Manualitat: Laberint de cartró per a bales | El Bagul dels Jocs en català\nManualitat: Laberint de cartró per a bales\nPublicat el Setembre 12, 2013 per El Bagul dels Jocs\nAvui us proposem una manualitat, per fer conjuntament grans i petits, que us entretindrà, no només durant la seva el·laboració, sinó també en les estones de joc i diversió que us donarà un cop acabada.\nFem un laberint per bales o boles amb cartró!\nJa sabeu que a El Bagul dels Jocs ens agrada reciclar i reutilitzar tot el que poguem per fer-nos els nostres propis jocs, les nostres futures joguines… si heu vingut alguna vegada a algún dels nostres tallers ja ho haureu pogut comprovar.\nPer aquesta manualitat és imprescindible l’ajuda i supervisió constant d’un adult amb el nen, i és que algunes de les eines que usarem només les podràn fer servir els adults.\nPer fer el nostre laberint necessitem:\nCatró una mica gruixut\nRegle de tall metàlic\nUna planxa de tall o base de fusta o similar per poder tallar-hi el cartró a sobre sense perill\nPistola per a silicona o adhesiu termofusible (en podeu trobar sense massa cost a botigues de material escolar junt amb la cola que necessiten)\nBarretes de silicona o adhesiu termofusible\nComencem tallant la base que volem per al nostre laberint, pot ser quadrat o rectangular, gran o petit… a gust del jugador!\nUn cop tallada la base podem, amb un llàpis, marcar una mica el traçat que ens interessa que tingui el laberint.\nUn cop més o menys dissenyat el recorregut, ens cal tallar peces de cartró per fer les parets del nostre laberint. Amb l’ajuda del cutter i el regle de tall anem tallant peca per peca. Aquesta acció la farà l’adult. La criatura ens pot ajudar a medir amb el regle la llargada i l’alçada que ens interessa, pot fer la marca amb llàpis sobre el cartró, etc.\nComencem amb les 4 parets més exteriors. Medirem els quatre costats de la nostra base per saber de quina llargada tallar-les. L’alçada dependrà de lo gran que sigui la bola o bala amb la que volguem jugar (recordeu que totes les peces han de tenir la mateixa alçada). L’amplada del camí del laberint també ens vindrà donada per la mida de la bala.\nAmb la pistola de cola ja calenta -caldrà endollar-la quant comencem a treballar-, l’adult posarà la cola al cartró i guiarà al nen perquè ell la col·loqui a on cal damunt la base del laberint. Presionem les dues peces durant uns segons perquè l’enganxin bé. Ja veureu que la cola s’asseca i es refreda força ràpid. Tot i així cal extremar les precaucions per evitar cremades.\nUn cop tallades i enganxades les 4 peces rectangulars, anirem tallant i enganxant les peces de diferent llargada per anar creant les parets de l’interior del nostre laberint.\nNo us oblideu de posar algun camí sense sortida! Que ens obligui a fer mitja cua i refer el camí fet per trobar la sortida o destí final!\nUn cop sec el nostre laberint procedim a pintar-lo com més ens agradi amb pintura acrílica. Aquest és un pas que podem deixar totalment en mans de la criatura, perquè pugui fer-se més seu el laberint, ja que no haurà pogut participar tant en el tallar i enganxar com segurament hauria volgut!\nPer assegurar-nos la resistencia i màxima vida del nostre laberint, un cop seca la pintura el podem vernissar totalment per evitar que la humitat, pols, etc ens l’espatllin.\nI agafeu ja una bala o boleta i… a jugar!\nL'entrada va ser publicada el ELS NOSTRES ARTICLES, IDEES DE JOC i etiquetada MANUALITATS per El Bagul dels Jocs. Guarda l'enllaç permanent.


