Amb seu a Vancouver, Adbusters és una revista amb una tirada de cent vint mil còpies mensuals, sense ànim de lucre i finançada únicament pels seus lectors. El contingut gira al voltant de l’erosió del nostre entorn físic i cultural causat per les forces comercials. A més a més, les campanyes anuals de màrqueting social com el "Buy Nothing Day" (Dia de la No Compra) i "TV Turnoff Week" (Setmana de la TV Apagada) van aconseguir que Adbusters arribés a ser un node d’una xarxa activista internacional. Les campanyes d’Adbusters involucren a artistes, activistes, escriptors, pranksters (tergiversadors de missatges), estudiants, educadors i empresaris que aposten per un nou moviment d’activisme social a l’era de la informació. L’objectiu és qüestionar les actuals estructures de poder i forjar un canvi decisiu en la nostra manera de viure al segle XXI.


Suspesa la recerca de l'avió malaisi desaparegut fa 3 anys - Diari de Girona\nSuspesa la recerca de l'avió malaisi desaparegut fa 3 anys\nEls equips de rastreig van donar ahir per acabada sense èxit la recerca de l'avió de Malaysia Airlines desaparegut amb 239 ocupants a l'oceà Índic el 2014, després de rastrejar des de llavors una àrea de 120.000 quilòmetres quadrats.\nLes autoritats de Malàisia, Austràlia i la Xina van reconèixer el fracàs de la recerca, que van qualificar, en un comunicat conjunt, d'un «desafiament sense precedents» en el qual han comptat amb l'ajuda de tecnologia avançada i els millors especialistes.\n«La recerca submarina del (vol) MH370 ha estat suspesa», precisava l'anunci signat pel ministre malaisi de Transport, Liow Tiong Lai, així com els seus homòlegs, l'australià Hon Darren Chester i el xinès Li Xiaopen. «Mantenim l'esperança que hi hagi nova informació en el futur i l'avió sigui localitzat», van afegir els responsables dels països, coneguts com el Tripartit MH370.\nLa decisió no va ser ben rebuda pels familiars de les persones desaparegudes, que van criticar la suspensió de la recerca. Voice370, un col·lectiu de familiars de víctimes del sinistre del Boeing 777 de Malaysia Airlines, es va mostar «consternat» per la decisió i va qualificar com a «cortina de fum» la reunió entre els responsables dels tres països encarregats de la recerca de l'avió, a través d'un comunicat.


TV3 va pagar 184.000 euros a la fundació que defensa que Colom, Cervantes i Da Vinci eren catalans | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona 10 MAR 2020 - 21:02\tCET\nUn fotograma del vídeo 'Desmuntant Leonardo'.\nCristòfor Colom, Miguel de Cervantes, Santa Teresa de Jesús, Hernán Cortés, Leonardo da Vinci o William Shakespeare, entre molts altres, tenen una cosa en comú: segons l'Institut Nova Història (INH), tots eren catalans. Només una manipulació sistemàtica durant segles, orquestrada per la Corona de Castella i després per la d'Espanya, és el que ha permès que la seva falsa identitat s'hagi donat per bona. Aquesta és la hipòtesi d'una fundació INH que des de la seva creació el 2009 ha rebut el suport de nombrosos referents polítics i culturals de Catalunya. Ara ha transcendit que la televisió pública catalana va finançar l'INH amb 184.280 euros per emetre entre el 2003 i el 2019 sis documentals sobre les seves teories conspiradores.\nLa Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) va pagar aquesta quantitat a l'INH per disposar d'unes produccions audiovisuals que pretenien demostrar, entre altres elucubracions, que el descobriment d'Amèrica va ser una gesta gairebé exclusivament catalana. L'INH assegura que Colom era català, com ho eren els germans Pinzones, Bartolomé de las Casas, Francisco Pizarro o Hernán Cortes, entre d'altres. Colom tampoc va salpar el 1492 des de Palos de la Frontera, sinó des de Pals, municipi de l'Empordà. TV3 va emetre el 2010 el documental El enigma Cervantes, una creació del cap d'investigació de l'INH, Jordi Bilbeny. La teoria del seu equip apunta al fet que Cervantes era en realitat Miquel Sirvent, un cavaller valencià que va escriure originalment el Quixot en català però que la censura de l'època va traduir ràpidament al castellà. L'INH afirma que bona part de la literatura del Segle d'Or, com La Celestina, va ser escrita per autors catalans esborrats per una historiografia oficial. Bilbeny també ha estat un habitual a la programació de Catalunya Ràdio, l'emissora pública de la Generalitat.\nEl documental de l'INH més conegut dels emesos per TV3 és Desmuntant Leonardo. La tesi d'aquest treball es basa en la convicció que Da Vinci procedia d'una família catalana i que per això va dibuixar les muntanyes de Montserrat a La Gioconda. Una altra producció de l'INH finançada per la CCMA –39.000 euros– és La recerca del Grial (2004), un document que investiga la hipotètica ocultació a Catalunya o al sud de França del calze de l'Última Sopar de Jesús.\nEl febrer passat va arribar a les llibreries Pseudohistòria contra Catalunya (Eumo), una obra de vuit historiadors que refuten algunes de les principals teories de l'INH –potser la més esperpèntica és la que assegura que el català procedeix d'un idioma protobasc que, al seu torn, va evolucionar de l'idioma dels ibers. “El veritable drama social del cas”, escriu Vicent Baydal, un dels coordinadors del treball, “és que una part molt important dels mitjans de comunicació i de les entitats polítiques amb sensibilitat catalana o catalanista es fan ressò dels plantejaments dels membres de l'INH, els legitimen i els tracten amb normalitat”.\nPseudohistòria contra Catalunya inclou una llista de personalitats i institucions que han apadrinat l'INH: Esquerra Republicana de Catalunya va concedir el 2013 a aquesta fundació el premi Lluís Companys; la Diputació de Girona o els Ajuntaments de Montblanc i Arenys de Munt també han donat fons a l'INH –aquests dos consistoris li han aportat 7.000 euros anuals, segons va informar el 2019 Eldiario.es. També han mostrat el seu suport a l'INH l'exvicepresident de la Generalitat Josep-Lluís Carod-Rovira, l'activista independentista Antonio Baños o el president de la Cambra de Comerç de Barcelona, Joan Canadell. Un altre nom destacat entre els defensors de l'INH és Jordi Puigneró, conseller de Polítiques Digitals del Govern. Puigneró va publicar el 1999 un estudi, a partir de les tesis de Bilbeny, en el qual revelava que la veritable identitat de Juan Sebastián Elcano era la del català Joan Cacirea del Canós o que Bartolomé de las Casas era un frare català de nom Bartomeu Casaus. El cap d'informatius de TV3, David Bassa, va publicar el 2003 un llibre amb Bilbeny amb el qual, segons recollia el diari Avui, pretenia “desemmascarar la mentida dels historiadors oficials”.\nEl PSC va sol·licitar al Parlament al Departament d'Economia una llista de les ajudes i contractes públics que podria haver rebut l'INH de la Generalitat. L'Executiu va respondre l'octubre passat amb el detall d'adjudicacions que han guanyat dues companyies del president de l'INH, Albert Codinas, dedicades a la gestió de serveis socials i culturals. Aquests contractes, que sumen més de 2,5 milions d'euros entre el 2012 i el 2019, no tenen relació amb l'activitat de l'INH malgrat que aquesta entitat té el mateix domicili que les societats de Codinas. La quantitat total rebuda per les empreses de Codinas és superior als tres milions d'euros si se sumen altres licitacions aconseguides en anys previs i a partir d'altres administracions públiques catalanes. Codinas explica a EL PAÍS que la seva aportació personal a l'INH pot ser com a molt de 4.000 euros anuals, en un pressupost de la fundació que oscil·la entre els 40.000 i els 50.000 euros, segons el seu testimoni.


Acord de col·laboració en matèria mediambiental entre Grupo Innova, Reciclatges Guerola i COEVAL - TV Digital Ontinyent\nHome > Economia > Empreses i comerços > Acord de col·laboració en matèria mediambiental entre Grupo Innova, Reciclatges Guerola i COEVAL\nAcord de col·laboració en matèria mediambiental entre Grupo Innova, Reciclatges Guerola i COEVAL\nRedacció TVdigitalOntinyent 11/10/2017\tEmpreses i comerços, Medi Ambient, Vall d'Albaida Comentaris tancats a Acord de col·laboració en matèria mediambiental entre Grupo Innova, Reciclatges Guerola i COEVAL\nGrupo Innova, Reciclatges Guerola i la Confederació Empresarial de la Vall d’Albaida (COEVAL) han signat un Acord de col·laboració en matèria mediambiental, de gestió de residus i de responsabilitat social. Aquesta signatura l’han dut a terme Ernesto Beltran i Rafael Guerola per part de Grupo Innova i Reciclatges Guerola respectivament, i per part de COEVAL ho ha fet el president de la Confederació, Javier Cabedo. La signatura s’ha dut a terme en la seu de COEVAL, ubicada a Ontinyent.\nL’objectiu del present Acord de col·laboració és impulsar en el territori de la Vall d’Albaida la sensibilització sobre les obligacions legals dels empresaris i les seues responsabilitats en matèria ambiental, de gestió de residus i de responsabilitat social, per a poder ajudar a les empreses a adaptar-se a les exigències legals i tendències del mercat. Amb aquest objectiu s’impulsaran projectes en col·laboració per part de les tres entitats i els associats de COEVAL disposaran de condicions especials per a determinats serveis relacionats amb l’objecte de l’Acord de col·laboració.\nAquest Acord dóna continuïtat i impulsa actuacions singulars que ja havien dut a terme les tres entitats en les matèries objectes d’aquest. Amb ell COEVAL vol facilitar eines a les seues empreses associades en la Vall d’Albaida perquè puguen millorar el seu nivell de professionalització, donat el valor afegit que suposa aquesta millora en matèria mediambiental per al teixit empresarial comarcal, bàsicament pimes, en l’entorn competitiu global al qual es dirigeixen, amb productes que requereixen diferenciació per a ser atractius en mercats nacionals i internacionals.\nAnterior Formació per als comerços d’Ontinyent sobre com traure profit d’Internet\nSegüent Xoc de vehicles a l’avinguda del Tèxtil d’Ontinyent


