser durant 20 anys (1910-1930) rector de la nostra parròquia, Mn. Lluís Rocafort. Enguany la celebració de les tradicionals castanyades han perdut pistonada, almenys les de caràcter públic.\nEl mes passat informàvem de la recuperació d’un altre tram del riu Sió, concretament de la peixera de Bellver. Ara toca fer-ho de la peixera de Castellnou, la més accessible ja que es troba a pocs metres de la carretera, concretament entre aquesta i el nou vial d’accés al poble. Després dels treballs no solament es poden apreciar les parets que configuren la presa i la del mur de contenció de la banda esquerra, sinó també una bona superfície dels marges del riu que s’ha recuperat com a zona d’esbarjo, inclòs [NOVEMBRE 2011]\nagramuntí com un creador isolat i incomunicat. Viladot es va cartejar assíduament amb escriptors de la talla de Manuel de Pedrolo, Joaquim Carbó, Joan Perucho, Joan Sales, Joan Triadú, o artistes com Antoni Tàpies. A la jornada hi van participar, a més de J.M. Garcia, Enric Falguera, Miquel Viladegut, Marta Pasqual, Jordi Cerdà i Xavier Garcia.\n▼ 6 Presentació de l’acte a l’Espai.\nVista general de la sala durant l’actuació poeticomusical del grup Teatredetics.\ndiversos equipaments de fusta. Recordem que la recuperació de peixeres s’ha fet en els municipis dels Plans de Sió i Ossó de Sió gràcies a un conveni entre els Ajuntaments, la Diputació i “la Caixa”.\n6 i 7. Espai Guinovart Per tercer any consecutiu la Fundació Privada Espai Guinovart s’adherí als actes del Dia Internacional de l’Escriptor Empresonat, fent coincidir aquesta commemoració amb\nla celebració de la V Trobada d’Escriptors per la Pau, enguany amb el lema: LA PARAULA CREMA EL FOC. LITERATURA I LLIBERTAT D’EXPRESSIÓ. Un dels objectius fundacionals del PEN Internacional és la defensa de la llibertat d’expressió i el suport i seguiment dels casos dels escriptors empresonats, perseguits o amenaçats arreu del món pels seus escrits. Per donar visibilitat a aquests casos es va instaurar el dia 15 de novembre com a Dia Internacional de l’Escriptor Empresonat. Com cada any, el PEN Català, a través del seu comitè d’Escriptors Empresonats, se suma a la celebració del dia 15 de novembre amb l’organització d’activitats de marcat caràcter reivindicatiu en solidaritat amb els col·legues escriptors privats de llibertat arreu del món, amb l’objectiu de treure a la llum pública el fet que, encara avui dia, en molts països del món es produeix una flagrant vulneració del dret a la llibertat d’expressió. El PEN Català també organitzarà activitats amb motiu del Dia de l’Escriptor Empresonat a Mallorca, Barcelona i Eivissa. Es va celebrar una taula rodona amb la participació d’Hèctor Hernàndez i Albert Planas seguida d’un recital poètic amb la intervenció de Nazanin Amiriam, David Figueres, Àngels Marzo i Ferran Aisa. La Companyia Teatredetics va presentar una acció poeticomusical.\n8. Premi a la innovació 7 LAIA PEDRÓS\nL’associació FUNDE (Associació de Dones Empresàries,\n9 Els matrimonis participants posen a les escales de l’església amb l’obsequi de la parròquia.\nÀngel Velasco rep el premi FUNDE.\nDirectives i Professionals del sector privat i públic de Lleida i Barcelona) ha premiat Torrons Vicens en la categoria de l’empresa més innovadora del 2011. Aquest col·lectiu, que té més de 26.000 sòcies\nen tot el món, va destacar la creativitat i innovació de productes com a factor d’èxit de l’empresa agramuntina en el seu reconeixement públic. També es va destacar el nou torró patentat per la firma com a “Torró d’Or”, que és la nova proposta per aquest any 2011. Aquest torró innovador està basat en el torró amb denominació “Torró d’Agramunt” en format de tauleta i està banyat de color d’or comestible, talment com si fos un lingot d’or.\n9. Noces d’Or i d’Argent\nLa Parròquia agramuntina va organitzar, per dinovena vegada consecutiva, una diada d’acció de gràcies amb motiu de les Noces d’Or i d’Argent dels matrimonis de la Vila. Va ser el diumenge 30 d’octubre i va consistir en una celebració a la Missa\nde les 12, solemnitzada pel Cor Parroquial. Com sempre, la Parròquia va obsequiar els matrimonis participants amb una imatge emmarcada de la Mare de Déu dels Socors. Després de les fotos de rigor, es va celebrar un pica-pica al Casal. Noces d’Or: Antoni Marquilles Balltondre amb Angelina Farré Ribera, Marcel·lí Inglada Viñals amb Aurèlia Berengueres Ribó, Amadeu Sangrà Torres amb Maria Balastegui Rubió, Josep Boncompte Jové amb Glòria Tribó Trepat, Joan Llenas Ràfols amb Josefa Camardons Valls. Noces d’Argent: Domènec Llop Solà amb Mª Josep Penella Sala, Josep Rovira Feiné amb Magda Miró Andreu, Josep Anton Pérez Gómez amb Marta Maria Torà Pina, Rafael Mendoza Moreno amb Dolors Repilado Romero. ■ [NOVEMBRE 2011]\nRepàs a la temporada Aquest estiu hem vist que la sardana està ben viva al nostre poble, i això ens dóna empenta per a poder començar a programar el nou any.\na temporada de sardanes 2011 ha estat un èxit. La plaça del Mercadal s’ha omplert de dansaires que han donat vida als diumenges d’estiu. Hem pogut gaudir també de diferents cobles que ens han fet ballar amb ganes, i alhora ha estat també una bona oportunitat perquè els participants en els cursets de sardanes poguessin portar a la pràctica tot allò que havien après. Com a agrupació sardanista valorem molt positivament la vostra participació, ja sigui\nballant, escoltant la sardana o col·laborant en els diferents sorteigs que hem anat organitzant. Remarcar que cadascú de vosaltres, d’una manera o altra, és de gran ajuda perquè aquestes ballades puguin continuar any rere any. Aquest estiu hem vist que la sardana està ben viva al nostre poble, i això ens dóna empenta per poder començar a programar el nou any. Estem ja contractant les noves cobles per a l’estiu 2012, farem una nova edició dels cursets de sardanes i espe-\nrem organitzar un aplec que el puguem recordar. Acabem la temporada molt contents i satisfets, i el més important, amb ganes per continuar endavant amb la sardana.\nLoteria de Nadal Des d’aquí aprofitem per informar-vos que tenim loteria de Nadal de l’agrupació sardanista Barretina, la qual la podreu trobar a diferents comerços d’Agramunt o preguntant a qualsevol membre de la junta. ■\nDONES DE PREIXENS\nEl dia 22 d’octubre vam celebrar els 85 anys de la sòcia Pilar Vidal. L’Associació va felicitar-la amb senzillesa, però amb molt d’afecte.\nE N TITATS A SSO C IA C IÓ CONTRA EL CÀNCER\nNota d’agraïment La recaptació d’aquest any, juntament amb la col·lecta que es va fer a Ossó de Sió, que celebrava la Festa Major, ha estat de 1.250€\nAECC Catalunya contra el Càncer Lleida, dedica la seva activitat a realitzar serveis assistencials a malalts de càncer i als seus familiars.\nn any més, volem donar les gràcies a totes les persones que van col·laborar el passat dia 9 d’octubre en la col·lecta que cada any es fa a benefici de la lluita contra el càncer aprofitant la gran afluència de gent que ve a gaudir de la Fira del Torró i la Xocolata a la Pedra d’Agramunt. L’Ajuntament d’Agramunt i la Direcció de la Fira ens van permetre instal·lar una taula informativa dins del recinte firal on es venia loteria de Nadal i s’entregaven fullets informatius de les activitats que es porten a terme a les comarques lleidatanes. AECC Catalunya contra el Càncer Lleida, dedica la seva activitat a realitzar serveis assistencials a malalts de càncer i als seus familiars, com són: suport psicològic, cursets de formació de voluntaris per acompanyament a malalts que ho necessitin, atenció a ingressats en centres hospitalaris, cursets de deshabituació del tabac, campanyes\nde prevenció, etc. A destacar també les Colònies d’estiu per a nens afectats de tot l’estat espanyol al Pirineu de Lleida, beques per a investigació, assistència social i altres activitats de suport als afectats. La recaptació d’aquest any, juntament amb la col·lecta que es va fer a Ossó de Sió, que celebrava la Festa Major, ha estat de 1.250€ que s’han ingressat al compte de Catalunya contra el Càncer Lleida. Precisament, enguany volem destacar que, com ja es va informar a la premsa lleidatana, el dia 8 de setembre passat va tenir lloc l’acte de lliurament per part de l’AECC d’1.200.000€ a un equip d’investigadors de diferents centres catalans i de l’estat espanyol amb la finalitat de realitzar treballs de recerca per a combatre el càncer d’endometri. La presidenta nacional de AECC, Sra. Isabel Oriol, es va desplaçar des de Madrid per fer efectiu el lliurament d’aquesta quantitat en el\ndecurs d’un acte celebrat a l’edifici del Rectorat de la Universitat de Lleida, i al qual vam tenir el goig de poder assistir. El director de l’Institut de Recerca Biomèdica de Lleida, Dr. Xavier Matias-Guiu va manifestar que ja fa anys que treballen conjuntament amb investigadors de quatre centres més de tot el territori espanyol. També va afegir que “es tracta d’una ajuda molt especial, ja que s’ha aconseguit en campanyes de sensibilització euro a euro i serà molt ben aprofitada”. Volem agrair des d’aquestes pàgines la col·laboració de l’Ajuntament d’Agramunt, del personal de la Fira i del Pavelló d’esports i també a la revista Sió i molt especialment la feina de les persones que han ajudat a fer la recaptació pels carrers d’Agramunt i venent loteria a la taula del pavelló. Elles cada any fan una feina molt important per a tots nosaltres. De tot cor, GRÀCIES. ■\nanys [NOVEMBRE 2011]\nNadal a l’Espai A partir del 13 de desembre\nInici d’una nova temporada PROPERES ACTIVITATS: Novembre-Desembre: Sortida boletaire del CEA (si hi ha bolets) 20 de novembre: Montsec d’Ares 11 de desembre: Delta de l’Ebre\nVa ser molt interessant contemplar els colors de la tardor, el paisatge de l’alta Segarra i el conjunt de masies que poblen els indrets perduts de la zona de Claret –Pinós– Ardèvol (al centre geodèsic de Catalunya).\nn cop entrada la tardor, quan un té la sensació que arriba la rutina, el Centre Excursionista es posa en marxa, i ja hem realitzat les següents activitats: Vam iniciar la nova temporada, com ja és habitual, amb l’Assemblea General Ordinària que es va celebrar a finals de setembre. A la trobada de socis, a més de parlar de la situació actual del centre es va presentar el calendari d’activitats i sortides programades del trimestre i es va animar els socis a presentar noves propostes. La primera sortida programada era prevista al pic del\nPuigmal i la zona de Núria, però degut a les males previsions meteorològiques anunciades es va haver de substituir per una de més propera, així que ens encaminarem a la zona de Vilanova de Meià on s’esperava millors previsions. Marxàrem una trentena de socis de bon matí un diumenge de setembre. Des del poble de Vilanova de Meià vam començar a enfilar-nos per un\ncamí on havíem d’estar alerta i anar en grup perquè anàvem trobant caçadors. Vam ascendir fins el pic del Cogulló (1.003 m) després d’una bona pujada, on vam esmorzar. Després de fer un tomb circular, tot baixant, vam remuntar fins a l’ermita del Puig de Meià, on després de contemplar les serralades del Montsec de Meià i de Sant Mamet vam a tornar el punt d’inici. La segona sortida, la realitzada el dia 23 d’octubre, va ser per la zona de Claret –Pinós– Ardèvol (al centre geodèsic de Catalunya), una zona sense grans desnivells però de llarg recorregut i bona accessibilitat. Va ser molt interessant contemplar els colors de la tardor, el paisatge de l’alta Segarra i el conjunt de masies que poblen els indrets perduts de la zona. Els pobles, encara que petits, conserven una arquitectura i un encant molt genuí. ■\nSi voleu més informació podeu entrar a la nostra pàgina web www.ceagramunt.com o enviar-nos un correu electrònic a l’adreça ceagramunt@gmail.com\nRelació de serveis mensuals BOMBERS VOLUNTARIS\nA la foto, els vehicles dels bombers i les ambulàncies acudeixen a socórrer l’accident en una de les atraccions de les Firetes durant la Fira del Torró a la nostra Vila. INICI SERVEI\nObrir pis al C/ Sió\nIncendi de vegetació a Bellpuig, ajut al parc de Tàrrega\nFoc de marges a Verdú, ajut al parc de Tàrrega\nPreparar i organitzar cursa de la Transiscar\nCursa de B.T.T., Transiscar de la Fira del Torró\nFoc de matolls al terme de Preixens\nCursa d’atletisme per la Fira del Torró\nAccident de circulació a la L-303 - P.K.-12\nAccident en una de les atraccions de les Firetes, a la població d’Agramunt\nObrir pis al C/ Pere de Gomar\nObrir pis al C/ Estudis Nous\nIncendi de vehicle al C/ Segla Molinal Accident circulació a la L.V-3025 - P.K-18,500 Accident circulació a l’Av. Marià Jolonch Incendi d’indústria a la C-14 - P.K.-87\nSortida d’un grup d’avis i àvies\nEls propietaris de l’empresa Monber ens varen explicar el procediment que segueixen en l’elaboració del formatge artesanal.\nl divendres 14 d’octubre un grup de 26 avis i àvies i 11 treballadores de la residència Ribera del Sió vàrem visitar la formatgeria Monber. Els propietaris d’aquesta empresa familiar ens varen explicar el procediment que segueixen\nen l’elaboració d’aquest formatge artesanal. També vam conèixer la procedència del nom Monber; va en relació a la nova generació de la família: els fills Mònica i Bernat, l’inici dels dos noms forma la paraula Monber. Aquesta empresa que en\nels seus inicis es dedicava exclusivament a vendre llet, més endavant va continuar elaborant els seus propis formatges, venent-los a la gent més propera del seu entorn. Actualment disposen d’una granja de 200 cabres, d’una formatgeria i participen en moltes de les fires alimentàries del territori. Ens va cridar l’atenció la dedicació i sacrifici de la seva feina, ja que diàriament s’han de munyir les cabres i mantenir les instal·lacions, sense excepció dels dies festius o caps de setmana. Per aquest motiu és un ofici que cada dia està en major risc d’extinció. No obstant, el seu mèrit ha estat reconegut amb dos premis pel seu formatge “Turó del Convent”. En aquesta visita els residents i treballadores també vam poder visitar les installacions que en els darrers anys s’han anat millorant i adaptant a la normativa corresponent. Finalment vam gaudir d’un gustós tast de la seva varietat de formatges, entre els quals hi trobem: el formatge fresc, de tupí, lligat, el garrotxa i el pastor. Aquesta sortida va permetre als avis i a les àvies recordar vells temps, ja que alguns d’ells també havien tingut cabres i s’havien dedicat a la venta de llet i a l’elaboració de formatge. Tots i totes vam tornar a la residència satisfets i contents de conèixer quelcom més del municipi d’Agramunt. ■ [NOVEMBRE 2011]\nAra resulta que de la mateixa manera que per Nadal tenim el Pare Noel i els Reis, l’arbre de Nadal i el pessebre, per Tots Sants també tenim la Castanyada i el Halloween. Barreja que fa fort!\nere Calders va escriure un relat en què el Pare Noel entrava al pis d’una família nostrada durant l’àpat de Nadal. Tots els familiars, tret del menut de la casa, no volien saber res de l’intrús perquè argumentaven que ells celebraven els Reis com era costum de sempre i que no volien tradicions de fora. Es tracta d’un relat amb una ironia subtil que va ser aprofitat amb encert pel grup Dagoll Dagom a l’hora de configurar el muntatge d’Antaviana. En el fons Quieta nit (així es diu el conte) no deixa de ser una crítica amable al que està passant a la nostra petita, benvolguda i estimada terra. Amb la mundialització o la globalització, que tot és el mateix, cada cop tots som més iguals. La moda d’aquí, és la mateixa que la de París, Nova York o Tòquio. Els esports que practiquem no només són els mateixos, sinó que sovint els jugadors d’un equip gran poden ser de qualsevol part del món. La majoria de les pel·lícules que veiem són les que es projecten a les pantalles de Los Ángeles, Madrid o Moscou. Els cotxes, els electrodomèstics, els mòbils, els aparells d’informàtica, les càmeres digitals, els gepeesses... no només són les mateixes marques arreu, sinó que es fabriquen a Martorell, a la Xina, o al Japó. I així podríem anar desgranant... No parlem de la llengua, l’anglès, que ha esdevingut\nl’esperanto real del segle XXI. Els anarquistes a començaments del vint estudiaven aquesta llengua amb l’esperança (mai més ben dit) que fos la llengua del proletariat mundial. Una llengua artificial amb unes normes fàcils perquè l’aprenentatge no suposés cap trencacolls insalvable. La realitat, tanmateix, ha capgirat aquell projecte i aquella il·lusió. L’anglès s’ha convertit en l’esperanto que desitjaven. Millor dit, l’anglès i, en bona mesura, tota la cultura anglosaxona que li dóna suport. No és estrany, doncs, que la publicitat i els mateixos vailets del poble ens atabalin, quan arribem als volts de Tots Sants, amb el Halloween; una celebració forana i llunyana que ha començat a fer forat en les nostres tradicions més arrelades. Per començar els nostres fills, quan som al mes d’octubre, reben sistemàticament explicacions per part dels professorat d’anglès del Halloween; una festa en què predominen les disfresses de vampirs i bruixes, les carabasses amb candeles i el passar per les cases demanant caramels sota l’amenaça de fer-ne alguna. Una celebració que diuen que va passar d’Irlanda a Amèrica del nord i que avui en dia ha arrelat en bona part del món. Potser perquè això de les disfresses, per una banda, i les qüestions de la por, per l’altra, sempre ha fascinat els més joves. Val a dir també, que el cinema i la\ntelevisió hi han aportat la seva palada d’arena en fer-ne una difusió important. Només faltava que el nostre Port Aventura passés espots publicitaris convidant-nos a viure nits terrorífiques si visitàvem el parc d’atraccions de VilasecaSalou. La nostra Castanyada, doncs, on queda amb tanta aportació de fora? Si en Pere Calders fos viu, potser ens obsequiaria amb el relat d’una família que el dia de Tots Sants es nega a celebrar el Halloween perquè vol mantenir-se fidel a la Castanyada. És clar que, si ho analitzem fredament, ens adonarem que tant la Castanyada, com els Reis o altres tradicions pròpies no s’han perdut ni han minvat, sinó que es mantenen vives, encara que se n’hagin incorporat de noves. O sigui que ara resulta que de la mateixa manera que per Nadal tenim el Pare Noel i els Reis, l’arbre de Nadal i el pessebre, per Tots Sants també tenim la Castanyada i el Halloween. Barreja que fa fort! Per això res no ens impedeix que celebrem la Castanyada amb els amics i mengem castanyes i panellets a dojo disfressats de monstres; i si entre xerric i xerric del porronet de mistela mirem una pel·lícula de les guardonades al Festival de Sitges, encara molt millor! Temps endarrere es deia hostes vingueren que de casa ens tragueren. Ara podem dir hostes vingueren i a casa romangueren. ■ [NOVEMBRE 2011]\nTRACTAMENT ESTIMULADOR CEL·LULAR PER COMBATRE LES ARRUGUES I LA MANCA DE FERMESA Utilitza les MOL·LÈCULES de\nCOL·LAGEN, ÀCID HIALURÒNIC, ADN i MICRO-ELASTINA per a uns resultats immediatament visibles en la joventut del rostre.