MANRESA CALIDOSCOPI: d’octubre 2007\nPublicat per Calidoscopi a 13:32 84 comentaris:\nDurant molts anys Radio Manresa va tenir els seus estudis a la Plana de l'Om. Aquesta ubicació era recordada cada dia quan en els informatius de la casa es comentava la temperatura que feia en aquells moments a la plaça: "12 graus en aquest moments a la Plana de l'Om".\nUna seu històrica que tenia un ampli balcó que donava a la Plana de l'Om. Desde el balcó hi penjaven unes lletres i un gran rellotge que, amb els anys, havia estat un símbol urbà de la plaça i la ciutat. Fa uns anys Radio Manresa va anar traslladant i unificant els seus estudis a la plaça Sant Domènec fins deixar definitivament la Plana de l'Om. Una placa a l'entrada de l'edifici encara recorda l'històric pas de Radio Manresa per aquesta plaça.\nD'altra banda actualment s'estàn fent obres a l'antic local de la ràdio fet que ha provocat que els finestrons del balcó s'obrin de nou. I és als vidres de les portes dels balcons on, per un dies, el record del pas de la radio ha reviscut ja que els logos de les diferent marques comercials ( Ser, Radio Manresa i 40 principals) encara estàn enganxats als vidres. Sens dubte un balcò històric referent dels mitjans de comunicació que hi han hagut a Manresa.\nPublicat per Calidoscopi a 12:54 Cap comentari:\nDe nit, les voltes dels tradicionals porxos de l'Ajuntament creen un particular passadís des d'on es pot observar d'una manera diferent la plaça Major.\nPublicat per Calidoscopi a 17:14 Cap comentari:\nEl sol de vespre deixa el cim del cel blau i s'amaga entre les cases de la ciutat. Les cases, els monuments, les teulades, terrats i antenes es tornen siluetes abstractes que emmarquen un cel que es comença a pintar de colors. Formes geometriques que agafen un nou sentit.\nUnes formes com les que trobem a la plaça de l'Hospital, amb la xemeneia de l'antiga Fecsa al carrer de la Dama, les mitjeres de les cases de la plaça i, a la dreta, el portal i façana de l'església de Sant Andreu.\nPublicat per Calidoscopi a 11:04 Cap comentari:\nEl pas del riu Cardener marca de manera importantíssima la geografia i forma de la ciutat i terme de Manresa. El seu entorn queda molt influït per la Manresa urbana tot i que riu avall i, dins el terme de Manresa, el riu Cardener encara conserva un entorn natural important. Però tot i aquesta influència urbana que ha marcat importants canvis en la seva vall encara podem trobar algún espai, ben aprop del nucli urbà, que conserva un entorn natural integre i de gran bellesa.\nUn d'aquests espais és l'entorn del Pont Nou ( també dit popularment pont del cementiri ) i la seva arbreda d'altíssims plataners. Per anar-hi cal accedir-hi per per la carretera Cardona. Un cop passat el revolt on hi ha la caserna de la Guardia Civil i les cases de l'Avecrem trobarem un trencall a la nostra esquerra que baixa suaument fins a la ribera del riu Cardener. Un cop arribem a baix del camí ja podrem contemplar desde dins la magnífica arbreda de plataners que ocupa aquesta part de la ribera. El fet de trobar-se prop de l'aigua i en un terreny més enfonsat ha fet que aquests plataners hagin arribat a alçades espectulars. Uns arbres que deuen ser dels més alts de la ciutat i que superen de llarg l'alçada del Pont Nou.\nA dins el gran bosc de plataners hi podreu passejar amb comoditat ja que només hi creix herba i alguns arbustos. Sens dubte es tracta d'un espai inmensament poètic on contemplar els canvis de les fulles que els plataners fan desde la tardor fins la primavera. Un bosc que recorda llunyanament al parc de la Devesa de Girona.\nPerò apart d'això també es poden observar les amples arcades del Pont Nou desde sota. Una visió diferent a l'habitual d'aquest pont medieval. D'altra banda també s'hi pot observar, a la part més propera a l'Avecrem, el que en queda de l'antic canal que travessava la zona i que feia funcionar la degradada fàbrica dels Panyos. Del canal en queda la rasa i alguns bassals d'aigua pestilent que s'hi formen per falta d'aigua corrent.\nSi aneu en direcció de la corrent del riu Cardener deixareu enrere el bosc de plataners i us trobareu amb la petita agrupació d'horts que encara es permesa en aquesta zona. Més enllà l'entorn està molt més deixat. Els horts van ser retirats i hi podreu trobar una zona d'esbarjo poc arranjada. Aleshores actualment el camí queda tallat per la construcció d'uns nous accessos desde les noves cases que fan més amunt al que l'Ajuntament anomena oficialment Parc del Cardener. Un parc que no és gaire més que un nom ja que no hi fica gaire consciència en cuidar-lo i millorar-lo. Finalment s'hi troba l'antiga fàbrica dels Panyos des d'on un cop acabades les obres es podrà tornar a pujar a la Manresa plenament urbana, al carrer Francesc Moragues.\nDoncs si us voleu passejar per un espai poètic i natural ben aprop del nucli urbà, podeu anar a sota l'Avecrem.\nQui s'anima a contemplar i viure la tardor al bosc de plataners del Pont Nou?\nPublicat per Calidoscopi a 0:17 1 comentari:\nDins el repàs que Manresa Calidoscopi fa als temples perduts durant la guerra civil, en aquesta ocasió, dediquem un article a l'església de Sant Miquel.\nAquest antic edifici era situat a l'actual carrer de Sant Miquel, al barri Antic, entre la Plana de l'Om i la primera de les placetes que hi han al llarg del carrer Sant Miquel ( la placeta de l'Aroma dita popularment). De fet ocupava una gran part de l'actual placeta.\nL'església de Sant Miquel era una petita joia de l'art manresà. Un temple gòtic força més petit que els altres grans temples de la ciutat però amb una riquesa arquitectònica exquisida. En la forma gòtica majoritària del temple s'hi alternaven algunes parts romàniques que es conjuntaven amb la part gòtica. La part més visible romànica era la façana principal amb el campanar d'espadanya un dels elements més visibles de l'església. Però la part més coneguda i bonica era l'absis gòtic que era la típica estampa que es podia veure baixant el carrer Sant Miquel des de la Plaça Major. Un absis que era al costat de l'actual cafeteria Aroma. A la paret exterior d'aquest absis també hi tenia molta tradició el mural dedicat a Santa Magdalena, una santa que donava nom a aquella petita placeta. En el seu interior en destacava l'obra barroca de Josep Sunyer que va deixar el seu nom a través de la construcció d'algun dels retaules que hi havien.\nL'església de Sant Miquel també era un lloc de gran tradició per les institucions manresanes ja que més enllà dels actes religiosos, durant segles, en ocasions important s'hi havia reunit el Consell de la ciutat de Manresa.\nAbans del seu enderroc definitiu, autoritzat per l'inconscient Comite Antifeixista, es van poder salvar alguns elements: algunes claus de volta, alguna imatge i una bellíssima pica gòtica per beneïr que actualment es pot veure exposada al Museu Comarcal de Manresa.\nEn el solar de l'església es va deixar pas a una placeta més gran i a un bloc d'habitatges on actualment hi han botigues com el restaurant Pipol o una inmobiliaria. Però entre la botiga de roba Vidal Home i la Botiga dels Collarets hi ha un petit espai sense sortida amb un escalinata. Un petit espai que avui es veu aparentment inútil. Aquest espai el podrem interpretar si pujem les escales i mirem a la nostra esquerra on avui veurem el, ja anomenat, bloc d'habitatges. Però allà, fins fa uns 70 anys, hi havia l'entrada principal al temple de Sant Miquel. Unes escales que ens ajudaràn a entendre millor com era el carrer Sant Miquel abans de 1936. El temple va desaparèixer però les escales d'entrada s'hi han quedat.\n_____________ L'enderroc de l'església durant la Guerra Civil\nPublicat per Calidoscopi a 0:46 Cap comentari:\nActualment per que ens obrin la porta a un lloc determinat podem utilitzar moderns sistemes electrònics. Però abans de que tot això arribés a les portes de les cases hi havien els picaportes, una peça de ferro que, penjada a la porta, servia per donar cops a la porta i alertar als veïns d'un pis o una casa que hi havia algú.\nActualment, tot i que ja no es fan servir, aquests artilugis, encara es conserven en moltes cases antigues. I a l'ajuntament de Manresa encara conserven un picaporta a la seva vella porta de fusta de l'entrada principal. De fet, deu ser el picaporta amb més categoria i símbolisme de la ciutat. Per deixar clar que ens trobem a l'ajuntament de Manresa i per fer pàtria el picaporta té incorporada una planxa amb el relleu de l'escut de la ciutat. Si voleu donar resposta al vostre manresanisme no en dubteu i truqueu amb aquest picaporta tant insigne, aveure si us ve a obrir l'alcalde.\nPublicat per Calidoscopi a 19:14 1 comentari:\nPassejada nocturna pel Parc de la Seu. Un bosc de plataners crea un sostre de fulles i branques. Al final del bosc entre els plataners, la Seu, com sempre alta i imponent. Però de nit, la basílica de la Seu es tenyeix de taronja. Un taronja que més enllà del temple pinta les fulles dels arbres d'una barreja de verd i taronja.\nPublicat per Calidoscopi a 11:11 1 comentari:\nAquests dies, concretament el 12 d'octubre, es compleixen els 100 anys de l'aiguat de 1907, els fenòmen metereològic més important i destructiu que va afectar Manresa durant el segle XX. L'aiguat de 1907 va ser la riuada més alta i potent que es recorda que ha tingut el riu Cardener.\nAquell dissabte 12 d'octubre de 1907 va ser un dia gris i plujós. Una pluja suau que es va intensificar molt durant la tarda de dissabte. La pluja intensa també va afectar simultàniament les serres de Pinós i Castelltallat, riu amunt, on hi havien rieres i torrents que constituien important afluents d'aigua del riu Cardener. Aquesta coincidència va provocar que el riu anés pujant de nivell ràpidament de manera que en el seu moment més alt, a Manresa, el riu va arrivar a pujar 9 metres més amunt de l'habitual. Una riuada d'una magnitud mai vista.\nL'entorn urbà del riu Cardener a Manresa en aquells moments era ben diferent a l'actual. Aleshores era ple de fàbriques tèxtils i algunes cases de manera que els danys van ser considerables. Totes aquestes industries, per sort, eren majoritàriament buides ja que els dissabtes es plegava més d'hora. Tot i així es va haver de desallotjar d'urgència la fàbrica del Pont Vell i dues captaires que es refugiaven a sota el Pont Nou va desaparèixer amb l'aigua.\nQuatre dels cinc ponts que travessaven el riu Cardener van aguantar l'embestida de l'aigua: el Pont Vell, el Pont Nou i el Pont de Sant Francesc. Però van ser destruïts la passarela metal·lica que hi havia a davant de l'estació del Nord i el pont del ferrocarril que travessava el riu a davant de l'actual discoteca de la Carpa del Riu. Els tallers van quedar destruïts i es va inundar el barri que hi havia al voltant de l'ermita de Sant Marc. L'interior de les grans fabriques quedà destruït: maquines inservibles, fang, brossa i els materials acabats o les materies primeres desaparegudes riu avall. El mateix va passar amb la resta de fàbriques tocant al riu que hi havia de Manresa fins a Monistrol de Montserrat, ja al riu Llobregat.\nL'impacte econòmic va ser fort ja que apart dels desperfectes i material perdut molts treballadors es van quedar sense feina durant molt de temps. El rei espanyol d'aquell moment, Alfons XII, juntament amb el cap del govern espanyol van visitar la ciutat pocs dies després de la riuada.\nPerò quin record en queda d'aquest aiguat? Algunes imatges i la crònica històrica però sobretot unes plaques que encara avui dia indiquen fins on va arribar el nivell de l'aigua del Cardener aquell 12 d'octubre de 1907. Aquestes plaques, en record de l'aiguat, les podeu trobar al Pont Vell, a la façana de l'ermita de Sant Marc i a la paret de la cantonada amb el carrer Folch i Torres ( paret de l'escola Joviat ) a l'alçada de la Carpa del Riu. Uns petits detalls en record d'un gran desastre que va marcar la ciutat en aquells primers anys del segle XX.\nUna de les plaques que indiquen on va arribar el nivell de l'aigua.\nPublicat per Calidoscopi a 18:15 1 comentari:\nT'alimentes de cadavers? Go vegan\nLes pintades que omplen algunes parets dels nostres carrers sovint tenen un caracter o motiu reivindicatiu marcat per les demandes polítiques, o per demandes laborals o de conflictes concrets que es produeixen en un moment o context determinat. En altres casos les pintades a les parets també ens poden deixar missatges buits, sense profunditat que només tenen la missió de cridar l'atenció pel seu poc sentit. D'altra banda, i a nivell local, també trobem pintades amb missatges profunds i poètics com els que fa el nostre estimat Grillart. I també en trobem d'altres molt menys usuals com el d'aquesta pintada que a través d'un "T'alimentes de cadavers? Go Vegan" reivindica la dieta vegana o el que és el mateix, si no m'equivoco, la dieta vegetariana . La pintada, situada al carrer Lleida de Manresa, es feta amb un estrident verd fluorescent que acompanya i ambienta aquest contundent missatge d'activisme vegà.\nPublicat per Calidoscopi a 10:21 2 comentaris:\nEls anys passen i les coses canvien. On havia un edifici ara n'hi ha un altre, en aquells pis on tota la vida hi havia viscut una familia determinada ara hi viuen uns altres. El mateix passa amb el comerços, passen els anys i en un local determinat hi passen uns quants negocis diferents, i el record se n'esborra al cap d'un quants temps. Però en alguns casos, alguns elements queden i n'allarguen el record. És el cas de "La Artesana" una botiga que devia existir al carrer Pedregar, tocant a la plaça del Carme. Una botiga de la qual només en queda un bonic portal de fusta que emmarcava l'entrada a aquest comerç.\nUn portal senzill i exquisit amb les línies pròpies de l'estil modernista que, anys després, encara sobreviu oblidat i mal conservat. L'antic local de "La Artesana" és avui ocupat pel magatzem de la Taverna Esprit de Vi, que és a la mateixa cantonada amb la plaça del Carme. Seria interessant que els actuals responsables de l'antic local de "La Artesana" es cuidessin d'una millor conservació d'aquest antic i bonic detall manresà.\nPublicat per Calidoscopi a 11:52 1 comentari:\nEn aquesta imatge podeu veure un fragment de les façanes de l'edifici dels Quatre Cantons representa la pitjor part de la intervenció de l'empresa municipal Fòrum en aquest indret del Barri Antic. No es veu segur si això és una simple paret amb unes finestres o una façana exterior. Sembla talment com si haguessin girat la façana de dins i l'haguessin posat fora. Però curiosament d'això en diuen façana tot i que no s'assembla de res a les façanes que té com a companyes als carrers del voltant. Unes façanes que, antagònicament a la dels Quatre Cantons, tenen coses tant estranyes com balcons i baranes, persianes i finestres diferents. En definitiva, la personalitat del Barri Vell. Els Quatre Cantons van per una banda i el Barri Antic per una altre.\nL'arquitectura dels Quatre Cantons i les seves façanes són com l'aigua i l'oli, no hi ha manera que es barregin. I per acabar-ho d'adobar aquesta intervenció urbanística destructora anomenada Quatre Cantons s'ha carregat físicament el mateix i tradicional indret dels Quatre Cantons. Una intervenció de la qual ja se n'havia parlat a la secció de Manresa Calidoscopi anomenada Manresa posa't lletja però es que la magnitud imatge i la intervenció mereix un altre post de denúncia.\nPublicat per Calidoscopi a 10:34 Cap comentari:\nAvui a Manresa Calidoscopi un petit detall ja desaparegut. Fins fa pocs mesos a la baixada de Sant Marc, que baixa del carrer Galzeran Andreu fins a la Via Sant Ignasi, encara es conservava una de les antigues plaques que retolaven els carrers en castellà.\nEl carrer abans de ser normalitzat s'anomenava "Calle San Marcos" i al damunt d'aquest nom hi ha una abreviació que indica que ens trobavem al Dto V. Una abreviació que ens porta a interpretar l'antiga existència a Manresa d'una divisió en departaments o districtes. Una placa, que en el moment de fer la foto, feia anys que havia quedat oblidada i que ja era una mena de relíquia de temps passats. Avui, però, ha estat finalment canviada per donar pas a la baixada de Sant Marc.\nPublicat per Calidoscopi a 11:13 Cap comentari:\nAccions urbanes com pintades i algunes instal·lacions amb missatge són els senyals que deixa a la nostra ciutat l'artista anonim Grillart. Un artista conceptual que no construeix els seus missatges missatges ni en museus ni sales d'exposicions. Els senyals Grillart ens els trobem en els llocs més quotidians de l'entorn urbà més proper. Grillart, amb els seus missatges, busca sorprendren's i fer-nos reflexionar tot fent activar la incòmoda màquinaria del nostre cervell que ens obliga a pensar sobre el que s'ens diu. Uns missatges profunds que Grillart ens posa en safata en qualsevol paret o racó de Manresa que hagi triat per al seus missatges. Un missatge Grillart et pot sorprendre en qualsevol cantonada tot fent trontollar els teus esquemes!\nMissatges com el que es pot trobar al carrer Sabateria, on un "Vius o esperes?" pretén fer trontollar els plantejaments de les nostres pròpies vides.\nGrillart, de qui pocs en deuen conèixer l'identitat, semblava que havia rebaixat la seva activitat però, per sort i inesperadament, un nou senyal ens indica una nova acció Grillart. Una acció anunciada però no concretada que podreu trobar escrita en el programa del cicle Maleïts, de foment de la lectura, que organitza l'Ajuntament de Manresa. L'activitat s'anomena "Video-furtiu: Grillart" i es tracta d'una programació de video que desenvoluparà Grillart per diferents espais de la ciutat. Tot això passarà de l'1 al 5 d'octubre en hores i llocs indeterminats. El recull del treball de Grillart aquests dies quedarà recollit en la mostra Qincidències que realitzarà del 6 al 28 d'octubre al Museu Comarcal la revista cultural manresana Q.\nAixí doncs aquesta setmana, si teniu sort, tot passant pels carrers de la ciutat potser us trobareu i conèixereu a Grillart en acció. I sino haureu de continuar vivint amb el dubte existencial de no saber la veritable identitat d'aquest heroi artístic: Grillart.\nPublicat per Calidoscopi a 11:51 2 comentaris:


PUBLICACIONS EDUARD NOGUES: Malestar en un sector del PP per l'estratègia de 'campi qui pugui' La CNMV 'indulta' a Acebes en el 'cas Bankia'. L'exsecretari general del PP i exconseller de Bankia Ángel Acebes li ha anat bé, de moment, la seva aparença de víctima.\nMalestar en un sector del PP per l'estratègia de 'campi qui pugui' La CNMV 'indulta' a Acebes en el 'cas Bankia'. L'exsecretari general del PP i exconseller de Bankia Ángel Acebes li ha anat bé, de moment, la seva aparença de víctima.\nLa decisió de deixar a Ángel Acebes fora d'aquest expedient ha estat presa pel comitè executiu de la CNMV després d'acceptar les explicacions que l'exsecretari general del PP va remetre per carta al supervisor per convèncer-lo que no tenia cap responsabilitat en el retard amb el que es van presentar els comptes de Bankia de 2011, registrades el maig passat gairebé una setmana després de la data legalment exigible, en tot cas als pocs dies que ell abandonés el Consell de l'entitat. Aquesta resolució es justifica per la negativa del supervisor a influir en el procés obert per l'Audiència Nacional.\nFonts jurídiques donen importància a aquesta decisió de la CNMV perquè pot contribuir a que el recorregut judicial del cas sigui molt més favorable per Acebes del que hagués estat en cas de rebutjar el supervisor seva sol · licitud. El que està en joc en aquest expedient, obert a la fase final de Julio Segura com a president de l'organisme, és si darrere de la presentació tardana dels comptes de l'entitat, que van arribar sense auditar, s'amagava una intenció fraudulenta o d'ocultació de la situació patrimonial, qüestió sobre la qual també haurà de pronunciar-se en el seu moment la sentència que afectarà a l'anterior Consell de Bankia.\nEn la declaració que Acebes va realitzar com a imputat davant l'Audiència Nacional el passat gener, va negar haver percebut durant el seu mandat com a president de la comissió d'auditoria de la matriu de Bankia qualsevol tipus d'alerta procedent del Banc d'Espanya o de l'auditora Deloitte relacionada amb l'estat comptable de Bankia, ja que sempre va considerar que aquest era "clar i fiable". L'exministre va emfatitzar davant el jutge Fernando Andreu que la seva permanència en el càrrec va ser efímera (juliol de 2011/abril de 2012) i, sobretot, que no va participar en els consells on es va decidir la sortida a Borsa i la reformulació dels comptes, que van passar d'un benefici superior als 300 milions a unes pèrdues de gairebé 3.000. La guinda la va posar el seu advocat en declarar als periodistes que el seu client segueix imputat en el cas "de rondón".\nAquesta tàctica d'Acebes de presentar com una víctima li està donant resultat, de moment, però amb ella s'està granjeando l'enemistat del seu propi partit. En la mateixa excursió judicial viatgen amb ell, encara que en passatge menys confortable, altres militants del PP com l'exvicepresident Rodrigo Rato, l'exdiputat José Manuel Fernández Norniella, l'exregidora Mercedes de la Mercè i l'exsenador Jesús Pedroche. "Amb l'estratègia del campi qui pugui, pot acabar perjudicant als seus propis companys que van tenir en Bankia la mateixa responsabilitat que ell", assenyalen fonts del PP.\nLes parts involucrades en la investigació sumarial estan a l'espera que l'Audiència Nacional citi a declarar els testimonis i resolgui els recursos presentats per UPyD, el partit de Rosa Díez, contra el rebuig a l'aplicació de mesures cautelars per intervenir judicialment Bankia i seva matriu i substituir els gestors per un administrador. Amb la decisió de retirar Acebes de l'expedient obert contra l'anterior Consell de l'entitat, els arguments de la querella no surten enfortits, tenint en compte, a més, que la CNMV no ha traslladat al BOE sanció contra l'anterior Consell en què es reconegui una intencionalitat dolosa pel lliurament tardana dels comptes del 2011.\nPublicat per Eduard Nogués a 18:59


