U životu svakoga od nas selidbe predstavljaju vrlo stresan period, jer pored velikog i značajnog posla koji treba obaviti, podrazumeva i ozbiljnu promenu u životu. Prilikom selidbi stres najčešće izaziva činjenica da u vezi sa selidbom uvek ima mnogo posla, jer je za selidbu potrebno da čitav svoj život da spakujete u kutije i kese, da ih nekim transportnim sredstvom prevezete do nove lokacije, i da ih tu sve raspakujete. Ukoliko tome dodate i činjenicu da su selidbe najčešće i vremenski ograničene, da je potrebno da u određenom roku sve to završite, to izaziva dodatnu tenziju.\nDa vam selidba ne bi predstavljala opterećenje, naša preporuka jeste da angažujete pravu profesionalnu agenciju, koja može da bude vaša desna ruka u ovom procesu. Bilo da je u pitanju Beograd Srbija ili inostranstvo firma Selidbe Beograd Stošić jesu profesionalna agencija koja se bavi organizovanjem svih tipova selidbi gde god je to potrebno, a naša najbolja preporuka jesu godine iskustva tokom kojih smo potvrđeni kao kvalitetna agencija za selidbe, ali i zadovoljni klijenti kojih je iz godine u godinu sve više. Selidba ne mora da bude najgori period u vašem životu, sa pravim saradnicima ona može biti jedno iskustvo više, jedan novi početak i jedna lepa, nova priča u vašem životu.\nFirma za seljenje po Beogradu\nBeograd je područije za koje je naša agencija za selidbe posebno specijalizovana i u kome se snalazimo najbolje. Selidbama koje smo obavili u Beogradu ne zna se broj, a svi korisnici naših usluga uvek se ponovo vraćaju, kad god su im potrebne usluge naše agencije, jer znaju da na nas mogu da se oslone, da imaju pouzdane partnere koji će učiniti sve što mogu da njihova selidba prođe bez komplikacija i stresa. Pokrivamo čitavo područije Beograda, kako uži centar, tako i sva prigradska naselja, jer za našu agenciju ne postoje granice, želimo da pomognemo svima kojima je naša pomoć potrebna.\nNaša agencija pokriva svaku opštinu u Beogradu, sva naselja izvan samog grada Beograda, sva ona mesta koja se nalaze u okolini, a u kojima imate stambene ili poslovne prostore koje treba preseliti. Naš je iskreni savet da ne pokušavate sami da organizujete svoju selidbu, posebno ako do sada tako nešto već niste radili, jer iako na prvi pogled možda ne izgleda tako, u pitanju je vrlo zahtevna operacija, koja iziskuje mnogo vremena, pažnje i snage. Prepustite stvar pravim profesionalcima, koji za vas selidbu u Beogradu obavljaju brzo, efikasno i sa stilom.\nSelidba Beograd Srbija medjunarodne selidbe u inostranstvo i iz inostranstva\nPosebna pogodnost koju naša agencija nudi svima koji žele sa nama da se upuste u pustolovinu zvanu selidba jeste i mogućnost besplatne procene selidbe. U pitanju je mogućnost da nam se javite, da nam kažete da vam je potrebna usluga selidbe, ali da biste pre toga želeli da znate koliko bi okvirno selidba trajala i koliko bi vas sve to na kraju koštalo. Naš tim može istog dana biti na vašoj adresi, da uradi pregled veličine prostora koji treba preseliti, količine stvari koje treba spakovati i da ispita teren u okolini prostora koji se seli, kako bi se prikupile sve relevantne informacije u vezi sa selidbom koju treba obaviti, i u skladu sa tim odredilo koliko bi mogla trajati i koja će cena selidbe na kraju biti. Na osnovnu ovoga možete zaključiti da je sa nama sve transparentno i otvoreno, da pre nego što krenemo sa poslom imate sve potrebne informacije koje vam trebaju da donesete odluku, a naš zadatak je da se postaramo da na kraju obavljene selidbe budete zadovoljni našom uslugom.\nPored organizovanja same selidbe vašeg doma ili poslovnog prostora, naša agencija može da vam obezbedi i stručnu ekipu za sve prateće usluge u vezi sa selidbom, koje vam mogu biti potrebne i koje ne morate sami obavljati. Naši zaposleni dugo su deo tima, tako da imaju dovoljno znanja i iskustva da vam pomognu u svakom segmentu selidbe, da biste se osećali sigurno i da znate u svakom trenutku da su sve vaše stvari bezbedne. Ukoliko želite, možemo umesto vas da organizujemo utovar i istovar svih vaših stvari, ako vam je potrebna pomoć oko montaže i demontaže nameštaja, i tu smo eksperti, ali i u slučaju da vam je potrebna podrška u vezi sa pakovanjem stvari, naši ljudi mogu da vam se nađu na usluzi. Selidbe Stošić na jednom mestu nude sve što vam je potrebno da organizujete brzu, efikasnu i kvalitetnu selidbu vašeg stana, kuće ili poslovnog prostora, a naša misija je da sa svakom selidbom dobijemo još jednog zadovoljnog klijenta.\nKada razmišljate o selidbi, sigurno niste ni svesni šta vam je sve potrebno, da selidba prođe bez problema. U okviru naše ponude, nudimo svim klijentima i mogućnost da im obezbedimo potrebnu opremu da bi selidbu uspešno priveli kraju. Tu se pre svega misli na različite vrste i veličine kartonskih kutija, u koje možete spakovati sve vaše stvari, zatim pucketava i streč folija, koje se koriste kako bi se vaše stvari dodatno zaštitile u transportu i rukovanju njima, zatim selotejp trake, obeleživače, i mnoge druge elemente, koji će vam biti neophodni da na pravi način vaše stvari spakujete, obeležite i zaštite tokom selidbe.\nPrva stvar koja vam padne na pamet kada razlišljate o angažovanju profesionalne agencije za organizovanje vaše selidbe jeste cena selidbe. U trenutku preseljenja novac vam je vrlo bitna stavka, jer u novom domu ili poslovnom prostoru ćete sigurno imati dodatnih troškova, dok sve ne postavite na svoje mesto i dok prostor ne postane sasvim funkcionalan. Ako sarađujete sa nama, imate bar jednu brigu manje, jer su cene selidbe vrlo povoljne i veoma pristupačne za naše tržište, jer se zaista trudimo da pomognemo svima onima kojima je naša pomoć neophodna. Selidbu svih vaših stvari možemo da obavimo u vrlo kratkom roku, nekada i za jedan jedini dan, a u skladu sa tim formiramo i cene naših seldibi. Nudimo svim zainteresovanim klijentima vrlo povoljne cene usluge selidbe, a trudimo se i da pomognemo svima kojima pomoć najviše treba, tako da za studentske selidbe ili selidbe penzionera možemo da obezbedimo posebno povoljne uslove selidbi. Sa nama je sve stvar dogovora, a zaista se trudimo da uvek ispoštujemo klijente i da budemo na njihovoj strani.