\nL’ADN, present dins de les\ncèl·lules, està reconegut per les seves propietats regenerants i el seu efecte “LIFTING”.\npresent als teixits de sosteniment, millora la fermesa i la tonicitat de la pell.\nEn 1 ÚNIC TRACTAMENT: Les arrugues han desaparegut en un 80% La pell és més ferma en un 90%\nESTÈTICA JUDITH 22\n&ROO L RYDO P«V UHDˋUPDW XQ /D SHOO HVW¢ UHHVWUXFWXUDGD XQ\n[NOVEMBRE 2011]JAUME MESTRES, 23 AVINGUDA 25310 AGRAMUNT (LLEIDA) Tel. 973 39 27 38\nÉs cert que són rapinyaires, però tan sols de bestiaret petit, com poden ser d’altres ocells novells o sargantanes, sense refusar, però, tot un ventall d’insectes que representen un dels plats preferits.\nl gaig és de la mida d’una garsa si fa no fa, però amb la cua més curta i de plomatge força diferent, ja que el color del seu vestit és d’un to general marró, amb el corpó blanc que ressalta amb el de la resta del cos. Si el podem veure de prop apreciem de seguida un grup de plomes al colze de les ales que són barrades de blanc i de blau cel. Aquests ocells també fan vida sedentària, i es pot dir que viuen arreu on hi ha boscos. També és cert que són rapinyaires, però tan sols de bestiaret petit, com poden ser d’altres ocells novells o sargantanes, sense refusar, però, tot un ventall d’insectes que representen un dels plats preferits. Per tot això, disposen d’unes bones ungles i un excellent bec que es complementen meravellosament. El niu el fan, generalment, en una branca situada prop del\ntronc de l’arbre, i és un niu tan rudimentari que per no tenir es pot dir que no té res més que un grapat d’estaques seques encreuades que sembla impossible que s’hi aguantin els ous de la posta i, encara més, els novells després d’haver nascut. Diríem que és un habitatge molt semblant al dels coloms i els tudons. Això sí, són tan desconfiats que de vegades abandonen el niu pel sol fet que notin que algú els l’ha descobert o hi ha tocat alguna cosa. A l’hivern, quan el que més els agrada escasseja, recorren a qualsevol cosa que sigui comestible i fins i tot, sovint s’acosten a les menjadores artificials que troben escampades pels boscos per atipar-se com sigui. Si allí hi troben blat de moro, millor que millor, endrapen fins que el pap els diu prou, ja que per a ells representa haver fet un àpat d’allò que els agrada amb deliri.\nDels gaigs també en sabem que són uns ocells força previsors pel que fa al menjar. Per tant, de cara a l’hivern, quan els aglans i les alzines cauen de madurs, no només se n’atipen, sinó que en recullen per les necessitats que puguin tenir durant el mal temps, i els amaguen cautelosament en forats o enterrant-los al terra; d’aquesta manera sempre disposen d’un rebost amb el qual poden fer front a les incidències imprevistes que, de ben segur, hauran de suportar abans que retorni el bon temps i la natura es digni a oferir-los la tan esperada abundància. Malgrat tot, de vegades passa que se n’obliden o no els fa falta recórrer al magatzem d’emergències, d’aquí ve que molts roures i alzines naixen gràcies a la meravellosa manera de pensar en el futur d’aquestes aus. Els gaigs saben que altres rapinyaires més grans que ells són els seus enemics i, per tant, se n’allunyen com poden, i quan en localitzen algun de perillós s’organitzen en grups per escridassar-lo rabiosament i fer-lo fora del seu contorn fins a avorrir-lo i obligar-lo a tocar el dos. Encara que semblin ocells esquerps, si se n’arreplega algun de novell i s’atipa bé, s’adapta perfectament a viure en captivitat i, sovint, agafa el menjar de la mà de la persona que en té cura; com també pot arribar a escarnir alguns sons humans i, fins i tot, a pronunciar alguna paraula. ■ [NOVEMBRE 2011]\nContesta al veí\né, en primer lloc dir-li que la seva resposta ens plau, ja som en un país lliure i tothom té dret a dir el que pensa, i nosaltres acceptem molt amablement la seva crítica. Però l’haurem de contestar, ja que des de petits ens han ensenyat/dit que “quien calla, otorga” i no és el cas. A més ens anirà bé per poder explicar-nos millor, ja que sembla que no ha entès molt bé l’escrit anterior. En cap cas ens estàvem queixant que les autoritats ens controlessin amb excés, sinó que ho feien en situacions en què no era molt lògic que hi fessin. Deixant de banda això, dir-li que sí, que té dret a un repòs durant la nit. Però el que “proposa o exposa” de fer passar els clients dins del bar, perquè no siguin al carrer fent escàndol, diria que és una cosa gairebé impossible. En el nostre cas en particular, quan tenim obert fins a les 2 de la matinada, ja venem la beguda, l’alcohol, cubata, refresc, o posa-li com vulguis, a l’interior del bar. Si la gent surt al carrer, no ho podem controlar. Perquè, què fem?, posem una porta només d’entrada? A més a més com ho farem ara que ha entrat en\nvigor la nova llei antitabac?, ja que la gent fumadora haurà de sortir al carrer, sí o sí, i això també generarà xerinola. Què fem, insonoritzem el carrer? I ara deixi’m puntualitzar i fer un petit parèntesi, i dir-li que el que hem esmentat anteriorment (la beguda), és l’únic que subministrem (a part dels entrepans), i que és vostè qui amb ironia ho deixa obert a altres coses que la veritat no sonen molt bé, i que suposo que els propietaris dels “negociets” als quals vostè es refereix no estaran molt contents. Tanco parèntesi. Un altre punt que volem aclarir és que nosaltres SÍ que assumim el soroll que es genera al carrer, però ja li he dit que és impossible controlar-lo. I pel que fa a la porqueria que tot aquest moviment genera, dir-li que nosaltres cada dia abans de tancar escombràvem el carrer de punta a punta; així que SÍ també assumim la porqueria que s’ocasiona. Ja sé que el que direm ara no agradarà a la gent. No sé on viurà vostè, però per sort o per desgràcia la discoteca d’aquest poble, els mesos que està oberta genera molt moviment, cridòria, malestar,\nactivitat comercial..., i que “si no vols pols no vagis a l’era”. Em sap greu dir-ho, però a nosaltres ens va molt bé durant aquest període, i suposem que també a tots els NEGOCIS que hi ha al voltant. És un tema delicat perquè sempre hi haurà simpatitzants i detractors, però és la realitat. Estic totalment d’acord amb vostè quan diu que tan de bo les autoritats continuïn fent la seva feina, però si han de passar bar per bar, terrassa per terrassa, pub per pub, discoteca per discoteca... que fan soroll, i tenim en compte la societat en què vivim, només hi ha dues alternatives: o la gent deixa de sortir a les nits, o tanquen tots els establiments d’oci. Improbable, no? Per últim volíem aclarir que l’última frase del nostre escrit anterior, i cito literalment: “Només dir-vos, i això va dirigit a tota aquesta gent que tant ens estima, FINS L’ANY QUE VE!!”, anava dirigit a tota la gent, en concret als nostres clients, que ens han estat fent costat durant tot l’estiu i que esperem que segueixi sent així. Gràcies de nou. Un altre cop l’indignat/da d’Agramunt\nFestival musical escala en HI-FI 2011 a favor de La Marató de TV3\nDones de l’Esbarjo\nCasal Agramuntí Dies 4, 6, 7 i 8 de desembre - Diumenge 4, Dimarts 6, Dijous 8 a les 7 de la tarda. - Dimecres 7, a les 10 de la nit.\nVenda anticipada: dies 2, 3 i 5. de 7 a 9 del vespre (es podran adquirir per tots els dies, i també una hora abans de cada funció).\nNO HI FALTEU. SIGUEU SOLIDARIS!\nTrobada 20 + 20\nVa ser una vetllada molt divertida i alhora emotiva, pel temps que feia que alguns alumnes no havíem coincidit més.\nl passat dia 15 d’octubre es va organitzar un sopar en motiu dels nascuts l’any 1971 i que van cursar l’EGB a les dues escoles de la vila. Alguns d’aquests alumnes vivien en diferents pobles de la Ribera del Sió. D’aquesta quinta érem setanta alumnes d’ambdues escoles, dels quals quaranta-quatre van assistir a la gran festa. Va ser una vetllada molt divertida i alhora emotiva, pel\nCollita del 71\ntemps que feia que alguns alumnes no havíem coincidit més. En alguns casos més de vint anys! Vam xerrar, riure, brindar, cantar, ballar... i fins i tot, vam gaudir d’una actuació d’il·lusionisme. L’objectiu era únic i especial: que tothom s’ho passés d’allò més bé; i creiem que aquest propòsit es va complir al cent per cent. Per a tots els companys que no vàreu poder assistir, us enviem una forta abraçada i un\npetó ben dolç. I esperem que en properes trobades ens puguem retrobar. Per finalitzar, volem fer una menció especial a un company que ja no es troba entre nosaltres, en Carles Tomás Jiménez, que havia estat alumne de les dues escoles agramuntines. Amb aquestes línies donem les gràcies a tots els companys i companyes; i també a la revista Sió, per compartir la màgia d’aquest dia. ■\nCarlins contra isabelins\nDurant la construcció de les muralles es van aixecar sobre els absis de Santa Maria dues torres que formaven part de l’estructura defensiva. Enderrocades les muralles, hi van romandre fins a mitjans del segle XX. El carrer de darrere l’església era conegut com el de les Torretes. Il·lustració pàgina anterior: Recreació d’un enfrontament entre liberals i carlins. En aquest cas sobre la caiguda de Solsona, un dels feus més importants dels rebels.\nR E P O RTATGE C A R LINS C O NTRA ISABEL INS\nLa Tercera Carlinada a Agramunt Cròniques de les greus ràtzies que va patir la nostra Vila durant l’última guerra carlina En aquest reportatge s’expliquen els enfrontaments que van tenir lloc a Agramunt durant la Tercera Guerra Carlina (1872-1876), entre la població majoritàriament liberal i les partides carlines que periòdicament assaltaven la Vila per proveir-se de diners, avituallaments, fer ostatges o convèncer la població que se sumés a la seva causa. L’elaboració del reportatge s’ha fet a partir de les cròniques que es van publicar en els diaris de l’època, especialment en el rotatiu barceloní “La Imprenta”. Amb tot, hem decidit reescriure aquestes cròniques amb un estil actual i en català respectant estrictament els seus continguts. Ens ha semblat que d’aquesta manera el lector se sentiria més proper als greus esdeveniments bèl·lics que va patir Agramunt durant la darrera confrontació carlina, que no pas llegir-les en un estil i un format molt poc periodístic com era el que es feia servir en l’original. De totes les cròniques escrites sobre les entrades dels carlins a Agramunt n’hem reelaborat les més destacades i significatives d’aquest període tan convuls.\nA la dreta, portada del diari barceloní “La Imprenta” on es publicaven la majoria de les cròniques sobre els atacs carlins a Agramunt.\nPanoràmica d’Agramunt de fa un segle, una imatge inèdita des de la banda sud-est. El paisatge està delimitat per la capella i les restes del convent de Sant Francesc.\nles primeries de l’any 1939 Agramunt va viure el darrer episodi bèl·lic de la seva història. Durant segles els nostres avantpassats van haver de suportar els embats de les guerres que tant sovintejaven. Les van viure directament o en van patir les conseqüències amb apor-\ntacions d’homes, diners i allotjant, per grat o per força,, les tropes combatents, cosa que, en moltes ocasions, va causar la ruïna de la població. De com va viure i patir Agramunt aquestes guerres ben poca cosa en sabem. Se’n coneixen alguns episodis esporàdics, però la falta\nd’un fons documental històric i els pocs estudis historiogràfics que s’han fet sobre el nostre passat, han impedit aquest coneixement. En el llibre de Joan Puig i Ball, “Agramunt, Assaig Folklòric, Històric i Artístic”,\nEls assalts de les tropes carlines eren una mena de ràtzies que es feien per aconseguir queviures i diners.\nEl carrer de Sió tenia coberts a ambdós costats i era el més cèntric i poblat de tota la Vila. Té l’origen en el camí d’entrada a la població a través del Portal de Vilavella i del Pou, conegut com el Portal de l’Àngel.\neditat l’any 1936 i reeditat el 2003, es descriu un dels pocs esdeveniments guerrers que ha conservat la memòria popular com és el conegut com “El foc de Sant Ramon”. Es tracta de l’assalt que va patir Agramunt durant la Tercera Guerra Carlina, concretament el dia 31 d’agost del 1875, per part de les tropes carlines quan la població estava ocupada per les tropes liberals. El resultat de la batalla va ser d’uns 35 morts, un centenar de ferits i un nombre\nAmb motiu del regnat d’Isabel II es van pintar dos escuts commemoratius a la façana de Ca la Vila que han arribat fins als nostres dies. Com a anècdota senyalar que la data en xifres romanes està mal escrita.\nindeterminat de presoners. El relat que en fa Joan Puig i Ball es basa en les explicacions d’alguns agramuntins testimonis dels fets que van quedar en la memòria dels veïns de l’època. Sortosament cap civil agramuntí no en va sortir malparat malgrat la virulència dels combats que es van registrar durant tota la jornada. Nosaltres hem investigat el tema i hem pogut accedir als relats dels propis agramuntins que van viure en primera persona els nombrosos episodis de confrontació que es van patir a Agramunt en el decurs dels tres anys de la tercera i darrera Guerra Carlina. Durant tot aquest temps un corresponsal de premsa anònim escrivia la crònica de tots i cada un d’aquests fets dels que ell n’era testimoni de pri30\nmera mà. Té, doncs, un gran valor històric. Segons es desprèn d’aquestes cròniques, els assalts de les tropes carlines eren una mena de ràtzies que es feien per aconseguir queviures i diners. Els obtenien amenaçant els veïns o bé fent ostatges pels que calia pagar un rescat. L’ocupació d’Agramunt per part dels carlins era curta, dues o tres hores, el temps just per no donar temps a l’arribada de l’exèrcit regular. Generalment les partides eren poc nombroses encara que en ocasions, quan eren comandades pels grans capitostos com Saballs o Tristany, podien formar un veritable cos d’exèrcit com el que va atacar la Vila el 30 d’agost del 1875.\nMés de 300 carlins de la quadrilla de Pere Sorribes, “el Guerxo de Ratera”, ocupen Agramunt\nA dalt, estat actual de la casa pairal del capitost carlí, Joan Sorribes, “el Guerxo de Ratera”. Les restes del gran casalot és l’únic edifici antic construït fora vila.\nLa llinda porta la data de 1788 sota l’escut de la nissaga Sorribes.\nAGRAMUNT, 1-5-1872 Eren dos quarts de vuit del vespre del dia 28 d’abril, quan el popular cap carlista, Pere Sorribes “el Guerxo de Ratera”, entrà a Agramunt acompanyat d’un escamot format per una vintena d’homes. Al voltant de la Vila en van quedar prop de 300 més. És la primera vegada des de la recent insurrecció que “ens visita” un escamot carlista. Sembla ser que l’objectiu de la força carlina era de convèncer els agramuntins que s’afegissin a les seves forces en aquesta tercera revolta en contra de l’actual dinastia i en favor del preten-\ndent Carles que per tercera vegada s’ha tornat a aixecar en armes contra el govern liberal. A les nou de vespre es va fer públic un ban en el qual s’ordenava a totes les persones que tinguessin armes de foc, o blanques, municions de guerra i altres objectes d’aquestes característiques, anessin a portar-les en un termini d’un quart d’hora a Ca la Vila. “En cas de no obeir aquesta ordre, tots els infractors seran castigats d’acord amb les disposicions de l’ordenança”, deia el ban carlista. Una hora més tard, al voltant de les 10 de la nit, els ocupants desfilaven pels carrers de la població amb acompanyament de música. Durant el recorregut la tropa carlista cridava eslògans com “Viva Carlos VII, rey”, “Abajo el extranjero”, “Vivan los fueros de Cataluña”, “Viva la unidad católica” i “Viva España”. A les onze de la nit totes les tropes van abandonar Agramunt. Val a dir que durant les hores que la van ocupar no van insultar ningú, tot el contrari ja que van fraternitzar amb els veïns menjant i bevent tots junts. Abans de marxar van anar a saludar l’Alcalde i el Secretari Municipal i altres persones liberals amb el crit de “Viva la noble villa de Agramunt”. [NOVEMBRE 2011]\nNo es van produir incidents i la força carlina va confraternitzar amb els veïns després de menjar, beure i desfilar per la Vila\nLes tropes del brigadier carlista Torres de Sanahuja surten dejunes d’Agramunt La música i el ball amb les noies de la fonda “La Tita” els distreu de l’àpat que havien demanat\nEl Mercadal era el punt més habitual on es reunien les forces carlines. Les seves dimensions permetien la congregació d’homes i animals. L’espai estava a mig urbanitzar. Aquesta podia ser una imatge de l’època.