GAMAI: “Abans era tan feble... avui és tan activa!! - Naus d' Esperança\nGAMAI: “Abans era tan feble… avui és tan activa!!\nLa vida a portes tancades\nConfort mai va imaginar que el matí en què va posar una olla d’aigua bullint per a fer arròs per a les seves famolenques filles seria el començament del malson d’una mare.\nGamai, d’un any, que acabava de començar a caminar, va passar al costat de l’olla i la va tirar en caure’s. Quan l’aigua calenta es va vessar sobre el seu tors, els seus crits penetrants van transcendir a través de la casa fins a les oïdes de la seva mare. El món que envoltava a Confort es va quedar en silenci mentre intentava consolar a la seva filla.\n“La meva imaginació em va portar a llocs als quals una mare no s’atreveix a anar”, recorda. “Em vaig caure a terra agarrant al meu bebè”.\nConfort i el seu espòs van portar a Gamai a l’hospital local, però només van poder pagar un ungüent per al dolor. Sense saber què més fer, van observar a contracor a la seva petita créixer durant els següents anys amb les mans i els braços contrets, la qual cosa limitava greument la seva mobilitat. Els intents de viure una vida normal van començar a passar factura a la família a causa del menyspreu que Gamai enfrontava per part d’altres persones.\n“Si sortíssim i es burlessin d’ella, es posaria tímida i ploraria”, va dir Confort. “El meu espòs s’enfadaria si jo la fes passar per això. Estava atrapada.”\nEs va prendre la decisió de mantenir a Gamai allunyada del món exterior. Durant tres anys va estar aïllada al pati del recinte familiar per a evitar burles. Confort va compartir el dolor de la seva filla dient: “Em vaig sentir molt trista i enfadada perquè així era com la meva filla anava a créixer, amagada del món”.\nLlavors, un dia, enmig de l’ansietat de Confort, es va assabentar d’una oportunitat perquè les persones recuperessin la mobilitat amb una operació, una especialitat de Naus d’Esperança. Quan el vaixell va arribar a Guinea, Confort va fer el valent viatge amb Gamai, que llavors tenia 4 anys, fora del complex familiar fins al lloc de la selecció de pacients.\nAllí es va trobar amb altres mares que havien passat per accidents similars amb els seus fills, i va començar a sentir alleujament. Aquest alleujament es va convertir en esperança, que finalment es va convertir en emoció quan Gamai va ser seleccionada per a la cirurgia a bord de l’Africa Mercy.\n“Ara sóc una dona diferent”, va dir Confort. “Estic plena de felicitat perquè estar amagada no serà el futur de Gamai”.\nPerò fins i tot després de la cirurgia, el viatge no havia acabat. Van començar setmanes de dolorosa rehabilitació, i Confort va haver de sentir els mateixos crits que tant havia intentat calmar durant els últims tres anys.\n“Em dol sentir-la sofrir, però sé que ha de passar per això”, va dir.\nQuan finalment va arribar el dia en què Gamai va abandonar el vaixell, ningú podria haver endevinat que havia passat la major part de la seva vida a porta tancada. Involucrada i plena de vida, va saltar d’alegria mentre jugava amb els seus nous amics, nens que ni es burlaven d’ella ni la miraven per ser diferent.\nIncapaç d’aixecar les mans per sobre del cap abans de la cirurgia, Gamai ara pot arribar més alt en la vida que mai abans.\nUns anys després de la seva cirurgia, el pare de Gamai diu que la seva petita filla continua completament plena de vida, ja sigui que estigui ajudant a casa o somiant amb convertir-se en la pròxima presidenta. “Abans era tan feble… avui és tan activa. Pot fer moviments que abans no podia. Era com si estigués en la presó, però avui puc dir que està lliure”.


"Les àvies aprecien millor que les joves el bon patronatge en la roba" | Revista\n“Les àvies aprecien millor que les joves el bon patronatge en la roba”\nModesto Lomba, dissenyador i president de l'Associació de Creadors de Moda d'Espanya : "Les àvies aprecien millor que les joves el bon patronatge en la roba"\n/imgs/20020101/entrevista.jpgModesto Lomba assegura que va treballar molt per aconseguir el prestigi que avui suggereix el seu cognom unit al del seu exsoci, Luis Devota. Admet que quan l'any 1986 van decidir formar una factoria ni tan sols somiaven convertir-se en protagonistes del restringit món de les grans firmes de la moda. "Nosaltres no podíem recórrer al cognom familiar, perquè cap dels dos pertanyem al perfil de nens rics amb una afició exquisida, el nostre model de creixement havia de respondre a la constància, al rigor i a l'esforç". Devota era arquitecte i Lomba es va iniciar a la sastreria d'Ángel Muro a Vitòria, va estudiar arts i oficis i va viatjar a Barcelona per ampliar la seva formació. Però el salt qualitatiu que els va obrir les passarel·les va ser el premi Cristóbal Balenciaga. Va començar així una nova etapa: obertura de botigues a Madrid i distribució a les boutiques més selectes del país. Va protagonitzar, al costat d'altres dissenyadors, la plantada a la Cibeles, però va ser l'únic que va retornar a la passarel·la madrilenya ja que "com a president de l'Associació de Creadors de Moda a Espanya vaig entendre que el projecte s'havia de gestar també allà". Aquesta associació té com a objectiu gestionar la part empresarial de les firmes, en coherència amb la seva lluita per modernitzar el món de la moda "que passa per formar joves en tots els àmbits". Lomba assegura, d'altra banda, que el que defineix la qualitat d'una peça és el patronatge i el teixit.\nEn rebaixes, com en qualsevol compra de roba, convé mirar en l’etiqueta la composició, la marca i el preu. Amb aquestes tres dades s’ha de fer el compte, ara en euros, per calcular què comprarem i a quin preu. Trobarem bones oportunitats, però no oblidem que la qualitat es paga. En qualsevol cas, hauríem de comprar de manera racional, sense fer-nos falses expectatives i buscant el que necessitem.\nVestir és una necessitat, però fins a quin punt la moda s’ha convertit en un mer consumisme i en un símbol cultural?\nLa moda es fon amb la cultura i la mateixa història explica aquest vincle. Es parteix de la necessitat de cobrir el cos, encara que de seguida apareix el concepte estètic: fugir del nu amb bon gust i amb l’objectiu d’agradar als altres. En l’era dels descobriments els teixits passen a ser essencials: la ruta de la seda i la del lli en són dos exemples. I les fàbriques tèxtils es van convertir en símbols de la revolució industrial i de l’alliberament de la dona. Però la revolució definitiva en el món de la moda es va viure a començaments del segle passat, quan apareix la figura del dissenyador, un professional abstret del món del tall i la confecció que procedeix de qualsevol àmbit. Es comença a distingir la part creativa de la industrial, ja no són els modistes i sastres qui decideixen què elaboren, perquè abans hi ha la tasca del dissenyador que crea la moda. Però no confonguem moda amb disseny. Si bé la moda és efecte del disseny i provoca nous consums, el disseny no es limita a generar noves idees per ser consumides; la seva funció és menys efímera i més profunda, ja que neix d’una actitud creadora.\nLes passarel·les són aparadors, és la manera de comunicar el que s’està fent en el camp de la moda, s’han de veure com un acte cultural, com una expressió creativa. Quan pugem a una passarel·la no estem pensant en vendre, per presentar comercialment les col·leccions organitzem altres trobades. A la passarel·la s’exposen criteris, gustos, personalitat i conceptes.\nPrecisament, aquesta joventut demanda centres de formació i no en troba, com els que hi ha a Itàlia, per ser un professional de la moda. Vostè va plantejar que es portés a la universitat aquesta formació específica. Què hi ha d’això?\nEs tracta no tant d’atorgar-li caire universitari com de formar els professionals a nivell superior. A més, i això es desconeix, la indústria de la moda té una gran capacitat de creixement i de generar llocs de treball, només s’ha de veure el cas d’Itàlia i els Estats Units. El nostre país no té un engranatge industrial bàsic seriós, parlo de directius, gestors, estilistes, sastres, comunicadors… La nostra Associació promou cursos adreçats a aquests joves que volen fer de la moda la seva professió.\nEn l’última dècada, els nous dissenyadors van defensar l’estètica minimalista: el negre, el blanc i, en primer lloc, la contenció i la senzillesa. Aquest minimalisme és un període efímer o, al contrari, un moviment artístic ja consolidat?\nEl Minimalisme evolucionarà com ho va fer el Barroc o el Romanticisme, perquè és un moviment artístic i com a tal acabarà morint, però no sense abans haver impregnat la seva filosofia en àmbits més enllà de la moda: la llar, la música… i, tirant llarg, fins a la gastronomia. Però passarà, malgrat que no ha sorgit cap corrent amb la força suficient per desplaçar-lo.\nUn altre tret del final de segle és l’abaratiment del disseny, la roba barata però amb el valor afegit de la moda més emergent.\nEl consumidor sap quan paga barat i no s’enganya amb el fals luxe. El mercat ha simulat que es poden trobar teixits de qualitat a baix preu, però no és cert. Quan et compres una peça barata has de ser conscient que la seva vida útil serà curta. Succeeix que avui se li ha afegit imatge i disseny, i aquí queda de manifest un problema: el disseny no és un copyright que es pugui registrar.\nCom prova als creadors la popularització del disseny d’elit?\nDoncs ens preocupa poc, perquè continua existint el consumidor que no vol comprar falsificacions ni imitacions. Però em preocupa que es perdi la zona intermèdia mentre sobreviu el barat que és còpia i el car que és original. Al final és consum o alt consum, la possibilitat de comprar una litografia de Picasso o un Picasso, tots dos tenen valor, però la diferència és abismal. La pregunta que s’ha de fer el consumidor és si li agradaria tenir una peça d’una marca de prestigi i saber si s’ho pot permetre.\nI on hi ha l’obsessió de Balenciaga: el patronatge?\nÉs l’estructura, l’arrel de tota la feina. El disseny dels patrons és un treball arquitectònic que respon a una investigació: on és la pinça i on el tall, que s’uneix a la mestria de manejar els teixits clàssics i atorgar-los nous volums, que sorgeixin peces diferents… Encara que treballis amb noves tecnologies, la sastreria segueix sent saber tallar. Es necessitaria un màster per formar la joventut en el coneixement del que és un bon patró. No han viscut l’època en què l’important era un bon teixit tallat adequadament. Quan una núvia ve al nostre estudi, si va acompanyada per l’àvia sabem que la comunicació serà més fàcil i que la feina s’entendrà.\nÉs un tema que comença a estar superat. Associar la moda amb aquesta malaltia va generar un interès morbós dels mitjans de comunicació, però els fets van demostrar, i ho van certificar els metges, que l’anorèxia és una malaltia massa complexa i seriosa com per atribuir la seva incidència o aparició al fet que els dissenyadors de moda oferissin determinades imatges. No tenim tant de poder. El problema de l’anorèxia és greu, i dir a una mare que la malaltia de la seva filla la provoca que les models siguin primes és fer-li un flac favor i no redueix el seu sofriment.\nLa moda ja no és només roba, és a tot arreu: complements, decoració, perfums, estris domèstics…\nÉs que el dissenyador ha deixat de ser un artesà i el seu treball és més genèric. Hi ha dissenyadors de moda que procedeixen de l’arquitectura, l’enginyeria o la filosofia. És un analista del gust que acaba fent de tot, perquè el disseny arriba a tot. La marca d’un dissenyador pot generar molts productes. Jo animo els empresaris a llançar-se en aquest terreny, tenim molt pocs copyrights. El disseny italià, és això, disseny en tots els àmbits. Hem de fer les nostres pròpies llicències.