\nSELIDBE KOMBIJEM - KOMBI PREVOZ\nUkoliko nemate mnogo veliki stan ili ne posedujete mnogo stvari koje treba preseliti, naš vam je savet da se odlučite za selidbe kombijem. Naša kombi vozila su vrlo prostrana, značajnih tovarnih kapaciteta, tako da u njih možete smestiti mnogo toga što treba da se preseli, čak iako možda na prvi pogled ne izgleda tako. Kombi vozila koja koristimo tokom selidbi jesu najnovije generacije, potpuno su opremljena da obezbede siguran i bezbedan transport svih vaših stvari do željene lokacije. U zavisnosti od godišnjeg doba, vrste stvari koje treba preseliti, i slično, kombi vozila su opremljena sistemima za hlađenje ili grejanje, tako da u našem kombiju vaše stvari mogu biti sasvim sigurne.\nSelidbe kombijem jesu mnogo bolja opcija za organizovanje selidbe kada su u pitanju uske ulice, područije u kome je uvek velika gužva u saobraćaju, i slično. Sva naša kombi vozila stoje vam na raspolaganju prilikom selidbe.\nSELIDBE KAMIONOM - KAMIONSKI PREVOZ\nKada je u pitanju veća selidba, ili imate stvari koje su većih gabarita, pa ne mogu da se smeste u kombi vozilo, onda vam možemo preporučiti selidbe kamionom, koje su namenjene velikim stanovima, kućama ili poslovnim prostorima. Kamion je pogodno transportno sredstvo kada selite sav nameštaj iz stana, ukoliko imate veliki broj predmeta, mnogo kutija, aparata, i svega onoga što želite sa sobom da ponesete u novi dom. Naši kamioni su vrlo prostrani i očuvani, tako da su sve vaše stvari sa nama potpuno bezbedne. U kamione naše agencije možete da spakujete sve što poželite, ograničenja praktično nema, jer je tovarni prostor ogroman i spreman da se u njega spakuje sve što posedujete, da se vaše stvari upute u pravcu novog odredišta. Kamioni daju mnogo više prostora za manevrisanje stvarima i mnogo više mogućnosti za selidbu svega onoga što poželite, onoga što će vam biti potrebno.\nSelidbe Batajnica – Svaka selidba je priča za sebe i zahteva da\nSelidbe Stošić Beograd 0 comment\nSelidbe Crveni Krst spadaju u usluge selidbe u Beogradu brzo profesionalno i\nSelidbe Karaburma – Za sve stanovnike Karaburme nudimo posebne pogodnosti kada je\nSelidbe sa radnicima u Beogradu i Srbiji brzo i profesionalno! Selidbe sa\nUkoliko su vam potrebne hitne selidbe – mi imamo rešenje! Često se\nSeljenje Beograd – Selidbe su neminovne, deo su svakodnevice u velikim i\nKada tražite selidbe Beograd popusti vrlo često mogu biti jedan od razloga\nKada su u pitanju selidbe i skladistenje Beograd, ovu uslugu nudimo uz\nPrevoz selidbe Beograd je stalna usluga naše agencije. Prevoz za selidbe Beograd\nSelidba ormara i prevoz ormana spada u usluge selidbe u Beogradu, kao\nŠta pitati agenciju za selidbe kada ih pozovete prvi put? Kada da\nPrevoz stvari Beograd – Agencija za selidbe i prevoz stvari Stošić nudi\nKada se organizuju selidbe Beograd preporuka može da bude najvažnija prilikom izbora\nMedjunarodne selidbe Beograd – posebno tražena usluga u poslednjih nekoliko godina kada\nProfesionalne selidbe Beograd – Kako znati da ste izabrali pravu pouzdanu i\nSelidbe Dorćol Stari Grad Beograd radimo takoreći svakodnevno, jer stalno radimo prevoz\nZa selidbe Banovo Brdo predstavlja kraj u kojem naša agencija za selidbe\nCOVID-19 ili Korona virus i selidbe u Beogradu – Sigurni smo da


Na Islandu organizuju 'dan bez telefona'\n/ Magazin / Zanimljivosti / Na Islandu organizuju ‘dan bez telefona’\nNa Islandu organizuju ‘dan bez telefona’\nAnadolija02.11.2018. u 19:37\nOrganizacija Save the Children Iceland ove nedjelje će na Islandu po drugi put organizovati dan bez telefona.\nPredstavnici ove nevladine organizacije su u razgovoru sa novinarima kazali da očekuju da se na ovu inicijativu odazove što veći broj građana te da vrijeme bez telefona; što kvalitetnije i smislenije provedu sa porodicom i prijateljima.\nDodali su kako očekuju da svi oni koji žele da učestvuju u nedjelju od 9 do 21 sat nikako ne koriste telefone.\nNaglasili su kako ovakva i slične inicijative sigurno mogu pomoći građanima da odvoje više vremena za časkanje i odmor u krugu porodice i prijatelja.\nMenadžerica Save the Children Icelanda, Erna Reynisdottir, je kazala novinarima da je prva akcija privukla veliku pažnju građana zbog čega su odlučili da je ponove.\n“Mnogi ljudi su nam kazali da su njihova djeca bila presretna i da ponovo žele provesti dan na isti način. To nam, ustvari, govori da uvijek moramo biti svjesni da ne smijemo dozvoliti da naši telefoni ometaju naše druženje i vrijeme provedeno sa našim porodicama”, rekla je Reynisdottir.\nIz Save the Children Icelanda su kazali da su čak pripremili i prigodne nagrade za građane koji se registruju na njihovoj internet stranici i nedjelju provedu bez telefona u krugu porodice ili prijatelja.\nReynisdottir je poručila da je veoma važno da roditelji svojoj djeci pokažu da su spremni zbog njih ostaviti telefone i provoditi više vremena zajedno u ugodnom časkanju.\n“Naučite djecu da mi kontrolišemo uređaje, a ne oni nas”, rekla je Reynisdottir.


Više od 15 osoba uhapšeno zbog lične karte Andreja Vučića | SEEbiz.eu\nObjavljeno: 10.04.2015 / 12:27\nBEOGRAD - Više od 15 osoba uhapšeno je u više gradova Srbije zbog krađe identiteta Andreja Vučića.\nOsumnjičeni su trenutno na saslušanjima. Ministar unutrašnjih poslova Nebojša Stefanović rekao je krajem novembra prošle godine da je policija "nepobitno utvrdila" da je bilo falsifikovanja lične karte Andreja Vučića kojom je osnovano preduzeće Asomakum.\nSporno preduzeće je osnovano 2010, a kao osnivač i vlasnik vodio se Andrej Vučić, a 2011. račun ove firme blokiran je zbog duga od 20 miliona dinara.\nU oktobru prošle godine Poreska uprava je saopštila da su pre nekoliko godina određena lica, koristeći lažnu ličnu kartu, otvorila "fantomsku firmu" na ime Andreja Vučića i da je još 2010. utvrđeno da brat aktuelnog premijera sa tim nema nikakve veze.\nSektor Poreske policije je u vezi sa tom firmom i tim slučajem, u decembru 2010. pozvao Andreja Vučića, koji je tada kao građanin dao izjavu da sa tom firmom nije povezan.\nIstragom i proverom poslovanja firme, utvrđeno je da je da je ta firma osnovana lažnom ličnom kartom, a na osnovu poređenja sa pravom ličnom kartom Andreja Vučića, ustanovljeno je da je u pitanju falsifikat - fotografija nije identična, pečat MUP-a, potpis, broj lične karte i prijava prebivališta.\nKako je objasnio tadašnji direktor Poreske uprave Marko Marinković, reč je o falsifikatu na starom obrascu lične karte i da je u pitanju fantomsko preduzeće koje je ciljano osnovano radi zloupotrebe u privrednom poslovanju.\nFirma je registrovana u Agenciji za privredne registre (APR), a služila je kao "protočni bojler" za druge firme odakle je izvlačen novac za nelegalnu privrednu aktivnost.\nPoreska policija je nekoliko meseci kasnije, u februaru 2011, sačinila službenu belešku da se ta firma "zbog falsifikata ne može dovesti u vezu sa Andrejem Vučićem, jer je osnovana posredstvom lažne lične karte.\nTagovi: Andrej Vučić, lična karta, Aleksandar Vučić, Nebojša Stefanović