Primer curs Carolina M.: octubre 2011\nCom ho feim per aprendre?\nAlguna vegada us heu fet aquesta pregunta?\nCrec que poques vegades i segur que quan us l'heu feta no heu trobat cap resposta clara i vàlida.\nJo de fet, mai m'he l'he plantejada,però aquesta setmana amb el nou tema que hem començat,que justament tracta de com aprenem(competències bàsiques), he començat a pensar-hi amb atenció.\nComencem pel principi, que volem dir amb competències bàsiques?\nVolem dir com aprenem les persones i de quina manera feim servir el que aprenem.\nPer ser competent,l'aprenentatge ha de ser significatiu,és a dir, a més d'implicar memorització, ha de ser possible aplicar-la a les diferents situacions de la vida quotidiana.Vull dir, hem de saber comprendre e interpretar el coneixement que aprenem i aplicar-lo quan ens sigui necessari.\nL'aprenentatge per ser significatiu ha de partir d'una sèrie de condicions :\n-Esquemes de coneixement i coneixement previs :\nAquest esquemes són representacions que tenim sobre el que coneixem.Des de que naixem partim d'uns esquemes previs que al llarg de la nostra vida els esquemes es comproven,es modifiquen,es fan més complexos i es creen de nous a partir dels que ja tenim.\n-Vinculació profunda entre els coneixements previs i els nous :\nQuan som capaços d'analitzar,fer una explicació,donar-li sentit,relacionar i treure conclusions a la informació.\n-Nivell de desenvolupament :\nL'aprenentatge ha d'adequar-se als diferents nens i nenes que hi hagi en una classe ja que no tots/es adquireixen la informació igual de ràpid.A més, trobem intel·ligències múltiples.Un noi pot estar més desenvolupant en la part emocional,altre en la part creativa... Tot és saber-se adaptar al noi.\n-Zona de desenvolupament proper :\nFa referència a la distància que hi ha entre el que sé i el que he de saber (Vigoski,1979).\nFoto del esquema que vaig copiar ,fet a classe on s'observa perfectament el concepte de desenvolupament proper.\n-Disposició per a l'aprenentatge :\nIntervenen,a més, altres factors vinculats als sentiments,a les relacions interpersonals i a la socialització de la persona.\nSi un nen està trist, el seu aprenentatge serà més costós.\n-Significat i funcionalitat dels nous continguts :\nL'aprenentatge ha de tenir sentit,ha de ser útil.Em de saber utilitzar la teoria.No ha de ser una material propedèutic, ha de servir per al dia a dia.\n-Activitat mental i conflicte cognitiu :\nL'alumne ha de ser actiu no passiu, ha de crear,fer,construir,investigar i reflexionar sobre el propi coneixement.Per això s'ha de crear un conflicte cognitiu,és a dir, s'ha de dubtar.L'aprenentatge significa tenir una qüestió per resoldre.\n-Actitud favorable,sentit i motivació :\nPer aprendre ha d'haver una actitud favorable,mostrar interès pel que s'aprèn.A això anomenem motivació intrínseca,és a dir, aprendre per aprendre a aconseguir.\n-Autoestima,autoconcepte i expectatives :\nHas de veure't bé, has de tenir una bona valoració de tu mateix i unes bones expectatives cap al futur.\n-Reflexió sobre el propi aprenentatge.Metacognició :\nEm de reflexionar sobre el que em après,quina relació podem fer,aplicar-ho,...\nDit a això, anem a contestar la meva pregunta del títol.Com ho feim per aprendre? Als nostres dies,malgrat algunes escoles,l'aprenentatge continua no sent significatiu,és a dir, es basa en els llibres de les diverses assignatures on el professor llegeix,explica i fa un examen. Es clar que respecte als altres anys això ha canviat molt positivament,però ha de canviar més , no creieu? L'aprenentatge ha de tenir un significat,aprenem per aprendre a posar-ho en pràctica , cert? Doncs ,ha de ser significatiu i per ser-ho ha de partir d'una sèrie de condicions, que són les que expliquen Zabala i Arnau en el llibre 11 ideas clave Cómo aprender y enseñar competencias.\nHi estic totalment d'acord amb totes i cadascuna d'elles.Quan naixem partim d'uns esquemes previs que a mesura que creixem es converteixen en més complexes i ens fa crear un de nous i així contínuament, és com una mena de gat que es mossega la cua,sempre es repeteix.Em de crear un vincle entre els esquemes que tenim i els nous.Un alumne no aprendrà igual que un altre, bé perquè no sigui aquell ensenyament la seva especialitat,bé perquè just aquell tema li costi més de aprendre... pot ser per molt de casos ,però si això passa, si a un nen li costa més el que haurem de fer és ajudar-lo i adaptar-nos a ell,prestar-li més atenció.Per a ajudar al noi ha de partir d'una bona disposició cap a l'aprenentatge, si el nen està trist primer haurem de resoldre la seva tristesa per a poder continuar ensenyant-li. El que ensenyem ha de servir als nens per a que ho puguin utilitzar al llarg de la seva vida, que lis sigui útil per al futur.S'ha de dubtar de tot el que es pugui dubtar.Vull dir que per aprendre em de dubtar i resoldre els dubtes.El caos s'ha d'ordenar i d'aquí es tornarà a formar altre caos que s'haurà d'ordenar.S'ha de tenir una bona actitud , ganes d'estudiar el que aprenem,amb motivació perquè així cream interès i més ganes d'aprendre molt i més coses.\nPer aprendre em de partir d'un principi fonamental : l'autoestima,l'autoconcepte i les expectatives, ja que el més important és un mateix.Si no ens estimem,no ens veim bé i no creiem en el nostre èxit , res tindrà sentit, ni tan sols viure.Per últim .però no per això el menys important, em de reflexionar sobre el que em après per assegurar-nos que a sigut un bon aprenentatge,que l'hem après bé i que té utilitat.\nDit tot , puc afirmar que sempre al llarg de la nostra vida estam aprenem i el que em d'aprendre des de ben petits és aprendre a aprendre per aprendre tot el que cal i bé.\nAra, abans d'acabar definitivament la meva entrada, m'agradaria posar un artefacte,una foto i un comentaria sobre l'entrada que acabo de llegir de “El Adarve”.\nComenço pel comentari. El títol és : El dromedario no es un camello defectuoso.\nQuan he vist el títol m'ha cridat l'atenció l'article. El dromerio no es un camello defectuoso? Es clar que no! És un animal com qualsevol altre, casi igual que el camell,però amb una característica pròpia.Quan he llegit el títol he pensat “oh!,que curiós,anem a continuar llegint”. Al acabar de llegir tot l'article m'he dit “ quina raó té .com ,m'agrada ! I la faula ? Ens mostra totalment el que passa”.Considerem que hi ha un prototip de persona , però qui s'ha inventat això? No som tots persones? Tots pensem ,cert?Doncs ara la pregunta és...perquè hi ha tanta discriminació? La resposta és senzilla ,encara que poc coherent, ens em fixat amb un prototip de persona.I això ha influït molt negativament a l'escola,ja no tan sols per part dels alumnes que han marginat a nens simplement per creure en el “prototip” sinó també per part dels mestres i del sistema educatiu en general.Em basat el famós currículum en el prototip de persona sense adaptar-nos al nivell de desenvolupament de cadascun,sense preocupar-nos de si té o no una bona disposició per a l'aprenentatge, si gaudeix d'una bona autoestima i d'unes bones expectatives.No, d'això no em fet ni cas, no ens em adaptat a l'alumne sinó el contrari, ell a nosaltres.Us pareix això just? Perquè a més quasi tots els mestres defenem que no ha d'existir la discriminació,però... si també discriminen en el moment en que no ens adaptem als alumnes!\nPer tant , que cal fer? Doncs , pensar-ho, segur que si llegiu l'article ho entendreu molt bé.Que volem que la formiga s'estimi poc,s'avergonyi i digui que és petiteta perquè està malalta o que digui que ho és perquè és així i que hi ha diversitat?Jo prefereixo el segon i tu?\nAnem a aprendre amb motivació!\nFoto treta de : http://www.flickr.com/photos/javbonilla/5455300575/sizes/m/in/photostream/\nPublicado por Carolina en 13:28 No hay comentarios:\nBon dia a tots/es !\nVaig a explicar-vos el que van fer aquesta setmana a l’assignatura.\nEl primer dia...:\nAl principi de la classe vam estar parlant durant una estona sobre la qualificació de la primera entrada del bloc.\nDesprés vam procedir amb l’explicació del tema. Us conto : Vam parlar sobre els *reptes de l’educació.\nEl primer repte que trobem és de la professionalització del mestre.Actualment el mestre ha perdut professionalització.Ara ha de prendre consciència de la nova tecnologia i de la formació.\nEls principals problemes dels mestres són que mostren símbols de resistència,són mestres funcionistes,estan especialitzats en una matèria,el mestre model autista,model nostàlgic i el mestre model basat en la queixa permanent.\n-Com deia Ibermon “Els mestres han de recuperar el control”.\nEl segon és l’aprenentatge al llarg de la vida.El concepte d’educació més enllà de l’escola.\nEl que es tracta és de formar molt més a la persona i aconseguir que sigui autònoma.\nCom deia Delors “la función esencial de la educación en el desarrollo continuo de la\npersona y las sociedades, no como un remedio milagroso —el «Abrete\nSésamo» de un mundo que ha llegado a la realización de todos estos\nideales— sino como una vía, ciertamente entre otras pero más que\notras, al servicio de un desarrollo humano más armonioso, más\ngenuino, para hacer retroceder la pobreza, la exclusión, las\nincomprensiones, las opresiones, las guerras, etc.”\nEl tercer repte és l’aprenentatge per competències.Per metodologia.\nAquest repte té molta relació amb la professionalització del docent.Es basa en la formació de les TICs on el mestre també ha d’aprendre a utilitzar-les.\nAltres reptes es relacionen amb l’interculturalitat ja que es necessita la intervenció de la diversitat.A més de l’educació ambiental.\nAmb els reptes el que es vol aconseguir és una millora de la qualitat .\nAquest dia varem veure un vídeo que a final posaré.Em va agradar bastant ja que explica ( de davant cap enrere ) com una nina des de ben petita on la mestra va ensenyar-li el sistema, això va marcar la seva vida i es reflexa les diferents etapes de la seva vida i com la nena s’ha convertit en astronauta finalment.Això ens mostra com realment influeix l’educació dels mestres en la vida d’un nen.\nEl segon dia…\nVam continuar amb els reptes de l’educació. Parlarem sobre el criteri de la qualitat( enfocat des de la llei). Les 5 lleis sobre l’educació són :\na)Llei Moyano(1857) : Aquesta va ser la primera llei general d’educació.Era obligatòria l’escolarització dels 6 als 9 anys.\nb)LGE(1970) : Va ser molt important ja que va derrocar el sistema educatiu medieval.Aquesta llei creada després de la dictadura franquista va dur l’escolarització obligatòria fins als 14 anys.Hi havia un 75% d’analfabetisme ja que l’educació es basava en escriure i llegir d’un mode molt bàsic.Era de manera instrumental. Després dels 14 anys tenien opció de fer BUP i COU o FP.\nc)LOGSE(1990) : S’aconsegueix el 100% d’escolarització ,però ara el que es vol és una millora de la qualitat del sistema educatiu.L’educació obligatòria s’allarga fins als 16 anys.A més, es fonamenta l’escolarització proobligatòria,una secundaria amb altres objectius(tractament diferent del contingut).Es comença a parlar sobre l’ed.especial.\nd)LOCE(2002) : La qualitat es entesa com un producte( es torna enrere ).\ne)LOE(2006) : Es planteja la ll.estrangera,la integració de la tecnologia educativa,la integració de l’immigració,es comença a entendre que tots necessitem atenció a la diversitat.\nEl gran problema és el rol del mestre que té importància en la qualitat i el mestre el que fa és basar-se en el llibre de text quan el que ha de ser és un complement.\nPer concloure d'aquests dies comentaré que vaig poder observar els canvis en vers de les lleis educatives que s'han produït cap a millor ,però encara s'ha de fer aquesta millora de la qualitat que volien aconseguir perquè pensant-ho bé no sé si avancem o tornem cap enrere... ja que el sistema educatiu no és tan diferent d'abans i ja han passat uns quants anys com per no haver-ho aconseguit.Així que el que ara necessitem no és simplement dir-ho sinó complir amb el que s'ha dit. Hem de posar-ho en practica per a que una vegada de totes aconseguim el que volem, la millora d'un cop per totes de la qualitat del sistema educatiu. LLUITEM TOTS/ES ElS FUTURS MESTRES PER ARRIBAR AL QUE VOLEM! ÀNIM!\nFins altra dia.\nPublicado por Carolina en 14:01 No hay comentarios:\nSetmana del 10 al 16 d’octubre.\nAvui us explicaré el que vam fer el dimarts i el divendres a classe de bases didàctiques i disseny curricular.Posaré els dos dies junts degut a que als dos dies varem fer el mateix.\nAquesta setmana a classe vam posar a la pissarra, amb notetes, les distincions que trobem de l’escola d’abans ( la industrialitzada )a l’escola d'ara ( la del coneixement ). Vam fer una divisió i vam posar els trets d’una escola i de l’altra ,per així trobar-ne més visualment les diferències.\nLa primera diferència que trobem és en la finalitat. L’escola industrialitzada tenia la finalitat de reproduir l’ informació, en canvi , l’escola del coneixement té com a finalitat la formació integral de la persona. La segona és en el mestre. En l’industrialitza-la hi havia un mestre autoritari i era l’únic que tenia el coneixement i podia transmitir-lo .En canvi, a l’escola del coneixement el mestre el que vol es formar a l’alumne,servir-lo com a guia,fer que sigui el propi alumne qui es construeixi el seu coneixement, fa que el nen tingui més curiositat i pugui treballar en equip. Altra diferència es centra en l’alumne on era passiu , una mena de taula rassa a l’escola d’abans, i ara és ell qui es crea el seu propi aprenentatge.\nEls recursos marquen diferència. Abans s’utilitzaven la pissarra,els mapes,els globus terraquis,i el que més cal destacar, el llibre de text ja que marcava una gran desprofessionalització.\nAra,els recursos que s’utilitzen són diversos com les TIC o altre material de qualsevol tipus com els puzzles. També, en els continguts es dóna diferència .Abans havia un tractament de divisió clàssica per assignatures i ara,n’hi ha un tractament globalitzat del contingut.\nPel que fa a l’avaluació, la de l’escola d’abans hi havia un examen escrit final només i el que traguessis era la teva nota final que servia per classificar i a més , per sancionar. Això implicava que l’alumne memoritzés. A l’escola d’ara, l’avaluació és global i continua. És fa una observació de l’alumne, avaluació,autoavaluació i coavaluació.A més, es permet l’ajuda entre uns alumnes i altres.Quant al temps i l’espai, l’escola antiga era en el mateix temps i espai fent la mateixa assignatura, és a dir,havia un espai únic i en un temps feien la mateixa assignatura.A l’escola del nostre futur no hi ha d’haver un espai únic, sinó diversos.Ha d’haver flexibilitat en l’espai i el temps, una coordinació docent.\nCal anomenar altra distinció com és la de respecte a l’activitat.A l’escola de la industrialització existia la llei de les tres unitats : fer tots el mateix,la mateixa habilitat i en el mateix temps i espai.El tipus d’activitat que feien era dirigida,molt estructurada,repetitiva,temporalitzada a priori,poc reflexiva,de reproduir i molt dividida .L’escola del segle XXl ha de rompre aquesta llei. Ha de ser creativa,molt disciplinada,autònoma,molt activa i que construeixi l’alumne el seu coneixement.\nPer últim,també anomenem la diferència respecte als agrupaments. Abans eren per edats i sexe.Es feien grans grups i les activitats es feien en gran grup.Ara els agrupaments són flexibles, diferents criteris per a grups.Són grups heterogenis i homogenis i també n’hi ha de petits grups.\nI això és tot el que vam donar aquests dies. D’això puc comentar que com podem veure encara hi ha moltes coses a les escoles d’avui en dia per canviar ja que continuen igual que abans, encara que no de forma tan extrema,és a dir, encara ens queda molt de camí per fer ja que el que volem és una educació adequada a tots els avenços ,que poc a poc es van introduint al nostre món.Així que els futurs mestres hem d’aprendre i ensenyar a la resta que s’ha de progressar també educativament,però s’ha de fer poc a poc.\nHem de fer que el nin construeixi el seu coneixement,que aprengui també per si mateix i ajudar-lo a això,hem de formar al alumne com a persona,hem d'ensenyar-lo a respectar, a estimar-se i a valdre’s per si tot sol,hem d’activar la seva curiositat per les coses.Ha d’aprendre a utilitzar les TICS que ara mateix, són fonamentals.Els continguts han d’estar relacionats,s’ha de fer una avaluació continua de l’alumne per veure els seus avanços i poder ajudar-lo,el temps i l’espai han de ser flexibles,hem de ser creatius per facilitar l’aprenentatge i que ells aprenguin també a ser-ho i els agrupaments han de ser diversos ja que això ho faran en el futur,treballar amb diferents persones.\nPer concloure m’agradaria afegir una oració que vaig llegir del llibre Va de mestres ja que em va agradar moltíssim.Està escrita per William Shakespeare en el seu llibre anomenat El mercader de Venècia : <<No prenc el món sinó com és[...] un teatre on cada cal que jugui sa seva part[...]>>.Altres oracions que m'han agradat del llibre que he llegit aquests dies anomenat 11 ideas claves de cómo aprender y enseñar competencias d'Antoni Zabala ,són aquestes :\n<< El viejo debate entre la función instructiva,académica y profesionalizadora,y la visión educadora de la enseñanza toma en nuestros días un carácter universal, al instaurarse una corriente predominante que entiende que los sistemas educativos deben abrazar el desarrollo integral de las personas>>.\n<< La escuela no ha sido pensada para llevar a cabo la formación integral de la persona,es decir,capacitarla para dar respuesta a los problemas cotidioanos que se le van a presentar a lo largo de la vida>>.\nAra us deixo amb un vídeo que vam fer per a un treball de l’assignatura de pensaments i contextos educatius contemporanis.( És la segona part ja que a la primera n’hi ha un petit problema ). A més, aquest vídeo està relacionat amb el que donem ara.\nJa acabo per avui,\nFoto treta de : http://www.flickr.com/photos/judybaxter/2763379089/sizes/m/in/photostream/\nAvui us explicaré que vam fer a la classe de bases didàctiques i disseny curricular la setmana anterior ( del 3 al 9 d'octubre ) :\nEl dia 4 ens van explicar que era el PLE ( entorn personal d'aprenentatge ) i a continuació vam fer un mapa conceptual on es va explicar que el nostre entorn personal d'aprenentatge (PLE) està format pel món presencial i el món virtual.Al món presencial podem englobar al mestre,la família,els amics,els companys de classe,el bar,l’enciclopèdia,la pissarra i el guix,la llibreta i el bolígraf,els llibres,les revistes,la televisió,la ràdio,els diaris o la música,és a dir, s'engloba tot el que podem tocar amb les mans de forma present.El que s'ha utilitzat des de els inicis de l'educació fins ara.Però també, actualment hem d'incloure al nostre PLE, altre món, el virtual ja que ens obri les portes a molta informació, és un nou concepte molt ampli d'aprenentatge.Aquests el podem dividir en tres branques : una es la de l'accés a l'informació on englobem tot els llocs que ens proporcionen informació com la premsa digital,les bases de dades,els blocs,els diccionaris,youtube,els fòrums,wikipedia,les webs i els cercadors;altra és les de les eines de creació d'informació on se’ns permet crear informació per a altra gent, on trobem programes com maptools,encore,photoshop,word,excel,open oficce,power point o movie maker;i altra és la de les eines de relació amb els demés on n'hi ha tres tipus la de eines de compartir objectes com youtube,les eines de compartir enllaços com els fòrums i les eines de relació social com el facebook,tuenti i messenger.\nPel que fa a aquest dia, el que després es va explicar és com fer les diferents lectures.\nTambé vam reflexionar sobre la següent oració : " mestres del s.XX , escoles del s. XIX i alumnes del s.XXI "(d'en Francesc Ibermon).I a partir d'ella vam parlar de que el que antiaguament es volia era instruir,aquesta era la finalitat,però ara el que cerquem és cercar persones apart d'ensenyar el contingut.\nEns vam preguntar el següent : Pot un mestre del s.XlX treballar en una escola del s.XXl?\nAquesta resposta és clara : No.Posem un exemple per entendre millor aquest no : Pot un metge del s.XlX treballar en un hospital del s.XXl? No,cert? Per què? Perquè ara hi ha més avenços,més cures per a les malalties,malalties noves,... i això és necessari que ho conega, si no ho coneix, no podrà ajudar a curar enfermetats.Això és lògic ,veritat? Doncs encara que molts pensen que no es comparable una professió amb altra,és mentira, perquè és diferent professió,però mateix fet.\nAnam d l'escola del XlX , l'escola industrialitzada on la seva finalitat era instruir,on els alumnes havien de reproduir el coneixement,on el mestre era autoritàri i l'únic que tenia el coneixement i on l'alumne era una mena de taula rassa , a l'escola del s.XXl, l'escola del coneixement on la finalitat és la formació integral i l'autoconeixment,autònomament,on el mestre no és autoritàri i ajuda a l'alumne i on aquest últim té uns coneixements previs i pot ensenyar també al mestre.\nHem passat d'un mestre autoritari a un mestre més permissiu,que apart d'ensenyar també aprèn de l'alumne ja que ell té uns coneixements previs i no és una mena de taula rassa com es creia abans.Hem canviat la finalitat d'instruir per la de la formació integral, de l'aprenentatge escolar a l'aprenentatge autònom.\nGràcies a això vaig poder comprendre que en l'educació es necessita més que el món presencial ja que l'informació que ens proporciona actualment amb l'avenç de les tecnologies ens ha quedat curt per a educar-nos.Si la tecnologia avança , l'educació també ha de avançar per així saber utilitzar-la en aquest present i al futur.\nI per aconseguir progressar ens hem d'introduir al món virtual on tal sols amb la lectura i un click podem obrir noves portes al saber.\nAbans com només teniem el món presencial ens conformavem i teniem prou amb el que teniem (llibres de text, diccionaris,enciclopèdies,...tot el que podiem agafar amb les manas),però ara ha sorgit un nou món que no el podem tocar pròpiament amb les mans, aquest és el món virtual.El que no depen de nosaltres mateixos sinó de les noves tecnologies com són els ordinadors.Com tenim noves tecnologies,tenim noves formes d'accedir a l'informació ja que ens permet obrir moltes més portes que al món presencial.Al món virtual podem obrir tantes portes com vulguem ja que quasi són infinites. A més d'això, també ens proporciona la creació de la informació,fet que en el món presencial és molt difícil, al igual que podem compartir enllaços i objectes i a més ens dóna altre mode de mantenir relacions socials. També ens és més còmode i barat , que això en temps de crisis no ens bé res malament.Encara que el món virtual ens mostri molts d'avantatges, tampoc hi ha que confiar en ell plenament.\nPer tant, hi ha que gaudir tant del molt presencial com del virtual , però no hi ha que centrar-se en un només perquè com es sol dir : "tot en excés és dolent". Així que cal treure profit dels dos móns per tenir molta informació,aprofitar-la i gaudir de més sabiduria.\nPer últim ,fent referència a aquest tema, m'agradaria nombrar unes quantes oracions tretes del llibre 11 ideas claves, cómo aprender y ensenyar competencias de n’Antoni Zabala.Són del primer capítol i poso les que més m’agraden i hi estic totalment d’acord.\n<<Las pruebas y criterios de evaluación de la mayoría de exàmenes y oposiciones propician el caràcter disociado entre teoría y práctica, ya que el alumno memoriza el temario con el fin de desarrollar los conocimientos adquiridos en una prueba,y no para poder aplicarlos>>.\n<<La concepción del sistema escolar de caràcter claramente propedéutico y selectivo ha hecho que la escuela se haya reducido a una simple”correa de transmisión”de las necesidades del camino hacia la universidad>>.\n<<En ocasiones,aún persiste la concepción de que quien sabe ya sabe hacer y sabe ser>>.( Aquesta és la que més m’agrada’t com a crítica ).\n<<Los niveles de exigencia que deben introducirse en la enseñanza son tres: la conversión a competencias de los contenidos tradicionales,básicamente de caràcter académico;la necesidad de formación profesionalizadora,y la decisión de una enseñanza orientada a la formación integral de las personas>>.\nDel dia 7 no hi ha molt que contar degut a que no vam fer una classe teòrica sinó més bé pràctica.Ens van ensenyar algunes eines per utilitzar als blocs i alguns blocs d’interès com el de El Adarve( enllaç : http://blogs.opinionmalaga.com/eladarve/ )\nBé no tinc res més que contar.\nImatge treta de :\nPublicado por Carolina en 15:05 No hay comentarios:\nBones a tots/es ! Avui us explicaré que vam fer a...