Els meus pares foren : RAFEL HUGUET i ARMENGOL, fill gran de " cal Mengol " , nascut el 10 de febrer de 1887 i TERESA SALVAT i BIGORRA, filla petita de " cal Ritu ", nascuda el 15 d'octubre de 1894. Foren festejadors per espai de dos anys. EL NUVIATGE. Era costum que el nuvi enramés durant la nit el portal de la casa de la promesa sense que ella ho sabés. Així és feia públic el galanteig. Una altra forma de manifestar simpatia per a una donzella i de requerir-ne la relació era tirar-li als peus un mocador, si ella el collia indicava que acceptava la relació. En altres indrets la costum de manifestar el sentiment amorós era el llançament de pedretes; si qui les rebia les recollia, també significava acceptació. " Qui tira pedretes, tira amoretes ". Generalment hom solia festejar a les hores de lleure, gairabé sempre de vespre, abans de sopar. Els llocs preferits: a gust dels nuvis. La durada de l'estona del festeig era controlada pels pares de moltes maneres; una d'elles : treien d'una taronja els grills, de manera que restés només el filament central d'entremig dels grills adherits a la pell que feia com de gresol, del centre del qual es dreçava l'anomenat budell, que feia de ble. La pellofa de la taronja s'omplia d'oli o de greix i a l'encendre el ble deien : " la durada de la llum d'aquesta improvisada palmatòria és la del festeig. Moltes joves invocaven alguns sants per trobar nuvi : " per trobar promés a Sant Antoni de Pàdua i a Sant Josep per matrimoni". Si no el trobaven, prenien la imatge de l'infant Jesús que el sant portava al braç i la giraven de cara a la pared. DEMANAR LA MÁ. Quan una parella ja es coneixia i els llaços d'estimació eren prou forts, calia oficialitzar les relacions d'acord amb les dues famílies: fixar les condicions i la data de celebració del matrimoni. Aquest acte reb el nom de " petició de mà " que sempre parteix de la família del nuvi. Antigament només el pare estava facultat per donar la mà d'una filla, la qual podia negar- se sense haver de donar explicació de cap mena a ningú. L'esposa no hi tenia ni vot ni veu. Al demanar la mà el nuvi li feia un present : L'ANELL, que és un dels ritus més característic d'agregació d'origen molt antic. Tot va començar amb una mena de cordes fetes amb herbes , que el marit lligaba als canells i als turmells de la seva dona, amb la creença que d'aquesta manera la tenia lligada i que el seu esperit mai l'abandonaria. Tot això desprès va resumir-se en un senzill anell que es posa al dit anular de cadacú , amb la creença de que en aquest dit hi ha una vena que va directament al cor. Es creu que representa la cadena per la qual la muller resta lligada al marit. Pels romans tenia un valor màgic : representava la cadena que unia estretament els dos contractants de manera indissoluble. Un cop lliurat l'anell, el casament no es podia desfer per efecte de forçes màgiques sobrehumanes. D'ací el costum de gravar damunt dels anells llurs noms i frases al.lusives a la fidelitat conjugal.\nLES AMONESTACIONS. Desprès venien les amonestacions. Des de l'any 1.420 es fan els expedients matrimonials a fi de que no hi hagi cap tipus d'inconvenient sanguini, de parentiu o sacramenta,l per poder celebrar el matrimoni religiós. Les amonestacions eren l'anunci públic del futur enllaç matrimonial. Servien per comunicar el casament a tothom, ensems evitar que es casessin entre parents molt pròxims o que algú tingués algun impediment. Les amonestacions es llegien, normalment des del púlpit tres dies de precepte consecutius, abans de les noces, a l'hora de major concurrència de feligresos. Segons creences no era bo oir-les : hom creia que es desfaria la boda o que si es casaven no viurien bé, per això anaven a la missa de primera hora i no pas a missa major. " Ja pots estar ben contenta, que demà t'amonesteràs i d'aquí a tres setmanes, casadeta ja seràs" . Ara les amonestacions són exposades durant tres setmanes consecutives en el tauler d'anuncis de l'església per assegurar-se que els nuvis van lliurament a casar-se, ensems no existeix cap impediment legal o d'altra ìndole que ho pugui impedir. També permeten assegurar-se que la parella tingui els coneixements necessaris de la religió mitjançant uns cursets previs a la boda. DIES INHÀBILS PER A CASAR-SE. Fou creença general que els dilluns, els dimarts i els divendres eren dies malastrucs per a casar-se. " Casament en dilluns al cap de l'any difunts ", " els qui es casen en dimarts són uns desgraciats ", "casament en divendres els fills tendres ( raquítics) ". El dia més apropiat és el dimecres perquè reben la protecció de Sant Josep : " Casats en dimecres al cap de l'any són tres ". Els dissabtes són els dies de les dones, que deu recordar encara el culte a Venus i a Diana, dels quals semblen ésser una degeneració els aplecs i assamblees sabatines de les bruixes. Segons diuen en dissabte tingueren lloc les bodes de Canà. Les nostres besàvies en dissabte cremaven llum i resaven a Santa Àgueda, patrona de les dones.\nLES ARRES . Ha sigut un costum molt estès que en la cerimònia del matrimoni el marit donés a la muller una quantitat que rebia el nom de " arres". Era donada en honor a la seva virginitat. En algunes encontrades es lliuren monedes ; el nombre és de tretze, que podien ser d'or, argent o coure, segons la categoria dels contraents. El sacerdot les beneia i finida la cerimònia les lliurava a la núvia. Són portades a l'altar per un nen o una nena. Una vegada allí el nuvi les posa a la mà de la núvia. Simbolitza els béns que la parella haurà de compartir, o també el regal que el nuvi fa a la núvia agraïnt la seva virginitat. Les monedes han d'ésser de curs legal. ENTRADA A LA CERIMÒNIA . En vells temps ni l'acompanyant de la núvia ( normalment el seu pare ) ni el seu marit un cop casats, no anaven pas de bracet, puix aquesta forma d'agafar-se és relativament nova. Quan s'introduí el costum de fer bracet la gent s'escandalitzava, i sempre era ell el qui agafava la companya; mai ella. Ara els temps han canviat. En primer lloc ha d'entrar el nuvi amb la padrina o la mare, els quals s'esperen davant de l'altar. Desprès lentament entran els convidats que aniran ocupant els bancs, posant-se a la dreta els de la núvia i a l'esquerra els del nuvi. Darrere els convidats, entrarà la nena o nen dels anells i arres i darrere seu , en ùltim lloc, la núvia agafant el braç del pare o padrí, que l'acompanyarà fins a l'altar per deixar-la al costat del nuvi. LLurs padrins es posaràn a la dreta i a l'esquerra dels nuvis. La núvia ocuparà la dreta del nuvi, fins que reb la benedicció matrimonial, moment en que es posa a l'esquerra. Aquesta fotografia és del casament d' en Jaume Huguet i Mestre ( el meu nebot ) amb la Joana Cruz i Colomo , a l'església de Sant Esteve de Granollers, el 14 de maig de 1.983. En el primer banc a l'esquerra el meu germà , els seus fills : Josep Mª i Jacint i llurs senyores. En el segon banc la familia " Gori " i en el tercer treu el cap el qui escriu. EL RAM DE LA NÚVIA. Les dones a l'edat mitjana es van acostumar a fer una mena de broquets petits amb plantes aromàtiques, que portaven quan anaven a qualsevol mena de lloc on es reunia força gent; la seva finalitat era que, gràcies al seu aroma, mitigava l'olor corporal de la persona mancada d'higiene. D'aquí neix el ram. Un acte previ al casament era portar un ram de flors a la núvia de part del nuvi, essent representat en dit acte per un parent pròxim, a ser possible solter, recitant al mateix temps un vers dedicat a la núvia . Aquesta fotografia és del casament del meu cosí, Jaume Salvat i Rito amb la Mª Remei. Com podeu veure hi ha tota la família de " Cal Simó " i la família de Sabadell : la Teresa i la seva filla Mª. Dolors. El vers deia " Tingueu el ram,senyora núvia/ jo us el dono de bon grat/ us dono l'enhorabona/ Déu us faci ben casats./El ram és xic,l'amor és gran/ prengui, senyora núvia,el ram:/ posi'l a la calaixera, florirà i granarà/ i la Mare de Déu se'n cuidarà,/. Les flors del ram poden ser molt variades. La que més s'utilitzava antigament era la flor de la tarongina puix creien que es marcia ràpidament al ser tocada o portada al damunt per una dona que no sigui pura. Les núvies a més a més s'adornaven els cabells amb roses i amb clavells blancs i els nuvis acostumaven a portar brots de farigola, de marduixí o de romaní al trau del gec.\nCONVERSA ENTRE LES FLORS DEL RAM. Les flors del ram diuen entre elles : " La muller,dirà La Rosa,/ en l'amor deu ser constant;/resignada dirà L'Heura/ i enamorada el Lilà./El Gira-sol diu : adora;/ la Crisantema : confia,/ la Ginesta, pregaràs/ i el LLigabosc, caritat./La Farigola us recorda que us heu de mortificar,/ que ha d'èsser la paciència el que més heu de gastar./ El Clavell, fervor reclama./ Flor de neu, fidelitat;/la Malva, misericòrdia,/ la Viola, humilitat./Del taronger la flor pura/ esmenta la castedat;/ i el Gessamí, obediència,/ i el Romaní, pietat./El Pensament, enyorança de les coses eternals,/ i el Gínjol vos vol alegre amb l'alegria dels Sants,/ Grogues, blanques o vermelles/ morades o de color blau/ mireu si en diuen de coses/ les mudes flors d'aquest ram./ EL VESTIT DE LA NÚVIA . El vestit de núvia era curosament guardat i passava de mares a filles durant diverses generacions. Les nostres besàvies, en el seu temps, es casaven amb les trenes penjant com a signe de virginitat.\nLa flor de la tarongina per al ram nupcial sembla ésser d'us modern, àdhuc entre els indrets on el conreu del taronger té certa importància. La seva preferència es diu que deriva del seu olor i com ja he comentat abans, existeix la creença que es marxeix ràpidament en ésser tocada o portada al damunt per una dona que no sigui pura, i fou adaptada quan s'admeté el blanc en les robes de noces, cosa que fa tan sols uns 60 anys. El vestit de núvia és zelosament amagat i l'única que hi té accés és la mare de la núvia. Algunes núvies porten vel. Ve de les cultures asiàtiques, on per ells el vel simbolitza la virginitat, la modèstia i la innocència. El nuvi tan sols se l'hi deixa aixecar una vegada quan ambdós han dit el Sí matrimonial. La foto anterior és el vestit de núvia de la Maite Ruiz de Gopegui í Fernández casada amb el meu fillol Jacint Huguet i Mestre . Dit casament fou el dia 27 de març de 1.982 a la parròquia de Nostra Senyora del Carme, del Passeig de Maria Agustin ,de Saragossa.\nE L S M E U S P A R E S És casaren el 24 de maig de l.923. El pare tenia 7 anys més que la mare. Van tenir sis fills, dels quals quatre moriren a poc de néixer. Van anar a viure a " Cal Mengol " doncs encara vivia la meva àvia : Teresa Armengol i Aimami.\nLa foto correspon al dia del seu casament , feta a Reus pel fotògraf J. Solà, del carrer Monterols nº 12. La mare porta un pentinat amb ones. Un vestit negre cenyit a la cintura amb una cinta ample del mateix color que alhora penjava pel costat dret. El calçat sembla que siguin botines. A la mà esquerra porta el petit ram de núvia i a la mà dreta un moneder. La mirada és profunda i seriosa. Darrere hi ha una cadira de braços. El pare porta un vestit negre, una camisa blanca i una corbata de llacet ( pajarita ) un xic torçada. El corbatí és un complement elegant que no dóna tant la sensació de gran i de seriós com la corbata. Al butxacó de l'esquerra a l'altura del pit hi porta un mocador. El calçat: sabates negres. La mà esquerra estesa i la dreta tocant la cadira de braços. Ells ulls molt oberts i la postura senyorial. TIRAR ARRÓS ALS ESPOSOS. Una vegada finalitzada la cerimonia és costum, quan surten de l'església , llançar arròs o pètals de rosa damunt llurs caps. Aquesta costum va començar a l'Orient on l'arròs és un cultiu molt estès; a Europa es tirava blat.\nSi tenien una bona collita d'arròs o de blat era símptoma d'un any molt fèrtil, per la qual cosa a la sortida de la cerimònia, els convidats , llençen arròs als recents casats amb l'esperança que la parella tinguin molts fills. Últimament també solen llençar pètals de rosa, que prové de la cultura indú i signifiquen la passió amorosa.\nDADES I PERFIL DEL PARE.\nAquesta foto correspon al meu pare quan tenia 23 anys. Era d'un caràcter obert, bro\nmista i tenia molta acceptació entre les dones; abans de casar-se amb la mare, va tenir algunes novietes. Era ben plantat i saludava a tothom. No tenia enemics. L'hi agradava molt llegir i era molt aficionat al teatre, crec que inclús va èsser director d'un grup teatral ( jo també vaig dirigir un grup de teatre d 'aficionats representant varies vegades els " Pastorets " i algunes funcions teatrals com " La Ferida LLuminosa") . Era un gran ballarí, segons diuen, i les dones se'l rifaven. Políticament era un republicà moderat. No era molt religiós . Tot això ho sé de segona mà, car jo no recordo d'ell ni la fesonomia. Morí el 22 de gener de 1937, tenia 49 anys. Morí de : tubercolisis pulmonar, a les 18,35 hores. Aleshores jo tenia tres anys i estava malaltís. De jove fou : ESPARDANYER com el seu pare i avi meu, Antón Huguet i Estivill . Feien les espardenyes a l'entrada de la casa. El meu pare i l'oncle Josep Mª , el seu germà, anaven a peu a buscar espart a Riudecols. L'espart és una planta herbàcia, amb fulles lineals llargues, glabres , convolutes i molt resistents. Es fa en terrenys esteparis secs. Fou treballat pels cartaginesos a gran escala. Amb l'espart hom fa : espardenyes, cordes, catifes i cabassos. L'ofici d'espardenyer tenia una base rural : era practicat pels pagesos en temps de pluja o fred. Els estris d'un espadernyer eren : un banc de fusta, unes estisores, una alena ( punxó d'acer, recte o lleugerament corbat, de punta molt fina i amb mànec de fusta i una agulla per cosir. L'espardenya d'espart és molt elemental i simple en la seva concepció i un element ideal per desarrollar l'esperit creatiu de l'espardenyer. Les punxades a l'espart han de ser fortes, àgils i fines com el millor violinista. El primer que fa l'espardenyer és la sola sobre el banc. Es pren la mida de l'espardenya i la sola amb espart o cànem s'adapta millor al peu i fa que l'espardenya sigui més senyora. La primera volta de l'espardenya, que marca la mida, s'anomena llata o trena. Posteriorment, es va omplint de voltes per dins ( d'aixó se'n diu : ordir ) fins que queda l'espai ple, mentre la colpegen amb un costell fins a quedar plana. Perquè la sola quedi compacte s'ha de cosir amb un fil de costat a costat ( punt de fistó ) amb roba gruixuda, agafant l'empenya i el taló; és la vora que uneix la sola amb el taló i la puntera. Finalment es posen les vetes (s'enveten ) per lligar-les al turmell. El nombre de vetes depèn del tipus d'espardenya. N'hi ha de dos, tres , cinc i set vetes. Ha sigut el calçat tradicional de la pagesia, sobretot a les zones poc humides i també de les classes populars urbanes. El material vegetal treballant-lo deixa un polsim molt sec que produeix lleganyes ( per aixó la dita d'associar l'espart amb les lleganyes : Almeria) als ulls dels teballadors durant la nit. Per fer una espardenya sencera es triga més d'una hora. Els Mossos d'Esquadra quan vesteixen de gala porten espardenyes de vetes.\nUna de les coses que he trobat a faltar molt a la meva vida, ha sigut la presència i fisonomía del pare. El seu sentit protector. Els meus llavis no han gaudit la dolçor de pronunciar el seu nom. El meu germà, Antón, volia fer de pare i jo m'hi oposava frontalment. Per això quan resava el " Pare nostre " tenia com un regust agredolç, puix no captava la profunditat de dita paraula ja que mai, dissortament, no l'havia pronunciat. Finalment he capit que Déu sempre ha sigut el meu pare , tant del cel com de la terra, i ha fet de Rafel " Mengol ".\nELS AVANTPASSATS DEL PARE.\nEls pares foren : ANTÓN HUGUET I ESTIVILL,de La Mussara i TERESA ARMENGOL I AIMAMI, de Vilaplana. Van tenir tres fills: RAFEL, el meu pare, JOSEP Mª i MARIA HUGUET I ARMENGOL. Els avis paterns foren : RAFEL HUGUET I JOANPERE, nascut a La Mussara, l'any 1814 i TERESA ESTIVILL I ANGUERA, nascuda a La Mussara, l'any 1818. Tingueren dos fills : RAFEL, nascut a La Mussara, l'any l847 i ANTON HUGUET I ESTIVILL, el meu avi, nascut a La Mussara, l'any 1850. Els avis materns foren : JOSEP ARMENGOL I PELLICER, de Vilaplana i MARIA AIMAMI I PAMIES, de Vilaplana. Tingueren tres filles : MARIA, TERESA, la meva àvia, i DOLORS ARMENGOL I AIMAMI.\n10/12/2008 15:41:33 | ANNA MESTRE FERRE\nLa Dolors Armengol Aimami em semble que fo l´avia de la meva mare o sigui la vesavia meva mo pots comfirmar moltes gracies per tota la imformacio familiar que estic descubrin\n25/08/2009 14:51:26 | Josep Vilajoliu Torrente\nHola: Estic buscant dades del Cinto Huguet Mestre amb el que vaig conviure l'any 1977 a Sevilla en ocasió de la respectiva "mili". He vist que en aquest article surt en dos fotografies. Us agrairia tota la informació possible per a poder-lo localitzar a jvilajoliu@ccnoguera.cat Gràcies