Značajan napredak u sprovođenju zahtjeva UNESCO-a o Kotoru - CdM\nZnačajan napredak u sprovođenju zahtjeva UNESCO-a o Kotoru\nZnačajan napredak ostvaren je na planu implementacije zahtjeva UNESCO-a u vezi sa prirodnim i kulturno-istorijskim područjem Kotora, koji je započet Akcionim planom za postizanje Odluke Komiteta za svjetsku baštinu usvojene u Istanbulu, 2016. godine, konstatovano je na današnjoj, sjednici Crnogorske nacionalne komisije za UNESCO na Cetinju, prvoj u novom sastavu.\nKako je saopšteno iz Ministarstva kulture, sjednicu je sazvao prvi čovjek tog resora i predsjednik Komisije, Aleksandar Bogdanović, sa ciljem da se razmotri stanje očuvanosti Prirodnog i kulturno-istorijskog područja Kotora i Nacionalnog parka Durmitor, ali i informacije o ostalim programima i projektima od značaja za djelokrug rada UNESCO.\n“Ocijenjeno je da je značajan rad ostvaren na unapređenju institucionalno-pravnog unapređenja, ali da predstoje značajne aktivnosti kako bi se pomak ostvario i u samom prostoru prirodnog i kulturno-istorijskog područja Kotora”, naveli su u Ministarstvu.\nPoseban akcenat stavljen je na neophodnost intenzivnije saradnje svih aktera koji djeluju u tom području.\n“Komisija je kao posebno važno ocijenila što je izvještaj izuzetno precizan i što daje smjernice za dalja postupanja, posebno u pogledu izrade Prostorno-urbanističkog plana opštine Kotor i revizije Menadžment plana Prirodnog i kulturno-istorijskog područja Kotora”, rekli su u Ministarstvu.\nNacionalna komisija je preliminarno analizirala i izvještaj Savjetodavne misije UNESCO za Nacionalni park Durmitor.\n“Ocijenila je da takođe treba pospješiti saradnju svih zainteresovanih strana, kako bi se probudila zajednička odgovornost u odnosu na zaštićeni prostor, te kako aktivnosti ne bi bile pojedinačno implementirane, već u sadejstvu svih institucija”, kažu u Ministarstvu kulture.\nCrnogorska nacionalna komisija za UNESCO razmatrala je i aktivnosti povodom implementacije dva međudržavna menadžment plana koji se odnose na transnacionalne nominacije Stećci-srednjovjekovna groblja i Venecijanska utvrđenja od XVI do XVII vijeka.\n“Transnacionalne nominacije su izuzetno važan model saradnje kako za institucije unutar Crne Gore, tako i za međunarodnu saradnju”, zaključeno je na sjednici.\n“Ocijenila je da je od izuzetne važnosti činjenica da je Crna Gora, kao svoju prvu nominaciju za ovu listu, nominovala dvanaestovjekovnu tradiciju Bokeljske mornarice, jednog od najreprezentativnijih nematerijalnih kulturnih dobara Crne Gore”, dodaje se u saopštenju Ministarstva.\nKomisija je razmatrala i programe Čovjek i biosfera, DIKTAS, kao i aktuelne programe iz oblasti obrazovanja i nauke, a zaključeno je da treba dati snažnu podršku institucijama da intenziviraju aktivnosti na primjeni svih ratifikovanih konvenacija, sa posebnom pažnjom na Konvenciju o zaštiti svjetske prirodne i kulturne baštine.\nTagsCrnogorska nacionalna komisija za UNESCO Kotor Ministarstvo kulture nacionalni park Durmitor UNESCO


Dim iznad trećeg reaktora Fukušime 1, radnici evakuisani : Nadlanu.com\nFUKUŠIMA, 21. marta 2011. (Beta) - Sivi dim se od jutros uzdiže iznad trećeg bloka nuklearne centrale Fukušima 1 u Japanu, zbog čega su iz nje evakuisani radnici, a uzrok pojave dima se utvrduje, javila je američka agencija Asošijeted pres (AP).\n"Trenutno utvrdjujemo uzrok dima", rekao je novinarima u Tokiju zvaničnik nacionalne agencije za nuklearnu bezbednost Hidehiko Nišijama.\nDim izlazi iz bazena za skladištenje upotrebljenih šipki nuklearnog goriva, rekao je portparol kompanije Tokio elektrik pauer koja upravlja centralom Fukušima 1.\nZbog ove nevolje, javljaju se bojazni u vezi nivoa vode u bazenu, to jest od oslobadjanja još veće količine radioaktivnog zračenja. Tokom vikenda, u jezgru trećeg reaktora je došlo do iznenadnog rasta pritiska, što je zvaničnike centrale takodje uzbunilo.\nCentrala Fukušima 1 pretrpela je 11. marta tešku havariju usled razornog cunamija koji je opustošio severoistočnu obalu Japana. Sistemi za hladjenje izbačeni su iz stroja, pa je na reaktorima dolazilo do požara, eksplozija i oslobadjanja radioaktivnih materija.\nU toku su napori da se oštećena centrala stabilizuje, a, kako jutros javlja britanski Bi-Bi-Si (BBC), struja je do sada vraćena u tri od šest reaktora. Medjutim, prema podacima agencije Ujedinjenih nacija za atomsku energiju (IAEA), sistemi za hladjenje još nisu reaktivirani.


Igrač utakmice: Srđan Stanić – FK Željezničar\nIgrač utakmice: Srđan Stanić\nPrema izboru žirija sastavljenog od eminentnih novinara, igrač današnje utakmice je Srđan Stanić.\nJednoglasnom odlukom, Srđan Stanić je izabran za igrača utakmice Željezničar – Vitez. Stanić je nastupao svih 90 minuta na poziciji desnog beka. Kod trećeg gola, Armina Hodžića, Stanić je ubilježio asistenciju.\nStanić ističe da je počašćen ovom nagradom.\n– Veoma sam počašćen odlukom da se prva nagrada za igrača utakmice dodijeli upravo meni. Smatram da je to ujedno i zasluga svih mojih saigrača i stručnog štaba. Također, istakao bih da je ova nagrada proizvod kolektiva koji je svojom dobrom igrom omogućio i meni da se istaknem kao pojedinac. Dodjela ove nagrade će zasigurno postati veći motiv svakom igraču koji nosi Plavi dres da pruža što bolje partije u budućnosti, pa tako i meni. Još jednom se zahvaljujem na časti koja mi je ukazana i tvrdim da ću u budućnosti opravdati očekivanja koja idu uz već navedeno, istakao je Srđan Stanić.\nSponzor nagrade “Igrač utakmice” je štamparija GONG.