Agraïment als col·laboradors – Club Ciclista Roses\n← Cap de setmana de curses\nComença la Transpyr 2021 →\nEn compliment de la Llei 34/202 d’11 de juliol dels Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSICE), t’informem que aquesta web januvia 100 price Club Ciclista Roses utilitza cookies.\tView more\nAquest web utilitza cookies En compliment de la Llei 34/202 d’11 de juliol dels Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSICE), t’informem que aquesta web rencontre coquine bruay la buissiere Club Ciclista Roses utilitza cookies. La LSSICE s’aplica a qualsevol mena d’arxiu o dispositiu que es descarregui en l’equip terminal d’un usuari amb la finalitat d’ emmagatzemar dades que podran ser actualitzades i recuperades per l’entitat responsable de la seva instal·lació. Una cookie és un d’aquests arxius d’ús generalitzat, als que anomenem genèricament com a cookies. Les cookies (o galetes, en català) són petits fitxers de text enviats a un navegador des d’un servidor web per registrar activitat de l’usuari en una web de manera que pugui recuperar aquesta informació posteriorment durant la navegació per les diferents pàgines que estan connectades al servidor que les va instal·lar. Les cookies acostumen a emmagatzemar informació de caràcter tècnic, preferències personals, personalització de continguts, estadístiques d’ús, enllaços a xarxes socials, accés a comptes d’usuaris, etc. Tipus de cookies A continuació, es fa una classificació de les cookies en funció d’una sèrie de categories. Tanmateix és necessari tenir en compte que una mateixa cookie pot estar inclosa en més d’una categoria. Segons l’entitat que les gestiona\nhttps://alivert.be/80198-best-twink-gay-site-28555/ Cookies propies: són aquelles que s’envien a l’equip terminal de l’usuari des d’un equip o domini gestionat pel propi editor i des del qual es presta el servei sol·licitat per l’usuari.\nhttps://djanam.fr/29588-rencontre-sion-valais-4590/ Cookies de tercers: són aquelles que s’envien a l’equip terminal d’usuari des d’un equip o domini que no és gestionat pel mateix editor, sinó per una altra entitat que tracta les dades obtingudes a través de les cookies.\nquel site de rencontre gay stirringly Cookies de sessió: són un tipus de cookies dissenyades per recavar i emmagatzemar dades mentre l’usuari accedeix a una pàgina web. S’acostumen a utilitzar per emmagatzemar informació que només interessa conservar per la prestació del servei sol·licitat per l’usuari en una única ocasió (pe, una llista de productes comprats).\nsite d'annonce de rencontre au canada Yatou Cookies persistents: són un tipus de cookies en el que les dades siguin emmagatzemades en el terminal i a les que es pot accedir i tractades durant un període definit pel responsable de la cookie i que pot ser d’uns minuts fins a alguns anys.