Recuperar la versió habitual\nL'AE Josep Maria Gené rep al CE Sabadell en el duel ajornat de la sisena jornada\nDijous 7 de desembre del 2017 | General\nEl futbol català s'atura aquest cap de setmana però no ho fa al Municipal de l'Àliga. L'Associació Esportiva Josep Maria Gené aprofita la jornada de descans per recuperar el duel pendent davant el CE Sabadell corresponent a la sisena jornada de la Lliga Nacional Juvenil i que no es va disputar arran dels fets succeïts el passat 1 d'octubre (16.00 h al DIRECTE en Twitter.com/AEJMGene).\nEn l'últim partit del 2017 al Municipal de l'Àliga, l'Associació intentarà recuperar les sensacions perdudes diumenge passat. Després d'un partit on els de Josep Maria Gené no van aconseguir posar en joc la seva versió habitual i on els errors individuals van acabar penalitzant, el conjunt barceloní vol redimir-se davant els seus.\nEl rival d'aquest diumenge és el CE Sabadell, cuer del campionat que arriba a Barcelona amb un canvi d'entrenador inclòs. Els sabadellencs, que la temporada passada militaven a la Divisió d'Honor, es troben lluny del seu objectiu de pujar de categoria.\nEls del Vallès Occidental han millorat els seus registres en les últimes setmanes, sumant set punts de 15 possibles, però segueixen sense saber què és vèncer lluny de casa. Com visitants, els sabadellencs només han obtingut un punt de 18, el sumat davant el Mollet el passat 9 de setembre.\nEl partit es disputa aquest diumenge a partir de les 16 h al Municipal de l'Àliga. Els detalls a l'agenda del club\nEl duel es podrà seguir en DIRECTE a Twitter.com/AEJMGene des de les 15 h\nEl duel correspon a la sisena jornada del campionat\nL'AE Josep Maria Gené no venç a casa des el cinc de novembre mentre que el Sabadell suma quatre sortides sense puntuar\nImatge: Comunicació AE Josep Maria Gené


Plantada de l’arbre a Les Franqueses | Servei Educatiu de la Noguera\nDins de les activitats del Pla Municipal de Dinàmica Educativa, la setmana del 2 al 6 de març s’ha fet “La plantada de l’arbre a Les Franqueses” amb el suport de l’àrea de jardineria de l’Ajuntament. L’activitat va adreçada a 4t de primària i hi han participat més de 250 nenes i nens.\nLa plantada es fa en una zona desforestada del bosc de ribera de les Franqueses conegut popularment com la “bultra” amb l’objectiu de donar a conèixer el patrimoni natural i la vegetació autòctona de la zona i de promoure entre els escolars actituds d’estima i cura del medi ambient i del patrimoni cultural.\nParal·lelament també es realitzarà la descoberta del Monestir de Sta. Maria de les Franqueses. Per segon any l’alumnat de Balaguer ha pogut gaudir d’una gimcana en format de breakout educatiu elaborat pel Centre Recursos Pedagògics de la Noguera. A través d’aquesta nova dinàmica, els nens i nenes són els protagonistes/aventurers que descobreixen la història que té l’espai d’una manera lúdica i competencial treballant aspectes com l’orientació, l’observació i el treball col·laboratiu en equip.\nPer tal que l’activitat pugui realitzar-se de manera efectiva, l’alumnat es divideix en 5 grups i cada un d’ells rep un full de ruta a seguir, amb les instruccions per superar 5 proves. Hauran d’anar trobant respostes a les diverses incògnites que se’ls planteja a través de les pistes que es troben distribuïdes per les diferents dependències del monestir. Una vegada superades totes les proves, obtindran un codi que obrirà el candau d’un cofre a l’interior del qual trobaran “el secret del monestir” un regal d’una xapa amb la imatge del monestir, com a record de la seva visita.\nS’ha fet una valoració molt positiva tant a nivell de professorat com d’alumnat ja que a través del joc coneixen el seu entorn proper d’un mode vivencial, significatiu i motivador.\nL’activitat s’ha dut a terme de 9,30 a les 12h amb el següent calendari:\nDilluns 2. Esc. Àngel Guimerà i CEE l’Estel\nDimarts 3. Vedruna Balaguer\nDimecres 4. Escola Pia i Esc. La Noguera\nDijous 5. Esc. Mont-roig\nDivendres 6. Esc. Gaspar de Portolà\nLlegiu la notícia i vegeu el vídeo a Balaguer Televisió.


Aplicació del sindur[modifica]\nEl moment quan es treu el sindur és molt traumàtic per a les vídues. Hi ha moltes cerimònies i rituals associats a aquesta pràctica. La més comuna, consisteix en el fet que la sogra o una cunyada més gran que la dona el retiri. La vídua, a més a més de retirar-se el sindur, haurà de trencar els seus braçalets i eliminar el seu bindi, i en molts casos, també els anells que porti al nas i als peus. Molt sovint, després d'aquest ritual, és repudiada per les famílies i ha de viure allunyada de la societat, sense possibilitats de refer-se una nova vida. confinades en un estatus de invisibilitat social i despersonalització. La línea vermella del sindur representa, simbòlicament, un riu de sang ple de vida que segons la concepció religiosa es tornaria sec i estèril quan mor l'espós. Aquests rituals encara prevalen a zones rurals i els duen a terme totes les castes o rangs socials.\nAl famós poema épic Mahabharata, Draupadi, l'esposa de Pandaves s'el va treure pel disgust i la desesperació que va sentir després del que va passar a Hastinapur. L'ús del sindur és freqüentment mencionat en les puranes: Lalita Sahasranama i Soundarya Lahari.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sindur&oldid=24702616»\nArticles amb referències puntuals demanades des d'abril de 2020\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 ago 2020 a les 12:49.