\nAGRAMUNT, 3-6-1872 Al voltant de les 4 de la matinada del dia 1 de juny va entrar a Agramunt un escamot de carlins comandats pel brigadier Joan Torres de Sanahuja i es van concentrar a la plaça del Mercadal. Com sigui que en aquella hora tan matinera totes les cases estaven tancades i els veïns encara dormien van començar a trucar a alguns habitatges propers i despertar els seus ocupants. Pel que sembla l’únic que volia l’escamot era descansar una estona, menjar, beure i distreure’s una mica. El propietari de la Fonda Martí, situada a la cantonada de la plaça, va allotjar el cap de la partida i alguns dels comandaments. La resta ho va fer a la casa de Pere Folguera coneguda com “La Tita” on els havien de preparar una sopa i carn. Mentrestant un dels membres de la partida va anar a casa del director de la banda de música,\nJosep Mercader, i li ordenà que, immediatament, es presentés amb els músics davant de la casa on s’allotjava el seu cap. Una vegada els músics en formació, van començar a tocar un seguit de balls per amenitzar la vetllada del Brigadier Torres. La part curiosa i anecdòtica d’aquesta ocupació carlista tan matinera és aquesta. En el moment en què va sonar la música les tres noies que residien a Ca la Tita van començar a ballar amb els joves carlistes sense pensar en la feina de cuinar la carn que els havien de donar. Entre ball i ball es va arribar a les 6 del matí, hora en què s’havia de formar per abandonar Agramunt. Amb presses van haver de formar al Mercadal sense que haguessin pogut menjar res, en dejú. Aquest fet va provocar la riota dels agramuntins que els van acomiadar fent burla de la situació. La partida carlina va marxar en direcció a Puigverd.\nEls carlins requisen cavalls a Mafet i a Agramunt i confraternitzen amb el clero\nCal Benet del Segarrenc de Mafet, una família acabalada i liberal, era objecte de l’atenció dels carlins per proveir-se de queviures i animals.\nEsglésia de Preixens en una imatge del principis del segle passat.\nAGRAMUNT, 15-7-1872 A tres quarts de cinc de la matinada d’avui ha entrat a Agramunt, procedent de Cubells, una partida carlista formada per 46 homes i capitanejada pel Brigadier Torres de Sanahuja. És la tercera vegada des de la insurrecció que la capital del Sió ha d’acollir aquest tipus d’hostes no volguts. La seva visita ha estat molt diferent de l’anterior –veure crònica del dia 3 de juny– quan es van limitar a menjar, beure, ballar i llançar floretes a les noies. Avui ha estat tot el contrari. Han entrat a Agramunt prenent tot tipus de precaució. Oferien aspecte molt llastimós. Se’ls veia amoïnats, tristos, moixos i desconfiats. La formació de l’escamot era d’allò més original. Gairebé tots els seus components eren oficials. Com sigui que cada un dels caps ha de portar un assistent la partida era tot un Estat Major sense tropa, sense soldats. A més del Brigadier Torres, que ja té 72 anys d’edat i que en prou feines s’aguanta dret, hi anaven també ex-combatents de la Primera Guerra Civil com Campà, l’Estanquè, Lluelles, Rubí Samarà, Camps, Devesa, Palillo, Zueves, entre altres. Tots són persones d’edat avançada i amb graduació militar. Els seus uniformes eren d’allò més heterogeni: uns portaven boines blaves, uns altres de blanques, també n’hi havia que es cobrien amb barretines vermelles, “hongos”, entre altres. El seu armament era d’allò més precari i desigual com els uniformes. Quan han passat per Mafet han entrat a Cal Segarrenc, hisenda molt coneguda, i s’han endut un cavall malgrat les protestes i queixes del propietari que, finalment, ha pogut evitar que s’emportessin la mula. El senyor Benet ha explicat que són a l’època del batre i que necessiten tots els animals per la feina. Durant la seva estada a Agramunt l’escamot ha fet una requisa de cavalls, però únicament s’han pogut endur el del conegut propietari i [NOVEMBRE 2011]\nEl veïnat ho critica i demana armes per enfrontar-se a les partides de rebels\nEl comportament que han mantingut avui els carlistes ha sosllevat els ànims del veïnat. El conjunt de la comarca demana de les autoritats que es lliurin armes a la població per poder-los fer front.\nadvocat Ramon Jové. A canvi li han lliurat un pagaré, “que de ben segur que cobraré per les calendes gregues” ha dit irònic i dolgut. El germà del propietari s’ha enfrontat amb el cap de l’escamot pel que considera “un robatori inadmissible”. Torres, que no ha volgut escoltar cap dels arguments, li ha respost que “els cavalls són pertrets de guerra”. L’actitud dels carlistes ha indignat tota la població. També ha disgustat el comportament d’un parell de sacerdots de la Vila que han confraternitzat amb la tropa ocupant. “El vicari es passejava obertament pel Mercadal i els oferia tota mena d’atencions. Al marxar, un altre capellà els acompanyà un bon tros de camí, i fins i tot es deixava besar la mà pels insurrectes”, va explicar un veí.\nEl comportament que han mantingut avui els carlistes ha sosllevat els ànims del veïnat. El conjunt de la comarca demana de les autoritats que es lliurin armes a la població per poder-los fer front. També exigeixen que s’instal·li alguna força armada, per petita que sigui. “Si s’atengués la nostra demanda els carlins no camparien lliurement per aquest territori”, comentaven els veïns. Cal destacar que al contrari del que va passar en les lluites anteriors, on bona part de les comarques lleidatanes van donar suport als carlins, aquesta vegada en prou feines han pogut reunir prous homes per configurar petites partides que campen per ací i allà només amb l’interès de subsistir.\nEls protagonistes Francesc Saballs i Massot (La Pera 1817 - Niça 1885). Va ser el militar més famós i polèmic de la Tercera Guerra Carlina a Catalunya. El seu pare va morir durant la Primera Guerra. A l’exili va servir de mercenari a l’exèrcit del Duc de Mòdena i en els zuaus pontificis. Aquesta atzarosa vida va crear tot un mite al seu voltant. Va arribar a ser mariscal i cap militar de les forces carlines catalanes. Morí exiliat a la ciutat francesa de Niça. Joan Castells i Rossell “Gravat d’Àger” i “Mossenya” (Àger, 1802 - Niça 1891). Participà activament en la Primera Guerra Carlina. Durant la Guerra dels Matiners va ser promogut a Mariscal de Camp. Succeí Saballs al front de l’exèrcit carlí català i li fou concedit el títol de Marquès de Balaguer pel pretendent carlí Carles VII. Rafel Tristany i Parera (Ardèvol 1814 - Lorda 1899). Participà molt activament en les tres Guerres Carlines. S’incorporà a l’exercit carlí als 19 anys. Durant l’exili va participar com a mercenari a l’exèrcit de Francesc II de Nàpols. Va comandar l’exèrcit carlí a Catalunya que va arribar a tenir 12.000 infants i 500 cavalls. Va rebre nombrosos títols i honors per part de la cort dels pretendents al tron espanyol. Pere Sorribes “el Guerxo de Ratera”. Aquest personatge veí del poble de Ratera, que forma part de l’actual municipi dels Plans de Sió, està envoltat de llegenda. Encara es conserva la seva casa natal, l’únic edifici que\nFrancesc Saballs envoltat del seus oficials. Va ser el militar carlí més famós, i alhora polèmic, de la Tercera Guerra. Va arribar a ser mariscal i cap militar dels carlistes catalans.\nés fora de la vila closa. Al voltant del poble hi ha un gran nombre de sitges que durant les Guerres Carlines es feien servir d’amagatall per ocultar-hi queviures, joies i, fins i tot, bestiar, per evitar que se l’enduguessin els partidaris del seu convilatà en alguna de les ràtzies. El seu sobrenom li ve de resultes de les ferides que va patir en algun dels nombrosos combats en què va participar. Es diu que mentre estava mirant per l’espitllera d’una església li van disparar un tret que li va mig treure un ull, que ell mateix es va acabar d’arrencar, que el va deixar borni. D’una personalitat molt autoritària, va ser assassinat pels seus companys en un bosc de Passanant tips de lluitar i del seu mal caràcter.\nUna fotografia d’una partida carlina durant la Tercera Guerra. És una mostra de la precària situació en què es trobaven la majoria dels combatents. L’únic que els identifica és la tradicional boina carlina.\nUn escamot carlí volta per la Ribera del Sió Està format per una dotzena d’homes molt mal equipats que només busquen avituallament Aquests dies volta pels pobles de la Ribera del Sió una partida de carlins formada per una dotzena de genets que fan més pena que glòria.\nCastell de Preixens. Era una població molt visitada per les partides carlines per anar vers el pla d’Urgell, passant per Castellserà.\nAGRAMUNT, 24-7-1872 Aquests dies volta pels pobles de la Ribera del Sió una partida de carlins formada per una dot-\nzena de genets que fan més pena que glòria. No s’enfronten amb ningú i la seva màxima aspiració és la d’aconseguir menjar per ells i els seus cavalls. Uns i altres fan més llàstima que por. Fins i tot són còmics per l’aspecte que presenten. Els genets, més que gent del país, semblen habitants de Nigrecia i els cavalls esquelets ambulants. No n’hi ha cap que porti sella de muntar. La majoria porten albardes i sacs plens de palla. Els estreps són cordes d’espart. El suport de les llances també és una corda. Les llances estan fetes amb uns bastons al capdamunt del quals hi porten un tros de ferro punxegut. L’escamot està comandat per un subjecte, conegut com l’Andreuet de Bellvís, que va fer la campanya dels set anys. Fins ara són els carlistes més inofensius que hem vist per aquestes contrades. [NOVEMBRE 2011]\nEls carlins atempten contra el canal d’Urgell i destrueixen el tram del Terraplè de Castellserà L’aigua ha arribat a les portes de la població inundant els camps de conreu i malmetent les collites\nEl canal d’Urgell havia entrat en servei el 1862, 10 anys justos abans de l’inici de la Tercera Carlinada.\nEl panorama que es pot veure és dantesc. La força de l’aigua s’ha endut la terra del canal i s’ha entollat formant llacunes. 36\nAGRAMUNT, 29-7-1872 Un escamot carlí va trencar el passat dia 22 de juliol el canal d’Urgell en el tram conegut com el Terraplè de Castellserà, molt a prop d’aquesta vila urgellenca. El succés va portar la desolació als pagesos de la zona donat que l’aigua del canal va inundar centenars d’hectàrees de les terres del pla amb les conseqüents pèrdues ja que és l’època de les collites. “Aquest greu succés ha desencadenat un odi tan gran contra els carlins que no han tingut més remei que abandonar la comarca”, segons han explicat les autoritats de la zona. Per la seva part la Companyia del Canal ha començat a treballar per tal de reconstruir el tram del terraplè destruït. Segons els tècnics “és encara aviat per fer\nquantificar els danys, tant de les collites com de la infraestructura. El panorama que es pot veure és dantesc. La força de l’aigua s’ha endut la terra del canal i s’ha entollat formant llacunes. Les finques han quedat destrossades i les collites malmeses. La Companyia del Canal ha fet una crida als pagesos de la zona perquè vagin amb carros a treballar-hi per tal de restablir la normalitat el més aviat possible. “Això és fer el mal pel plaer de fer-lo. I pensar que els seus autors són els que tan prediquen en favor de la propietat, la família i la religió. Per aquests desaprensius la ruïna de dos o tres centenars de famílies no representa res per tal de poder saciar els seus instints de fera”, comentava un dels propietaris afectats.\nEls carlins exigeixen per la força el pagament de les contribucions a Agramunt i Puigverd\nEl poble de Puigverd, liberal en la majoria dels veïns, també va patir la violència de les partides carlines.\nDurant la jornada va passar per la Vila una partida de 8 homes de la facció del Camats que es va desplaçar fins a Puigverd per cobrar les contribucions.\nAGRAMUNT, 4-12-1872 Després d’una tardor amb moltes escaramusses per part de les partides carlines que volten per aquestes comarques sense gaires conseqüències, el passat dia 25 de novembre va tenir lloc el primer d’una sèrie d’incidents rellevants que han tingut com a escenari la vila d’Agramunt. A un quart de nou del matí d’aquest dia van entrar a la població set individus que formaven l’avantguarda d’una partida comandada pel Brigadier Torres. Després de tallar la línia de telègraf del Canal d’Urgell, van esperar tranquil·lament l’entrada de la resta de les forces formada per uns 200 homes que es van anar a allotjar a les cases que van creure convenient.\nEls veïns van esperar esdeveniments amb la tensió pròpia del moment. L’alcalde i la resta d’autoritats o van fugir o es van amagar en el moment de l’entrada dels carlistes. Aquests van ordenar al Pregoner que fes un pregó en què es deia que “per ordre del cap de la força carlista s’ordena a tots els contribuents que es presentin a Ca la Vila a pagar el trimestre de la contribució. De no fer-ho se’ls imposarà una multa de 100 rals”. Sembla ser que passat el termini fixat únicament s’hi van presentar tres o quatre dones amb unes quotes que en prou feines arribaven als 20 rals. Aquesta resposta tan migrada enfurismà els carlins que van amenaçar d’estampir-les contra la façana de l’Ajuntament. Tot seguit van promulgar un altre ban en el qual es deia que “cap quinto no s’atreveixi a presentar-se al sorteig, a la talla, ni entrar en Caixa ni res, en referència a les quintes, sota la pena de ser jutjat per un Consell de Guerra”. Arribades les 12 del migdia i a toc de corneta la tropa es va reunir a la plaça del Mercadal per cridar visques a la religió, al seu Rey Carles VII i als furs de Catalunya. Abans de retirar-se van deixar un comunicat a l’Ajuntament en què se senyalava que en un termini fixat es tingués a punt un trimestre de contribució i que en cas contrari s’atenguessin a les conseqüències. Reunit l’Ajuntament s’acordà que, d’una manera o altra, es reunirien aquests diners. El dia 27 va arribar el cobrador Devesa amb 14 companys més de la facció del Torres a buscar els diners de les contribucions. Van passar tot el dia a Agramunt i van marxar al vespre cap a les Puelles. Durant la jornada va passar per la Vila una partida de 8 homes de la facció del Camats que es va desplaçar fins a Puigverd per cobrar les contribucions. Els veïns es queixaven d’haver de pagar dues vegades els impostos. Al govern i als carlins. [NOVEMBRE 2011]\nTambé amenacen els joves que entrin en quintes a l’exèrcit regular\n▼ Plaça de la Constitució on els carlins reunien els veïns per reclamar-los contribucions, –en efectiu, especies i fins i tot homes–, per a la seva causa.\nEls agramuntins vàrem passar uns pocs dies tranquils, però al migdia del 30 arribà la partida d’Antoni Vila de Pradell integrada per 48 homes i un capellà, que segons es va dir era el vicari de Preixana. 38\nEls agramuntins vàrem passar uns pocs dies tranquils, però al migdia del 30 arribà la partida d’Antoni Vila de Pradell integrada per 48 homes i un capellà, que segons es va dir era el vicari de Preixana. Tot seguit van posar guardes als punts més alts, per tal d’evitar ser sorpresos per les forces governamentals. Al voltant de les 4 de la tarda un d’aquests sentinelles va fer un tret a l’aire en senyal d’alerta perquè arribava una columna de militars. Els veïns van córrer a tancar-se a dins les cases i als carrers només hi van quedar els carlins. Alguns es van dispersar pels afores, però la majoria es van amagar dins els coberts del Mercadal. Amb el seu segon Cap, Miquel Rubí d’Agramunt, es van posar en actitud de resistir quan entressin les forces governamentals. Amb tot, va ser una falsa alarma. Llavors es van reunir tots al mig de la plaça, van llençar visques a la religió, al seu Rei, als furs de Catalunya, a baix les quintes i l’estranger per acabar amb una arenga dirigida als agramuntins, amb mil “paparruchas” de les seves i exigint que si venien els “esquiladors” no els donéssim ni aigua ni foc.\nUna imatge d’una família carlina. Pare i fill amb uniforme posen a la foto amb un gos molt gros i un cavall molt petit.\nTristany ataca Agramunt al front d’una força de 800 homes i 40 genets\nA la dreta, Rafel Tristany que va participar molt activament en les tres guerres carlistes. Era al front de la partida en una de les ràtzies més greus que va patir la nostra vila.\nEs va presentar a Agramunt el general carlí Tristany al comandament d’una partida formada per 800 homes, una de les més importants que s’han vist per la zona.\nMentre els carlins estaven comptant els diners es va presentar de sobte el coronel Rodríguez Bravo al front de les forces regulars. Sense acabar de comptar-los els carlins van fugir enmig d’un intercanvi de trets que van fer dues o tres baixes carlines.