Una campanya electoral marcada per les ingerències judicials | Canal Reus TV\nUna campanya electoral marcada per les ingerències judicials\n13:00 - 26 maig 2019\nEls jutjats han tornat a ser protagonistes en aquesta campanya electoral. Tot i que les eleccions preveien que se celebressin tres ingerències judicials, finalment només se n'han dut a terme dos. D'una banda, el judici del Tecnoparc, en el qual els acusats han reconegut els delictes de falsedat documental i malversació de fons públics. Per altra banda, també s'ha viscut l'enfrontament de Daniel Rubio i Marta Llorens.\nL'esperat judici del Tecnoparc va celebrar-se pocs dies després de l'arrencada de la campanya electoral, concretament el passat 13 de maig. Entre els quatre acusats hi havia l'exregidor d'Esquerra de l'Ajuntament de Reus el mandat del 2007-11, Jordi Bergadà. Al seu costat, l'expresident de Tecnoparc, Àngel Cunillera, l'exgerent Xavier Gómez i l'empresari Ramon Urgellés van reconèixer els fets pels quals se'ls acusava: falsedat documental continuada i malversació de fons públics. Aquests, però, han arribat a un acord que inclou 1 any i 4 mesos de presó i una multa de poc més de 800 euros per a cada acusat. El Ministeri Fiscal va acceptar la petició d'eludir la presó, amb el condicionant que els acusats no tornin a delinquir en el termini de 2 anys. Un cas que es remunta 7 anys enrere, després que sortissin a la llum factures irregulars per valor de 115.000 euros.\nI un cas més recent ha estat la querella que Daniel Rubio, d'Ara Reus, va presentar contra, Marta Llorens de la CUP, per un suposat delicte d'atemptat a l'honor i a la imatge del municipalista. L'enfrontament als jutjats s'ha donat aquesta darrera setmana de campanya. Rubio demana 15.000 euros per rescabalar els possibles danys morals d'unes declaracions de Llorens en els quals ella hauria acusat al regidor de tenir interessos personals amb l'empresa del servei de la brossa. Un cas que encara es troba en fase d'instrucció. Des de la CUP han demanat l'arxivament de la causa, ja que defensen que les declaracions van ser en un context merament polític.\nEn tercer lloc, aquesta segona setmana de campanya també s'havia de celebrar el contenciós administratiu que van presentar els regidors de Ciutadans contra el govern per no abaixar-se el sou, tot i que havia estat aprovat en plenari a través d'una moció. El judici, però, s'ha suspès perquè l'Ajuntament encara no ha notificat als afectats l'existència del judici.\njutjats de Reus Cas Tecnoparc Reus judicial daniel rubio marta llorens CUP Ara Reus


L’ètica en el dia a dia de les feines socioeducatives\nDirector Acadèmic de Grau i professor de la Facultat d’Educació Social i Treball Social Pere Tarrés-URL\nAvui dia, ningú no discuteix que l'ètica és un element central de la pràctica de qualsevol professió, especialment, en aquelles que tenen a veure amb acompanyar les persones. L’ètica sempre està present en tots els moments de l’activitat: en el rigor dels diagnòstics o de les accions, en el tracte amb les persones ateses o en l’ús del poder que dona el rol professional. Es tracta de professions on no es pot ser neutral i mantenir-se al marge, sinó que cal influir en la realitat, però treballant des de la imparcialitat.\nLa bona pràctica, la professionalitat, no és només l’ús adequat de la tècnica, sinó la combinació del coneixement amb el tracte respectuós a les persones ateses i amb el compromís de potenciar l’autonomia i la construcció d’entorns humans acollidors.\nAra bé, des d’aquesta globalitat i integralitat, què vol dir incorporar l’ètica en la pràctica professional?\nConstruir una cultura ètica en un equip o en una organització requereix tenir presents tres grans moments.\nDefinir la posició institucional\nEn primer lloc, cal definir la posició institucional, és a dir, construir un referent ideal compartit per a totes les persones implicades en forma de principis i valors que han de guiar l’activitat professional.\nPer exemple, en una professió, aquest referent comú és el codi deontològic. En una entitat del tercer sector, en un centre obert per a persones sense llar, en un pis d’acollida per a dones maltractades o en uns serveis socials serà l’ideari de la institució o el codi ètic.\nAquest primer pas és important i necessari perquè aporta un punt de partida comú i compartit per a tots els membres d’aquella organització que ha d’assegurar una actuació imparcial i justa. No perdem de vista que la pràctica professional no es pot desenvolupar únicament des del sentit ètic privat. Aquesta fase té una dimensió anticipatòria, en la mesura que defineix ideals que serviran de referència en l’acció quotidiana.\nNormalment, aquest punt està ben construït en la majoria d'entitats i institucions perquè és relativament fàcil consensuar els principis de referència que guiaran la pràctica (per exemple, la igualtat, la dignitat, el respecte, l’autonomia o l’equitat).\nL'ètica en la pràctica diària\nEn segon lloc, traslladar els principis i valors al dia a dia de la pràctica. Els valors han de posar-se en pràctica perquè no siguin únicament una llista de bones intencions. És necessari traduir-los en accions, en comportaments, en virtuts, que demostrin la manera com diàriament es posen en pràctica.\nAquest segon gran moment de pensar els valors en el dia a dia, malauradament, ja no és tan habitual en els equips i les organitzacions. Voler-ho fer requereix disposar d’espais i de temps per imaginar quines actituds i quins comportaments es posarien en joc en les diferents situacions de la vida quotidiana.\nSeguint amb els casos anteriors, caldrà veure com es concreta, per exemple, la idea de respecte o d’autonomia en el recurs de persones sense llar o en el tracte a les persones destinatàries dels serveis socials. Què farem si la persona amb què treballem no està d’acord amb les nostres propostes? Deixarem que opti per la seva opció o l’obligarem a seguir el nostre criteri? I si allò que tria li pot provocar un mal major, com exercirem la nostra responsabilitat de cura sense vulnerar la seva autonomia i llibertat? I com gestionarem les possibles excepcions a les normes en nom de l’equitat?\nCom es pot veure, aquest exercici de traducció en forma de comportaments quotidians no és fàcil de fer. Tècnicament, suposa construir infraestructures ètiques com poden ser els comitès d’ètica o els espais de reflexió ètica per a poder pensar, imaginar i anticipar aquestes situacions potencialment conflictives entre valors en forma de mapa de riscos ètics amb les situacions més freqüents en aquell recurs concret.\nTambé, serà convenient fer auditories ètiques per analitzar fins a quin punt hi ha coherència entre els valors ideals i les actuacions en aquell recurs.\nGestionar la conflictivitat\nEn tercer lloc, i com a punt més crític, les organitzacions haurien de disposar de mecanismes i estratègies per gestionar tots aquells aspectes de conflictivitat moral no previstos, com són els dilemes ètics.\nSón situacions inesperades per a les quals no hi ha cap criteri establert prèviament, que no tenen resposta i on caldrà triar entre alternatives que sempre tenen aspectes positius i aspectes negatius. Aquestes situacions poden posar els equips en una important situació d’estrès i d’angoixa per no saber quina decisió prendre, ja que no n’hi ha cap que no suposi cap risc.\nTot i que un conflicte ètic implica sempre una vivència particular, la seva gestió i abordatge professional ha de ser col·lectiu per tal de construir la resposta més imparcial i justa possible.\nEn aquest cas, i seguint amb la idea anterior de les infraestructures ètiques, és molt important disposar d’un espai específic per debatre el cas, un mètode sistematitzat de deliberació que ajudi a construir de forma argumentada la millor resposta i un conjunt de suports en forma de persones externes o de materials especialitzats que ajudin aquest equip a prendre la millor decisió.\nAquest tercer moment és el que costa més i, sovint, és el més descuidat en els equips. Les organitzacions tendeixen a resoldre els conflictes ètics de forma poc sistematitzada o directament de manera particular, des del supòsit equivocat que la persona que experimenta un conflicte ètic l’ha de resoldre de manera privada, sense suports de l’organització.\nLa deliberació davant de casos extrems no es pot fer únicament des del sentit comú o des dels valors personals. Si no hi ha mètode ni suports, és molt difícil construir la resposta més prudent i alhora més justa.\nL'escenari ideal per fer una autèntica cultura ètica en una organització seria aquell en què es donen els tres moments que hem descrit:\nEn primer lloc s’ha definit bé la posició, que s’ha construït de de forma col·legiada, comptant que a major participació dels professionals, major corresponsabilitat a l’hora de comprometre’s amb els valors.\nEn segon lloc, s'han definit unes infraestructures ètiques en el dia a dia i unes estratègies de seguiment que permetin veure la coherència entre principis i accions quotidianes, així com anticipar situacions potencialment conflictives.\nEn tercer lloc, calen espais de reflexió i protocols de deliberació i de seguiment per a tractar els dilemes morals i les situacions crítiques inesperades que, en sí, no tenen solució i on s'ha de construir la millor alternativa.\nDisposar de tot això assegura qualitat i justícia en l'acció cap a les persones ateses. A la vegada, aporta benestar en els equips per la consciència d'estar desenvolupant la tasca de manera justa.\nLes persones que treballen en el camp socioeducatiu veuen diàriament els efectes reals de la vulnerabilitat i les fragilitats del sistema. Això fa que estiguin exposades a patir fortes tensions, moltes d’elles de caràcter moral.\nL’ètica no pot solucionar-ho tot, però sí que pot donar criteris i estratègies per adoptar una perspectiva des d’on veure tant els límits de les seves responsabilitats com els marges d’autonomia per realitzar accions justes i transformadores.