Arrangen la meitat pendent del carrer del Pi de les Borges - Notícies de les Borges Blanques i les Garrigues - Ràdio Les Borges 107.1 FM\nArrangen la meitat pendent del carrer del Pi de les Borges\nS'ha netejat i anivellat la zona\nL'alcalde de les Borges Blanques, Enric Mir, acompanyat pel regidor d'Urbanisme, Francesc Mir, visitaven ahir al matí la finalització de les obres d'arranjament que s'han dut a terme aquests dies en la meitat esquerra del carrer del Pi, que quedava sense urbanitzar, ja que està inclosa en un Pla Parcial urbanístic pendent de desenvolupar. Els treballs, desenvolupats per una empresa local i finançats per l'Ajuntament de les Borges Blanques, han consistit en la neteja de la zona i la compensació del desnivell que existia, omplint-lo de graves compactades amb materials reciclats, per ampliar el ferm per on circulen els vehicles.\nD'aquesta manera el consistori actua per resoldre les principals mancances urbanístiques d'aquell entorn, que limita amb un conjunt de finques rústiques, dignificant la zona on hi ha nombrosos habitatges de nova construcció.\nMir ha valorat l'actuació com a necessària "ja que amb l'aturada de les noves construccions arran de la crisi, els veïns es queixaven de com quedava aquella zona pendent de desenvolupar". A més, Mir ha reblat que "és un dels passos habituals per anar a l'INS Josep Vallverdú, dels veïns del barri de la Serreta i, sobretot, dels de la zona residencial pròxima al Parc del Terrall".\nEls responsables municipals van visitar les obres (foto: Aj. de les Borges).


IB3 | Les UCIs pateixen encara la saturació de la 3ª onada de la covid\nPortada > societat > Les UCIs pateixen encara la saturació de la 3ª onada de la covid\nEls metges que hi treballen esperen una millora de la situació en les properes setmanes\nLa situació de sobrecàrrega a l’UCI de Son Espases continua sent molt complicada. Als malalts per covid hi ha que assisitir els altres crítics que no deixen d’arribar a l’hospital. Els metges que hi treballen esperen una millora de la situació en les properes setmanes, un cop s’estabilitzi del tot el nombre de contagis per coronavirus.\nJoan Antoni Llompart, metge adjunt de l’UCI de Son Espases, diu que ja es comencen a donar més altes que ingressos, però que l’ocupació de l’UCI continua alta, també per mor del trasllat de pacients crítics de l’hospital Can Misses d’Eivissa.\nEls malalts no Covid a l’UCI són prop de 40 i es fa complicat tenir llits suficients.\nUna previsible situació de millora que és molt lenta en arribar per les característiques pròpies del procés de la malaltia. Un de cada 3 pacients que entra a l’UCI no la supera. “Quan un malalt s’infecta, si arriba a l’UCI segurament han passat ja dues o tres setmanes, i passa el mateix per veure la milloria aquí a les UCI. Són estades molt llargues i veim la milloria amb un decalatge (de temps) molt important respecte a allò que es veu en el carrer”, explica Joan Antoni Llompart.\nL’hospital de Son Espases forma més de 80 infermeres per donar suport a les UCI


Política de galetes - Confide Correduria d'Assegurances i Reassegurances\n& Nbsp; Aquest portal utilitza cookies per millorar l'experiència de l'usuari. A continuació trobarà informació sobre què són les "cookies", quin tipus de cookies utilitza aquest portal, com pot desactivar les cookies i com desactivar específicament la instal · lació de cookies de tercers. Si no troba la informació específica que vostè està buscant, Si us plau, per dirigiu-vos info@confide.es\n& Nbsp; De conformitat amb el Reial decret llei 13/2012 i l'article 22.2 de la Llei de Serveis de la Societat de la Informació i Comerç Electrònic, aquest portal recull galetes de navegació -petits arxius que contenen una sèrie de caràcters que s'envien al seu navegador des del servidor d'un lloc web-, pròpies i de tercers, amb la finalitat de recaptar informació d'entrada o identificació d'usuaris; reproducció i càrrega de formularis i / o plug-in de contingut; publicitàries; estadístiques; entre d'altres.\n& Nbsp; Aquesta política té com a finalitat informar de les diferents cookies que Confide Corredoria d'Assegurances i Reassegurances SA. recull, pròpia a tercers, exemptes o no del deure d'informar i els diferents mitjans a través dels quals pot rebutjar, permetre o bloquejar aquelles. En qualsevol cas, Confide Corredoria d'Assegurances i Reassegurances S.A. l'informa que el rebuig, bloqueig o no permissibilitat de cookies pot afectar a una correcta navegació pels continguts reproduïts en la pàgina web.\n& Nbsp; La informació que Confide Corredoria d'Assegurances i Reassegurances SA. galetes recull són els tipus de:\nCookies estrictament necessàries per prestar un servei o contingut sol · licitat per l'usuari registrat. Cookies d'anàlisi estadística i galetes de registre. Aquestes tenen com a finalitat recordar identificacions de registres; preferències d'eines en la utilització de continguts; inter-actuació amb els continguts; localització d'accés als continguts. Aquest tipus de galetes poden tenir una durada determinada: caducitat imminent; caducitat en finalitzar sessió; Temps de caducitat.\nGaletes estrictament no necessàries per a prestar serveis, com ara, publicitat de tercers; informació de resultats; hàbits de navegació; millora de rendiments. Aquest tipus de cookies es caracteritzen per obtenir informació amb les següents finalitats: gestionar els espais publicitaris; conèixer els hàbits de navegació -publicitat comportamental-; analitzar i mesurar resultats. Igual que, les precedents, aquest tipus de cookies poden tenir una caducitat variable: imminent, diària o un àmbit de temps més.\n& Nbsp; En cas que no consentís el tractament d'aquesta informació pot modificar la configuració del seu navegador. Per a aquest propòsit, s'insereix enllaç perquè disposi de més informació sobre la configuració de navegadors o exploradors d'Internet en relació als ajustos de cookies. Crom - Safari - Opera - Explorador - Firefox Més informació sobre cookies\n& Nbsp; Confide Corredoria d'Assegurances i Reassegurances SA. l'informarà sobre la privacitat i recaptació d'galetes a les descàrregues i instal · lació d'apps. Confide Corredoria d'Assegurances i Reassegurances S.A.. no es farà responsable de l'ús i utilització de cookies que tercers efectuïn fora dels serveis oferts per Confide Corredoria d'Assegurances i Reassegurances SA, per la qual cosa suggerim que accedeixin als enllaços informatius que inserim a través del present contingut ia la informació proporcionada per tercers a les que accedeixin a través de la pàgina web. Per a qualsevol dubte, aclariment i / o suggeriment referent a les galetes, resar Pong està en contacte a través de correu electrònic info@confide.es. La informació proporcionada pot patir modificacions degudes a actualitzacions o canvis en la política de tractament de cookies. Així mateix, l'Agència Espanyola de Protecció de Dades pugui dictar instruccions i / o recomanacions que facin variar la mateixa.\n& Nbsp; Per a més informació sobre com controlar les galetes vostè pot visitar http://www.allaboutcookies.org/es/


L'Ajuntament entrega un xec de més de 4.000 euros a Aspronis, de la Cursa de Nadal solidària | Nova Ràdio Lloret\nEl moment d'entregar el xec, aquest dijous\nL'alcalde destaca que és una satisfacció poder vincular esport i solidaritat i veure la bona acollida que té cada any aquesta iniciativa.\nL’Ajuntament ha lliurat a Aspronis els diners recaptats a la Cursa de Nadal Solidària. El xec puja a 4.333 euros.\nPer a l’alcalde, Jaume Dulsat, és una satisfacció poder vincular esport i solidaritat i veure la bona acollida que té cada any aquesta iniciativa. Més de 800 persones varen participar a la Cursa de Nadal Solidària del passat 22 de desembre. Constava d’un recorregut de 5 quilòmetres, amb sortida i arribada a les pistes d’atletisme. També hi havia, com cada any, la cursa infantil.\nLa cursa del desembre passat (NRLL)\nL’any anterior, els diners es van destinar a la campanya de càncer infantil #PelsValents de l’Hospital de Sant Joan de Deú. Enguany han anat a parar a Aspronis, una fundació amb una important implicació amb el territorio. Ajuda persones amb discapacitat intel•lectual oferint-los assistència professional adequada per garantir-los qualitat de vida i la seva integració social i laboral.\nCursa de Nadal solidària\nArticle anteriorEl Club Futbol Lloret tancarà la primera volta al camp del Sabadell Nord\nArticle següentUn equip xinès de bàsquet passa uns dies entrenant-se i coneixent l’entorn a Lloret de Mar\nFins al 17 de febrer tothom que vulgui pot fer arribar la seva proposta al Govern a través del web municipal.


L'impacte del ritme circadiari sobre la nostra salut - Ecoarrels\n14abr. 14 abril, 2021\nL’impacte del ritme circadiari sobre la nostra salut\nL’impacte del ritme circadiari sobre la nostra salut és de vital importància si volem optimitzar els beneficis d’una dieta saludable. Però què és aquest ritme de nom tan desconegut? Ho aprendrem en aquest article.\nEl nostre cos és com un rellotge i moltes de les funcions fisiològiques estan determinades per cicles. Cada vegada és més evident la importància de respectar aquests cicles i ritmes biològics del nostre cos per tal de gaudir d’una bona salut.\nQuè mengem i com mengem, com dormim… Tot està relacionat entre si. ¿Sabies que si no dorms bé això pot tenir un impacte sobre la gana o la utilització dels nutrients? ¿O que l’horari de menjar és important per tal de fer bé la digestió?\nEvidentment això afecta tant els més petits com els adults, i és important establir uns hàbits per tal que els nens i nenes aprenguin la importància de respectar aquests ritmes.\nQuè és la cronobiologia?\nLa cronobiologia és una especialització de la biologia que té com a objectiu estudiar aquests ritmes periòdics de l’organisme.\nEls ritmes circadiaris són aquells que es desenvolupen durant un dia (24h) i regulen moltes funcions metabòliques com per exemple la gana, la sacietat, la son…\nAquests estan condicionats per senyals d’entrada:\nAquests senyals d’entrada, al seu torn, regulen senyals de sortida:\nActivitat física i sensació energia\nRitmes endocrins (secreció d’hormones)\nRitmes afectius i cognitius\nQuè passa si s’altera el nostre ritme circadiari?\nEls comportaments o hàbits que provoquen una alteració dels ritmes circadiaris a la llarga poden causar el que s’anomena cronodisrupció. Aquesta va acompanyada de trastorns i patologies com poden ser: l’envelliment prematur, malalties cardiovasculars, metabòliques, hipertensió arterial, obesitat, depressió, càncer etc.\nQuè puc fer per regular els meus ritmes circadiaris i els dels més petits?\nLa melatonina és l’hormona encarregada de fer que ens quedem adormits i tinguem un son reparador. Aquesta se secreta durant la nit quan hi ha absència de llum i quan es fa de dia i la llum entra per la nostra retina disminueixen els nivells de melatonina i augmenten els de cortisol, el que provoca que ens despertem al matí.\nA part, la melatonina participa en funcions fonamentals com la regulació de la pressió arterial i la funció immune.\nAnteriorment els nostres avantpassats no tenien problemes en regular el cicle de la son, ja que quan es feia fosc anaven a dormir i es despertaven amb el sol. Actualment, la llum artificial i la llum dels aparells electrònics a la nit ens inhibeix la producció d’aquesta hormona tan important, i això fa que no descansem bé i augmenta les possibilitats que patim malalties.\nPer tant els consells claus d’aquest punt seran:\nExposar-se al sol durant el dia i a la foscor durant la nit. Anar a dormir d’hora, evitar llums enceses i pantalles a la nit. Despertar-se amb el sol.\nEls horaris socials\nSón aquells que marquen l’hora a la qual ens hem de despertar per anar a l’escola o a treballar, també marquen l’hora en què fem els àpats… Tots ells són imposats per la societat en què vivim i en moltes ocasions és difícil que coincideixin amb el nostre rellotge intern.\nHoraris regulars dels àpats: Sopar d’hora i lleuger i no menjar a la nit. Horaris regulars de son. Reduir els nivells d’estrès. El cortisol és l’hormona que se secreta quan tenim estrès i és la pitjor amiga de la salut. Incorpora la meditació i aprendre a gestionar-lo serà clau.\nQuan fem activitat física se secreten una sèrie d’hormones com la serotonina, dopamina i endorfines que ens mantenen desperts i actius, això ja ens dóna una pista de quina serà la millor hora del dia per realitzar exercici físic i quina la millor hora per estar tranquils llegint un llibre o fent treballs manuals amb els nens i nenes.\nNo practicar exercici físic durant la nit, intentar reservar-lo al matí. A la nit fer activitats com poden ser: llegir un llibre, escriure, parlar amb els familiars, dibuixar, meditació o respiracions… Evitar substàncies com l’alcohol, el cafè, el té i aliments que tinguin cafeïna. Mantenir l’habitació ventilada. Ja que el descens de la temperatura corporal a la nit ens ajuda a dormir millor, de fet es recomana dormir sense o amb poca roba. Dormir les suficients hores. La Societat Espanyola de la son recomana: Nounats (0-3 mesos): 14-17 h. Lactants (4-11 mesos): 12-15 h. Nenes i nens petites (1-2 anys): 11-14 h. Edat preescolar (3-5 anys): 10-13 h. Edat escolar (6-13 anys): 9-11 h. Adolescents: (14-17 anys): 8-10 h. Adults (18-64 anys): 7-9 h. Persones grans (> 65 anys): 7-8 h.\nQuan és de dia i hi ha llum solar, els nostres òrgans es preparen per fer la digestió i utilitzar l’energia i els nutrients que ingerim, en canvi durant la nit quan se’n va el sol els processos digestius disminueixen i el cos es prepara per descansar i posar en marxa la reparació dels teixits. Si mengem durant la nit les funcions digestives es trobaran reduïdes, això pot afectar a l’absorció de nutrients, com per exemple el sucre. Baixos nivells d’insulina faran que tinguem més sucre en sang del que hauríem de tenir i a la llarga augmenta el risc de patir malalties com la diabetis.\nMenjar durant el dia. Fer dejú durant la nit (sopar d’hora i deixar les suficients hores de repòs). Dormir les hores suficients, ja que dormir poc pot portar a una alteració de la ingesta.\nAixí doncs, l’impacte del ritme circadiari sobre la nostra salut és important. El nostre consell és ensenyar als nens i nenes uns hàbits compatibles amb una bona gestió dels ritmes circadiaris des de ben petits. Si mengen en els horaris adequats, tindran millors digestions i gaudiran d’una son de millor qualitat i creixeran millor. Tot està connectat!\nSi voleu un esquema visual on tot el que s’ha explicat més a dalt es pot consultar de manera fàcil de recordar, visiteu el nostre perfil d’Instagram aquí.\nPodeu llegir més consells de la nostra dietista Mireia Oriol a l’apartat de salut i nutrició del nostre blog clicant aquí.\nFoto capçalera per drobotdean – www.freepik.es