Prevoz za starije Zrenjanince - Penzin\nPočetna Magazin Godine Prevoz za starije Zrenjanince\nPrevoz za starije Zrenjanince\nStariji Zrenjaninci imaju pravo na besplatan prevoz, ali se plaća izrada “besplatnih” karata\nStariji Zrenjaninci će i ove, kao i prethodnih godina, moći da besplatno koriste gradski prevoz. Plaća se samo izrada besplatne karte, javlja Dnevnik.\nLokalna samouprava je sa preduzećem Net bus sklopila sporazum da sve osobe starije od 65 godina dobiju besplatne karte za prevoz u gradskom saobraćaju. Penzioneri će snositi troškove izrade karata čija visina zavisi od visine penzije.\n„Penzioneri koji imaju primanja 16.000 dinara i manje, izradu karte plaćaju 500 dinara, a oni čije su penzije veće od navedenog iznosa, plaćaju 1.500 dinara“, objasnio je direktor Net busa Goran Agramović.\nTags:besplatan prevozizrada karatapenzioneriprevozsaobraćajZrenjanin


ISTO, SAMO DRUGO IME: Nismo u vojnom savezu s Kinom, to je strateško partnerstvo | WebTribune\nHome SPEKTAR ISTO, SAMO DRUGO IME: Nismo u vojnom savezu s Kinom, to je strateško partnerstvo\nPredsednik Rusije Vladimir Putin izjavio je danas da Moskva i Peking ne planiraju da uspostave vojni savez.\n“Nismo u vojnom savezu s Kinom i nemamo planove da ga uspostavimo”, rekao je Putin na godišnjoj konferenciji za novinare u Moskvi.\nKako prenosi TAS, on je rekao i da je kontraproduktivno i da neće doneti ništa dobro nastojanje SAD, Japana i Južne Koreje da formiraju vojni savez.\nPutin je naveo da Rusija pomaže Kini u uspostavljanju raketnog sistema za rano upozoravanje koji bi delovao strogo kao odbrambeno sredstvo.\n“Naša saradnja s Kinom razvija se, naime, u sferi odbrambene tehnologije”, rekao je predsednik Rusije.\nPrema njegovim rečima, Kina je zemlja s razvijenom tehnologijom, međutim, ovo je pitanje koje zahteva mnogo vremena kako bi se sproveli određeni projekti.\n“Mislim da je Kina sposobna da sama napravi raketni sistem ranog upozoravanja”, istakao je Putin, ali je dodao da to može da učini brže uz pomoć Rusije.\n“To će poboljšati odbrambene sposobnosti našeg strateškog partnera”, rekao je predsednik Rusije.\nPrema njegovim rečima, raketni sistem za rano upozoravanje namenjen je isključivo odbrani zemlje.\nVeliki teroristički napadi najteži izazov\nPredsednik Rusije Vladimir Putin izjavio je danas da su opsada terorista Moskovskog pozorišta i teroristički napad na školu u Beslanu bile najteži test tokom njegovih 20 godina na vlasti.\n“Veliki teroristički napadi su bili najteži izazov. Opsada škole u Beslanu je bila jedna od njih i nikada je neću zaboraviti. Drugi je bio opsada Moskovskog pozorišta”, rekao je Putin na godišnjoj konferenciji, prenosi Tas.\nU terorističkom napadu na školu u Beslanu u Severnoj Osetiji 1. septembra 2004. godine, kada su teroristi tražili nezavisnost Čečenije, poginulo je 344 osoba, među kojima 186 dece, a povređeno više od 700.\nOpsada Moskovskog pozorišta dogodila se 2002. godine kada su čečenski teroristi kao taoce uzeli 900 osoba, od kojih je 130 poginulo.\n“Rusija se značajno promenila u proteklih 20 godina”\nIako se Rusija značajno promenila u proteklih 20 godina, smanjenje siromaštva ostaje glavni izazov, izjavio je danas ruski predsednik Vladimir Putin.\nOn je na godišnjoj konferenciji za novinare rekao da se govori o povećanju realnih prihoda, ali da problem siromaštva nije rešen, prenosi Tas.\n“Ipak, ako pogledamo kakva nam je zemlja bila pre skoro 20 godina i kakva je sada, to su dve potpuno različite države”, rekao je Putin.\nOn je dodao da je zahvalan starijim generacijama koje su izgradile moćnu državu tokom sovjetskog perioda.\n“Mnogo toga je urađeno tokom sovjetskog perioda na šta možemo da budemo ponosni, poput pobede u Velikom otadžbinskom ratu protiv nacističke Nemačke, istraživanja svemira i mnogih drugih stvari. Moramo da budemo zahvalni naših precima, našim očevima i dedovima koji su izgradili tako veliku i moćnu državu”, rekao je Putin.\nOn je ocenio i da smatra da je na budućim generacijama da vrednuju njegov rad kao predsednika države.\n“Trenutno to ne bi trebalo da bude pitanje za nas ili za mene”, rekao je Putin, odgovarajući na pitanje novinara da li sebe smatra istorijskom ličnošću.\nOn je dodao da je mišljenje javnog mnjenje najbolja procena njegove vrednosti.


-Teorija iz Teretane-: Goran Musić - Istorija ekonomskih kriza u kapitalizmu\nGoran Musić - Istorija ekonomskih kriza u kapitalizmu\nTekst će predstaviti osnove marksističke analize vrsta kriza u kapitalizmu. Pri tome, pokušaće da razgraniči ciklične krize kapitalizma od opštijih i skicirati dve tradicije posmatranja kriza iz marksističke perspektive – teoriju nedovoljne potrošnje i teoriju tendencijskog pada prosečne profitne stope. Pri kraju, tekst će opisati dva perioda kapitalističkog razvoja nakon Drugog svetskog rata – „zlatno doba“, od završetka rata do sredine sedamdesetih, i „dugoročni pad“, od tzv. druge energetske krize do danas.\nU zaključku, rad daje uvid u par perspektiva za dalji razvoj globalnog kapitalizma nakon najnovije krize 2008. godine.\n„Posle Velike depresije javila se recesija 1937. Sve do Drugog svetskog rata nije bilo nagoveštaja kraju kriznih godina. Da nije bilo rata, svi su izgledi da bi se depresija nastavila. No, to doba u životu SAD danas je toliko daleko da neki ekonomisti mogu da razviju teorije koje poriču realnost krize, a da se pri tome na njih ne gleda kao na totalne budale.“ Lester Turou1\nU protekle tri decenije termin „društvena kriza“ umnogome je izgubio na težini i potentnosti koje je nekada nosio sa sobom. Mediji ga danas koriste kako bi opisali mnoštvo, naizgled izolovanih, vanrednih događaja u različitim sferama društva. Crna hronika se uvek poziva na „krizu morala“, borbe za partijsku prevlast unutar vladajućih koalicija brzo se unapređuju u „političku krizu“, dok se bankrot velike banke ili pad cena akcija na berzi izjednačava sa „ekonomskom krizom“. Disciplinarna rascepkanost društvene teorije kao i već poslovična odbojnost prema „velikim narativima“ svakako ne doprinose promeni ovakvog stanja u popularnim diskursima. Ovaj tekst će pokušati da ide u pravcu suprotnom od glavnog toka diferencijacije društvenih fenomena i njihovih objašnjenja. Umesto pojedinačnog sagledavanja svake od prostorno i vremenski razbacanih mini-kriza, fokus će biti stavljen na globalne procese dugog trajanja i mnoštvo događaja unutar njih koji u trenutku nastanka možda ne deluju kao međusobno povezani i dovoljno spektakularni da bi ih posmatrači ili sami učesnici prepoznali kao naročito značajne. Po pravilu, tek nagla erupcija dugoročnih istorijskih procesa u vidu otvorenih i oštrih društvenih sukoba otvara mogućnost za sveobuhvatnije interpretacije koje pomenute događaje ređaju u uzročno-posledični tok.\nKapitalizam, kao društveno-ekonomska formacija koja je sklona krizama, redovno stvara uslove za ovakvu vrstu teorijske refleksije i obnove pokušaja objašnjenja istorijskih procesa. Liberalni konsenzus, nastao nakon pada projekta državnog socijalizma, u prvi plan stavlja navodno superiornu ekonomsku efikasnost kapitalizma u odnosu na druge sisteme. Ovo je često ključan argument za njegovo usvajanje kao „najboljeg od svih realno mogućih svetova“. U svojoj najnovijoj knjizi posvećenoj globalnom ekonomskom slomu 2008, Dejvid Harvi (David Harvey) opisuje danas opšte prisutan fetiš tehnoloških i vremensko-prostornih rešenja pod tržišnim zakonima. Savremeni kapitalizam čini se sposobnim za prevazilaženje svih prepreka koje mu se postave na putu neprestanog napretka.