Moviment Obrer als EUA - Altres\nPrincipal Altres Moviment Obrer\nLlar del Dia del Treball\nCavallers del Treball\nMoviments del Dia del Treball\nNivell salarial mínim\nEl moviment obrer va arrelar molt enrere en el règim colonial que abastava entre 1619 i 1776 més. Inicialment, l'establiment social era aclaparadorament rural, amb abundants terres. La gran majoria de la població dels EUA orientals, que aleshores es deia Nou Món, treballava per compte propi com a agricultors i artesans independents, o més tard en el comerç minorista urbà i les professions. Després, amb el canvi del patró agrícola dels cultius alimentaris als cultius comercials i del consum local a la venda mundial, la demanda de mà d'obra va augmentar.\nPer satisfer la demanda, els empresaris potencials van recórrer a servents contractats i esclaus africans. Els servents i els esclaus, a part, artesans qualificats, en un primer moment exercien el seu ofici independentment. Però amb el creixement de la concentració urbana, els mestres obrers van crear petites botigues minoristes i van emprar viatgers i aprenents contra el pagament dels salaris. Al cap i a la fi, les bullicioses ciutats portuàries sempre havien necessitat treballadors ocasionals i contractats artesans.\nAbans de la dècada de 1840, els ingressos dels treballadors es basaven en el preu, la remuneració que rebien per la venda del producte final del treball. El pagament dels salaris es va produir mitjançant la introducció de màquines a una fàbrica. Cap a mitjans del segle XVIII l'escassetat de mà d'obra va disminuir amb el creixement de la població i la frenada de l'oferta de terres. Quan els fruits de l'era industrial van començar a produir-se, les persones van emigrar cap a zones urbanes on la fabricació estava en auge.\nA mesura que es desglossaven les habilitats anteriors, la competència per aquests llocs de treball de fàbrica augmentava. D’una banda, hi havia l’especialització comercial i les condicions urbanes desenvolupades, de l’altra, el creixent temor a l’atur feia créixer el desig i el descontentament. Després, amb l’acumulació de capital per part d’una classe especial, els treballadors de la fàbrica van perdre la seva independència i també la seva dignitat. Aquest canvi d'estat va ser el motiu bàsic de les protestes obreres en la seva forma més primerenca. L'evidència de protestes amb l'aspecte modern es va veure ja el 1768 pels sastres de les tripulants. Més tard es van unir diverses organitzacions similars. Tot i això, cap d’ells no es podria qualificar de sindicat.\nLa dècada de 1830 va veure com els treballadors exigien reformes socials pel que fa als seus drets. El 1827 va aparèixer a Filadèlfia una Unió d'Associacions Comercials de Mecànics. Va ser la primera organització obrera del país.\nDurant la dècada de 1840 va adoptar una forma defensiva i va passar a un estat de revolta, ja que els treballadors intentaven aferrar-se a les tradicions i mètodes del passat. Les protestes van adquirir un nou rostre, ja que els reformadors socials de l'època aviat es van unir a les mans dels treballadors.\nNo obstant això, l'actitud aviat va canviar. A mesura que els treballadors dels anys 50 van aprendre a acceptar la pèrdua d’estatus, van intentar organitzar-se al voltant dels seus oficis amb el propòsit de negociar col·lectivament amb els seus empresaris.\nA la dècada dels 60, grans porcions d’Amèrica s’havien industrialitzat amb uns 5 milions d’assalariats a la indústria, el comerç i l’agricultura. Mantenir el ritme d’aquest boom industrial també va continuar prosperant. La depressió de finals dels anys 60 va intensificar la resistència dels empresaris a qualsevol reducció de jornada laboral. La utilitat dels sindicats es feia més evident cada dia. El 1872 els neoyorquins havien de desencadenar la lluita obrera més formidable de l'època. No obstant això, el moviment finalment va fracassar.\nVa ser el 1882 quan es va produir la següent revolta laboral important. El Cavallers del Treball sota el Sindicat Central del Treball, van celebrar una gran desfilada a la ciutat de Nova York amb motiu de la conferència nacional dels Cavallers del Treball. El 1884 el grup va celebrar una desfilada el primer dilluns de setembre i va aprovar una resolució per celebrar totes les futures desfilades aquell dia i designar el dia com a Dia laborable .\nCap a la dècada de 1890, quan la K de L havia desaparegut, la Federació Americana del Treball va crear el moviment 'sindicat empresarial'. Tot i que els afiliats a l'AFL es van trobar amb una vehement oposició judicial i empresarial, van aconseguir organitzar milions de personal artesanal qualificat. Cortesia, l’hàbil lideratge de Samuel Gompers. Aviat es va guanyar els drets estatutaris per organitzar-se amb finalitats de negociació col·lectiva del govern federal.\nLa creació del moviment sindical industrial mitjançant la formació del Congrés d’Organitzacions Industrials a finals dels anys trenta va conduir a l’organització d’indústries de producció en massa. La competència entre AFL i els afiliats del recentment creat Committee for Industrial Organization va generar un important creixement sindical al llarg dels anys quaranta i cinquanta. A mitjans dels anys cinquanta, amb els sindicats AFL-CIO, els sindicats representaven aproximadament el 35% de la mà d'obra no agrícola.\nTot i que la taxa de participació sindical del sector privat ha disminuït durant les recents enquestes d'opinió pública demostrades que la majoria dels treballadors nord-americans continuen creient que l'interès laboral es pot avançar mitjançant la sindicalització.\nTornar a casa del Dia del Treball\nquan se celebra el Nadal al Brasil\ncom se celebra el Nadal a Venezuela\nEl 12 de febrer és quin dia de la setmana de Sant Valentí


Filosofia, frikisme i altres: d’agost 2008\nBreu relat d'un dia qualsevol\nVa llevar-se, com tots els dies, més aviat del que hauria d'haver-se llevat. Va mirar per la finestra i tot era com sempre, com si aquell no hagués de passar res. Després de mitja hora pensant en com havia de ser va haver de vestir-se a corre-cuita i, sense esmorzar, va anar corrents cap a l'institut.\nFeia deu minuts tard, com gairebé sempre. El professor d'història ni tan sols hi va parar atenció; va seure i només feia que pensar en com havia d'acabar el dia...\nEl dia va passar de pressa, mai havia destacat en res; ningú es va fixar en ell, ja havia après a moure's entre la mediocritat, l'únic que era diferent en aquell dia era que ja no mirava al terra; ja tindria temps l'endemà per fer-ho.\nAltre cop a casa, escrivia. Volia dir tantes coses que pensava que ningú escoltaria... dins seu sentia que ja no quedava temps per cridar; que ara calia anar per feina. Era estrany, tot i ser invisible, el summum de la mediocritat, mai s'havia sentit proper a ningú; aquella era la prmera vegada que sentia que algú l'entenia: Hemingway, Judes, Marc Antoni...\nEs feia tard, i quedaven massa coses a fer per quedar-se barrinant durant tant temps. Va enllestir totes les cartes que volia escriure, va acabar tots els seus compromisos i va començar la feina de debò: tenia tot el que necessitava.\nVa agafar la pistola que tant temps havia destijat. Se sentia poderós, i al mateix temps estava massa cansat per pensar en una altra cosa que no fos acabar ben de pressa amb tot.\nVolia acabar, va anar per feina i va empassar-se sencer aquell canó amb gust a greix i metall va pensar en la poca importància d'aquest fet dins la seva vida i la de la resta de la humanitat i, amb un odia a ell mateix que no podia ésser més profund, va prémer el gallet.\nEra un covard, pensava mentre un regust de sang i pólvora li enterbolia la boca. Llavors es va interrompre tot; només va quedar\nPublicat per Marc a 9:13 2 comentaris:\nViure, però... per a qui?\nJa fa força temps que tothom parla de les virtuts de la diversitat en qualsevol dels seus àmbits -animals, ecosistemes i fins i tot persones-. El que vull dir és que estem bastant acostumats a no jutjar amb tòpic estúpids o primeres impressions. El problema és que la diversitat de què parla la gent no va més enllà del color de la pell i els costums a l'hora de menjar.\nGràcies a l'obra de moltíssima gent nosaltres tenim plena llibertat en els nostres pensaments i en la forma d'expressar-los (sempre i quan l'exercici d'aquestes llibertats no limiti les llibertats alienes, com deia Stuart Mill). El problema és que deu haver gent que troba inútil relativitzar idees i preferiex aplicar prejudicis, el major dels mals que pateix l'interior de tots i cadascun de nosaltres.\nHi ha gent que no pot entendre que la vida va més allà del sexe, n'hi ha d'altra que per por a la debilitat prefereix defensar-se amb una armadura ben mesquina, no poden faltar els que no comprenen per quin motiu existim la gent que preferim allunyar les il·lusions de nosaltres; i, finalment hem de comptar els nostres estimats amants del que ells creuen "normalitat", i que posaran cos i ànima per fer-nos sentir ridículs sent nosaltres mateixos.\nAvui sincerament, no tinc cap més missatge que desitjar que us estimeu com ningú ud estimi mai i que no permeteu que a la vostra vida hi hagi cap més jutge que vosaltres mateixos. Recordeu, per viure feliços heu d'estar contents amb qui sou, i això no s'aconsegueix canviant, sinó coneixent-se.\nUna abraçada a tothom i un gran somriure.\nPublicat per Marc a 13:50 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Demanda social\nFa ja uns segles, Shakespeare va dir per mitjà d'un dels seus personatges: "El món és com un escenari: homes i dones som els actors, i realitzem diferents papers depenent de l'etapa de la vida en què ens trobem".\nEstic totalment d'acord amb Shakespeare en una cosa: el món és un gran teatre en què la gent realitza un paper o altre depenent de les circumstàncies. Però les etapes de les què parla no són gens compatibles amb el món on vivim actualment.\nEls nostres papers no s'esperen al nostre aniversari per canviar radicalment; sinó que les nostres experiències són qui realment fa canviar la nostra forma d'actuar (no pas de ser, tots som o bé no som, com va dir Parmènides).\nEl que jo volia dir amb tot això és que des d'un principi no podem esperar res d'una edat, ni d'una data; aquest món ja no funciona així. Si volem alguna cosa no podem quedar-nos esperant que ens vinguin a buscar; haurem d'invertir tota la nostra voluntat en fer que els nostresw desitjos es facin realitat.\nAquest escrit no té gaire significat, però... l'esperança és una virtut que s'hauria de treballar dia rere dia.\nUn gran somriure a tothom\nPublicat per Marc a 9:07 1 comentari:\nMy favourite thigs\nAquest cop parlo d'una cançó que ajuda a superar les pors. A The sound of music, mal traduïda com Somriures i llàgrimes, una jove novícia que és nomenada institutriu ensenya als nens que cuida que per evitar la por pensa en les coses que més li agraden; com hiverns que passen...\nPotser aquesta cançó resulta un pèl frívola i, sobretot extremament infantil. De totes formes, realment, tenir la sensació de tenir a prop coses o persones que resultin agradables ens ajuden a vèncer la por siguin quines siguin les circumstàncies.\nAvui no parlo de ningú en especial, però potser tothom hauríem de tenir al cap les nostres coses preferides per tal de vèncer la por o la tristesa\nUna abraçada als pocs lectors que passen per aquí... Gràcies\nPublicat per Marc a 14:36 1 comentari:


Per a uns 25 bunyols:\nFong unicel·lular i, per tant, microscòpic, també anomenat 'llevat de cervesa', ja que, en el seu moment, des del temps dels egipcis, havia servit tant per fer pa com cervesa. Abans de compra obligada al forn i en fresc, perquè és un organisme viu, les tècniques de conservació i assecat permeten, actualment, oferir-lo als establiments de venda en format de semiconserva. Cal respectar-ne escrupolosament la data de caducitat per garantir la capacitat de fermentació dels sucres complexos de la farina\namb què, a voltes, ja es presenta barrejat, i només demana hidratació. La fermentació, però, reclama un temps de repòs per a l’activació del llevat, i té una temperatura òptima entre 25 i 28 ºC. Per sota i per sobre, l’acció s’alenteix —més, com més ens n’allunyem, arribant a matar el llevat a partir dels 54 ºC.\no 20 g de llevat fresc\nen pols i pell de llimona\nAprofitant les últimes carbasses de la temporada, m’ha vingut de gust fer aquests bunyols típics de València. Els bunyols de carbassa són uns dolços tradicionals que es fan en època de falles. Es venen al carrer (com els xurros aquí) i es prenen calents, sols o amb una mica de xocolata calenta per sobre. Tot i que les falles ja han passat, em vaig quedar amb les ganes de fer-ne… M’encanten els dolços arrelats a les nostres tradicions! El més difícil de tot és agafar la pràctica per donar la forma típica del bunyol amb el forat al mig: la massa és terriblement enganxosa i el truc consisteix a agafar una mica de massa amb una mà i amb l’altra pessigar-la amb els dits índex i polze fins a foradar-la. Per evitar que s’enganxi, cal mullar-se els dits cada vegada que es fa un bunyol; va molt bé tenir un bol ple d’aigua al costat per anar-hi sucant els dits. Tot i que el primer bunyol queda com un bunyol, aviat se li agafa la pràctica!\nBarregeu la carbassa (cuita al forn o bullida) amb la resta d’ingredients excepte la farina fins a obtenir un puré ben fi.\nAfegiu-hi la farina i barregeu-ho bé. La massa ha de quedar molt tova i enganxosa. Deixeu-la reposar una hora tapada dins un bol per tal que llevi.\nFregiu porcions com he explicat abans en oli abundant, deixeu-les sobre paper absorbent i arrebosseu-les amb sucre.\nCaputxí de mongetes perones\nAmanida de fulles amb barreja de brots i vinagreta de fruita seca