\nAGRAMUNT, 25-4-1873 El passat dia 23 es va presentar a Agramunt el general carlí Tristany al comandament d’una partida formada per 800 homes, una de les més importants que s’han vist per la zona. Eren al voltant de les 10 de matí quan van arribar a un indret conegut com la “Teuleria vella”. Acte seguit van sortir esperitats quatre parelles de genets per ocupar els quatre punts cardinals des d’on es podia observar tota la població i prevenir l’arribada de qualsevol columna de l’exèrcit regular. Els ocupants no les tenien totes donat que hi havia diversos destacaments de l’exèrcit concentrats a Guissona, Cervera i Balaguer i es podien presentar a Agramunt en qualsevol moment. La resta de genets, situats a la zona coneguda com “Oratori del Tadeu” a una distància d’en prou feines un tret de fusell, es van precipitar a cuita corrents vers la Vila. Els veïns no es van assabentar de res fins que van veure com els carlins feien guàrdia davant les cases més importants com Cal Mas Vell, Iglesies, Mestres, Segal, Siscar i Jover Ton de l’Àvia, entre altres. Poc després, i davant l’astorament de la població, van entrar la resta de les forces. Una vegada ocupada i assegurada la Vila, Tristany va ordenar fer un pregó comminant tothom que es presentés a treballar per enderrocar les obres de fortificació de l’església. Tot seguit es van apilar al mig de la plaça els llibres del registre civil i se’n va fer una gran foguera. També van tallar l’Arbre de la Llibertat, van arreplegar 24.000 rals per mitjà de contribucions forçoses i es van endur el cavall del metge Tomàs Sunyer. Un del sentinelles va alertar que venia una columna de l’exèrcit des de Cervera. La majoria de les forces carlines van fugir precipitadament cap a Preixens, a una hora de distància, i Castellserà. Malauradament es van endur una colla d’ostat-\nges entre els que hi havia els caps de les cases més importants d’Agramunt com Ramon Mestres, Ramon Puig (Segal), Ribera, Piquer, Josep i Antoni Ball, Forns, entre altres. Entre els veïns i, especialment els familiars, es va estendre la desesperació i tot seguit es va començar la recapta de diners per aplegar una suma que permetés l’alliberament dels hostatges. En total es van poder reunir 8.000 rals. Tot seguit una delegació d’agramuntins va marxar cap a Preixens per lliurar-los als raptors i aconseguir la llibertat dels seus convilatans. Mentre els carlins estaven comptant els diners es va presentar de sobte el coronel Rodríguez Bravo al front de les forces regulars. Sense acabar de comptar-los els carlins van fugir enmig d’un intercanvi de trets que van fer dues o tres baixes carlines. Des d’Agramunt es va sentir amb tota claredat el remor de la batalla, amb el conseqüent i normal patiment dels familiars dels [NOVEMBRE 2011]\nDurant l’ocupació crema el registre civil, fa una desena d’ostatges i enderroca les defenses de l’església\nFa uns dies va ser enterrat al cementiri d’Agramunt un carlista mort a conseqüència de les ferides que va rebre en una acció a les Puelles.\nostatges amb el temor pel que els podia passar. Sortosament no van patir cap dany i van tornar a la Vila sans i estalvis. En relació a les andanades de les partides carlines per la Ribera del Sió també hem d’informar que fa uns dies va ser enterrat al cementiri d’Agramunt un carlista mort a conseqüència de les ferides que va rebre en una acció a les Puelles. Les úniques persones que formaven el dol van\nser els components de la Junta Catòlica o Carlista de la Vila, presidida per un ex-diputat. També hem d’informar de la situació de patiment i ensurts continuats en què viuen els liberals del municipi de Puigverd d’Agramunt des que una partida de carlins s’hi ha instal·lat de forma permanent. També es diu que van afusellar un tinent d’alcalde d’un poble veí conegut per les simpaties liberals.\nSituació urbanística d’Agramunt en aquesta època\nmitjans del segle XIX la vila d’Agramunt tenia 317 habitatges, a més dels edificis religiosos i corrals. La majoria eren a l’interior del recinte emmurallat. Fora muralles, “extramuros” se’n va dir fins a mitjans del segle XX, s’havia començat a construir el Mercadal, els Ravals i el Pou. Al Mercadal s’havien aixecat els edificis del costat nord; al sud no n’hi havia cap; a llevant dos, cantonada amb el Raval de Dalt i a ponent uns altres dos al costat de la Baixada del Mercadal. A la plaça del Pou només hi havia 4 cases, les de la cantonada amb l’actual avinguda de M. Jolonch que, a l’igual que l’Àngel Guimerà, estava sense edificar. Al Raval de Puigverd hi havia edificis a la banda sud i al de Dalt els que enfronten amb la plaça Montserrat Pons.\nAMBALL (pl.) ASPI (c.) ASPI (tr.) BAIXADA MECADAL (c.) CALL (c.) CARABASSA DE BAIX (c.) CARABASSA DE DALT (c.) CASTELL (c.) CÚRIA (c.) DULA (pl.) ERES (c.) ESGLÉSIA (pl.) ESTUDIS NOUS (c.) ESTUDIS VELLS (c.) FORN (co.) GERMANDAT (c.) HOSPITAL (pl.) MERCADAL (pl.) MERCÈ (c.) MURALLA (c.) OM (pl.) PARE GRAS (pl.) POU (pl.) PUIGVERD (rav.) SABATERIA (co.) SABATERIA DE BAIX (c.) SABATERIA DE DALT (c.) SANT FRANCESC (rav.) SANT JOAN (c.) SIÓ (c.) VILAVELLA (c.) VILAVELLA (tra.) Església de Santa Maria Casa de la Vila Convent de la Mercè Església dels Dolors Estudis Nous Hospital Rectoria vella Tossal del Castell Muralla\n21 16 F 29\nSituació de cadascun dels quatre Barris en la part antiga de la vila d’AGRAMUNT\nRecreació d’un dels nombrosos afusellaments de soldats de l’exèrcit liberal per part del carlí. A Sanaüja se’n van executar una trentena entre soldats i oficials.\nAgramunt acull els soldats supervivents de la “massacre” carlina de Sanaüja\nMai, ni durant la Guerra dels Set Anys, no s’havia patit un cop tan terrible com el que s’ha viscut aquests dies amb motiu de l’enfrontament entre liberals i carlins a la població de Sanaüja.\nAGRAMUNT, 20-5-1873 Aquest dissabte, dia 17, va ser un dia de dol per a tots els liberals d’aquestes comarques. Mai, ni durant la Guerra dels Set Anys, no s’havia patit un cop tan terrible com el que s’ha viscut aquests dies amb motiu de l’enfrontament entre liberals i carlins a la població de Sanaüja. Inicialment es va pensar que també hi havien participat nombrosos agramuntins formant un batalló al front dels quals hi havia el jove Vilalta de Cal Mas Nou. Aquest batalló, conjuntament amb altres forces governamentals, s’havia concentrat a Sanaüja per formar una columna per desplaçar-se vers les comarques de muntanya. Al voltant de les dues de la tarda del dia 18,\nels veïns que hi havia pels carrers i places d’Agramunt es van quedar molt sorpresos i astorats en veure com entraven a la Vila tres cavalls sense muntures i deu o dotze genets que anaven a peu. Segons un dels testimonis, “oferien un aspecte lamentable: cansats, arrossegant els peus, els uniformes estripats i bruts, sense sabres i en lloc de cascos portaven mocadors lligats al cap. Amb un comportament que semblava fora de si; caminant com esmaperduts; amb una mirada tèrbola”. Un veí els pregunta què havia passat. “En lloc de contestar es van posar a plorar com a criatures”. Els veïns s’havien anat reunint a la plaça amb la preocupació a la cara pel que els hauria [NOVEMBRE 2011]\nDon Alfonso i Doña Blanca assistiren a la batalla entre liberals i carlins, dirigits pel propi Rafel Tristany. El general rebel executà molts soldats liberals i van fer més d’un centenar de presoners\nA la dreta, oficials carlins de rang elevat en una foto d’estudi lluint els llampants uniformes.\nExplicaven que quan van marxar a la nit el poble semblava un infern amb moltes cases incendiades. Van poder comptar fins a 22 morts, tots afusellats després de rendir-se.\nCarrer de Sant Joan a l’època dels esdeveniments.\npogut passat als seus soldats. Sortosament sembla que el batalló no es trobava entre les forces congregades i possiblement n’han sortit sans i estalvis. Una vegada refet una mica, els sergent explicà el que havia passat. “Les dues companyies de voluntaris que ens trobàvem a la població estàvem totalment confiats i no havíem establert vigilància. A les set de la tarda es van presentar de sobte uns 1.000 homes comandats pels propi general Tristany, acompanyat per don Alfonso i la seva muller, donya Blanca. La població, que va resultar ser-nos hostil, ens va tancar les portes de les seves cases a l’intentar refugiar-nos-hi o recollir les armes que hi teníem guardades”. La batalla va ser molt ferotge per ambdues parts però les de perdre se les van endur el soltats la majoria dels quals estaven molt cansats per les hores de camí que havien fet fins arribar a la població. Alguns combatents, parapetats a l’església i a cases veïnes, van resistir durant moltes hores les escomeses dels carlins. “El tinent coronel va aplegar uns quants genets al seu voltant i va resistir força estona fins que va ser abatut amb els seus homes” va explicar un dels supervivents.\nFinalment al voltant de mitja nit i veient que no podrien resistir més van rendir-se atenent també la paraula dels carlins que se’ls respectaria a tots la vida. “No va ser pas així ja que, immediatament, els van afusellar a tots davant dels seus companys que encara es resistien a rendir-se protegits a l’interior d’algunes cases ”. Les execucions van continuar amb tots els soldats isabelins que capturaven o es rendien. La majoria de les forces regulars van morir a mans dels carlins. “Jo i uns companys ens vàrem amargar en un pou sec, sense ser descoberts malgrat que els carlins van despenjar una llum lligada a una corda. Uns altres es van amagar dins d’unes bótes buides d’un celler. Quan els carlins van marxar en direcció a Ponts, després d’incendiar algunes cases, hem sortit dels amagatalls i hem fet com hem pogut el camí fins aquí” expliquen els soldats amb la por i l’angoixa encara reflectida en les cares. Con sigui que tenien molt d’interès en arribar fins a Tàrrega les autoritats agramuntines els van preparar un carro per que anessin a reunir-se amb la resta de les forces. Durant les hores següents van continuar arribant pel camí de Puigverd petits grups de voluntaris amb la por reflectida al seus ulls; anaven amb els uniformes esparracats, sense l’armament i gairebé tots ferits. Explicaven que quan van marxar a la nit el poble semblava un infern amb moltes cases incendiades. Van poder comptar fins a 22 morts, tots afusellats després de rendir-se. La majoria de la seixantena de cavalls que hi havia se’ls van endur els rebels i únicament han sobreviscut una desena de genets.\nLa matinada de Sant Ramon Agramunt és l’escenari d’una cruenta batalla entre carlins i isabelins\nL’autor del reportatge amb els impactes dels projectils disparats durant l’enfrontament de la Batalla de Sant Ramon. Es poden veure en la paret d’un edifici de la Travessia de l’Aspi. A baix, les marques de bala encara s’aprecien en el pilar que fa cantonada entre l’antic carrer de la Plaça i el de Sió. Malgrat la destrucció de l’edifici originari durant la darrera Guerra Civil, s’ha conservat algun bloc de pedra amb els senyals.\nAGRAMUNT, 1-9-1875 La matinada del 30 al 31 d’agost, dia de Sant Ramon, Agramunt va viure un dels episodis bèllics més importants dels darrers anys i, possiblement de tota la història coneguda fins ara. Un esdeveniment que per les seves característiques, amb tota probabilitat quedarà marcat, per sempre més, en la memòria d’aquesta població. El resultat del combat és esfereïdor ja que, segons les diverses fonts, hi podrien haver prop de 200 baixes, entre soldats i rebels. Al cementiri agramuntí s’hi van enterrar nou soldats i set carlins. A l’hospital de la Vila hi van morir cinc carlins més dels 23 que hi van ingressar. Uns noranta ferits de menor gravetat van ser traslladats als hospitals de Lleida. El nombre de baixes, entre morts, ferits i presoners oscil·la segons les fonts, però es podrien xifrar en uns 35 morts i un centenar de ferits, a més de la norantena de presoners. Sortosament no hi va haver cap baixa civil i els dos agramuntins que hi van morir eren soldats de les tropes carlines. Durant unes hores el centre de la Vila va ser l’escenari d’una cruenta batalla entre les tropes regulars, que ocupaven la població, i una nombrosa facció de carlins que la van atacar per sorpresa i amb gran ímpetu. Comandada pel coronal Enrice, una força integrada per dos esquadrons de cavalleria d’Alfons XII i dues companyies de la Reserva número 31 estaven concentrades passant la nit al Mercadal, a la plaça de la Constitució i en diverses cases particulars. Un esquadró d’hússars de la Princesa, comandat per un tinent coronel, estava allotjat entre l’hosteria del Pep de la Mia i la de la Fondandana, als afores de la població. A trenc d’alba, quan els soldats tot just s’estaven llevant al toc de diana, van rebre l’escomesa de les forces carlines que havien entrat sigil·losament fins al centre de la població sense [NOVEMBRE 2011]\nLes forces rebels van atacar per sorpresa l’exèrcit governamental. El combat ocasionà 35 morts i unes 200 baixes entre ferits i presoners\nDos batallons van atacar les forces allotjades a la Fondandana que en prou feines van posar resistència a l’escomesa carlina.\nEscales interiors de Ca la Vila per on van baixar els carlins per sorprendre el sergent isabelí que defensava la plaça durant el Foc de Sant Ramon. A la dreta, carrer Sabateria de Baix, via d’entrada des de l’antic portal procedent del camí de Puigverd.\nser detectades per les forces governamentals. Les comandava en Joan Castells i estaven integrades per quatre batallons, 400 soldats i dues peces d’artilleria. La primera persona que va detectar la presència carlina va ser un vailet que va veure com un grup de carlins passava acotxat i a ran de paret pel carrer Estudis Nous. Ho va comunicar al seu amo que, de vell antuvi, no el va pas creure tenint en compte que la població estava plena de forces isabelines i que els carlins només visitaven Agramunt quan estava desguarnida. “Però tot seguit ja mateix els vaig veure. Em va faltar temps per cridar el noi i empenyent-lo cap dins a casa tancant la porta amb clau i forrellat. Acte seguit ja es van començar a sentir el trets”, explica el veí que té la casa al costat del portal del raval de Puigverd. La sorpresa de les forces governamentals va ser enorme doncs no s’esperaven l’atac, com ho\ndemostra que no havien previst cap sistema de vigilància preventiva. Dos batallons van atacar les forces allotjades a la Fondandana que en prou feines van posar resistència a l’escomesa carlina. Paral·lelament les forces de Miret amb les dues peces d’artilleria atacaven els esquadrons i companyies situades al Mercadal. Aquestes, malgrat la sorpresa van posar molta resistència i van impedir que els carlins poguessin entrar a l’esplanada i també a la plaça de la Constitució, on hi ha l’Església i l’Ajuntament en el que guardaven el presoners carlins. Aquesta resistència va ser possible gràcies a la valentia dels defensors que es van situar en punts estratègics “i d’aquesta manera uns pocs homes van fer front a forces molt superiors en nombre i armament”, explica un dels testimonis dels combats. Els atacants del Mercadal disparaven amb les dues peces d’artilleria. Amb tot, no les van po-\nLa masia de la Fondandana era una de les instal·lacions d’hostatgeria que ocupaven els carlins durant les seves ràtzies per a proveir soldats i cavalleries.\nL’acte més heroic el protagonitzà un sergent que parapetat darrera del primer pilar dels coberts de Ca la Vila anava abatent tots els assaltants que pretenien entrar a la plaça a través del carrer Sió.\nder utilitzar gaire ja que els seus servidors eren abatuts per uns franctiradors. El canó estava emplaçat davant de cal Solanes, cantonada cal Puig. Segons els testimonis, un grup de soldats es va instal·lar al balcó de la part del darrere de cal Piqué i des d’allí obrien foc cada vegada que un artiller intentava disparar la peça. També es va utilitzar cal Mas Vell com a punt de resistència per frenar l’entrada dels carlins que no van poder ocupar el Mercadal. Amb tot, l’indret on hi va haver una lluita més ferotge i heroica va ser a la plaça de la Constitució que va ser defensada per uns pocs valents impedint que fos ocupada pels rebels. Un colla de soldats es van instal·lar dalt del campanar i protegits per les defenses disparaven contra els carlins que intentaven penetrar a la plaça des de qualsevol carrer dels que hi desemboca. L’acte més heroic el protagonitzà, però, un sergent que parapetat darrere del primer pilar dels coberts de Ca la Vila anava abatent tots els assaltants que pretenien entrar a la plaça a través del carrer Sió. Davant d’aquesta situació els carlins van concebre un pla d’assalt alternatiu. Uns quants rebels s’enfilaren a l’edifici del darrere de l’Ajuntament, cal Balaguer, i des d’allí accediren a la Casa Consistorial, després de fer un forat a\nla paret mitjanera. Una vegada dins a Ca la Vila van poder baixar per l’escala interior sense ser detectats, sortir als coberts i abatre el sergent que el van agafar per l’esquena. Al voltant de les vuit de matí es va estendre el rumor que una columna de forces liberals comandada pel general Moreno del Villar es dirigia des de Tàrrega cap a Agramunt per reforçar la guarnició que estava sent atacada. Aleshores el comandant carlí ordenà la retirada. En el seu replegament es va endur nombrosos presoners, cavalls i un important botí. Entre els ostatges hi havia set caps i oficials del regiment de cavalleria Alfons XII, com els fills dels generals isabelins Jaqueot i Marchessi. La columna havia estat alertada per un grup de genets que estaven allotjats a la Fondandana i que es van poder fer escàpol sense ser vistos pels Carlins a l’inici del combat. Al front de les forces hi anava el propi General Moreno Villar que es va endur com a presoners el Coronel Enrile, sota l’acusació de no haver pres les degudes precaucions per evitar l’entrada dels carlins, i també l’alcalde Balcells, acusant-lo d’haver facilitat l’entrada dels rebels. Una vegada a Tàrrega se’ls va posar en llibertat sense formalitzar les denúncies. [NOVEMBRE 2011]\nAgramunt commemora el primer aniversari del Foc de Sant Ramon, la victòria dels liberals sobre els carlins que ocupaven la població Massiva participació als actes que es van organitzar per celebrar que tots els veïns van sortir il·lesos dels cruents enfrontaments entre les dues forces Hi va haver una segona cercavila amb una peça de música patriòtica composta expressament pel jove però reputat compositor local Francesc Casades.