\nZdravorazumski uvidi tako često previđaju činjenicu da je tržište suštinski iracionalan i rasipnički mehanizam alokacije ekonomske aktivnosti i raspodele dobara. U kapitalizmu, tokovi društvene reprodukcije odvijaju se kao spolja nametnuti, a ne kao svesno regulisani procesi. Dovoljno je uporediti stepene nesigurnosti u televizijskom izveštavanju dnevnog poslovanja na berzi sa vremenskom prognozom da bi se shvatila bespomoćnost društva pred slepim silama tržišta. Suprotno očekivanjima neoklasične ekonomske teorije, marksistička politička ekonomija tvrdi da tržište ne dovodi do automatske ravnoteže ponude i tražnje, već „večnog kolebanja koje nikada ne dolazi do cilja“.2\nPreduzetnik ne može unapred sa sigurnošću znati da li su mu šanse za profitabilno poslovanje veće u jednoj u odnosu na drugu investicionu priliku. Alokacija ex-post putem pokušaja i greške se tako nameće kao neizbežan način funkcionisanja tržišne privrede. Dakle, čak i da zamislimo tačku u kojoj su ponuda i tražnja u ravnoteži tokom dužeg vremenskog perioda, takvo stanje se ne može postići bez prethodnog rasipanja resursa kroz istrebljujuću konkurenciju i periodične krize.\nKapitalistička privreda razvija se duž cik-cak linije tokom koje se smenjuju periodi prosperiteta i pada. U godinama prosperiteta, kada su profitne stope visoke, kompanije teže da prošire proizvodnju i angažuju nove radnike kako bi sustigli rastuću potražnju. U momentu prezasićenja tržišta, preduzetnici naglo postaju zatrpani zalihama robe koju ne mogu realizovati. Sledi smanjenje obima proizvodnje i otpuštanje „prekobrojne“ radne snage, mere koje samo produbljuju krizu. U trenutku kada se profitne stope ponovo podignu, a agregatna tražnja oporavi, stvaraju se uslovi za novi ciklus ekspanzije. Gore opisani sled događaja predstavlja uobičajeni ritam cikličnih kriza kroz koje prolazi svaka tržišno orijentisana nacionalna ekonomija u vremenskim razmacima od otprilike deset godina. Takve redovne oscilacije treba razgraničiti od generalnih kriza (kriza kapitalizma) koje se javljaju akumulacijom kontradikcija kroz više manjih, cikličnih kriza. Od početka 20. veka, razvojem kapitalizma kao svetskog sistema, krize kapitalizma neminovno se manifestuju kao globalne ekonomske krize. Tokom proteklih sto godina čovečanstvo je prošlo kroz dve takve krize: veliku ekonomsku krizu tridesetih i energetsku krizu sedamdesetih godina prošlog veka.\nMnogi posmatrači ocenjuju globalnu krizu 2008. godine kao početak treće krize ovakvih razmera.3 Poput cikličnih kriza, krize kapitalizma propraćene su smanjenjem obima proizvodnje u preduzećima, negativnim trendom rasta bruto društvenog proizvoda, usporavanjem investicija, nezaposlenošću, padom cena sirovina na svetskom tržištu, nestabilnošću vrednosti akcija na berzama, itd. Međutim, razmera i upornost negativnih ekonomskih trendova u ovim slučajevima za sobom povlače dublje političke i društvene potrese unutar nacionalnih granica, nove geopolitičke saveze među državama i promenu dominantnih paradigmi razvoja. Tokom čitavog 19. veka, klasični liberalizam je na ekonomske krize gledao na način na koji ljudi gledaju na elementarne nepogode. Sve što su države u periodima krize mogle da urade bilo je da stabilizuju svoje ekonomije čvrstim poštovanjem tržišnih mehanizama i sačekaju da oluja prođe. Endrju Gembl (Andrew Gamble) nas podseća kako je između 1845. i 1849. godine skoro milion stanovnika u krizom pogođenoj Irskoj umrlo od gladi, a da pritom vlada Velike Britanije nije našla za shodno da interveniše ekonomskim merama koje bi eventualno ublažile patnje stanovništva.4 Vladajuće uverenje bilo je da tržište, prepušteno samo sebi, uvek postavi temelje za nov period ekspanzije. Na sličan način, sve do izbijanja globalne krize sredinom sedamdesetih godina prošlog veka, ortodoksno ekonomsko shvatanje bilo je da se ekspanzivna faza kapitalističkog ciklusa može produžavati u nedogled pomoću državne stimulacije agregatne tražnje. U situaciji stalno rastuće tražnje sa jedne, i državnih investicija u razvoj novih tehnologija sa druge strane, kapitalisti su navodno bili u poziciji da konstantno prilagođavaju nove pronalaske ljudskim potrebama i proširuju tržište. Ovo shvatanje ostavilo je traga i na levici. Jirgen Habermas razvio je teoriju „krize legitimiteta“ u kojoj je mehanizam ekonomske krize utihnuo pod administrativnim rešenjima i postao podređen borbi za održanje političke i kulturne legitimacije državnih institucija naspram društva.5\nU protekle tri decenije svedoci smo povratka vere u sposobnost kapitalizma da prevaziđe svaku krizu. Odsustvo dužih lomova svetskog tržišta u ovom periodu navelo je mnoge ekonomiste da govore o „novoj paradigmi rasta“, zasnovanoj na naizgled nezaustavljivom rastu cena akcija na berzama. Široka primena novih elektronskih tehnologija u proizvodnom procesu, kao i komercijalna distribucija pronalazaka poput personalnih kompjutera ili mobilnih telefona, stvorili su novi kult progresa i vere u stvaralačku moć tržišta. Dejvid Harvi upozorava na promenu u „mentalnim konceptima“ građana razvijenih kapitalističkih zemalja tokom poslednjih par godina. Finansijski kapitalizam uvukao je široke slojeve stanovništva u ostvarivanje dela dohotka putem zaduživanja, špekulacije na berzi i privatizacije državne imovine, usađujući tako individualizam i princip lične odgovornosti kao kulturnu normu svim društvenim slojevima. Preliminarna istraživanja u SAD pokazuju da mnogi od ljudi pogođenih pucanjem balona cena nekretnina ne okrivljuju sistemska rešenja već sopstvenu nesposobnost da ispune norme dobrog poslovanja koje se navodno očekuju od privatnog posednika.6 Ne radi se dakle samo o nedostatku dužeg istorijskog pamćenja ekonomista, akademske levice i običnih građana.\nEksplozija finansija i berzanskog poslovanja u protekle tri decenije čine da se danas više nego u bilo kom prethodnom periodu, očekivanja javnosti smatraju za presudan ekonomski faktor. Menadžmentski kursevi biznis motivacije na koje firme šalju svoje zaposlene, baš kao i bestseleri o moći pozitivnog mišljenja, igraju vrlo konkretnu ulogu u naduvavanju finansijskih balona koji funkcionišu po sistemu piramidalne prevare. Što investitori predanije veruju u moć tržišta i što se više ljudi aktivno uključuje u finansijske špekulacije, to će cene na berzi jedno vreme nastavljati više da rastu.7\nPa ipak, i pored svih osobenosti perioda u kome živimo, ne postoji ni jedna fundamentalna promena u funkcionisanju kapitalizma proteklih trideset godina koja bi mogla sprečiti otvaranje prostora za borbu interpretacija društvenih i ekonomskih procesa nakon najnovije globalne krize. Imanuel Volerstin (Immanuel Wallerstein) primećuje kako termin „kriza“ krajem prošlog veka umnogome biva zamenjen optimističnijim pojmom „globalizacija“.8\nAntiglobalistički pokret je više voleo da govori o neoliberalizmu nego o kapitalizmu.\nNakon pucanja balona tržišta nekretnina i povratka državne intervencije tokom protekle tri godine, „kriza kapitalizma“ ponovo postaje dovoljno uverljiv opis društvene realnosti. Ekonomisti sa kejnzijanskim shvatanjem globalne krize, kao događaja koji vuče korene iz talasa neoliberalne deregulacije s kraja sedamdesetih godina prošlog veka, dobijaju sve više pažnje u medijima.