Quim Torra lamenta desconèixer la data d'arribada del Corredor Mediterrani: "És una autèntica vergonya"\nPublicat 14/03/2019 15:56CET\nReclama que la Generalitat pugui gestionar els ports catalans i no depenguin de decisions "a 500 km d'aquí"\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha exigit a l'Estat l'arribada del Corredor Mediterrani i ha lamentat no saber encara de manera clara quan podran comptar-hi: "És una autntica vergonya".\nAixí s'ha expressat durant una visita institucional al Port de Tarragona acompanyat del president de l'enclavament portuari, Josep Maria Cruset; el conseller de Territori, Dami Calvet, i el delegat territorial del Govern a Tarragona, scar Peris.\n"També hem vingut a reivindicar d'una vegada per sempre que els nostres ports, tots, els puguem gestionar des de la Generalitat. No té cap tipus de sentit que en el front portuari catal hi hagi uns ports que encara depenguin de les decisions a 500 quilmetres d'aquí", ha criticat.\nHa sostingut que perqu els ports de Barcelona i Tarragona tinguin el futur que es mereixen necessiten que l'Estat acabi infraestructures cabdals: "El Port de Tarragona ja té fets tots els accessos al Corredor Mediterrani, el que no est és el Corredor Mediterrani".\n"A hores d'ara, continuem sense tenir clar ni cert quin ser l'any en qu finalment podrem comptar amb el Corredor Mediterrani: és una autntica vergonya. Ja l'hauríem d'haver tingut", ha criticat.\n"Per tant, necessitem que es compleixin els terminis i es tirin endavant. Han estat massa promeses incomplertes. L'Estat ha de complir el que ens va dir i ho exigim, com vam exigir també que el túnel del Coll de Lilla s'acabi també d'una vegada", ha afegit.\nEl president ha sostingut que si l'Estat no fa la part que li correspon, l'enclavament tarragoní no podr complir amb les perspectives de creixement que són importants per a Catalunya perqu "queden encallades".\nAixí mateix, Torra ha posat de manifest unes reclamacions que li han fet arribar des del comit d'empresa perqu li semblen justes "tenint en compte els beneficis del port", per que aquests no es poden redistribuir perqu el port es gestiona també fruit de decisions que es prenen a 500 quilmetres.\n"Per aix nosaltres necessitem també poder gestionar des de Catalunya totes les decisions que es prenen als nostres ports, per aix és tan important que avancem cap aquest front portuari catal", ha reivindicat.\nHa criticat que en altres ports de l'Estat s'han fet inversions que no han arribat al de Tarragona: "Aquests dficits d'infraestructura, com també és el dficit del Coll de Lilla, no deixen de ser dficits socials finalment, perqu ens impedeixen tenir aquell país millor que volem. I per aix una vegada més ens veiem amb l'obligació de tornar a reclamar-lo".\nINSTITUCIÓ DE "PAÍS"\nPer la seva banda, Cruset, que ha agrat la visita institucional, ha destacat l'esfor que ha fet el mateix port per augmentar la seva competitivitat, que alhora ha significat encarar un cicle inversor per ampliar espais portuaris i estendre la seva activitat cap a altres territoris.\nCalvet, en la mateixa línia, ha reivindicat el paper dels ports en l'economia catalana i ha reconegut al Port de Tarragona la seva voluntat de respondre a les necessitats econmiques i socials de la societat catalana.\n"Els ports han d'unir esforos per crear un front portuari catal per a un millor país. És molt important aquesta voluntat de conixer els ports perqu representa la cohesió del país, i és a partir d'aquests conceptes que podrem fer un millor país", ha subratllat.


🔊 Xoc d’estics 49 – L’hoquei sobre patins europeu parla portuguès | LANOVA Ràdio de Reus\nabr. 13, 2021 | Àudios, Àudios Esports, Àudios Xoc d'estics\nEn competicions europees i l’Ok Lliga Masculina, el Vic perd a Igualada i queda condemnat al descens directe o, com a màxim, a jugar el play-out. Escoltem Lluís Ferré (Vendrell) i Xavi Aldrich (Palafrugell).\nA l’Ok Lliga Femenina, el líder Palau remunta un 4-0 a Gijón. Entrevistem Mariona Colomer (Palau), autora dels 4 gols del seu equip.\nA l’Ok Plata Sud, Cesar Candanedo, amb el seu hat-trick a Alcoi posa de colíder l’Alcobendas.\nA l’Ok Plata Nord, el Capellades dona la sorpresa guanyant el Sant Cugat. El Manlleu continua líder. Entrevistem Gabi Villares (Vilafranca).\nA la Nacional Catalana Masculina, Barça i Manlleu, líders destacats del grup 1 i 2. Parlem amb Roberto López (GEIEG).\nA la Nacional Catalana Femenina, partidàs entre Mataró i Cerdanyola (5-5) que classifica les mataronines i deixa amb opcions el “Sarda”. Escoltem Aina Lleonart (Mataró).


El CB Martorell buscarà sumar per partida doble en el tancament del 2020 – aMartorell\nEl primer equip del Club Bàsquet Martorell s’enfronta a una doble jornada aquest cap de setmana amb què acabarà el 2020. Els de Toni Olivares han de recuperar les dues primeres setmanes de competició que va perdre a l’inici de la lliga, contra el Club Bàsquet Salou i el Club Bàsquet Esparreguera.\nI ho faran després de sumar les dues primeres victòries del curs, davant el SESE i El Olivar. Amb aquests resultats, els martorellencs són tercers a la taula, i juntament amb l’Es Castell, que ha jugat tres partits, són els dos únics conjunts imbatuts en l’estrena de la lliga 2020-2021. El CB Salou és el segon classificat, una plaça per sobre dels martorellencs, mentre que l’Esparreguera només ha sumat un triomf i és el seu perseguidor més immediat.\nPer als blaus, tornar a guanyar suposaria situar-se al capdamunt de la taula i refermar un inici molt correcte. Malgrat patir davant El Olivar el passat dissabte, van capgirar el partit i van superar els aragonesos, que amenaçaven amb fer caure el seu domini a casa. Un dels integrants de l’equip, Sergi Solé, avisa del perill d’ambdós equips d’aquest cap de setmana i explica que tot passarà per culminar una bona setmana d’entrenaments\nLa plantilla comptarà amb la baixa de Silvestre Esteves i el jugador del sènior B blau, Víctor Font, podria entrar a la convocatòria per a la doble jornada del cap de setmana. Demà, els martorellencs jugaran contra el Club Bàsquet Salou (18.00h) i diumenge visitaran el CB Esparreguera (18.15h).\nVisita a Eivissa abans d’acabar l’any\nEl primer equip del Sala5 Martorell torna a la lliga i ho fa recuperant la jornada contra el Gasifred Ibiza que no va poder disputar, arran de casos de coronavirus. El partit de demà correspon a la tercera jornada de lliga i posarà cara a cara el Sala5, que és tercer, amb el Gasifred Ibiza, que és setè i té tres punts menys que els martorellencs.\nEl Sala5 acumula ara tres victòries consecutives en lliga i ja ha escalat fins la tercera plaça, on té 13 punts, els mateixos que l’Escola Pia. El Gasifred Ibiza, de la seva banda, arriba de perdre el duel illenc contra el Calvià (4-5), però ha estat l’únic partit que ha perdut en l’últim mes, amb tres victòries i un empat.\nPer a l’entrenador vermell Víctor González, han de prendre’s el partit de demà amb la màxima seriositat, i destaca la bona feina dels eivissencs en l’estrena del curs 2020-2021.\nEls martorellencs volaran demà per jugar a la tarda (19.00h). En la convocatòria entrarà Aaron Riera, el nou jugador vermell que ja va debutar en el partit de la copa del Rei de vuitens de final.\nFont: El CB Martorell buscarà sumar per partida doble en el tancament del 2020


[07-07-2008] Chamizo demana un estudi sobre la incidència del ciberassetjament\nfont: El País Andalucía\nEl Defensor del Poble andalús, José Chamizo, va demanar ahir a les administracions públiques que elaborin un informe "seriós i rigorós" que reculli la incidència real del cyberbullying, la persecució a menors a través d'Internet. La petició està recollida a l'informe del Defensor del Menor de 2007, que Chamizo va presentar ahir al parlament Andalús. El document dedica un capítol especial al ciberassetjament, que es considerat un "problema emergent" i conseqüències de les quals "són difícils de predir". "Aquesta circumstància ens obliga a demandar de tots, això és, poders públics famílies i la societat en general, una major implicació per trobar recursos i respostes eficaces a aquesta nova realitat", assenyala el defensor en el seu informe.\nChamizo destaca que les denúncies de persecució a menors a través de la Xarxa han experimentat "un important increment tant qualitatiu com quantitatiu" en els dos últims anys. Les denúncies són formulades davant el defensor tant per internautes que descobreixen casualment casos de pedofília o persecució, com per professors o nens que criden al telèfon del menor.\nEntre les pràctiques que més queixes i alarma van generar en 2007, Chamizo crida l'atenció sobre l'anomenat happy slapping, consistent en la gravació a través de telèfons mòbils o càmeres de vídeo de vexacions i persecució entre menors, aquestes imatges són després penjades a Internet. Però el cyberbullying pot adoptar altres manifestacions, de les quals l'informe destaca les vexacions a través de correu electrònic, de telèfon mòbil i de missatgeria instantània i les campanyes de desprestigi difoses a través de pàgines web.


Una oferta específica de formació per a empreses turístiques, principal novetat del cicle de seminaris de màrqueting digital de Baix Ebre Avant - Setmanari l'Ebre\nDilluns, 3 de juny de 2019 a les 15:00h\nUna oferta específica de formació per a les empreses del sector turístic del Baix Ebre és la principal novetat del nou cicle de seminaris de màrqueting digital que ha programat el projecte Baix Ebre Avant del Consell Comarcal del Baix Ebre. En concret, aquest any es desenvoluparan un total de set seminaris, dos mes que el 2018, que són precisament els dos adreçats al sector turístic: Introducció al màrqueting turístic, i Facebook i instagram per a destinacions turístiques.\nL'objectiu general del cicle de seminaris és oferir a les empreses els coneixements necessaris per a la gestió de l'empresa a través del màrqueting online, per millorar i incrementar la productivitat i el rendiment, i repercutir en la creació d'ocupació.\nEl cinc seminaris restants que completen el programa fan referència al posicionament a internet, la gestió correcta de la base de clients a través del CRM (Customer Relationship Management) per fer un millor seguiment de gestions i engegar accions de promoció i fidelització, la creació d'un web amb wordpress, i als últims canvis en màrqueting, disseny web, google, youtube etc, que s'han produït a internet. El cicle de seminaris es completa amb un taller pràctic sobre gestió de conflictes en les xarxes socials.\nAquests seminaris es realitzaran tots a les aules del Viver d’Empreses i Centre de Negocis Baix Ebre Innova de Camarles i aniran a càrrec d'experts en màrqueting digital. Per inscriure-s'hi cal omplir el formulari online disponible a www.baixebreavant.cat o a www.baixebre.cat. La inscripció és gratuïta però cada seminari es limita a la participació de 10 empreses. Els seminaris són independents i cada participant pot decidir a quin participa amb la possibilitat de fer-ho en tots set.