\nLa vista panoràmica que tenia Agramunt durant la Tercera Carlinada. És la imatge més antiga que es coneix. Data del 1880, poc després d’acabar-se, definitivament, les cruentes Guerres Carlines.\nAGRAMUNT, 1-9-1876 Els agramuntins van participar massivament en els actes que es van celebrar els dies 30 i 31 del passat mes d’agost per tal de commemorar la victòria de les tropes liberals sobre les rebels ara fa justament un any. Cal recordar que els carlins van atacar les forces governamentals que passaven la nit a Agramunt. Els combats van ser ferotges, però finalment, amb els reforços que van arribar de Tàrrega, l’exèrcit va fer fora les forces carlines. Sortosament cap veí no va ser mort ni ferit malgrat les nombroses baixes que hi va haver entre els combatents. A les 12 del migdia del dia 30 hi hagué un gran repic de campanes anunciant la jornada festiva mentre la banda feia una cercavila interpretant himnes patriòtics. A les vuit del vespre es féu una il·luminació general amb un magnífic guarniment de tots els edificis públics mentre es fa una segona cercavila finalitzant amb un gran concert. A les 4 de la matinada del dia 31, hora en què\nels carlistes van entrar a la població, es va fer una gran tronada simulant l’atac dels rebels amb un repic general de campanes. Acte seguit hi va haver una segona cercavila amb una peça de música patriòtica composta expressament pel jove però reputat compositor local Francesc Casades i a les 9 es va cantar un solemne Tedeum d’acció de gràcies. A les 4 de la tarda s’inicia una vetllada de cucanyes i jocs per a la mainada i a les 7 es va presentar una funció teatral a càrrec de la companyia lírico-dramàtica dirigida pel també actor Vicente Jarques. A dos quarts de 10 es presentà un gran castell de focs artificials elaborat per l’acreditat pirotècnic de Cervera, Francesc Colominas. El castell es va acabar amb l’enlairament d’un gran globus que duia el nom de “Vila d’Agramunt”. Els actes commemoratius del primer aniversari del Foc de Sant Ramon es van acabar amb un ball en el magnífic i molt ben guarnit i il·luminat envelat que es va instal·lar al Mercadal.\nl moviment del Carlisme s’originà arran dels problemes successoris plantejats per Ferran VII que, en no tenir fills mascles, va abolir la Llei Sàlica, que impedia regnar a les dones, deixant oberta la successió a la seva filla Isabel. El germà del rei, Carles Maria, i els seus seguidors, s’hi van oposar i van plantejar obertament les seves aspiracions a ocupar la corona. Es va obrir així un conflicte dinàstic entre els Borbons que, malgrat el temps transcorregut, encara dura avui dia. Les aspiracions carlines van comportar tres guerres, Primera, Segona i Tercera, i diversos intents de fer-se amb el poder que ocupava la branca descendent d’Isabel de Borbó que va sortir sempre guanyadora de tots els conflictes. Amb tot, cal tenir en compte que la polèmica dinàstica ho era també entres dues concepcions polítiques molt clarament oposades. Els carlins eren defensors de la tra-\nLa reina Isabel II, filla de Ferran VII.\nFoto de família d’una colla de comandaments de l’exercit carlí de la Tercera Carlinada. A la dreta, bandera carlina amb la divisa “Dios, Patria y Rey” sota el sagrat cor.\ndició i els seus valors (Déu, Pàtria, Furs i Rei) i totalment contraris a les reformes polítiques. El carlisme català també reclamava els drets històrics perduts a partir del 1714.\nCarles VII, germà de Ferran VII pretendent a la corona espanyola.\nEls isabelins o liberals eren, en canvi, partidaris de la modernitat i el progrés, d’acord amb els nous corrents que es vivia en el segle XIX. Agramunt va donar sempre suport al liberals i els partidaris dels carlins eren molt pocs. La societat agramuntina ha mantingut sempre des d’aleshores el caràcter progressista, en el sentit ampli de la paraula. A la façana de l’edifici de l’Ajuntament hi ha pintats dos grans escuts referents al regnat d’Isabel II que, segons consta, van ser pintats l’any 1834.\nFotos: Josep Bertran, Arxiu Sió, CEC, Arxiu Mas, Photoaisa, Prisma, Sàpiens. Arxius Documentals: Josep Bertran. Hemeroteca: “La Imprenta, diario de avisos, noticias y decreto”. “Agramunt, assaig folklòric, històric i artístic”, de Joan Puig i Ball. “Història de Catalunya”, Ed. 62. “L’estructura urbana d’Agramunt 1859”, de Lluís Pons a la revista Urtx.\nAlguns membres del Grup Escènic Agramuntí ens van explicar el conte “Un menjar celestial” i així els nens i les nenes de l’escola van conèixer el que ens diu la llegenda sobre l’origen dels torrons de la nostra Vila.\nl’escola Macià-Companys hem començat aquest curs amb una sorpresa. Al pati d’educació infantil tenim una estructura nova. Els nens i nenes de parvulari ens ho passem molt bé pujant pel rocòdrom i baixant pel tobogan. Mireu a la foto com vam gaudir el dia que la vam estrenar!\nMembres del Grup Escènic a l’escola En motiu de la Fira del Torró, a l’escola van venir alguns membres del Grup Escènic Agramuntí per explicar-nos el conte “Un menjar celestial”. D’aquesta manera els nens i les nenes de l’escola van conèixer el que ens diu la llegenda sobre l’origen dels torrons de la nostra Vila. ■\nEl veïnatge començava a despertar-se de la seva letargia diürna i a sortir dels seus petits caus cap al carrer per deixar-se embolcallar un cop més per la frescor de la nit.\na llum del sol començava a declinar sobre l’horitzó. La claror del dia s’esvaïa lentament per donar pas a l’esperada fosca de la nit. El profund silenci que havia imperat durant tot el dia dins les muralles del barri s’esvania sense pausa a mesura que s’atansava la foscor. El veïnatge començava a despertar-se de la seva letargia diürna i a sortir dels seus petits caus cap al carrer per deixar-se embolcallar un cop més per la frescor de la nit. L’Eusebi havia anat a dormir neguitós per un sobtat i inquietant dolor al pit. Es va despertar que encara era fosc envaït per una estranya sensació a sobre. Per un costat se sentia alleujat en veure que li havia desaparegut el dolor del pit i es va alegrar molt que tot s’hagués reduït a un simple malestar passatger, però per un altre costat notava una certa incomoditat estant ajagut al llit com si es trobés estirat en un altre jaç. A pesar d’aquesta sensació no es va aixecar del llit, sinó que en veure la foscor que planava dins l’habitació es va tornar a girar de costat i va aclucar de nou els ulls amb l’esperança de continuar dormint de la millor manera possible fins que fos de dia, ara que sabia que es trobava bé de salut –quan claregés ja esbrinaria la causa del seu malestar–, i de seguida va agafar el son. De cop i volta es va despertar bruscament en sentir el soroll d’un seguit de cops a la porta del pis. Havia agafat el son tan profund que el rebombori el va sobresaltar tant que sense ado-\nnar-se’n es va incorporar ràpidament del llit, en fer-ho el seu front es va estampir contra una superfície dura que el va deixar ben atordit sobre el llit amb un fort mal de cap i, sobretot, ben desorientat, ja que desconeixia contra què havia anat a topar. Mentre es recargolava de dolor encara va poder sentir els trucs a la porta. Transcorreguts uns segons de desorientació i de malediccions internes intentà aixecar-se del llit endebades en part pel mareig que li havia provocat el cop. L’habitació continuava a les fosques i va buscar l’interruptor de la llum a les palpentes, però no el va trobar per enlloc. Palpejant les parets va comprovar de seguida la poca alçada que tenia la cambra, la qual cosa el va desconcertar més del que estava. No sabia on es trobava realment. Obligat a romandre estirat es va dirigir cap a la porta guiant-se pel soroll que sentia i reptant al llarg de tot el pis com si fos una serpent. Quan hi va arribar després de fer un gran esforç el soroll ja havia cessat. Va obrir la porta i una alenada d’aire el va embolcallar, i aleshores va veure que no hi havia ningú esperant-se a fora. L’Eusebi va sortir al carrer i al moment va notar com el mal de cap s’esvaïa amb la fresca que feia, no obstant continuava desconcertat de trobar-se allà. Era una nit clara amb una radiant Lluna que il·luminava tot el recinte. La claror li va permetre reconèixer el lloc i va saber perfectament on es trobava, perquè anteriorment hi havia anat bastant sovint de visita,\nperò ara no entenia què hi feia allà. Es va posar a caminar lentament per allunyar-se’n, observant els edificis que tenia a banda i banda plens de petites obertures, de les quals va veure que començaven a sortir els inquilins. A poc a poc el carrer es va anar omplint. La gent sortia dels seus petits reductes a estirar les cames i a deixar-se embolcallar per la frescor de la nit. Mentre caminava observava tan descaradament les seves esquelètiques figures que no tardaren en adonar-se que les estava observant, i al moment l’observació fou recíproca. Al cap de poc no va poder aguantar més les seves buides mirades i es va posar a córrer per desempallegar-se’n, però se les trobava per tot arreu. Ple d’angoixa es va refugiar rere una pilastra i va esperar que aquells cossos es fessin fonedissos. Les hores van anar passant i la nit va començar a declinar. Un nou dia començava a despuntar. Des del seu amagatall l’Eusebi va veure com aquelles figures esperpèntiques començaven a retirar-se als seus respectius caus. Quan va veure el camí lliure va sortir corrents cap a la sortida, però quan es trobava a punt de creuar la porta va sentir que algú deia: “És hora de tornar cap a casa”. Aleshores es va aturar en sec i com si estigués posseït va començar a desfer el camí recorregut. Quan va ser davant la porta de casa seva s’hi va aturar un moment i va llegir la inscripció que hi havia: “Aquí descansa l’Eusebi Torrecalba”, i tot seguit s’encabí dins el nínxol. ■ [NOVEMBRE 2011]\nClassificació Agramunt G. Gatell Borges Blanques Artesa de Segre Cervera Tremp Andorra Organyà La Seu d’Urgell Mollerussa Linyola L’Albi Alcarràs Balàfia Juneda Alpicat Mangraners Solsona Guissona\nAgramunt G. Gatell Organyà Agramunt G. Gatell Mangraners J 8 8 8 7 8 7 8 8 8 8 8 8 8 8 8 8 8 8\nGF 15 21 21 17 17 12 12 14 10 9 9 12 13 7 11 15 9 6\nGC 10 11 14 7 13 9 10 11 7 11 12 15 17 11 14 26 15 17\nPunts 17 15 15 14 14 14 13 11 11 11 11 10 9 8 7 6 5 5\nJuvenil Bellpuig 5 Agramunt G. Gatell 1 Agramunt G. Gatell 1 Pla d’Urgell 3 Classificació Bellpuig Tremp Escola F. Urgell Pla d’Urgell Artesa-Ponts Guissona Balàfia Agramunt G. Gatell Fondarella\nJ 3 4 4 4 3 4 3 3 4\nGF 14 10 12 7 9 7 5 5 1\nGC 1 6 9 5 7 7 11 11 13\nPunts 9 7 7 7 6 5 3 1 0\nCadet Almacelles 0 Agramunt G. Gatell 0 Agramunt G. Gatell 2 Andorra 5 Guissona 2 Agramunt G. Gatell 1 Classificació Andorra At. Segre Guissona Les Garrigues Bordeta Tàrrega\nGF 25 22 10 8 8 7\nGC 4 4 10 2 3 3\nPunts 12 10 9 8 8 8\nGuissona Agramunt G. Gatell Balàfia Agramunt G. Gatell\nJugadors: Roger Alonso, Jan Bonillo, Guillem Català, Pau A. Esteve, Marc Huguet, Víctor López, Oleguer Llorens, Roc Silvestre, Yerik Torra, Izan Torra, Pau Vilanova. Entrenadors: Josep M. Cases, Jaume Torres.\nAEM Balàfia Orgel·lia Almacelles Lleida Mollerussa\n14 12 6 3 4 4\n8 8 9 2 13 7\n7 6 5 4 4 1\nAgramunt G. Gatell Balaguer Pardinyes Mig Segrià\nInfantil Linyola 1 Agramunt G. Gatell 4 Agramunt G. Gatell 1 Tremp 3 Classificació\nAleví - A Agramunt G. Gatell 8 Lleida 2 Agramunt G. Gatell 8 AEM 7 Bordeta 10 Agramunt G. Gatell 2 Classificació Mollerussa Tàrrega At. Segre Bordeta Aitonenc Lleida - B Guissona Artesa-Ponts Agramunt G. Gatell Baix Segrià Intercomarcal Lleida - A AEM Alpicat Balàfia\nJ 4 4 3 4 4 3 4 4 4 4 3 4 4 3 4\nGF 29 16 20 27 13 14 14 11 19 13 9 11 16 3 4\nGC 3 13 1 10 17 7 14 17 30 18 13 19 27 14 16\nPunts 12 10 9 7 7 6 6 6 6 4 3 3 3 0 0\nAgramunt G. Gatell 5 Baix Segrià 4 Artesa-Ponts 15 Agramunt G. Gatell 0 Agramunt G. Gatell 8 Oliana 3\nAGENDA DEL MES DE DESEMBRE AL CAMP D’ESPORTS SEGONA CATALANA: Dia 18, a les 16,00 h Agramunt G. Gatell - Andorra Rialp\nDia 3, a les 16,00 h Agramunt G. Gatell - E. F. Urgell Dia 17, a les 17,00 h Agramunt G. Gatell - Tremp\nDia 17, a les 15,00 h Agramunt G. Gatell - Mollerussa\nDia 18, a les 11,00 h Agramunt G. Gatell - Tàrrega\nDia 3, a les 11,00 h Agramunt G. Gatell - Artesa-Ponts\nDia 5, a les 11,00 h Agramunt G. Gatell - Fondarella\nDia 17, a les 11,00 h Agramunt G. Gatell - Balàfia\nDia 17, a les 11,00 h Agramunt G. Gatell - Fondarella\nPRE-BENJAMÍ: Dia 17, a les 12,00 h Agramunt G. Gatell - Guissona\nLleida 5 Agramunt G. Gatell 3 Agramunt G. Gatell 3 Cervera 1 Arrels (Solsona) 14 Agramunt G. Gatell 0\nFIF Lleida 4 Agramunt G. Gatell 9 Mollerussa 1\nPre-Benjamí Agramunt G. Gatell 5 Intercomarcal 1 Agramunt G. Gatell 5\nCervera 3 Agramunt G. Gatell 1 Tàrrega 3\nAgramunt G. Gatell 0 E. F. Urgell 4 Agramunt G. Gatell 1\nCros de Mollerussa Esbufecs 30-10-2011 Els Escatxics encara no estaven gaire entrenats, però pels resultats obtinguts sembla que hi haurà molts podis aquesta temporada.\nA la foto surten els més petits dels Escatxics que són Quim Godoy Karseska i Pau Vilanova López.\nom cada any aquesta competició marca l’inici de la temporada de Cros a les comarques de Lleida. La cursa és ben coneguda pels Escatxics, i com sempre hi va haver molta participació. El temps també acompanyà i fins i tot va sortir el sol. Els Escatxics encara no estaven gaire entrenats, però pels resultats obtinguts sembla que hi haurà molts podis aquesta temporada. Cal felicitar els nous membres dels Escatxics per la seva bona actuació. També volem presentar el cos tècnic dels\nEscatxics per a la temporada 2011/2012, perquè són l’ànima dels Escatxics. XAVIER SÚRIA FIGUERA, entrenador GABRIELA KARSESKA, entrenadora MIREIA BÀRRIOS, secretària XAVIER MORELL, fotògraf I naturalment tots els corredors dels Escatxics, encara que no tots van participar en aquesta primera cursa. MARTA CANES NIUBÓ\nARNAU SUBARROCA SATORRES BENJAMÍ\nAIDA SUBARROCA SATORRES\nResultats dels equips d’handbol C\nom cada any tornem amb tots vostès, per donar-los puntual informació de tot allò que succeeix al nostre club, resultats, notícies, etc. Aquest any tenim set equips en competicions oficials, més els equips de l’escola d’handbol que participaran en les diferents trobades que s’organitzen durant l’any, tot un rècord en la llarga història del club, i també un repte a nivell d’organització. Nou patrocinador per a la secció d’handbol del club El Club Handbol Agramunt i el consell regulador Torró d’Agramunt IGP han arribat a un acord de patrocini per aquesta temporada, que esperem que sigui fructífer per ambdues parts. Per un costat el Club, que amb l’aportació econòmic que representa ens permetrà mantenir l’estructura actual, i capejar la crisi que afecta totes les institucions, i per altra el Torró d’Agramunt, doncs els equips d’handbol del club passejaran orgullosos el nom del dolç més típic de la nostra vila per tots els racons de Catalunya.\n15/10/2011 HANDBOL BERGA 25 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. 20 29/10/2011 PARDINYES, CLUB D’HANDBOL 30 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. 12 05/11/2011 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. 20 IGUALADA, CLUB D’HANDBOL 29 CLASSIFICACIÓ\nL’equip comença la competició amb el repte clar de millorar la classificació de la temporada passada, si aconsegueix quedar entre els dos primers classificats tindria l’ascens assegurat. De moment l’equip respon a les expectatives, i està obtenint molt bons resultats. Resultats:\n15/01/2011 22/11/2011 29/10/2011 05/11/2011\nria són juvenils, i també n’hi ha un parell, ja en edat sènior, cosa que el fa jugar fora de competició. Amb nou entrenador al capdavant, només es planteja el repte de continuar amb la millora aconseguida la temporada passada. De moment les coses no estan anant massa bé, però a poc a poc estan demostrant que només és qüestió de temps que arribin els resultats. Resultats:\nBALSARENY HANDBOL TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. PARDINYES B, CLUB D’HANDBOL TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A.\n21 34 32 31\nTORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. SALLE MONTCADA TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. IGUALADA, CLUB D’HANDBOL\nSènior Femení (Primera Catalana - Grup A) Després d’un any sense equip Sènior, aquest any s’ha recuperat format per les jugadores que ja varen militar en l’equip, i amb el reforç de les juvenils. Servirà per començar a preparar el camí de les joves jugadores per fer el salt en properes temporades. De moment, el fet de disposar de pocs efectius està afectant els resultats de l’equip. Resultats: 15/10/2011 22/10/2011 29/10/2011 06/11/2011\nHANDBOL BANYOLES-RIUDELLOTS TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. VILAMAJOR, CLUB D’HANDBOL TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A.