Rubiales es querella contra una arquitecta per haver falsificat la seva signatura\nLuis Rubiales en una imatge d'arxiu\nYasmina Eid-Macheh hauria imitat la firma del president de la RFEF i l'hauria presentat a jutjat\nLa Justícia ha admès a tràmit la querella criminal interposada per l’actual president de la Real Federació Espanyola de Futbol, Luis Rubiales, en contra de l’arquitecta Yasmina Eid-Macheh Sánchez per presumpta falsedat documental i estafa processal. Eid-Macheh ja havia estat condemnada el passat mes de febrer, després d’haver cobrat per un projecte de l’Associació de Futbolistes Espanyols quan Rubiales era el seu president, i que l’arquitecta finalment no va realitzar.\nAra, ha estat el Jutjat d’Instrucció número 3 de València qui ha admès una altra demanda contra ella per intentar falsificar la signatura de Rubiales i haver aportat a la Justícia un document amb aquesta rúbrica. Tot això, en el context de la construcció de la Casa del Futbolista de l’AFE, el pas de la qual pels jutjats ja va provocar que Eid-Macheh fos condemnada a pagar 28.593,50 euros per incompliment de contracte.\nAixí, el demandant ha constatat que la seva signatura hauria estat utilitzada i manipulada en un document que es va presentar com a prova al jutjat, per a llavors intentar demostrar que es van lliurar uns projectes durant la primera fase de la citada Casa del Futbolista i que després no van existir. Segons l’acte del magistrat Francesc d’Assís Silla Sanchís, s’han incoat diligències prèvies per a esbrinar si l’arquitecta va falsificar o no la signatura de Rubiales. Igualment, i per idèntics delictes, ha estat demandat Juan José García Valverde, soci i nuvi d’Eid-Macheh.


PROTAGONISTA II: LA FLOR ~ DIARI APÍCOLA\nPROTAGONISTA II: LA FLOR\nPosted by: ECOLLUITA - Diari Apícola - 17:53\nA continuació us faig l'entrega de la segona part de la introducció del programa sanitari de l'Esteve Miràngels, on el protagonista és la flor. Properament faré entrega de la tercera part que parlarà de l'apicultor.\nLes plantes amb flor o angiospermes constitueixen el grup de vegetals més diversificat en nombre d’espècies a la Terra. En el registre fòssil, les angiospermes van aparèixer durant el Cretaci i el seu èxit evolutiu ha estat tan gran, que avui dia són els vegetals dominants en els sistemes terrestres. El nom d’angiosperma vol dir “que fa les llavors a dins d’una cavitat”, és a dir, a dins d’un fruit. Per tant, amb l’aparició de les angiospermes també va aparèixer el que hom coneix com a fruit. Als sistemes terrestres existeix un altre grup de plantes que també fa llavors: les gimnospermes com ara pins, avets o xiprers, però aquestes mai fan fruits, només produeixen llavors en branques o fulles especialitzades.\nL’aparició de la llavor va suposar un canvi notable en la forma de dispersió que tenien les plantes. Fins llavors les poblacions de plantes es reproduïen i es dispersaven a través d’espores (com encara ho fan avui dia les falgueres o les molses). La llavor conté un embrió (una planta en petit), unes reserves nutrícies i una coberta sòlida. Algunes d’aquestes plantes feien les llavors a prop de les fulles que produïen pol·len. Gràcies a aquest fet, alguns insectes, com ara els escarabats primitius, visitaven aquestes fulles productores de pol·len per alimentar-se. Aquests escarabats eren molt voraços, ja que menjaven el pol·len i les llavors que anaven trobant. De tal manera, que algunes plantes van començar a protegir les seves llavors a dins d’una cavitat: el fruit. L’aparició d’una estructura que protegia les llavors assegurava a la planta la seva supervivència i alhora afavoria el transport de pol·len que, inconscientment, feien els insectes primitius. Aquest fet, que coneixem amb el nom de pol·linització, va tenir com a conseqüència una major diversitat genètica dels embrions (llavors) que es produïen i per tant un major grau d’adaptació al medi i diversificació de les poblacions de les diferents espècies vegetals. Aquesta relació funcional entre els insectes i els vegetals ha estat un dels trets coevolutius més interessants i importants de la biosfera, tal i com la coneixem avui dia.\nEn les angiospermes, la pol·linització consisteix en la transferència de pol·len d’una flor a l’estigma d’una altra flor, per tal de fecundar els òvuls o les futures llavors. Aquesta transferència pot ser per via aèria, aprofitant els corrents d’aire i el vent o per via dels vectors animals. La pol·linització anemòfila sovinteja en plantes que viuen en llocs freds, amb pocs insectes i que generalment tenen flors poc vistoses, com ara les de les gramínies. Tanmateix, les espècies de pol·linització anemòfila normalment fan poblaments molt densos i es veuen obligades a produir grans quantitats de pol·len, el que suposa una elevada despesa energètica per a la planta.\nLa major part de plantes amb flor utilitzen vectors per carretejar el pol·len d’una flor a una altra. Es tracta de vectors animals com ara els insectes, essent les abelles un dels més comuns, especialment en els ecosistemes mediterranis, tot i que també existeixen flors pol·linitzades per ocells o ratpenats. Els insectes solen presentar molts pèls i apèndixs sobre la seva superfície (exoesquelet), de tal manera que en visitar les flors sovint queden enfarinats amb moltíssims grans de pol·len. Com que un insecte visita diverses flors, inconscientment actua com un agent transportador de càrregues pol·líniques dels estams d’una flor a l’estigma d’una altra flor. Cada descàrrega de pol·len en un estigma possibilita la formació de nombroses llavors.\nLes abelles socials són molt bones pol·linitzadores, ja que en tenir una gran quantitat de cria per alimentar han d’estar sempre cercant aliment a les flors. A més, quan les abelles treballen només visiten exclusivament flors d’una espècie vegetal. Aquesta fidelitat garanteix que el pol·len de les flors d’una planta arribi a les flors d’una altra planta de la mateixa espècie, en conseqüència la pol·linització és excel·lent. El pol·len que arriba a un estigma humit germina, donant lloc a un tub pol·línic, que travessa tot l’estil fins arribar a posar-se en contacte amb un òvul a l’interior de l’ovari. En aquest moment el gra de pol·len emet dos nuclis espermàtics (gàmetes masculins no flagel·lats). Un d’aquests nuclis fecunda l’ovocèl·lula (gàmeta femení) i l’altre es fon amb dos nuclis de l’òvul per formar un teixit nutritiu: l’endosperma secundari, que nodrirà al futur embrió de la llavor.\nLes plantes poden ser autofèrtils, és a dir, en flors de la mateixa planta el pol·len és capaç de fecundar òvuls i formar llavors. Es tracta de plantes on la pol·linització s’efectua de forma espontània, com ara en moltes gramínies i algunes lleguminoses. La major part de plantes són autoestèrils, és a dir, que a nivell de l’estigma la planta pot reconèixer el seu propi pol·len i no el deixa germinar. Aquestes flors només admeten el pol·len de flors que provinguin d’una altra planta, s’entén de la mateixa espècie. Aquest fenomen es coneix com a pol·linització encreuada.\nEl fenomen de la pol·linització permet a les plantes generar una quantitat notable de llavors (els embrions), molt diversificats genèticament, evitant en gran mesura els efectes perniciosos de la consanguinitat. Un altre cas ben conegut és el dels arbres fruiters, com els cirerers, les pereres o les pomeres que són autoestèrils i per tant necessiten peus de varietats diferents que donin un pol·len compatible per produir llavors. Paral·lelament, si les flors d’aquestes espècies estan ben pol·linitzades, la producció de fruits pot augmentar fins a sis vegades més i assoleixen una qualitat més alta. Als sistemes naturals, tant si les plantes són autofèrtils com si són autoestèrils, la presència de molts insectes pol·linitzadors, com ara l’abella, incrementa notablement la producció de llavors i fruits, fet que és molt important pel manteniment de la biodiversitat.\nEls insectes pol·linitzadors poden ser escarabats, mosques, papallones i abelles diverses. Aquesta activitat pol·linitzadora té una notable importància biològica, ja que assegura la producció de llavors de moltes plantes. Els insectes visiten les flors amb la finalitat d’obtenir aliment, principalment sucres que troben en el nèctar, que és una font d’energia excel·lent per poder volar i alimentar les seves cries. A més del nèctar, els insectes també troben aminoàcids i proteïnes en el pol·len, aliments indispensables per al seu creixement. A nivell de les angiospermes, la pol·linizació encreuada que fan els insectes els garanteix una notable producció anual de llavors, genèticament diversificades. Al mateix temps, tenim un estalvi energètic, ja que amb una quantitat reduïda de pol·len s’obté una màxima eficiència en la pol·linització.