Vox veu "irresponsable" que Ribó oferisca rebre a l'Open Arms | Valencia Extra\nVox veu "irresponsable" que Ribó oferisca rebre a l'Open Arms\nEl grup municipal de Vox a l’Ajuntament de València ha criticat la “imprudència i irresponsabilitat” de l’alcalde de la ciutat, Joan Ribó, per oferir el port de València per a acollir el vaixell de l’ONG Proactiva Open Arms. Ha advertit que “col·laborar amb les màfies no és la solució i l’arribada massiva d’immigrants il·legals, lluny de solucionar el problema, genera uns altres als països receptors”.\nL’embarcació va rescatar aquest dijous a 55 persones que anaven a bord d’una pastera que s’afonava al Mediterrani i cerca un “port segur” per al seu desembarcament. Un dia després, durant la matinada d’aquest divendres, va rescatar a 69 persones “amb signes inequívocs de violència” patida a Líbia. Entre elles, tres dones que van ser evacuades per la Guàrdia Costanera italiana aquest dissabte. L’ONG va advertir aquest diumenge que és “urgent i prioritari” tindre un port segur per a poder portar als 121 migrants.\nEn aquest context, Vox ha remarcat que les persones rescatades són “immigrants que estan sent utilitzats per màfies internacionals que s’aprofiten de la seua misèria i precària situació”. En un comunicat, el partit ha asseverat que “amb les declaracions de Ribó només s’agreuja més el problema”.\nLa formació s’ha preguntat si “Ribó els buscarà casa i treball o després de fer-se la foto els deixarà al carrer perquè siguen altres associacions, com Càritas, les que s’encarreguen d’ells”.\nVox ha subratllat que la decisió de rebre el vaixell de l’ONG “és competència del govern de la nació i no de València”. En eixe sentit, ha defensat que “aquesta decisió ha de tindre en compte la legislació europea”.\nAl seu judici, l’oferta de rebre l’embarcació en el port de València obeeix “més a una estratègia de màrqueting polític que a una voluntat real d’ajudar, ja que si de debò es vol ajudar aquests països, les accions s’han de realitzar en els llocs d’origen”.\n“Per exemple, ajudant-los en la construcció de col·legis, hospitals i universitats”, ha indicat Vox, que ha advocat per “intentar aconseguir que aquests pobles tiren avant i les persones joves no senten la necessitat d’eixir d’ells, sinó que es queden per a alçar el país”.\nPlans d'igualtat i contra la violència masclista, transversals en la Generalitat


pel·lícules | Reflexionem-hi\n31 Agost 2010 · 19:18\nGrans pel·lícules -???\nM’he descomptat, tant anar amunt i avall, ja no sé per quin número anava. Però tant se val, la qüestió és que avui us vendré dues pel·lícules, una de clàssica i una de recent.\nA la primera hi veureu un Glenn Ford molt allunyat de “Gilda” que fa d’aspirant a “bon” gàngster, una Bette Davis irreconeixible de pidolaire amb un gran secret i un Peter Falk (el Colombo!) posant les úniques gotes de seny de la comèdia. Un 99% de diàlegs ràpids, un pèl surrealistes i molt, molt divertits, i l’altre 1% tan tendres que fan caure la llagrimeta. O sigui, que no us la podeu perdre, si no l’heu vista: “Un gàngster per a un miracle”.*\nL’altra potser l’heu vista al cinema, o almenys us sona, perquè la Sandra Bullock va guanyar-hi l’Òscar (què seria de les grans actrius sense grans papers). És “The blind side”, que aquí no es va traduir “El ángulo muerto” suposo que per por de vendre una pel·lícula de persones per una de zombies. No us explicaré de què va, perquè jo no en sabia res i així em va sorprendre molt més. Només us diré que et posa la pell de gallina pensar que hi ha gent tan “tan” (valenta, feliç, contenta, valenta, valenta, valenta) i que encara t’acaba de posar els pèls de punta quan al final veus que tot és un fet real. No hi ha acció, no hi ha misteris, no hi ha sorpresa final, simplement és una pel·lícula bonica… però molt, molt, molt bonica.\n* No sé si el Jaume fa honor al “Imbecille” del Comte quan ell crida “Imbècil”…


À Punt - Vinaròs, a punt per a la gala del Carnaval més diversa i reivindicativa\nVinaròs, a punt per a la gala del Carnaval més diversa i reivindicativa\nNotícies Cultura | 15/02/2020 08:15\nQuerton és el primer rei negre del Carnaval\nVinaròs inicia aquest dissabte els actes centrals del seu Carnaval amb la gala de les reines i reis. L'artista faller Carlos Carsí, guanyador de la Secció Especial de les Falles de València, ha alçat aquests dies un gran escenari inspirat en Vènecia, temàtica elegida enguany per al Carnaval de Vinaròs. La gala representarà un ball de màscares típic de la ciutat dels canals, al qual estan convidades les reines i reis de les 30 comparses.\nÉs la gala més diversa i reivindicativa dels últims anys amb quatre xics, el primer participant negre i una reina, model de talles grans, que defendrà una imatge de les dones més allà de l’estàndard. La mare de Jonathan, afectat per una malaltia poc freqüent que va mobilitzar tot el país, conscienciarà sobre la importància de la donació de medul·la òssia. Solidaritat en un carnestoltes que apassionava el menut.\nAlgunes de les reines desfilaran amb vestits de més de 25 quilos i més de deu mil plomes i peces de pedreria. La gala es podrà veure en la televisió i el web d'À Punt Mèdia.\nLa festa s'ha convertit en una font d'ingressos per a Vinaròs. Les botigues de disfresses i teles disparen la venda un 80 per cent. També fan caixa tallers de costura i dissenyadors, on arriben a pagar 9.000 euros per un vestit. El negoci es nota en bars, restaurants i hotels. La ciutat espera rebre més de cent mil visitants.


Més per Menorca sol·licita al Govern espanyol proves d'antígens gratuïtes\n20 setembre 2021 08:18\nMés per Menorca ha demanat aquest dilluns al govern espanyol que proveeixi a la població d'autotests d'antígens de manera gratuïta, ja que consideren que són «un dels camins a seguir per accedir a esdeveniments, comerços, establiments i altres activitats de la vida quotidiana».\nEls ecosobiranistes han destacat que a l'Estat espanyol seria convenient aplicar la fórmula austríaca que administra gratuïtament cinc autotests mensuals a cada persona. «D'aquesta manera s'evita crear una desigualtat social amb el subministrament d'autotests, ja que el seu preu pot suposar un elevat gest econòmic per adquirir-los», han apuntat des de la formació.\nMés per Menorca ha considerat que els autotests d'antígens «han vengut per quedar-se» i han indicat que ja s'utilitzen des de fa mesos a altres països, ja que es tracta d'una eina que se suma a la prevenció per controlar la propagació del virus.\nEls ecosobiranistes han sol·licitat un sistema «àgil accessible» per atendre a les persones. «La realització massiva de tests i autotests d'antígens aporta una mesura més de control sanitari constant sobre la població i oferir confiança i seguretat per la realització d'actes públics i privats», ha manifestat.\nDe fet, han remarcat que la seva formació ja aplica la fórmula dels tests d'antígens per les entrades als esdeveniments que s'organitzen des dels departaments que gestiona MÉS per Menorca en el Consell Insular, com és el cas del Fòrum Jove que tendrà lloc el pròxim dilluns a Lazareto del port de Maó.


Alba Vergés anuncia l'impuls d'una llei per regular l'eutanàsia i el suïcidi assistit\nLa consellera igualadina convocarà una taula de partits polítics i d’entitats relacionades per trobar un acord sobre la forma que ha de tenir aquesta regulació\nLa consellera de Salut, la igualadina Alba Vergés, ha estat una de les protagonistes de l'activitat política d'aqueata setmana -a part de la pre campanya electioral i el judici al referèndum- amb l'anunci, fet durant sessió parlamentària, que el Departament de Salut impulsarà una llei catalana que reguli la pràctica de l’eutanàsia i el suïcidi assistit. La titular de Salut ha avançat que en les properes setmanes convocarà una taula de partits polítics i d’entitats relacionades per trobar un acord sobre la forma que ha de tenir aquesta regulació.\n“Sempre parlem de l’autonomia de les persones, d’atendre-la d’acord amb la seva voluntat. Per què això queda estroncat quan parlem de la voluntat d’acabar amb la pròpia vida?”, es preguntava la consellera abans de respondre’s que “això va de la voluntat de la persona a prendre decisions lliures i coherent amb les seves conviccions”. “Morir és inevitable, però morir malament no ho hauria de ser”, va subratllar al Parlament.\nPer a Vergés, “un nou dret no obliga i respecta la voluntat de tothom, mentre que criminalitzar l’eutanàsia és impedir una mort digna”. “Ja n’hi ha prou! Quantes persones més han de gravar un vídeo per demostrar la seva voluntat de morir?”, va emfatitzar la consellera abans de denunciar que l’Estat espanyol es negui a canviar el Codi Penal, “entorpint una demanda social majoritària a la societat catalana i la voluntat individual i lliure d’una persona a disposar de la pròpia vida”.\nLa titular de Salut va recordar que Catalunya sempre ha estat pionera, també en aquest àmbit, en tant que, des del 2002, existeix el registre de voluntats anticipades, amb què fins ara 93.000 persones han manifestat quines intervencions i tractaments volen rebre en cas que una malaltia els impedeixi expressar la seva voluntat .\nA més, Vergés va subratllar que el paper de l’Observatori de la Mort, creat a instàncies del Parlament i que permetrà conèixer molt millor com es mor a Catalunya. “Govern i Parlament han d’anar de la mà en la garantia dels drets”, va concloure Vergés.\n15 d'abril 2019.10:32h\nI per quan una llei, que respecti els drets dels nostres infants.\nVERGONYA SRA VERGES.\nVOSTE TAMBE ES DEL RAM DEL FUM