\n28 19 40 19\nTORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. 7 CANOVELLES, CLUB D’HANDBOL 29 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. 7 CERVERA, CLUB D’HANDBOL FEMENÍ 11\nCLASSIFICACIÓ VILAMAJOR, CLUB HANDBOL HANDBOL LA GARRIGA-DISELMATIC ALCARRÀS CH HANDBOL BANYOLES-RIUDELLOTS KH-7 BM. GRANOLLERS ATL SANT ESTEVE PALAUTORDERA, CLUB HANDBOL CANOVELLES, CLUB HANDBOL CARDEDEU, HANDBOL SANT QUIRZE, HANDBOL SANT CUGAT, HANDBOL\nJ 4 3 3 4 2 3 3 3 2 2\nG 4 2 2 1 2 1 1 1 0 0\nE 0 1 0 2 0 1 1 0 1 0\nP 0 0 1 1 0 1 1 2 1 2\nPunts 8 5 4 4 4 3 3 2 1 0\nContinua essent l’equip amb més diferències d’edats entre els seus components, encara hi queda algun cadet, la majo-\nTORRÓ D’AGRAMUNT IGP-CHA CERVERA, CLUB HANDBOL FEMENÍ\n29/10/2011 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. A 5 MONTBUI, CLUB D’HANDBOL 25 05/11/2011 CEACA TÀRREGA 18 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. A 5\nJuvenil Femení (Primera Catalana - Grup únic) L’equip cadet de l’any passat ja és juvenil. Amb un nou entrenador i amb uns desplaçaments molt mes llargs del que estaven acostumades, intentaran fer el salt de qualitat que la categoria requereix. Resultats: 15/10/2011 RIUDELLOTS CLUB HANDBOL 28 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. 7 22/10/2011 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. 8 CANOVELLES, CLUB HANDBOL 16 29/10/2011 ASC. LLEIDATANA D’HANDBOL 27 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. 11 CLASSIFICACIÓ\nCadet Femení “B” (Primera Catalana - Grup A) La temporada passada ja debutaren en la copa infantil, i aquest any s’estrenen en la competició llarga. Aquest cadet de primer any té un sol objectiu, consolidar-se com a equip i continuar aprenent. Les lesions de jugadores importants han complicat l’inici de la competició. Resultats: 15/10/2011 AJORNAT 29/10/2011 05/11/2011\nTORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. B 16 MONTBUI, CLUB D’HANDBOL 18 ACLE GUISSONA TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. B TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. B 13 CEACA TÀRREGA 33 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. B 0 BALSARENY HANDBOL 21\nCLASSIFICACIÓ CEACA TÀRREGA ACLE GUISSONA, CLUB HANDBOL MONTBUI, CLUB HANDBOL BALSARENY, HANDBOL\nPunts 6 4 4 2\nInfantil Femení (Campionat Catalunya Central)\nUn altre dels nous equips de la temporada, sorgit de les trobades de mini handbol, fa el salt a la pista gran. Hi ha una combinació de jugadores encara Alevines, i d’altres Infantils, que a poc a poc van aprenent els secrets d’aquest esport. Resultats:\nCadet Femení “A” (Primera Catalana - Grup A) És un dels equips de nova creació. La temporada passada varen començar a entrenar, però és aquesta quan debuten en competició oficial. Els nervis dels primers partits els han jugat una mala passada en aquestes primeres jornades, caient clarament contra equips molt més rodats. Resultats: 15/10/2011 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. A 9 ACLE GUISSONA 38 23/10/2011 BALSARENY HANDBOL 25 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP C.H.A. A 7\n15/10/2011 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP, C.H.A. 5 ACLE GUISSONA 33 05/11/2011 CEACA TÀRREGA 14 TORRÓ D’AGRAMUNT IGP, C.H.A. 4 CLASSIFICACIÓ ACLE GUISSONA, CLUB HANDBOL A VILANOVA DEL CAMÍ, CLUB HANDBOL CEACA TÀRREGA\nGF 33 33 21\nGC 5 21 12\nDG Punts 28 2 12 2 9 2\nFoto dels dos equips. El Sènior patrocinat per Itzel i Mai Tant i el Cadet patrocinat per Glops i Tapes.\nCADET – PRIMERA DIVISIÓ CADET\nResultats J. 1 LINYOLA 11 - 3 AGRAMUNT J. 2 AGRAMUNT 11 - 6 ORVEPARD J. 3 DESCANS J. 4 AGRAMUNT 3 - 3 DOMENECH SERRALLERS CLASSIFICACIÓ\nJ. 1 SUSPÈS J. 2 ARC D’ADA 5 - 2 AGRAMUNT J. 3 AGRAMUNT 1 - 8 BALAGUER J. 4 ACLE GUISSONA 3 - 3 AGRAMUNT\nC.F.S. NAVÈS LLAC DE LINNYA “A”\nINICI IRREGULAR L’equip sènior ha iniciat la temporada amb certa irregularitat. Els homes que entrena Josep Maria Viladevait van caure de forma estrepitosa en la primera jornada contra el Linyola, l’actual líder de la categoria. En canvi, en la següent jornada, l’equip agramuntí va golejar l’Orvepard (Pardinyes) de forma clara. El cap de setmana següent l’Agramunt va descansar per la retirada de la competició de l’equip Casa Extremadura. I per últim, l’equip va encetar el mes d’octubre amb un merescut empat contra el Domènech Serrallers de Mollerussa. Les sensacions són, però, molt positives i hi ha una clara línia ascendent de joc.\nCLASSIFICACIÓ AUTOESCOLA PALLARS BALAGUER, C.F.S. “A” ESCOLA F. SALA ALTA SEGARRA “A” ARC D’ADA EFS “A” ALCARRÀS, F.S. “A” ACLE GUISSONA, U.E. “A” CONCA D’ALLÀ FUTBOL SALA “A” MARISTES MONTSERRAT LLEIDA AGRAMUNT C.H., FS “A” CASTELLSERÀ, F.S. “A”\nPunts 10 9 9 6 4 3 1\nJ 4 3 4 3 3 4 2\nG 3 3 3 2 1 1 0\nP 0 0 1 1 1 3 1\nUN EQUIP EN FORMACIÓ L’equip cadet de futbol sala, també entrenat per Josep Maria Viladevait, ja ha disputat els seus primers partits oficials. Cal recordar que és la primera vegada que hi ha un equip de base cadet. La falta d’experiència va provocar que els primers dos partits, contra l’Arc d’Ada i el Balaguer, se saldessin amb derrota. En canvi, en la quarta jornada es va empatar a casa del Guissona i es va aconseguir sumar el primer punt. En definitiva, un equip molt jove però amb moltes ganes de fer les coses bé. NOUS EQUIPAMENTS Un altre dels fets destacats és que hi ha hagut renovació d’equipatges. Així, el sènior lluu nou vestuari patrocinat per Itzel i Mai Tant. Per la seva banda, l’equip cadet lluu el patrocini del bar Glops i Tapes. Els jugadors i el cos tècnic volen aprofitar aquesta crònica per donar-los l’agraïment per aquest suport incondicional. ■ [NOVEMBRE 2011]\nE S P O RTS EN D U R ET D EL BAIX SIÓ DE MONTGAI\nLa prova de Montgai va tancar el Campionat de Catalunya d’aquesta modalitat.\na segona edició de l’Enduret del Baix Sió, que es va celebrar el dia 5 de novembre a l’històric circuit de motocròs de Montgai, va comptar amb la participació de 95 joves pilots i va tancar el Campionat de Catalunya d’aquesta modalitat. En la categoria 85, que ha comptat amb 32 participants,\nel guanyador va ser: Gerard Gómez (10:00.193). En la categoria Oberta, amb 12 participants, el vencedor fou: Josep Garcia (9:29.905). En la categoria Clàsiques, amb 15 participants, el guanyador va ser: Fèlix Moyes (10:52.165). En la categoria Aleví, amb 18 participants, el guanya-\nParticipació de 95 joves pilots\ndor fou: Alejandro Ceballos (10:44.316). En la categoria Iniciació, amb 14 participants, el guanyador va ser: Albert Fontova (10:59.383). En la categoria Fèmines, amb 4 participants, la guanyadora fou: Laia Masdeu (11:17.057). Els participants havien de realitzar tres voltes de ral·li en les quals hi havia dos trams cronometrats. Cada volta tenia una durada mitjana de 45 minuts i cada tram cronometrat, de 4 minuts. L’Enduret del Baix Sió ha estat organitzat per l’Associació d’Amics del Motocròs de Montgai i el Moto Club Lleida, amb la col·laboració de Motos Grau i dels Ajuntaments de Montgai i Cubells. ■\nMés enllà del 20N\nAra que fa tot just un mes que vam celebrar l’aniversari del seu afusellament, potser allò que va fer Companys de declarar la República Catalana des del balcó de l’Ajuntament de Barcelona, per sobre dels poders fàctics que manaven a Madrid, no va ser tan descabellat com alguns ens han volgut fer creure.\novint, els cicles electorals solen marcar alhora els cicles ideològics. La lògica ens diria que el pensar d’un poble ha d’anar més enllà de les conteses electorals i que aquestes haurien de ser únicament un instrument per avaluar de forma objectiva el pensament de les persones abans i després d’exercir el seu dret a vot. Per ser més clars, no és coherent fer emergir certs plantejaments ideològics i passades les eleccions enterrar-los durant els següents quatre anys. La societat civil sovint expressa les seves opinions, el seu malestar, les seves preocupacions i les seves emocions però és evident que no disposa ni de bon tros de l’altaveu mediàtic del qual disposen els partits polítics. Sembla que quan una for-\nmació política defensa un posicionament, gairebé se l’apropia, quan la majoria de vegades aquest mateix plantejament ja fa temps que corre pel boca-orella de la gent. En definitiva, que basem el nostre vot i decidim el nostre futur en funció d’uns ítems més o menys ben publicitats durant la campanya i, sobretot, de com ens els presenten els mitjans de comunicació. Hauríem de ser capaços, polítics i societat, de trobar un sistema molt més fidel a la realitat del dia a dia, que resolgui els problemes de la gent en lloc d’afavorir una estratègia política amb l’objectiu d’obtenir –per alguns– i perpetuar-se –pels altres– en el poder. Els temes estrella d’aquesta campanya, evidentment, han estat per una banda el pacte fiscal i el dret a decidir i per altra banda les mesures per fer front a la crisi. Pel que fa al pacte fiscal, sembla que de forma recurrent cada quatre anys recuperem aquest ganxo electoral però ningú no ens fonamenta quines garanties tenim d’obtenir-lo un cop configurat el nou govern. Pel que fa al dret a decidir, durant aquests darrers anys hem tingut suficients manifestacions de la societat civil que han fet sentir la seva veu en aquest sentit, més enllà dels partits que el defensen. A nivell polític i mediàtic gairebé hem silenciat aquesta reivindicació que tots sabem que cada cop té més adeptes.\nFinalment, les estratègies a seguir per sortir de la crisi han assolit el màxim nivell després que fa quatre anys únicament es parlava d’una certa recessió econòmica quan la gent del carrer, treballadors i autònoms, petites i mitjanes empreses, ja ho estaven passant prou magre. Ara sembla que tots tinguin la solució quan durant aquesta darrera legislatura, ni partits de govern ni partits d’oposició no ens han ofert ni una engruna d’imaginació per fer-hi front. Ara resulta que era més fàcil del que ens pensàvem.\nSistema electoral En definitiva, que el sistema electoral continua sent el que és i cap dels grans partits té cap mena d’interès perquè això canviï. Seria posar en risc la seva preuada quota de poder. I a la gent que sortim cada dia a treballar i a fer rutllar el negoci, no ens queda cap més remei que contemplar via televisor o via internet com es configuren els jocs de peces per ocupar les cadires dels propers quatre anys. Ara que fa tot just un mes que vam celebrar l’aniversari del seu afusellament, potser allò que va fer Companys de declarar la República Catalana des del balcó de l’Ajuntament de Barcelona, per sobre dels poders fàctics que manaven a Madrid, no va ser tan descabellat com alguns ens han volgut fer creure. El temps dirà si haurem de tornar-ho a fer de la mateixa manera. ■ [NOVEMBRE 2011]\nOctubre: Torrons, Xocolata i Taxes Grup Municipal de Convergència i Unió\nEl fet d’augmentar la part multisectorial difumina la part del torró i ens converteix en una fira com tantes en tenim en les nostres contrades. La nostra idea de Fira és l’aposta ferma per l’especialització dins del dolç, convertint-nos en una fira de referència dins d’aquest sector i amb el torró i la xocolata a la pedra com a protagonistes.\nnivell municipal, si per alguna cosa s’ha caracteritzat el passat mes d’octubre ha estat per dos esdeveniments importants. El primer és la celebració de la Fira del Torró i la Xocolata a la Pedra, i el segon l’aprovació en el Ple de les taxes (impostos) per al proper any 2012. Anem a pams. Pel que fa a la Fira del Torró, en primer lloc felicitar l’organització per l’èxit de públic i per no trencar amb la línia portada per l’anterior direcció. Un cop dit això, sí que ens agradaria fer una petita reflexió. L’actual consistori, en la presentació que va fer va manifestar dues apostes de futur importants, l’aposta per l’àmbit multisectorial i el desig de desestacionalitzar el torró com a producte gastronòmic. Per al nostre grup són dos objectius contraris, ja que el fet d’augmentar la part multisectorial difumina la part del torró i ens converteix en una fira com tantes en tenim en les nostres contrades. La nostra idea de Fira és l’aposta ferma per l’especialització dins del dolç, convertint-nos en una fira de referència dins d’aquest sector i amb el torró i la xocolata a la pedra com a protagonistes. Amb aquest projecte creiem que tenim un llarg recorregut a fer, que gaudirem fent-lo i segurament així aconseguirem la desestacionalització que l’actual direcció desitja. Aquest és el projecte que nosaltres\nhaguéssim desenvolupat i que transmetrem a l’actual equip de govern perquè ho valori. Entrem en temes de diners. El passat dia 26 d’octubre es van aprovar les taxes per al proper any 2012. Les taxes són un paquet de 29 ordenances que inclouen des de les multes de trànsit, passant pels rebuts d’escombraries i vehicles, i acabant per l’IBI. En resum, els impostos que els veïns paguen a l’ajuntament. L’actual equip de govern va proposar un augment de pràcticament la totalitat de les taxes com a mínim de l’IPC (3,1%). El nostre grup es va abstenir com a mostra de deixar fer a l’actual consistori en la seva línia de principis i motivat també perquè les taxes s’han de votar en conjunt i això fa que la gran quantitat de matisos que hi ha en 29 ordenances ocasioni el no poder posicionar-nos en els extrems, ja que seria injust votar a favor, quan en moltes coses estem en desacord, però tampoc no ho seria votar en contra, perquè tot i ser pocs, en alguns casos concrets compartim plantejaments. Dit això, ens agradaria explicar la proposta que nosaltres haguéssim fet i destacar dues taxes en concret en les que sí ens hi vàrem oposar, l’IBI (Impost Béns Immobles) i la Plusvàlua. Per posar-nos en situació cal dir que l’anterior equip de CiU havia congelat totes les taxes de serveis bàsics els últims dos\nanys. Aquesta decisió havia estat fruit d’una anàlisi detallada de tots els impostos i com a contraprestació a l’augment obligat de l’IBI, degut a la revisió del cadastre de l’any 2006, que va fer que aquest impost augmentés de forma rellevant i que es prorrategés aquest augment durant 10 anys; en conseqüència, cada any pagarem una mica més. Per tant la nostra proposta, per coherència, era seguir congelant les taxes de serveis bàsics per no gravar més els nostres vilatans. Pel que fa a l’IBI ens va sorprendre la mesura que ha adoptat el consistori, que és reduir un 2,9% l’IBI de la rústica. Aquest impost està dividit en dos grups, la urbana, que inclou tot el que està dins el perímetre urbà, i la rústica, que és la resta del terme, que inclou finques i granges principalment. El nostre grup considera que aquesta mesura no tan sols no compleix les demandes dels ramaders, ja que la baixada és insignificant atenent-nos a les seves peticions, sinó que crea un greuge comparatiu amb la resta de persones que paguen l’IBI urbà (famílies, comerços, indústries,...), per tant si l’actual equip de govern vol ajudar la gent que pagui menys IBI, que l’abaixin a tothom. Una de les justificacions d’aquesta mesura va ser que els de la rústica tenen menys serveis. Això és així fins a cert punt, precisament per aquest motiu\nAra no tan sols defensen la Plusvàlua, cosa que ens satisfà i demostra les seves constants contradiccions, sinó que abaixen la seva bonificació un 5%, per tant finalment pagarem més.\nel valor cadastral de la rústica ja és molt més baix, per tant no és justificable des d’aquest punt de vista. L’altra taxa que no compartim l’augment és la Plusvàlua. Aquest impost grava les transaccions immobiliàries i les transmissions patrimonials (herències) basat en el valor del sòl. Aquesta taxa s’havia eliminat fa uns anys, i el nostre grup la va recuperar en contra de l’opinió del grup d’ERC. A la revista Sió del mes de desembre del 2007, i referent a la Plusvàlua, ERC deia: “Des del grup municipal d’Esquerra ens hi vam oposar ja que considerem que amb la regressió evident del mercat immobiliari i l’augment sobredimensionat\ndels altres impostos municipals no és el moment per incorporar aquest tribut”. Ara no tan sols la defensen, cosa que ens satisfà i demostra les seves constants contradiccions, sinó que abaixen la seva bonificació un 5%, per tant finalment pagarem més. Podem entendre que ara, després de reflexionar-hi, hagin vist la importància d’aquesta taxa, però el que no trobem correcte és que s’apugi, tenint en compte que amb les poques transaccions immobiliàries que tindrem degut a la crisi, això afectarà principalment, pagant més, a la gent que rebi herències. Per acabar el nostre escrit ens agradaria posar de manifest un tema que no acabem\nd’entendre, i és el fet que no es donin per tancades i es posin en funcionament dues obres emblemàtiques, com són la rehabilitació de l’ajuntament i la llar d’infants. L’anterior equip va deixar aquestes obres pràcticament acabades i no entenem per què s’estan allargant tant. Esperem que aquesta demora sols sigui motivada per temes logístics de la posada en marxa o endarreriments en l’adquisició del mobiliari i no com a conseqüència d’una decisió d’estratègia política. Si és pel primer supòsit, creiem que cal agilitzar-ho, perquè no ens podem permetre tenir aquestes dues obres paralitzades més temps, i si és pel segon supòsit, no anem bé. ■\nTorró: passat, present i futur\ns la nostra intenció fer una reflexió per poder entendre i valorar una tradició que pertany a tots els agramuntins des d’abans de 1741, data documentada de la primera referència de l’existència del nostre torró.