\nNa sličan način, najnovija kriza vraća snagu teorijama koje se fokusiraju na unutrašnje zakone razvoja kapitalističke robne proizvodnje, a krizu vide kao inherentan deo društveno-ekonomskog sistema u kojem živimo. U sledećem delu teksta pokušaćemo bliže da objasnimo načine na koje marksistička politička ekonomija objašnjava periodične krize.\nVećina ekonomista veruje da je svaka kriza jedinstvena i da samim tim zahteva zasebno objašnjenje. Štaviše, oni uzroke pojedinačnih kriza uglavnom vide u spletu posebnih okolnosti ili spoljašnjem šoku koji sistem naprasno izbacuje iz ravnoteže. Sklonost ka ovakvim objašnjenjima logična je ako se ima u vidu da glavni tok ekonomske teorije ima tendenciju da tržište posmatra kao samoregulišući mehanizam. Analize ovog tipa dominiraju u svakodnevnim osvrtima na aktuelnu krizu. One variraju od pokušaja svaljivanja krivice na konkretne individue i njihove akcije (bilo da su u pitanju moćni berzanski špekulanti koji u trci za što većim profitom zaobilaze pravila igre, dovodeći u opasnost čitav sistem, ili državni regulatori, koji pogrešnim političkim odlukama dozvoljavaju finansijskom kapitalu da se ponaša na uštrb većine običnih građana) do sofisticiranijih osvrta na promene u ekonomskoj filozofiji i zakonodavstvu tokom decenija neoliberalizma, koji su postepeno pripremili teren za današnju krizu. Marksistička tradicija na drugoj strani ne negira važnost egzogenih faktora, ali je sklonija da traži strukturne uzroke krize, inherentne samom procesu društvene reprodukcije pod kapitalizmom.\nNa apstraktnom nivou, materijalističko shvatanje istorije kao smene društvenoekonomskih formacija, uslovljene dijalektičkim odnosom između proizvodnih snaga i odnosa proizvodnje, sugeriše da i u kapitalizmu treba tražiti iste kontradikcije. Radi se konstantnom razvoju proizvodnih snaga i neravnomernoj, skokovitoj promeni proizvodnih i svih ostalih društvenih odnosa. U prvom periodu razvoja kapitalizma, proizvodni odnosi su stimulisali unapređenje proizvodnih snaga društva, dok ih pak danas guše. Kako društveni odnosi kaskaju za evolucijom proizvodnih snaga, oni vremenom postaju preuzak okvir za nastavak nesmetanog razvitka tehnike, tehnologije i proizvodne sposobnosti ljudi. Posmatrano iz ovako široke istorijske perspektive, kriza nije ništa drugo do pokušaj pobune proizvodnih snaga protiv odnosa u proizvodnji i ostalim sferama društva.\nKonkretnije gledano, način na koji kapitalizam organizuje materijalnu reprodukciju društva − putem proizvodnje, koja ima društveni karakter, sa jedne strane, i raspodele rezultata rada, zasnovane na privatnom vlasništvu nad sredstvima za rad, sa druge, kao i eksploatacija ljudskog rada kroz sam proces proizvodnje, neminovno guraju sistem u krize hiperprodukcije. Naime, da bi pokrenuo proizvodnju za tržište privatni preduzetnik unajmljuje sredstva za rad (mašine, zgrade, instalacije itd.), predmete rada (sirovine, gorivo itd.) i radnu snagu. Prva dva faktora proizvodnje prenose svoju originalnu vrednost u novi proizvod. Radna snaga, pak, ima to svojstvo da stvara novu vrednost, i kao takva jeste jedini izvor viška vrednosti. Vrednost robe se tako može izraziti u sledećim vrednosnim kategorijama:\n- postojani kapital (deo vrednosti realizovane robe kojom kapitalista nadoknađuje angažovana sredstva za rad i predmete rada),\n- varijabilni kapital (vrednost potrebna da se reprodukuje radna snaga)\ni višak vrednosti.\nRadnici, dakle, proizvode veću vrednost od one koju im preduzetnik vraća na kraju meseca u vidu najamnine. Ovo za posledicu ima činjenicu da radnici i njihove familije ne mogu kupiti nazad svu vrednost koju proizvedu. Da bi se proširena društvena reprodukcija neometano nastavila, kapitalisti su stoga primorani da negde pronađu tražnju za deo viška vrednosti koji su radnici proizveli a ne mogu ga konzumirati, usled eksploatatorskog karaktera robne proizvodnje. U težnji da realizuje ovaj višak, kapital se širi prostorno – prodirući u zemlje i narode koji ranije nisu bili izloženi kapitalističkim društvenim odnosima (restauracija kapitalizma u Istočnoj Evropi, na primer), i dubinski, u okviru društva koje je već prožeto kapitalom – u vidu komercijalizacije životnih sfera koje su do tada bile izuzete iz tržišne logike (privatizacija obrazovanja, pripremanje hrane, razonoda itd).9\nMeđutim, problemi kapitalističke reprodukcije se ne zaustavljaju ovde. Kapitalista, koji usled prava privatne svojine slobodno raspolaže proizvedenim viškom vrednosti, takođe se pojavljuje kao potencijalni kupac na tržištu. On može doprineti ukupnoj agregatnoj tražnji kupujući luksuznu robu ili investirajući u nova sredstva za rad i predmete rada kako bi unapredio proizvodnju. Pretnja konkurencijom od strane drugih proizvođača tera ga da veći deo viška vrednosti investira u nabavku novih mašina i opreme kojom bi poboljšao produktivnost, snizio cenu svog proizvoda i pri tome prisvojio veću masu profita u odnosu na konkurente u grani. Stalnom težnjom ka akumulaciji kapitala, tj. uvećavanjem postojanog kapitala svakog od pojedinačnih preduzetnika, ostvaruje se apsolutna hiperprodukcija kapitala u grani i samim tim snižavanje profitne stope. Kao što smo rekli, radna snaga je jedini faktor proizvodnje koji može proizvesti višak vrednosti, stoga se povećavanjem postojanog kapitala u odnosu na varijabilni (porast organskog sastava kapitala) javlja tendencija ka opadanju prosečne stope profita.\nKako je profit osnovni motiv kapitalističke proizvodnje, preduzetnik postepeno gubi interes za daljim investiranjem, povlači svoju tražnju sa tržišta i tako označava početak krize. U pokušaju da obnovi profitnu stopu pred hiperakumulacijom postojanog kapitala, on može pokušati da umanji plate radnika, no to samo dodatno zakida već strukturno limitiranu tražnju najamnih radnika i gura privredu u još dublju krizu. Kako je glavni uzrok krize prekomerna akumulacija kapitala, u vidu napuštenih fabrika, zaliha robe koja se ne može prodati i nataloženih akcija i nekretnina, najefikasniji način za njeno razrešenje jeste uništenje vrednosti ovog kapitala radikalnim snižavanjem njegove knjigovodstvene vrednosti kroz seriju bankrota ili fizičko uništenje putem ratova i prirodnih katastrofa. Pojeftinjenje radne snage kroz kreiranje masovne nezaposlenosti takođe igra bitnu ulogu u procesu povratka profitnih stopa. Kroz koju god od ovih metoda privreda uspe da se oporavi, cena koju plaća stanovništvo je više nego visoka.\nNakon opisa mehanizma kapitalističke proizvodnje i osnovnih uzroka cikličnog kretanja jasno je da se genezi krize unutar kapitalizma može prići sa više strana. Marksistička tradicija pogleda na krizu može se grubo podeliti na dve glavne grupe – autore koji polaze od teorije nedovoljne potrošnje (hiperprodukcija robe) i one koji se fokusiraju na pad prosečne profitne stope (prekomerna akumulacija kapitala).10 Koreni ove diferencijacije sežu do načina na koji su „klasici marksizma“ videli krizu početkom 20. veka, pre svih razlike između analiza Roze Luksemburg i Vladimira Iljiča Lenjina. Ovaj tekst će se ipak osvrnuti samo na savremene predstavnike obe tendencije.