Notíciesnúm. 25 -gener- 2009\nper Santi Sató\t el gen. 28, 2009\nFinançament: recta final?\nQuan llegireu aquestes línies s’hauran exhaurit els pocs dies que quedaven per arribar a un acord. Tindrem una notícia certa ja que de l’entrevista feta entre Zapatero i Montilla no en sabem pas res.\nÉs notícia, en molts diaris, aquests últims dies (vegeu a Internet): El Balance económico y regional, elaborat per Funcas, Fundación de las Cajas de Ahorros. Datos del período 2000-2005. I en destaquen tres:\nI – Les quatre províncies catalanes figuren entre les 9 més cares d’Espanya: 1a Barcelona, 2a Girona (les dues primeres!), 7a Tarragona i 9a Lleida.\nII – Viure a Barcelona costa un 24% més que si ho féssim a Badajoz.\nIII – Les diferències relatives de nivell de desenvolupament queden corregides per l’efecte dels preus i de les transferències de l’Estat.\nPremi a Josep Lloret i Collell atorgat per la Fundació Lluís Carulla. Creada l’any 1973, aquesta fundació, que treballa per promoure la llengua, la cultura i els valors que configuren la societat catalana, ha atorgat un dels seus premis a Josep Lloret, per la seva tasca.\nPromotor de la creació de Joventuts Musicals de Torroella de Montgrí, té cura de l’organització del Festival Internacional de Músiques, del qual n’és el director artístic i gerent. Ho compagina amb la direcció artística del Cicle AUDITORI XXI de l’Auditori de Barcelona i també és el director del Festival de Músiques Religioses del Món, de Girona, pioner a l’Estat Espanyol.\nDes d’Emporion ens en congratulem vivament. Felicitats.\nSanta Llúcia. La Festa Major d’hivern de l’Estartit. Una festa amb llibre, gegants, música i ball. Donem, des d’Emporion, la més cordial benvinguda a la segona edició del Llibre de la Festa Major de Santa Llúcia i l’hi desitgem que perduri en el temps, com a símbol de la nostra cultura, de les qualitats d’un tros meravellós de la nostra Costa Brava, i que segueixi les petjades d’en Xiscu i la Remei, els gegants, que ja han complert el seu desè aniversari.\nLa programació, molt extensa, incloïa missa solemne amb acompanyament del grup Empordà Fusió a l’església de Santa Anna, cants populars amb els Passarells, sardanes i concert de música clàssica i catalana amb la cobla-orquestra Maravella i ball amb el grup Empordà Fusió.\nNo podem oblidar la festa d’homenatge a la vellesa al Panorama, ni la representació de l’obra de teatre Políticament Incorrecte que varen organitzar els Penjats pel Teatre.\nFeliç Festa Major d’hivern!\nMaqueta del nou Tanatori\nEl tanatori es començarà a construir a principi del 2009. A principi d’any s’iniciarà la construcció del tanatori, contractat amb l’empresa Funerària Poch – Grup Memòria, en el mes de juliol de l’any 2007. Problemes urbanístics han retardat el projecte, que ara està pendent de rebre l’informe favorable de la Comissió d’Urbanisme.\nEstarà situat davant de l’entrada del cementiri i, amb una superfície construïda de 375 m2, comptarà amb sala d’espera, dues sales de vetlla, sala de cerimònies i serveis.\nUn equipament necessari per als torroellencs, que avui han d’anar al de la Bisbal.\nL’Ajuntament de Torroella de Montgrí i l’enderroc del passeig Marítim de la Pletera.Per agilitzar el projecte de restauració ambiental dels ecosistemes costaners de la Pletera, s’ha encarregat el projecte ambiental, que havia de redactar el servei de costes del Ministeri de Medi Ambient, a Xavier Quintana, responsable dels dos projectes europeus mediambientals que han permès recuperar aiguamolls i diverses zones humides a l’interior.\nTramitat el projecte ambiental, es podrà treure a licitació l’enderroc, que té un pressupost de prop de 2 milions d’euros. El Ministeri de Medi Ambient té pressupostat per al 2009 una partida de mig milió d’euros per a l’adjudicació i l’inici de les obres.\nL’espai desurbanitzat formarà part del Parc Natural del Montgrí, les Medes i el Baix Ter, al que s’han presentat prop de 1.500 al·legacions al seu projecte.\nEls tres de Xauxa amb retocs nadalencs! Quina taula tan ben parada de dames i cavallers. quina taula tan ben parada que la Mare de Déu hi és. Estrofa amb què David de la Higuera, Ramon Manent i Robert Pellicer varen iniciar el seu recital de cançons tradicionals catalanes, de taberna, cobles i romanços, picantons alguns i un xic eròtics altres. I, en veritat, que “era ben parada” la taula, que arrodoniren amb havaneres i nadales.\nConforta avui sentir un conjunt jove, que omplí de gom a gom un espai de can Quintana Museu de la Mediterrània amb un repertori que molts dels assistents taral·lejaven a sota veu.\nPerfecta felicitació de Nadal!\nConferència col·loqui La nova feminitat i la nova masculinitat . Tingué lloc a l’auditori de la Casa Pastors, a càrrec de Marina Subirats i Joan Margall. Es va fer arribar als assistents el MANIFEST DEL 25 DE NOVEMBRE DEL 2008 sobre LA VIOLÈNCIA MASCLISTA: UN PROBLEMA DE TOTS I DE TOTES, amb motiu del Dia internacional contra la violència envers les dones.\nEn la conferència s’exposaren conceptes molt clars sobre el necessari canvi en la masculinitat i també en la feminitat. L’amor és possible si els homes canvien, i també les dones. De la necessitat de saber, amb independència del sexe; de la diferència generacional, del company, amb l’home que deixava la cura de la mare per la no menys amatent de la muller; l’amo, el senyor, l’autoritat. Així com dades sobre la composició de les famílies; avui als Estats Units on només un 7% estan formades per un home, una dona i llurs fills, de tots dos. La resta, el 93%, són famílies monoparentals, famílies reconstituïdes amb fills d’un, de l’altre i/o de tots dos; del mateix sexe amb o sense fills, propis d’un, de l’altre o adoptats.\nEl col·loqui fou extens, molt interessant i es conclogué amb un pica-pica i cava.\nEl cor de noies de l’Escola Municipal de Música de Torroella de Montgrí canta a l’Auditori de Girona. El diumenge 21 de desembre va tenir lloc a l’auditori de Girona el concert Fi de Gira de presentació de l’últim disc de Gerard Quintana Treu Banya 2008. El cor de noies de l’Escola Municipal de Música de Torroella va acompanyar una de les cançons del recital que porta per títol Nadala. Aquest mateix cor ja havia acompanyat la mateixa cançó quan, el 2007, es va enregistrar el CD.\nL’Agrupació Sardanista Continuïtat celebra la seva festa anual. L’Agrupació Sardanista Continuïtat ha celebrat la seva festa. Missa, sardanes a la plaça de la Vila i dinar de germanor.\nLa nostra felicitació i el reconeixement per la tasca, no gens fàcil avui, que desenvolupen al mantenir viva la tradició sardanística de Torroella de Montgrí. L’audició de sardanes es va concloure amb la d’en Vicenç Bou, Torroella Vila Vella, i en la seva repetició es formà una única i gran rotllana que omplí tota la circumferència de la plaça, acabada amb un “visca” que desitgem perduri en el temps.\nLa Fira de Sant Andreu i Emporion. No volem acabar aquestes notícies que enceten l’any nou, el 2009, sense fer constar la presencia d’EMPORION a la Fira de Sant Andreu. Hi va ocupar un estand per segon any.\nVolem agrair des d’aquí a les moltes persones que s’hi acostaren les paraules d’encoratjament en la prossecució de la nostra publicació. Varen ser moltes les que ens deien: “Jo també us he llegit”.\nGràcies per la vostra acollida!\nUna llevantada fora de mida. La llevantada del dia de Sant Esteve, serà recordada. Segons informacions difoses per TV3, en Josep Pasqual de l’Estartit, que fa 38 anys que té cura de l’observació meteorològica, té enregistrades totes les dades i és corresponsal dels Serveis Meteorològics, no té constància de cap altra de tan forta. Embarcacions destrossades, tot un ferri embarrancat… Les destroces materials han estat quantioses a tota la Costa Brava. A l’Estartit, milers de peixos han mort llançats per la força de les onades sobre la platja. A més, s’han produït tres morts a Catalunya i un a València. Esperem que fets com aquest no es repeteixin en el futur


Farrés recrimina a Salut que l'hospital de campanya estigui tancat - Diari de Sabadell\nFarrés recrimina a Salut que l'hospital de campanya estigui tancat\nL'hospital de campanya de Sabadell torna al centre de la polèmica. L'alcaldessa, Marta Farrés, ha recriminat al Departament de Salut que el complex adjunt a l'hospital Parc Taulí estigui "tancat" després d'haver-se construït "de pressa i corrents". En una carta a què ha accedit el D.S. dirigida a la màxima responsable de Salut a la Regió Sanitària Barcelona Nord, Anna Aran, l'alcaldessa assegura que l'hospital sabadellenc segueix en una situació "complicada" que força a donar un calendari a la posada en marxa de les instal·lacions complementàries.\nEl complex hospitalari temporal ubicat a la Pista Coberta d'Atletisme de Catalunya (Sant Oleguer) es va muntar en deu dies i ha estat inoperatiu des de la seva culminació, el passat 10 d'abril. Abans i durant la construcció de l'espai –dotat amb 210 llits– va generar un conflicte entre les administracions autonòmica i local per les modificacions en la seva construcció. El Departament de Salut va demanar als militars reformular el model d'hospital inicial, que va trastocar els treballs i que ha motivat l'obertura d'una causa judicial. Ara, l'alcaldessa demana explicacions a Salut per la inactivitat.\n"Ens sorprèn que a data d'avui aquest hospital que va ser muntat a tota pressa encara roman tancat", exposa l'alcaldessa, que lamenta la falta de coordinació entre les dues administracions. "Les informacions que ens arriben són diferents cada dia i no hi ha res clar", assegura sobre l'acció del departament, a qui demana un calendari per cobrir el que qualifica d'"emergència sanitària". Així mateix, Farrés demana a Salut les dades sobre la situació de l'epidèmia a Sabadell.\nSalut: "Es farà servir quan sigui necessari"\nFonts del Departament de Salut assenyalen que els dispositius extraordinaris que s’han habilitat per fer front al coronavirus es fan servir quan es consideren imprescindibles per a l'activitat sanitària. En aquest sentit, insisteixen que la pista "està preparada però no està en marxa" i que "ho estarà quan sigui necessari". Exposen que al mateix Taulí queden llits per utilitzar i asseguren que davant d'un "possible repunt per l'aixecament del confinament total" en els propers dies, es mantindrà l'hospital temporal preparat.\nSalut es remet també a les paraules de la consellera, Alba Vergés. La consellera ha lamentat la polèmica generada a Sabadell, que s'ha exportat a altres complexos hospitalaris especials, com el de Sant Andreu de la Barca, on les gestions de Salut també han estat denunciades per un suposat delicte d'homicidi.\n426 persones seguien ingressades avui al Parc Taulí i a les instal·lacions annexes per coronavirus, la xifra més baixa de les últimes tres setmanes. El punt més crític va ser el 3 d'abril, quan es va arribar als 631 ingressats, un 48,1% més que la situació que es registra avui a l'hospital sabadellenc. Les altes ja són 830, quasi quatre vegades les defuncions: 255.\nConsulta la carta de l'alcaldessa\nPepi Rivera (Taulí): “Els hospitals han d’intentar buscar la seva normalitat”\nTemes:coronavirus, Departament de Salut, hospital de campanya, Marta Farrés, Sabadell, salut


El tren del Nord va arribar a Terrassa el març de 1856\nL'antiga estació del Nord de Terrassa\nQuè hagués estat de Terrassa sense el tren del Nord? Segurament una altra molt diferent. La seva arribada fa ara tot just 165 anys va ser fonamental per al desenvolupament industrial d’aquella vila vallesana-fins al 1877 no rebria el titol de ciutat- de més o menys 6.000 habitants. La data màgica: El 16 de març de 1856, que coincidia amb el Diumenge de Rams. El nom popular només fa referència a l’ubicació de l’estació, al nord del nucli urbà consolidat, format llavors per uns 40 carrers\nLa línia va ser construída per la Companyia del Ferrocarril de Saragossa a Barcelona. El 1852 fou autoritzada la seva construcció mitjançant concessió. Les obres es van iniciar amb gran lentitud i no va ser fins a l’11 de febrer de 1855 que es va inaugurar el primer tram des de Montcada i Reixac fins a Sabadell. El dia 1 d’abril de 1860 es va inaugurar el tram fins a Lleida, essent la primera línia que unia dues capitals catalanes. Finalment el 17 d’agost de 1861 el rei va inaugurar l’arribada a Saragossa fent íntegrament tot el trajecte.\nUns cinc-cents operaris van construir la via entre Barcelona i Terrassa, entre els quals hi havia dos-cents presoners sota la vigilància d’alguns soldats de guarnició. La direcció de l’obra anà a càrrec de l’enginyer Pere d’Andrés i Puigdollersm, ens explica l’historiador Bernat Pizzà.\nA les 9 del matí del 16 de març de 1856 es concentraven a l’estació del Nord de Barcelona les autoritats i convidats, encapçalats pel capità general de Catalunya, Juan Zapatero, el governador civil, Ignacio de Llácera, i el caporal segon de capitania, Joaquim Bassols, per tal d’assistir a la inauguració del tram de via de ferro de Sabadell a Terrassa. El comboi ferroviari estava integrat per dos cotxes amb carcassa tancada sobre dos eixos i amb enganxaments que, a cada arrancada del tren, provocaven la conseqüent sotragada. La locomotora portava el nom de Zaragoza.\nEls detalls ens els explica Joaquin Verdaguer al seu bloc:\n“El trajecte entre Barcelona i Sabadell es va cobrir, a una velocitat entre 30 i 40 quilometres/hora, amb trenta-quatre minuts. Arribats a Sabadell els esperaven les autoritats eclesiàstiques, el rector de Sabadell i el prevere Joaquim Coll i Torras i el vicari Magi Morgades, ambdós en representació del prior de Terrassa, Francesc Casals, agreujant per una malaltia, tots els quals procediren a la primera benedicció, la de la sortida.\nEl fum, el vapor i el soroll varen ser les noves sensacions que van experimentar els bocabadats vallesans al pas del tren. Els primers dies funcionaren quatre trens diaris, dos al matí i dos a la tarda i el preu del bitllet en primera classe era de 12 cèntims, en segona de 9’5 i en tercera de 7 cèntims. Un comboi estava estructurat en un vagó de primera classe amb carruatge tancat, un de segona amb cortinetes de lona amb una capacitat per a 38 passatges i el de tercera sense sostre amb 138 places. Normalment els trens ordinaris només portaven segona i tercera i el trajecte fins a Barcelona durava prop dels tres quarts d’hora, per tal com una diligència invertia prop de les cinc hores.”