\nPassat La tradició del torró era una activitat complementària de l’agricultura o d’altres activitats ja que Agramunt era força activa en oficis donada la importància de la vila per les seves fires i la gran quantitat de negocis que tenia en l’època, així ho diu la carpeta de la IGP (indicació geogràfica protegida). L’ofici de torronaire era el més nombrós a la fira de Nadal de Barcelona. Els nostres torronaires ja exposaven a la rambla on també els de Xixona tenien parada. Entre ells va sorgir una forta rivalitat per ocupar els llocs més estratègics. Els d’Agramunt per diferenciar-se es vestien de pagès endiumenjat, els homes amb barretina musca i les dones amb mocador de seda blanca. Això va permetre que els d’Agramunt poguessin tenir els millors llocs de la rambla i desplacessin els valencians cap a botigues laterals o a altres zones. Aquest es el gran actiu que tenim com a patrimoni que ens varen deixar els nostres avantpassats. Quants pobles poden gaudir d’un element diferenciador? En dir que ets d’Agramunt ràpidament et comenten: el poble dels torrons. Aquesta associació no s’ha fet sola. Un actiu que hem rebut que hem de guardar i preservar per a les generacions futures. Present L’ofici de torronaire quasi havia desaparegut a mitjans del segle XX, en la postguerra el país estava desabastit de matèria primera però uns quants agramuntins varen continuar fins consolidar la indústria actual. Cap al 1988 es convoca el primer mercat del torró i ràpidament passa a tenir el format de fira. L’èxit comença a preveu-\nre’s i la Unió de Botiguers, com a organitzadora de la fira, i a posteriori, l’Ajuntament, que desitja el control d’una fira segons frase d’un polític d’aquella època que diu “qui paga mana”, s’inclou com a garant. D’aquesta manera passa a formar part d’un comitè més ampli per assegurar-se el finançament, tot pel bé de la fira que serà un referent amb el temps i que es consolida com a model del torró a tot Catalunya contribuint al desenvolupament de la indústria local, molt nova per aquelles dates. És clar que la fira amb els vint-i-tres anys ha anat avançant i incorporant elements nous: la carpa agroalimentària, la cuita, les aules del gust, jornades tècniques, la tele torró... Ara, i després de fer un càlcul econòmic del que representa el torró per a la nostra població, cal treure’n conclusions. Actualment tenim quatre empreses dedicades al torró: Roig, Vicens, Lluch i Fèlix, encara que properament, i segons notes de premsa, passarem a tenir-ne tres ja que una ha estat adquirida per una altra. Tres indústries en què el seu nivell de contractació és d’unes 100/120 persones de les quals un 60% són eventuals i les xifres de vendes consolidades són al voltant de vuit milions i mig d’euros. De les tres empreses, ara dues d’industrials i una d’artesana, són els dos extrems de xifra de facturació també. Avui la població activa d’Agramunt és d’unes 3.700 persones, per tant les empreses torronaires donen feina al 3,24% de la nostra població activa. Una xifra força modesta pel fort impacte de la tradició com element diferenciador de qualsevol altre producte alimentari i de promoció des del govern i el propi ajuntament i, com no, la Fira del Torró com a inversió de promoció. Futur Agramunt té 341 desocupats segons les dades del darrer mes i ara és el moment més dolç, el moment més alt de contractació a les fàbriques del torró.\nCal fer una anàlisi crítica i alhora positiva de la situació. Tenint un actiu tan gran de la nostra cultura gastronòmica, per què dóna feina a tan poca gent de la nostra població? Cal una política més activa des de l’Ajuntament, més didàctica i compromesa per incorporar nous joves a l’ofici de torronaire. Tots hem de veure amb bons ulls la incorporació de nous mestres artesans i que ara només en són tres. La fira ha de ser el motor d’aquesta nova perspectiva i el repte d’implantar la tradició com a referent de creació de llocs de treball. Que Agramunt no tingui un model implantat per ensenyar l’ofici és un mal negoci per a la continuïtat. El poc interès que va mostrar tota la indústria per implantar un mòdul a l’institut de la producció del dolç dóna una idea de la implicació en el futur per part d’aquests industrials. Hem de deixar de mirar-nos el nostre melic, cal buscar una estratègia conjunta en aquest cas. Des d’aquestes ratlles volem felicitar qualsevol iniciativa que vagi a favor del torró d’Agramunt. Però el que cal, i de una manera ràpida, és una IGP forta, molt forta. I amb ganes de sumar i innovar com a sector la formació de nous professionals, de crear un veritable museu del torró d’Agramunt que ha de ser de tots els torronaires. Així podrem estar segurs que la seva unió farà que la nostra tradició continuï per molts anys més. Tenim una regidoria de promoció econòmica preparada per ser un referent d’idees i de portar a una bona praxi la Fira del Torró? S’han de fer realitat els canvis estratègics necessaris i per descomptat la reducció del dèficit actual que, a càrrec de les arques municipals, el fa insostenible. Volem continuar sent el poble dels torrons amb plural! ■ [NOVEMBRE 2011]\nL’Ajuntament comunica REGIDORIA DE MEDI AMBIENT ACCIONS DE MILLORA AL CEMENTIRI\nDurant els mesos de juny, juliol i començaments d’agost es va dur a terme un seguiment de les obres de la Concentració Parcel·lària amb la realització d’un dossier que es va presentar a mitjans d’agost als directius i tècnics de Regsega i ASG, arribant als següents acords entre altres: • Retallar les aletes que hi ha als encreuaments dels camins de la zona Nord i fer-les més amples per millorar el radi de gir. • Millora del pendent dels guals pluvials del camí d’Agramunt a la Donzell. • Evacuació d’aigües pluvials al cementiri. • Nou accés al dipòsit municipal d’aigua.\n• Sanejament i retirada de runa de diversos camins. • Ampliar el camí que surt del nucli de les Puelles. • Arranjament de l’asfaltat fet malbé pels camions a Mafet. Durant el mes de setembre es va notificar a l’Ajuntament que es feia entrega dels nous camins, acceptant l’entrega amb les següents condicions: • Realització de la segona fase en camins de manera urgent a la zona Nord (camins en direcció Donzell-Mafet). El material utilitzat en la base del camí no és idoni per al pas de vehicles. La primera fase és la creació dels camins i la segona fase és una capa addicional anomenada de rodadura i que en el 90% de les concentracions mai no es duu a terme degut que amb la primera ja n’hi ha prou. • Formigonat de dos pendents molt pronunciats (Torredònia i Clot de Burrech). • Acabar la nova Carrerada i el camí afectat per la bossa de Zepa a la zona Est. En l’actualitat els esforços estan encaminats a fer el seguiment d’aquests acords i en aconseguir-ne de nous, essent els principals: • El desviament de tubs d’aigua soterrats anteriors a la Concentració parcel·lària per evitar gravàmens en les noves escriptures de propietat. • Punt d’aigua a Rocabertí. • Prolongar el camí que passa per darrere del cementiri per aconseguir tancar una circumval·lació al casc urbà d’Agramunt amb camins. • Ampliar els camins periurbans. Paral·lelament també s’ha informat a l’Ajuntament d’Artesa de Segre perquè sol·liciti millores en el traçat i acabats [NOVEMBRE 2011]\nL’equip de serveis municipals ha estat duent a terme aquests dies unes accions de millora al Cementiri. Entre aquestes actuacions cal destacar l’enjardinament que s’ha fet a l’entrada del cementiri per convertir-lo en un espai verd, així com una poda de manteniment dels arbustos existents. Una altra acció que es va realitzar va ser la retirada d’alguns arbres secs i un xiprer molt gran que havia quedat malmès a causa de les tronades de l’hivern passat. Aprofitant l’avinentesa, es van millorar i condicionar els punts de recollida de brossa i es va netejar tota la zona exterior, principalment el pàrquing lateral.\ndels camins que toquen a Mafet i que són del seu terme, també arranjats en la Concentració parcel·lària (pendents molt pronunciats, traçat amb corbes molt tancades i amplada insuficient dels camins). CONTROL DE COLOMS (COLUMBA LIVIA)\nDurant els mesos de novembre i desembre es realitzarà un seguiment dels punts del nostre municipi i agregats amb més afectació per la presència de coloms. Es demana la collaboració ciutadana en els següents punts: - Notificació de punts amb alta incidència. - Permís de propietaris que disposin de coberts, golfes o altres construccions obertes que ofereixen aixopluc als coloms per poder procedir a fer captures massives en època de cria. Agrairem que ens feu arribar aquesta informació ja sigui via presencial, telefònica o telemàtica a les oficines municipals d’Agramunt i en els casos dels pobles agregats que en feu la notificació a l’alcalde/essa pedani/a.\nREGIDORIA DE CULTURA PROJECTE ZOOM\nAgramunt ha passat a formar part de la secció Zoom, un projecte cultural de la Filmoteca Terres de Lleida-Cinema ull. L’objectiu d’aquests projectes és oferir als usuaris una lectura coherent de la història del cinema sense renunciar a les millores de la cultura cinematogràfica. Aquesta nova incorporació que s’ha fet juntament amb les poblacions d’Almacelles i Cervera, permetrà que nous públics de les nostres comarques puguin accedir a les propostes cinematogràfiques que ofereix el projecte. Així, el passat dijous 6 d’octubre es va projectar al Casal El gato montés, i el 3 de novembre Vértigo. A partir del mes de gener les sessions es projectaran els divendres, en lloc del dijous, i s’alternaran amb les sessions del cine Club Riella.\nREGIDORIA DE SERVEIS MUNICIPALS NOU SISTEMA DE GESTIÓ D’INCIDÈNCIES\nDes de l’Ajuntament s’ha creat un nou sistema per portar un seguiment de les incidències que es produeixen al municipi i pobles agregats. D’aquesta manera les incidències queden registrades i cada part afectada (regidoria, àrea de treball de l’ajuntament o subcontractat, etc.) en queda assabentada per correu electrònic, generant-se les accions correctives encaminades a solucionar el problema. Aquestes accions s’incorporen al sistema, la incidència evoluciona, s’actualitza i permet saber com i què s’ha fet o s’està fent per a solucionar-la. La finalitat és evitar la manipulació de documents, aconseguir una coordinació entre totes les àrees de l’ajuntament i les regidories correspo70\nnents, i tenir informació individualitzada i global que sigui accessible a tots els implicats en cada incidència. Aquesta actuació no ha tingut cap cost addicional, ja que el disseny i l’execució del programa ha estat efectuat entre regidories i personal de l’ajuntament.\nREGIDORIA DE PROMOCIÓ DE LA DONA DIA DEL NO A LA VIOLÈNCIA CONTRA LES DONES\nLa regidoria de Promoció de la Dona de l’Ajuntament d’Agramunt amb la col·laboració de l’Institut Català de les Dones de la Generalitat de Catalunya ha organitzat per al proper 25 de novembre, diada commemorativa de la no violència contra les dones, un taller. Aquest anirà a càrrec de David Jorba, formador en comunicació i intel·ligència emocional, màster en relacions internacionals i especialitzat en psicologia per la universitat de North-Easter. El taller “Les emocions en la violència de gènere” tractarà de facilitar les eines per conèixer i controlar les emocions en els possibles casos de violència masclista. L’acte està previst que comenci a les 18 hores i tindrà lloc a la sala de conferències del Casal Agramuntí.\nGrup d’avis amb llurs acompanyants visitant la Fira del Torró.\nCURS D’ALFABETITZACIÓ I CURS DE CATALÀ NIVELL INICIAL\nLa regidoria de Benestar Social de l’Ajuntament d’Agramunt amb la col·laboració del Departament de Benestar Social i Família i el Consell Comarcal de l’Urgell inicia un curs d’alfabetització per a adults. El curs s’iniciarà el proper 14 de novembre i es durà a terme els dilluns, dimecres i divendres de 15.15 a 16.45 hores. Els alumnes assistents són majoritàriament dones d’origen marroquí que treballaran els aspectes bàsics d’aprenentatge de la lectura i escriptura en català. Cal destacar, també, l’inici d’un nou curs de català de nivell inicial que es podrà realitzar gràcies a la col·laboració del Consell Comarcal, del Consorci per a la Normalització Lingüística i del Departament de Benestar Social i Família. Aquest curs en principi era de 20 hores, però finalment es podrà allargar a 45 hores. El nivell Inicial està adreçat a persones que no entenen el català i té com a objectiu que l’alumnat faci una primera aproximació a la llengua catalana. EL AVIS VISITEN LA FIRA\nEl dissabte 8 d’octubre, les àvies i els avis de la Residència Geriàtrica Mas Vell van visitar la Fira del Torró. GRAN RECAPTE D’ALIMENTS 2011\nAgramunt s’adhereix a la campanya Gran Recapte d’Aliments 2011. Aquesta campanya, promoguda pel Banc d’Ali-\nments, té la finalitat de sensibilitzar la població catalana de la realitat de la fam que hi ha a casa nostra. L’objectiu és aconseguir recaptar aliments bàsics com les llegums seques, l’oli, la llet o llaunes de conserva de peix i tomàquet natural, aliments d’alt valor nutritiu, bàsics en l’alimentació de les persones. El Gran Recapte tindrà lloc els dies 25 i 26 de novembre (divendres i dissabte) i la recollida es farà en diferents establiments de Catalunya. Durant la campanya de publicitat es donaran a conèixer els punts concrets de recollida a Agramunt.\nSUBVENCIÓ AMPA DE L’EMMA\nEs concedí a l’AMPA de l’EMMA, una subvenció de 700€, per a les activitats organitzades en motiu de la celebració de fi de curs 2010/2011. ACCEPTACIÓ SUBVENCIÓ LLAR D’INFANTS “NINS” CURS 2010/2011\nS’acordà acceptar la subvenció concedida pel Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, que ascendeix a la quantitat de 89.600€, per la Llar d’infants “Nins” per al curs 2010/2011. ACCEPTACIÓ SUBVENCIÓ ESCOLA MUNICIPAL DE MÚSICA CURS 2010/2011\nS’acordà acceptar la subvenció concedida pel Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya, que ascendeix a la quantitat de 49.200€, per a l’Escola Municipal de Música d’Agramunt pel curs 2010-2011. [NOVEMBRE 2011]\nS’acordà donar de baixa del Registre d’Establiments els corresponents establiments: - Del Sr. Ramon Cornellana i Coscullola, dedicat a l’activitat ferreria i maquinària agrícola situada a l’Av. Catalunya, núm. 26-Ctra. de Tàrrega, s/n. - Del Sr. Pere Figuera i Casan, dedicat a l’activitat de venda de confecció situada a la Plaça del Pou, 14. CANVI D’INSTAL·LACIÓ DE MÀQUINES DE CLIMATITZACIÓ AL CASAL AGRAMUNTÍ\nS’aprovà els treballs pel canvi d’instal·lació de les màquines de climatització per a la sala del Casal Agramuntí i s’adjudicà a l’empresa GERMANS MARTIN, SL, per la quantitat d’11.053,06€, inclòs IVA. AMPLIACIÓ DEL NOMBRE DE LLICÈNCIES D’AUTO-TAXI\nS’acordà ampliar en una més el nombre de llicències d’auto-taxis d’aquest municipi, la qual serà adjudicada, previ procediment de concurs públic, i d’acord amb la normativa vigent i se sol·licità informe preceptiu i vinculant a la Direcció General de Ports i Transports de la Generalitat de Catalunya respecte a aquesta ampliació. CONCERTACIÓ DE LA LÍNIA ICO PER A LA CANCEL·LACIÓ DE DEUTES AMB EMPRESES I AUTÒNOMS\nS’acordà demanar que per l’Institut de Crèdit Oficial s’accepti la petició de concertació de l’operació d’endeutament per a la cancel·lació d’obligacions reconegudes, vençuts, líquids i exigibles pendents de pagament o obligacions vençudes, líquides i exigibles pendents d’aplicar al pressupost de 2010. L’import total és de 187.377,44€. Vots a favor: Acord d’Esquerra (7), CiU (4), PP (1), PSC (1). MODIFICACIÓ D’ORDENANCES FISCALS 2012\nS’aprovà provisionalment la modificació de les ordenances fiscals reguladores dels tributs següents: Vots a favor: Acord d’Esquerra (7), PSC (1) Abstencions: CiU (4) Vots en contra: PP (1) La majoria de les ordenances fiscals s’incrementen l’IPC, 3,1%. IMPOST SOBRE L’INCREMENT DE VALOR DELS TERRENYS DE NATURALESA URBANA S’aplica una reducció de la bonificació d’un 5% TAXA DE CLAVEGUERAM S’aplica un augment d’un 5% TAXA RETIRADA VEHICLES ABANDONATS O ESTACIONATS DEFECTUOSAMENT O ABUSIVAMENT A LA VIA PÚBLICA Les tarifes que s’han d’aplicar són les següents: Retirada de motocicletes i tricicles 40,00€ 72\nDipòsit de motocicletes i tricicles Grua amb o sense retirada de vehicles <100kg Dipòsit de vehicles <100kg Grua amb o sense retirada de vehicles 1.000kg-5.000kg Dipòsit de vehicles 1.000kg-5.000kg Grua amb o sense retirada de vehicles >5.000kg Increment per cada 1.000kg tarifa anterior. Dipòsit de vehicles >5.000kg\n11,85€ 59,23€ 11,85€ 87,23€ 23,69€ 87,23€ 11,85€ 23,69€\nIMPOST SOBRE BÉNS IMMOBLES Béns immobles de naturalesa urbana: 0,76 Béns immobles de naturalesa rústica: 0,67 Béns immobles de característiques especials: 1,33 OFICINA DE TURISME - Ruta turística guiada fins a 10 persones 2,70€ per persona amb un mínim per sortida de 16,50€ - Ruta turística guiada d’11 a 30 persones 2,60€ per persona - Ruta turística guiada de més de 31 persones 1,75€ per persona - Plus necessitat de traducció/idioma 21,00€ total - Plus guia turística festiu 21,00€ total - Plus idioma més festiu 26,00€ total ORDENANÇA FISCAL NÚM. 14 DE TRÀNSIT Es mantenen iguals a excepció de les següents infraccions: - Estacionar en lloc prohibit 80€ - No senyalitzar adequadament les obres a la via pública 120€ TAXA PER PRESTACIÓ DEL SERVEI DE PISCINES, INSTALLACIONS ESPORTIVES I ALTRES SERVEIS SIMILARS A- Piscines: 1.