\nTeorija nedovoljne potrošnje polazi od pretpostavke da se višak proizvoda koji se stvara u kapitalističkom načinu proizvodnje ne može realizovati unutar sistema, pa je nužna geografska ekspanzija ili intervencija države da bi se problem rešio. Tendencija kapitalista da vrše pritisak na nadnice radnika u cilju povećanja profita vraća im se u lice poput bumeranga u trenutku kada se ponuda suoči sa nedostatkom agregatne tražnje na tržištu roba i usluga široke potrošnje. Snižavanje nadnica samo naglašava fundamentalnu kontradikciju između totalne vrednosti stvorene zajedničkom proizvodnjom i ukupne vrednosti koja se kroz raspodelu vraća varijabilnom kapitalu tj. radnicima. Proizvodnja raste usled investicija u nove mašine i tehnologije, ali agregatna tražnja za robama i uslugama široke potrošnje nikako ne može da je sustigne.\nKriza hiperprodukcije roba i usluga je tako „kriza izobilja“. Pretkapitalistički društveno-ekonomski sistemi zapadali su u periodične krize jer sredstva za rad nisu bila dovoljno razvijena da podmire osnovne potrebe većine stanovništva. Kapitalizam, s druge strane, po prvi put u istoriji stvara preduslove za zadovoljenje osnovnih zahteva većine stanovništva razvojem proizvodnih snaga do neslućenih granica, ali upravo trka za akumulacijom postojanog kapitala znači da sistem proširuje rascep između onoga što radnici proizvode i onoga što sebi mogu priuštiti da kupe.\nDanas, nakon skoro tri decenije globalne ofanzive vladajućih klasa protiv sindikalnog organizovanja i životnog standarda radnika, teorija nedovoljne tražnje je posebno primamljiva kao početna tačka za objašnjenje krize. Nova generacija američkih marksista okupljenih oko magazina Monthly Review čini glavne predstavnike ove tendencije u anglofonskom svetu danas. Njihova analiza se nadovezuje na teoretske temelje koje su šezdesetih godina prošlog veka postavili Pol Svizi (Paul Sweezy) i Pol Baran (Paul Baran) u knjizi Monopolski Kapital.11 Da bi nastavio da se razvija, kapitalizam, po njima, mora stalno iznova pronalaziti prilike za nove investicije koje bi generisale tražnju za proizvedenom robom i uslugama. No, istorijska evolucija dovela je sistem u monopolsku fazu saturacije tržišta u kojoj je jako teško pronaći ovakve izvore profitabilnosti. Naime, osnovna industrijska infrastruktura u razvijenim kapitalističkim zemljama već je izgrađena, nedostaju novi epohalni proboji u tehnologiji poput parne mašine, železnice ili automobila, koji bi stimulisali rast. Monopoli guše cenovnu kompeticiju koja je nekada bila glavni izvor dinamike, dok sve neravnopravnija raspodela bogatstva limitira agregatnu tražnju. Nemogućnost realizacije proizvedenog viška čini da se kapitalistička država sve više uključuje u stimulisanje i supstituciju generalne tražnje, pre svega kroz vojne izdatke.\nZa razliku od teorije hiperprodukcije roba i usluga, koja polazi od potrošnje, većina marksista i dalje preferira tradicionalniji fokus na proizvodnju. Kriza se tako izvodi iz tendencijskog pada prosečne profitne stope, uslovljenog prekomernom akumulacijom postojanog kapitala u odnosu na varijabilni, tj. porastom organskog sastava kapitala. Za ovu školu mišljenja, kriza hiperprodukcije samo je manifestacija prekomerne akumulacije sredstava za rad u proizvodnji. Potrošnja populacije uvek je nedovoljna da otkupi sve proizvode i usluge koje neka nacionalna kapitalistička ekonomija proizvede. Nedovoljna tražnja je, dakle, sasvim normalno stanje stvari koje ne može da objasni periode krize, kada ova kontradikcija naprasno postaje vidljiva. Američki ekonomski istoričar Robert Brener (Robert Brenner) verovatno je najpoznatiji savremeni autor koji ekonomsku krizu objašnjava kroz proizvodnju. Brener insistira da se marksistička teorija proteklih decenija previše koncentrisala na vertikalne odnose moći, tj. klasnu borbu između radnika i kapitalista, a premalo pažnje posvećivala horizontalnim odnosima konkurencije među kapitalistima i posledicama koje iz nje proističu. Za Brenera, pad profita u vodećim kapitalističkim ekonomijama prouzrokovan je prekomernim proizvodnim kapacitetima. Suočene sa globalnom konkurencijom, velike kompanije su se tokom protekle tri decenije radije odlučivale da nastave sa instaliranjem dodatnih, modernizovanih delova postojanog kapitala, bez osvrta na već postojeće kapacitete i potrebe da se i njihovi proizvodi realizuju. Osvajanje modernih tehnika proizvodnje u sve većem broju novoindustrijalizovanih zemalja, kao i istovremeno odbijanje industrijskih džinova u tradicionalnim kapitalističkim metropolama da ugase jedan deo svojih linija proizvodnje sa visokim troškovima, dovode do viška kapaciteta, snižavanja cena i istisnuća agregatne profitabilnosti.\nUsled pada stope prinosa, kapitalisti nemaju izbora nego da uspore razvoj proizvodnih pogona i zapošljavanja kao i da izvrše pritisak na nivoe nadnica već zaposlenih. Pad agregatne tražnje tako dolazi samo kao krajnji ishod procesa koji se dešavaju u proizvodnji, naročito pada prosečne profitne stope.12\nUprkos opisanim strukturnim ograničenjima rasta, kapitalizam je tokom istorije pokazao zapanjujuću moć prilagođavanja i preskakanja granica koje mu unutrašnje kontradikcije nameću. Ne postoji konačna kriza kapitalizma koja bi ga automatski zamenila drugom društveno-ekonomskom formacijom. Dok ne bude bio svrgnut osmišljenom akcijom većine eksploatisanog čovečanstva, kapital će nastaviti da nalazi kreativne načine da se akumulira i tako produži život sistemu koji\nje po marksistima odavno prestao da igra pozitivnu istorijsku ulogu, koju je nekada imao. Kapitalisti pronalaze razne načine da izbegnu nastavak protoka kapitala kroz jednostavno gomilanje postojanog kapitala. Neki od glavnih mehanizama kojima kapitalizam uspeva da jedno vreme zaobiđe ili prebrodi krize jesu: kredit, državni intervencionizam, geografska ekspanzija i stvaranje novih potreba i tržišnih nišā za realizaciju robe.\nPotrošački kredit je danas verovatno najrasprostranjeniji način na koji kapitalisti uspevaju da nadoknade hronični deficit agregatne tražnje stanovništva. Širenje kredita olakšava cirkulaciju kapitala, tako što povezuje razmenu roba koje će se tek proizvesti u budućnosti sa vrednošću koja je već stvorena danas. Da bi kredit uspešno vršio svoju funkciju, neophodno je da kreditori budu uvereni da će im pozajmljena sredstva biti vraćena sa kamatom u budućnosti. U periodu ekspanzije\novaj mehanizam uspešno funkcioniše neko vreme, šireći rizik i odlažući već postojeće kontradikcije. Međutim, u dužem vremenskom periodu dolazi do naprasne kontrakcije kredita i vraćanja početnog problema u mnogo širem obimu. Kao što smo videli, manjak agregatne tražnje nije osnovna kontradikcija kapitalističkog načina proizvodnje, već je to nemogućnost profitabilnog investiranja viška koji se vremenom akumulira. U momentu kada se javi usporavanje privredne aktivnosti,\ndolazi do nagle kontrakcije ukupnog kredita, usled sumnje kreditora u mogućnost povraćaja pozajmljenih sredstava. Ovaj mehanizam smo videli na delu 2008. godine, prilikom urušavanja kredita kojima su kupovani stambeni objekti u SAD. Državna stimulacija tražnje jeste alternativni način veštačkog produžetka agregatne tražnje iznad nivoa zagarantovanog tržišnom raspodelom ukupno stvorene vrednosti. Država kroz mere fiskalne politike može preneti deo viška vrednosti u ruke onih koji će, za razliku od kapitalista, sa tim sredstvima sigurno izaći na tržište roba i usluga široke potrošnje. Ukoliko ne želi da oporezuje profit vladajuće klase, država se može zadužiti u svoje ime ili jednostavno