D'un contenidor de Palma al Museu Marítim: la història de 3.800 negatius de la postguerra\nLes imatges, sobretot captades en diumenge, al port i al litoral, les va trobar Toni Amengual\n3 min. Barcelona 17/06/2020 13:49\nMoll de Barcelona. Tusquets/Museu Marítim\nEl col.leccionista mallorquí Toni Amengual va trobar un munt de rodets, dins uns sobres marrons, tots ells documentats, entre dos contenidors d’escombraries, a Palma el 2004. En total eren 3.800 negatius sobre plàstic, en format 6x6, en blanc i negre i en bon estat de conservació. Eren sobretot imatges històriques del port de Barcelona, de pobles de la costa catalana i de l’interior de Catalunya. No hi havia pràcticament fotografies d’edificis ni de carrers i la majoria es van fer en diumenge. Mostraven escenes quotidianes als molls, els treballadors del port, embarcacions, espais públics, zones d’esbarjo, platges... Curiosament, enlloc apareixia Mallorca.\n651x366 Platja de Castelldefels. Tusquets/Museu Marítim Platja de Castelldefels. Tusquets/Museu Marítim\nLes imatges van ser captades entre els anys 1942 i 1959 i, fins fa pocs mesos, no se sabia qui les havia fet. Amengual va rescatar tot aquest material i en va tenir cura. "No es pot llençar una cosa així, per això les vaig rescatar", diu. Des d’aleshores ha conservat, documentat i digitalitzat el fons fotogràfic com a col·leccionista privat, i aquesta setmana el Museu Marítim de Barcelona ha fet públic que la Diputació de Barcelona l’ha adquirit per un import de 15.000 euros. "No vull que es repeteixi el mateix i que el dia que jo desaparegui algú les tiri a les escombraries o les vengui en un mercat ambulant", explica el col.leccionista mallorquí.\nL'autor és el químic i empresari Joaquim Tusquets\nQuan Amengual va rescatar les fotografies del contenidor va veure que en un dels sobres hi havia el nom de Tusquets. Tanmateix, no en va esbrinar res més i no va ser fins el mes de maig passat que el periodista del diari El País Cristian Segura va revelar el nom de l’autor: Joaquín Tusquets de Cabirol, un químic i empresari de Barcelona. "A casa no hi donàvem gaire importància a això de les fotografies. Era un hobby del pare, com les seves partides de golf a Sant Cugat", explicava a El País el fill de l’empresari, Joaquín Tusquets Gras.\n651x366 Pailebot. Tusquets/Museu Marítim Pailebot. Tusquets/Museu Marítim\nLes fotografies formaran part de l’arxiu del museu que té poc testimoni gràfic d’aquesta època. “Es tracta d’una col·lecció fotogràfica corresponent a un període de temps caracteritzat per la manca de recursos i la dificultat per adquirir material fotogràfic –diu el Museu Marítim en un comunicat–. El valor testimonial d’aquestes fotografies i la gran habilitat tècnica i sensibilitat artística de l’autor li atorguen un valor afegit". Però quedaran algunes incògnites per resoldre. Com per exemple per quin motiu les fotografies d'un empresari de Barcelona van anar a parar a un contenidor de Palma.


El retail català supera les vendes anteriors a la pandèmia\nEls establiments de Comertia registren un creixement del 5,3% en un desembre desigual per al sector\nRedacció VIA Empresa Barcelona. 05 de gener de 2022 10:16\nEl comerç retail familiar català tanca un desembre positiu amb males previsions per les restriccions | iStock\nL'indicador de vendes dels establiments de Comertia indica un creixement del 5,3% en comparació amb el desembre anterior a la pandèmia. Els establiments associats a l'entitat del retail familiar català han tingut, però, resultats desiguals: un 58% dels comerços han registrat creixement en les vendes, mentre que un 42% les han disminuït.\nComertia ha detectat especials dificultats en els establiments de restauració, en què, com recorden, les restriccions han suposat anul·lacions en reserves i reducció d'aforaments, que han generat un retrocés en les vendes del 16%. Des de l'inici de les restriccions, el conjunt de les empreses de Comertia han vist les seves vendes reduïdes en un 4,6%.\nEl portaveu i president de Comertia, David Sánchez, ha recordat a les administracions que "qualsevol anunci de restriccions ha d'anar acompanyat de compensacions directes per a les empreses de restauració i comerç". Segons lamenta l'associació, els empresaris membres no es mostren "optimistes" amb la campanya de reis, i esperen una caiguda en les vendes propera al 5%.\nGerman Cid deixa la presidència de Comertia\nEls establiments de Comertia augmenten les vendes pel turisme i les rebaixes\nComertia vol fer-se un lloc a la Cambra de Comerç


Decàleg per a museus i equipaments culturals: com els podem fer més atractius per al públic familiar? - Fundació Carulla\n/Cultura i societat /Cultura i sostenibilitat /Museu de la Vida Rural\nEls 10 punts per fer dels museus i equipaments culturals un lloc de visita per al públic familiar\nEl Patronat de Turisme de la Diputació de Tarragona ha elaborat el Decàleg per a museus i equipaments culturals amb l’objectiu que aquests espais millorin el seu atractiu per al públic familiar que els visita.\nLes principals conclusions de l’estudi sobre nous models de museus i equipaments s’han elaborat a partir de la feina conjunta amb responsables i gestors d’espais culturals del territori i les famílies, en el marc de l’Operació Patrimoni Cultural del PECT TurisTIC en família.\n1. Informació pràctica sobre les visites\nLes famílies necessiten disposar d’una informació pràctica prèvia que els ajudi a preparar la visita. Els formats audiovisuals o les recomanacions d’altres usuaris poden ser una bona manera per fer-ho.\n2. Desconnectar i connectar amb l’experiència\nLa primera impressió és important. Comptar amb un espai de benvinguda que desperti la curiositat i la motivació et prepara per poder connectar amb l’experiència.\n3. Sentir-se com a casa\nUna bona benvinguda predisposa les famílies a gaudir plenament de la visita. A més, els programes de promoció i difusió especialment adreçades a la població local, permeten singularitzar la relació amb aquest públic.\n4. Espais adaptats per a tothom\nLes zones s’han d’adaptar a les necessitats de tots els membres i la tecnologia ha d’estar integrada de manera natural.\n5. Participar i emocionar-se\nA més de la dinamització de la visita, les famílies han de poder triar el grau d’implicació i decidir com volen relacionar-se amb l’equipament cultural.\n6. Continguts didàctics i entenedors\nPer aprendre de manera lúdica i pedagògica, les activitats fonamentades en les habilitats com l’expertesa, l’empatia, l’orientació i l’educació són les més valorades pel públic familiar.\n7. Viatjar en el temps\nLes famílies volen transportar-se a diferents èpoques a través d’elements quotidians que els ajudin a imaginar, conèixer i entendre la història a través de l’experimentació de diferents materials.\n8. Interactuar amb els espais i les històries\nCercar experiències immersives com visites teatralitzades o activitats de recreació històrica perquè les famílies experimentin la història d’una manera única i vivencial.\n9. Combinar diferents tipus d’activitats\nTallers experimentals, gimcanes o escape room poden ser activitats complementàries i variades que permeten participar de les visites d’una manera dinàmica i activa.\n10. Visites dinàmiques amb ritmes diferents\nLes activitats han de garantir uns ritmes adaptats a les famílies. Habilitar punts de sortida o rutes alternatives permet a les famílies organitzar-se i fer els descansos necessaris.


Apartment Les Tommeuses.9 Tignes França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nApartment Les Tommeuses.9Apartament-, Val Claret, Tignes, França, 73320 - Veure al mapaPuntuació dels comentaris5,6Basada en3comentarisApartment Les Tommeuses.9Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Tignes, Apartment Tommeuses II Tignes és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartment Tommeuses II Tignes ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes, habitació familiar. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara balcó/terrassa, cuina americana, forn microones, renta vaixelles, sala d'estar per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Tommeuses II Tignes és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Tignes.\nCal que informeu el Apartment Les Tommeuses.9 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 500 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Consulta sobre un expedient sancionador obert per la manca del número d’inscripció al Registre de Turisme de Catalunya\n” M’han notificat una multa per no tenir el número de registre d’un habitatge que llogu per setmanes a estrangers durant l’estiu. Tinc el pis anunciat en diferents pàgines web. Què puc fer? No puc recòrrer la sanció? Ningú[…]\nConsulta sobre la fiança legal obligatòria en contractes arrendament\n” Es obligatori demanar una fiança d’un mes en un contracte d’arrendament d’habitatge? A on s’ha d’ingressar i quin termini hi ha per poder-ho fer?” La Llei d’Arrendaments Urbans estableix l’obligació[…]\nConsulta sobre la resolució del contracte arrendament\n” Quines són les causes que preveu la llei per cancel·lar el contracte de lloguer que vaig signar amb el meu llogater? “ En caracter general, l’incompliment de qualsevol de les obligacions resultats del contracte d’arrendament que[…]\n” M’han traspassat un local que té llicència de bar musical. L’amo[…]\nConsulta sobre caiguda pel mal estat de conservació d’una vorera\n“La meva mare va caure i es va trencar la tibia arran d’una caiguda[…]\nConsulta sobre la durada mínima dels contractes darrendament habitatges\n” Amb la meva parella volem llogar un pis directament a un particular, sense[…]\nConsulta sobre custòdia compartida\n” En casos de separació, quina és la norma general sobre la custòdia del[…]


Olot comença les obres del túnel entre els aparcaments del Firal i el Firalet - Diari de Girona\nOlot comença les obres del túnel entre els aparcaments del Firal i el Firalet\nx.v. 23.02.2018 | 10:36\nL'Ajuntament d'Olot ha començat les obres del túnel que ha d'ajuntar els aparcaments subterranis del Firal i del Firalet. Amb motiu de les obres dels túnels, l'Ajuntament ha hagut de modificar la senyalització provisional del trànsit. La finalitat dels túnels és evitar que els usuaris dels aparcaments hagin de transitar per la superfície quan la remodelació del Firal estigui acabada.\nL'alcalde d'Olot, Josep Maria Corominas (PDeCAT), ha explicat que el túnel serà una peça clau perquè l'Ajuntament aconsegueixi que el nou Firal sigui d'ús majoritari de vianants.\nCorominas també ha avançat que les obres del nou edifici d'habitatges que s'elevarà a l'Illa del Teatre ja han començat. La construcció de l'immoble és privada. Els promotors i l'Ajuntament han acordat que la construcció de l'edifici coincideixi amb la remodelació del Firal, perquè un cop acabada la reforma no hi hagi obres. Per tal de fer l'edifici, l'Ajuntament va haver d'aprovar modificacions en el Pla d'Ordenació Urbanística Municipal.\nL'alcalde ha indicat que les obres de trasllat del transformador que hi havia al Firal Petit estan molt avançades i que aviat tindrà lloc la desconnexió de l'equipament i la connexió del nou. Segons ell, es tractarà d'un treball simultani de molta complexitat.\nHan començat els treballs de pavimentació de la via lateral de la part esquerra i els de la part de davant del Teatre Principal estan molt avançats. En la part central, la col·locació de lloses avança fins prop de la quarta part del passeig.\nTambé han col·locat alguns dels fanals de disseny del nou enllumenat i han tret els arbres de davant d'edificis amb interès com el Teatre Principal o la casa Gaietà Vila (llibreria Drac).\nLa previsió és que una part considerable de la remodelació del Firal estigui acabada per l'abril, poc després de la Setmana Santa.\nDins del calendari\nL'alcalde ha explicat que les obres segueixen les previsions del calendari, per la qual cosa a l'estiu el nou aspecte del passeig estarà molt configurat, i que en les festes del Tura, almenys una part ja es podrà fer servir per fer-hi concerts i actes.\nAmb motiu de la posada en servei parcial del Firal, la Comissió de Festes i els gestors culturals de l'Ajuntament treballen en la creació d'una programació especial.\nDe sempre, el passeig del Firal és una peça central en l'acolliment d'actes festius.


Àrea de Medi Ambient i Sostenibilitat d'Andratx | L’Àrea de Medi Ambient i Sostenibilitat d’Andratx presenta les xifres obtingudes en la recollida de residus del darrer any\nL’any 2009 ha tancat amb una reducció de més del 10% pel que fa a la fracció del rebuig i de residus en general, que es tradueix en unes 1000 Tn menys de residus que no s’han duit a incinerar. Aquest pareix un dels efectes de l’actual crisi econòmica. Cal fer especial menció al nucli de s’Arracó, on després de poc més d’un any de la implantació del sistema de recollida porta a porta, aquest es troba totalment consolidat. El reciclatge al nucli de s’Arracó arriba fins al 80%.\nA més de la bona feina realitzada pels particulars, és important destacar la millora que s’ha observat per part dels generadors singulars del Port d’Andratx, Sant Elm i Camp de Mar, els quals han aportat 116 tones recollides selectivament cosa