- Entrada d’un dia 1- Adults 3,25€/dia 2- Menors de 3 a 17 anys 2,10€/dia 2.- Abonaments temporada - Adults 32,50€/temporada - Menors de 3 a 17 anys 21,60€/temporada 3.- Abonaments mensuals: - Adults 23,10€/mes - Menors de 3 a 17 anys 14,70€/mes 4.- Abonaments acompanyants cursets de natació 10,50 5.- Cursets de natació, per torn. 44,80 6.- Cursets de natació adults 20 sessions 57,80 7.- Carril lliure 6,50€/setmana 8.- Cursets de natació gent gran 13€/curset Descomptes només en abonaments: - Les famílies nombroses i monoparentals que acreditin el\ncarnet vigent obtindran un descompte del 50% en els abonaments de temporada i els cursets de natació per a nens. - Les persones amb una disminució igual o superior al 33% obtindran un 50% de descompte en els abonaments. - Les persones pensionistes menors de 65 anys obtindran un 25% de descompte en els abonaments. - Els majors de 65 anys tenen l’entrada gratuïta en abonaments. B- Instal·lacions esportives o anàlogues: Per activitats de caire esportiu o no i que no tinguin cap tipus de col·laboració amb l’EPE. 1- Piscina Municipal: - Ús sense material 5,30€/hora - Ús amb material 10,25€/hora 2- Pista Poliesportiva (descoberta): - Particulars d’Agramunt ús esportiu 10€/dia - Entitats o particulars fora d’Agramunt ús esportiu 20€/hora - Particulars amb ànim de lucre 40€/hora 3- Pavelló Poliesportiu (cobert): - Particulars d’Agramunt ús esportiu 10€/dia - Entitats o particulars fora d’Agramunt ús esportiu 30€/hora - Particulars amb ànim de lucre 60€/hora 4- Camp Municipal d’Esports: - Particulars d’Agramunt ús esportiu 10€/dia - Entitats o particulars fora d’Agramunt ús esportiu 55€/hora - Particulars amb ànim de lucre 100€/hora C- Billars. Utilització dels billars Municipals del Casal Agramuntí: - Lloguer sala billar 1.258,00€/any D.- Pavelló firal - Particulars d’Agramunt ús esportiu - Entitats o particulars fora d’Agramunt ús esportiu - Particulars amb ànim de lucre\n10€/dia 65€/hora 130€/hora\nTAXA PER PRESTACIÓ DEL SERVEI DE LLAR D’INFANTS SERVEI DE MENJADOR - Servei de monitoratge per als nadons 3,5€ dia Quan un infant abonat al servei de menjador no l’utilitzi, amb previ avís, se li descomptarà de la liquidació del mes\nsegüent la quantitat d’1,50€ per cada dia lectiu que no l’hagi utilitzat. TAXA PER A LA UTILITZACIÓ DELS EDIFICIS D’ÚS PÚBLIC LOCAL Utilització de la Sala Teatre del Casal Agramuntí Conceptes: 1 - Llum per hora d’utilització 5,00€ 2 - Calefacció per hora d’utilització 15,00€ 3 - Neteja per funció pública 30,00€ Utilització de l’edifici de l’Ajuntament Conceptes: Sala de Plens - per dia 50,00€ (Utilització per celebració cerimònies civils de matrimoni) Utilització Sala Conferències Casal Sala de conferències del Casal Agramuntí, per dia 50,00€ Exempció a les entitats sense ànim de lucre. TINENÇA D’ANIMALS - Infraccions lleus: - Infraccions greus: - Infraccions molt greus:\n40€ 120€ 350€\nTAXA UTILITZACIÓ DE LA DEIXALLERIA MUNICIPAL Les tarifes a aplicar són les següents: - pneumàtics i productes de cautxús 0,32€/kg - per runes netes 10,31€/tona - per runes brutes 41,24€/tona MOCIÓ ACORD D’ESQUERRA\nS’aprovà la Moció presentada per Acord d’Esquerra per a l’Adhesió a l’Associació de Municipis per la Independència, amb els següents acords: Donar suport a la iniciativa de constituir l’associació d’ens locals denominada “MUNICIPIS PER LA INDEPENDÈNCIA” amb l’objecte de defensar l’assoliment d’un estat propi, els drets nacionals que corresponen a Catalunya i conscienciar la ciutadania de la necessitat que Catalunya pugui exercir el seu dret a decidir. Demanar adherir-se formalment a l’esmentada associació. Designar, l’alcalde, senyor Bernat Solé i Barril, com a titular, i el regidor o regidora que ell designi com a suplent, representants d’aquest Ajuntament en l’Associació a constituir. Vots a favor: Acord d’Esquerra (7), CiU (4) Vots en contra: PP (1), PSC (1)\nNOTA INFORMATIVA Per urgències i emergències mèdiques a partir d’ara s’haurà de trucar al 112. Fins ara s’havia de trucar al 973.39.20.20 però el Departament de Salut de la Generalitat ha canviat el procediment.\nTRANSPORTS DE VIATGERS Estació d’autobusos de Tàrrega Tel. 973 311 171 Agramunt-Lleida A les 7 del matí i a les 14:30h Agramunt-Barcelona De dilluns a divendres, a les 7:55h De dilluns a diumenge, a les 10,22h De dilluns a dissabte, a les 17,13 Diumenges, a les 19,43h i 20,23h\n25 de desembre de 1936: Arriben a Agramunt els primer refugiats de la Guerra Civil. Quedem esgarrifats quan avui veiem als telenotícies les imatges esfereïdores de persones que abandonen a milers el seu lloc d’origen, fugint només amb allò que porten a sobre, de resultes de la persecució i de la guerra que assola casa seva. Moltes vegades els països veïns no en volen saber res de la seva tragèdia i són confinats a camps de refugiats on sobreviuen amb condicions infrahumanes. Alguns no en fan gaire cas d’aquestes notícies ja que allò els sembla una cosa molt llunyana i que és impossible que pugui passar aquí. Cal no perdre la memòria i recordar que només fa 75 anys que a Catalunya es va viure una tragèdia semblant i per partida doble, primer com acollidors de refugiats d’altres indrets d’Espanya i dos anys després, quan l’ofensiva final, com a refugiats que havien d’abandonar el territori. Al principi de la Guerra Civil, a mesura que les tropes de Franco guanyaven territori republicà, els habitants de les poblacions amenaçades fugien o eren evacuats a una altra zona republicana més segura. Alguns homes (els més joves eren al front) i sobretot dones i infants abandonaven la casa i el poble per temor a represàlies de les forces de dretes. Durant els darrers mesos de 1936 s’evacuaren municipis d’Andalusia i del centre de la península. A Agramunt vingueren algunes tongades de refugiats, essent la primera el dia 25 de desembre de 1936 que en va arribar 85 procedents de Còrdova i de Madrid, tal i com explica el núm. 18 de la revista Juliol. Hi ha qui encara recorda que van arribar amb camió a la plaça de l’Església i molta gent va sortir al carrer per veure’ls. Era la primera vegada que els agramuntins veien gent que patia les conseqüències tràgiques de la guerra. Un any i mig després la guerra també arribaria aquí. Els nouvinguts no foren repartits per les cases tal com es feia als pobles petits, sinó que foren allotjats en locals públics com a cal Vilaplana o als Hermanos. Les autoritats locals els facilitaven l’allotjament i el menjar i hom recorda que l’Ajuntament donava als refugiats dues pessetes per persona i dia, que les autoritats de Lleida feien arribar al consistori. Algunes famílies van acollir infants que s’havien quedat sense pares, donant exemple el mateix alcalde, Joan Carrera, que va acollir a casa seva dues criatures. Molts refugiats van arribar amb un cert recel vers Catalunya i els catalans ja que des de feia molts anys les campanyes anticatalanes, com passa avui, sovintejaven a nivell d’Espanya. Amb el contacte amb la gent d’aquí, aquells recels de seguida es van esvair i els nouvinguts aviat es van integrar i van participar en la vida del poble. Dels que van arribar a Agramunt, molts procedien d’Andalusia i bastants eren de la població de Cañete de las Torres.\nMes de 31 dies, dotzè del nostre calendari. Els dies són els més curts de l’any, som al solstici d’hivern. El dia 1 el sol surt a les 6h 57m, i es pon a les 16h 23m. El dia 31 el sol surt a les 7h 17m, i es pon a les 16h 32m. El dia 22 és el solstici d’hivern a les 5h 30m. Avui el sol entra a la constel·lació de CAPRICORN.\nDATES ASSENYALADES I COSTUMARI Pel desembre es produïa una de les festes familiars més importants i cabdals, a més del Nadal, dins el calendari del pagès: la matança del porc, que era qualificada com una de les tres alegries de l’home. Era tan important aquesta activitat a l’Edat Mitjana que en el calendari esculpit a la portalada del monestir de Ripoll el desembre es representa la matança del porc amb una dona amb un ganivet i un home amb una destral a punt d’esquarterar la bèstia. Hom creu que el porc va ser el primer animal que l’home utilitzà com a aliment, i d’aquí la cerimònia i el ritual que rodejava la mort d’aquest mamífer als pobles de pagès. Dia 4: Santa Bàrbara. És advocada contra els llamps i els efectes de les descàrregues elèctriques i atmosfèriques. És l’advocada dels campaners, els quals la invocaven especialment perquè els guardés de ser ferits pel llamp quan, per tal d’escampar i esbargir la tempesta, havien de pujar al campanar i tocar a bon temps. S’explicava les terres de Lleida que Nostre Senyor volgué premiar les virtuts de la santa i li va preguntar què preferia més, si el govern de les dones o el de la tempesta. La\nel dia 2, a les 9:52 h Molt variable\nel dia 10, a les 14:36 h Bon temps\nel dia 18, a les 00:48 h Serè i fred\nel dia 24, a les 18:07 h Variable\n(Mes d’octubre de 2011)\nsanta, sense pensar-s’hi un moment, digué que es veia capaç de dominar el llamp i el tro, però que ni s’atrevia a provar-ho amb les dones. Dia 8: La Immaculada Concepció de Maria. Els comtes-reis catalans foren decidits defensors de la puresa de la Mare de Déu, abans que l’Església la declarés dogma, i van establir la seva celebració en llurs dominis des de finals del segle XIV. El rei Martí l’Humà, va fundar-ne una confraria a la catedral de barcelona de la qual es va considerar el germà major i va aprovar-ne les ordinacions l’any 1397. Tenen la Puríssima per patrona els gremis de forners, pastissers, fideuers i adroguers, i tots aquells oficis que per la seva feina han de treballar amb pasta molt ben amassada o maurada. Dia 25: Nativitat de Nostre Senyor Jesucrist. Avui és un dia assenyalat que es reuneix tota la família per celebrar un gran àpat a l’hora del dinar. En aquest dinar mai no hi pot mancar el gall. Aquest costum prové dels antics usos cavallerescos i fou introduït a casa nostra pels comtes d’Urgell, que el van adoptar de la noblesa provençal. El gall mai no faltava als àpats de la gent d’armes medievals i era considerat com la menja pròpia dels valents i els enamorats.\nNAIXEMENTS Irene-Andrea Bohan Marc Guerrero i Anguera Aya Latef\ndia 9 dia 19 dia 15\nMATRIMONIS Josep Xavier Balcells de Marcos, i Francesca Reyes i Manzano\nDEFUNCIONS Ramon Bergués Pla\n95 anys, dia 24\nPLUJA CAIGUDA DURANT L’OCTUBRE Dia 24......................................... Dia 27......................................... Dia 28......................................... TOTAL .........................................\n5,0 l./m2 13,7 l./m2 6,5 l./m2 25,2 l./m2\nTEMPERATURES EXTREMES DE L’OCTUBRE Màxima del mes ......................... 27°, dies 1 i 3 Mínima del mes ............................... 3°, dia 21 Oscil·lació extrema mensual ........................24° Mitja de les màximes ...........................21,258° Mitja de les mínimes ...........................10,161° Mitja de les mitjanes ...........................15,774°\nPer al refredat amb tos\nOració per a curar un brià 1 «Brià cavaller mala fi puguis fer; tu ben fart jo ben dejú mala fi puguis fer tu.»\nIngredients: Timó, mel Elaboració: Poseu un recipient al foc amb aigua. Quan bulli tireu-hi una rama de timó no massa grossa. Deixeu que bulli un moment. Un cop bullit, traieu-ho del foc, coleu-ho i poseu-ho en un vas amb una cullerada de mel. Heu de beure-us la infusió abans d’anar a dormir. Feu una novena, durant nou dies seguits, sempre a última hora i abans d’anar a dormir. A tothom qui ho prova li funciona.\n(I en el moment que es resava aquesta oració s’havia d’untar el brià amb saliva dejuna, tot fent-hi 9 creus). D’aquesta oració hi ha una altra variant; de fet només canvien els versos tres i quatre on es diu: «jo t’ho dic en dejú». A més precisa que la saliva amb què se suca el brià ha d’ésser de l’interessat.2 1\nJordina Valls (Ciutadilla) Del llibret “Remeis casolans amb herbes aromàtiques o medicinals de l’Urgell” editat pel Consell Comarcal de l’Urgell\nPilar Ribalta de Preixens que l’havia sentit a casa seva (3 de maig de 1982). 2 Assumpció Cortada, d’Agramunt, que alhora la sentí a Maria Planes i Torné, d’Agramunt, que té 60 anys (1 d’abril del 1982).\nCalamars farcits Ingredients per a 4 persones: 1 calamar de tub, 1 sèpia gran, 100 g de gamba petita i pelada (si pot ser de les petites), 1 ou dur, 1/2 pebrot vermell, 100 g de pèsols, 1 pot de xampinyons laminats, 2 cebes grosses, 2 tomàquets grans, 1/2 pastanaga, all i julivert, brou de peix. Per a la picada: All, julivert, ametlles, avellanes i 2 carquinyolis. Elaboració: Primer talleu a trossos petits la sè-\npia, el pebrot, l’ou dur i les gambes. Bulliu els pèsols i reserveu-los. Coeu la sèpia i el pebrot i afegiu-hi una picada d’all i julivert i les gambes. Quan sigui cuit afegiu-hi l’ou dur, també a trossos petits, i uns quants pèsols i farciu el calamar. Tanqueu-ho amb un escuradents. En una cassola rostiu el calamar amb la ceba picada i la pastanaga. Després afegiu-hi el tomàquet. Quan el calamar estigui rostit (no massa), traieu-lo i reserveu-lo. Afegiu la picada a les verdures i deixeu que s’acabi de coure. Passeu les verdures pel colador xinès i afegiu-hi el brou de peix (la quantitat segons com vulgueu la\nsalsa, més o menys espessa). Talleu el calamar a rodanxes no massa grosses i col·loqueu-lo a la cassola amb la salsa. Deixeu-ho que faci xup-xup una bona estona a foc lent i afegiu la resta dels pèsols i els xampinyons. Montse Pont Huguet (Verdú) Del llibret “Receptes de cuina tradicional de l’Urgell” editat pel Consell Comarcal de l’Urgell\n[N NOVEMBRE NO NOV OVEM VEMB EM MBRE M RE 220 201 2011 01 011 11]\nsió ssi ió 573 ió 573 7\nAlumnes agramuntins manifestant-se amb pancartes a la plaça del Pou contra les retallades en Educació. La foto de l’esquerra és l’original, mentre que a la de la dreta s’han fet set modificacions. A veure si les trobeu! ❚ Coordina Rosa Maria Sera\nEs tracta d’omplir el gràfic de manera que cada fila i cada columna tinguin els números de l’1 al 5, sense que no en falti ni se’n repeteixi cap. El resultat d’efectuar l’operació o operacions que s’indiquen amb els números que s’han de posar en cada bloc (delimitat per una línia gruixuda) apareix al seu costat superior esquerre. +–x÷\nSolució al CALCUDOKU: 4\nD’Antons, Joseps i ases n’hi ha per totes les cases.\nHas estat un gran lluitador i la teva força i seny ens ha inspirat tota la vida. Ens sentim molt afortunats d’haver compartit part d’aquest camí amb tu. T’estimem tant que fa mal acomiadar-se, però sabem que a partir d’ara la teva llum ens continuarà guiant i el teu llegat sobreviurà en cadascú de nosaltres.\nRamon Jové Estany que morí cristianament el dia 22 d’octubre de 2011, a l’edat de 92 anys, havent rebut els S.S. i B.A. A. C. S.\nEls qui l’estimem: esposa, Àngela Solé Vilaró; fills, Agustí i Josefina i Joan i Sara; néts, Ramon i Sílvia, Sara i Artur i Joan i Clàudia; germà, Francesc; cunyades, Francesca i Maria; nebots, cosins i família tota us preguem una oració pel seu descans etern. Castellnou d’Ossó, octubre de 2011\nFelip Solé i Riera Morí el 4 de novembre de 2008. Sempre et recordarem, la seva esposa Mª Carme, i tots, Joan, Judith; Mª Carme, Llorenç i Roger. Us demanem un record en l’oració. Montclar, novembre 2011\nquesta làpida recorda un fet luctuós que va tenir lloc ja fa una pila d’anys en una finca del terme de Pradell, concretament en un camí de la part nord que va del poble al Canal d’Urgell. Segons se’ns diu en la inscripció, en aquesta peça de terra, el dia 2 d’abril va morir d’un tret de carrabina una persona el nom de la qual hem estat incapaços de llegir. Les línies esculpides a la part superior es conserven en bon estat i a mesura que s’atansen a l’inferior es van desdibuixant, possiblement per causa de la humitat.\nSisè aniversari de\nl mes de setembre de l’any 1944 es va inaugurar l’Academia Agrícola y Mercantil, en un edifici del Raval de Puigverd. Es tractava d’un nou centre d’ensenyament privat que s’ubicà a les precàries instal·lacions del que havia estat també un centre d’ensenyament, en aquest cas religiós, conegut com “Los Hermanos”. El fundador en va ser Joan Tous i Sanabra, en col·laboració amb Josep Maria Solans, el mestre que surt amb els alumnes de la foto datada l’any 1946.\n1) Francesc Farràs Borràs 2) Francesc Castellà Mallol 3) Josep Boncompte Jové 4) Josep Vicens Manau 5) Vicent Boncompte Rosell 6) Josep Mª Solans (mestre) 7) Josep Boncompte 8) Ramon Pla\nEnguany es compleixen els 30 anys del començament de les obres de construcció del recinte de les Piscines i Poliesportiu Municipals. Es van situar en uns terrenys entre el camp de futbol i el Sió. La imatge d’ahir que els oferim és la prolongació del Passeig i es pot apreciar com estava la zona en aquell moment. Una vintena d’anys més tard, es van urbanitzar els terrenys que quedaven entre el recinte esportiu i el Passeig Nou. És la imatge d’avui.\nRevista corresponent al mes de novembre de 2011