štampati novac koji bi potom stimulisao agregatnu tražnju. Naravno, posledica ovih mera jeste pad vrednosti novca i potencijalna inflacija. Državna potrošnja zapravo daje najbolje rezultate kada se usmeri ka investicijama koje same ne doprinose daljoj akumulaciji kapitala, a to bi značilo u javne radove na kapitalnim projektima ili drugim nekomercijalnim projektima. No, takve mere je, usled istiskivanja privatnog sektora i smanjenja njegove osnovice za akumulaciju, pod normalnim okolnostima jako teško sprovesti tokom dužeg vremenskog perioda i u širokom obimu.13\nGeografska ekspanzija je istorijski gledano bila glavna poluga za plasiranje viška vrednosti i širenje akumulacije kapitala. Imperijalizam je težio da uvuče većinu svetskog stanovništva u kapital odnos i na taj način sebi produži život. Vrednost stvorena izvan kapitalističkog sveta mogla je pljačkom ili razmenom biti doneta u metropolu i tako osvežiti tokove kapitala. Vremenom, strana tržišta su postala atraktivna, ne samo kao mesta gde bi se mogao plasirati deo robe koju ne može upiti domaća tražnja, već i kao prostor za izvoz samog kapitala i gradnju novih proizvodnih centara. Pitanje plasmana viška proizvedenog u stranoj zemlji se međutim ponovo postavlja. Slabljenje agregatne tražnje u metropoli premeštanjem dela proizvodnje na periferiju svakako ne doprinosi rešenju.\nRazvijanje novih proizvoda i otvaranje graničnih tržišnih niša predstavlja za sistem verovatno najzdraviji način kanalisanja stvorenog viška vrednosti. Komercijalizacija onih sfera života koje su do skora bile izuzete s tržišta, razvoj roba i usluga široke potrošnje kao i stimulisanje konzumerizma kroz stvaranje novih potreba, eksplodirali su u proteklih šezdeset godina i stvorili kapitalizam teško zamisliv marksistima iz 19. i prve polovine 20. veka. Ograničenja agregatne tražnje ipak i u ovom slučaju koče razvoj potrošnje i kanališu je u pravcu u kom je moguće ostvariti profit umesto težnje za ispunjavanjem bazičnih društvenih potreba. Korporacijama je potrebno inicijalno tržište koje bi omogućilo akumulaciju kroz plasiranje novog proizvoda.\nU pitanju su uglavnom niše na već zasićenim tržištima razvijenih zapadnih metropola. Tako dolazimo do paradoksalne situacije u kojoj stanovnici brazilskih favela sebi mogu priuštiti mobilne telefone, a još uvek nemaju frižidere ili pijaću vodu. Kako Dejvid Harvi primećuje, u poslednjih par decenija se sve više govori o potencijalno dubljem problemu ekoloških granica kapitalizma, koji staru marksističku parolu „socijalizam ili varvarizam“ čini deplasiranom, jer čak i varvarizam pretpostavlja prirodni habitat u kom bi se razvijao. Kao i svaka društveno-ekonomska formacija pre njega, kapitalizam se zasniva na proizvodnji materijalnog sveta preradom prirode. No, do sada nezabeleženi ritam ekstrakcije prirodnih resursa, kao i neizbežno uvećavanje količine toksičnih nusproizvoda koji se vraćaju u okolinu, čine da čovečanstvo već sad oseća prirodne granice ovakve vrste razvoja. Harvi pak upozorava da postoji inherentna opasnost potenciranja pretpostavljenih „prirodnih limita“ na uštrb društvenih odnosa koji ekonomski razvoj guraju u tom pravcu. Odnos civilizacije i prirode je neizbežno dijalektički i otvoren. Analiza mora uzeti u obzir šanse za izmenu ljudskih navika, evoluciju prirode kao i proizvodnju prirode od strane samih ljudi. Ekološke krize se, u tom smislu, najbolje razumeju kao sastavni deo generalne krize kapitalizma.14\nDUGOROČNI USPON I PAD\nSuočeni sa potrebom objašnjenja razlike između poletnog razvoja svetske ekonomije, u prve tri decenije nakon Drugog svetskog rata, i sve skromnijih rezultata u decenijama nakon toga, ekonomisti sve češće posežu za teorijom „normalne stope rasta“ kapitalizma koja se navodno vratila nakon vanrednih okolnosti koje su uslovile visoke stope rasta pedesetih i šezdesetih godina prošlog veka. Ali, kako Robert Brener primećuje, ideja o nekakvoj prirodnoj stopi rasta koja važi za kapitalistički način proizvodnje pada u vodu pred bogatom istorijom raznovrsnih perioda razvitka u proteklih 150 godina. Kapitalizam se odlikuje dužim periodima uspona, tokom kojih se pokazao sposobnim za fantastičnu ekspanziju, i naglim padovima koji donose godine mukotrpnog povlačenja.15\nCiklična kretanja su sastavni deo dužih trendova razvoja bez kojih bismo govorili o kompleksnom ponavljanju umesto o dinamičnom razvoju sistema kao celine. Desetogodišnji ciklusi imaju drugačiji karakter u različitim periodima. Ukoliko godine oporavka uspevaju da nadoknade i izmeste gubitak nastao u recesiji koja im je prethodila, govorimo o ekspanzivnom dugoročnom trendu. Ukoliko recesioni ciklusi svojom destruktivnošću dovedu do poništavanja i unazađivanja dobitka nastalog u fazi rasta, govorimo o dugoročnom periodu pada. Po istoj logici, ukoliko recesija i oporavak iza sebe ostave izjednačujuće efekte, radi se o dugoročnoj stagnaciji.\nKroz istoriju tako možemo razlikovati čitave epohe koje se odlikuju kratkotrajnim i blagim recesijama koje smenjuju godine jakog rasta. U drugim periodima, ciklična oscilacija će imati negativan trend, sa dominantnim recesijama i sve slabijim oporavcima. Upravo prelazni periodi između ovakva dva dugoročna perioda otvaraju prostor za radikalne promene u odnosima između klasa u jednom društvu i odnosima između država u svetskom sistemu. Tako, na primer, možemo diferencirati dugoročni period uspona koji je započeo u poslednjoj dekadi 19. veka i ugasio se otpočinjanjem Prvog svetskog rata (La Belle Epoque), epohu između dva svetska rata koju je obeležila velika ekonomska kriza, zlatne godine najintenzivnijeg razvoja svetskog kapitalizma između Drugog svetskog rata i globalne ekonomske krize sedamdesetih i period koji Robert Brener naziva „dugoročni pad“, u kojem se i dalje nalazimo. Pre nego što ukratko opišemo dve poslednje epohe razvoja globalnog kapitalizma, bitno je napraviti jasniju diferencijaciju između ciklusa koji se smenjuju svakih desetak godina i dužih trendova razvoja.\nNaime, među pristalicama Marksove analize uzroka kapitalističke krize do danas ne postoji saglasnost oko toga da li su i dugoročni trendovi razvoja ciklični, tj. da li postoji šablonizovani mehanizam koji prouzrokuje njihovu smenu u relativno ravnomernim vremenskim razmacima, ili je reč o drugačijem fenomenu, koji ne podleže unutrašnjim zakonitostima kakve nalazimo kod cikličnih oscilacija. Pristalice prvog viđenja se obično pozivaju na rad sovjetskog ekonomiste Nikolaja Kondratjeva koji je dvadesetih godina prošlog veka postavio teoriju takozvanih „dugih ekonomskih talasa“. Prema Kondratjevu, tokom istorije možemo razgraničiti dugoročne cikluse (prosečnog trajanja od pedesetak godina) koji su uslovljeni velikim tehničkim otkrićima koja otvaraju talas novih krupnih investicija i stvaranje novih privrednih grana. Za one koji negiraju pravilnosti u smeni dugoročnih trendova razvoja, radi se o mehanicističkom pristupu istorijskim epohama koje su uslovljene kompleksnijim uticajem raznih faktora, među kojima bitnu ulogu igraju i oni neekonomske prirode poput revolucija, ratova i odnosa klasnih snaga na globalnom nivou.\nKao što smo videli, ratna razaranja mogu stimulativno delovati na akumulaciju kapitala. Razaranje infrastrukture i novi globalni geopolitički poredak koji je proizašao iz Drugog svetskog rata omogućio je period najsnažnijeg rasta kapitalizma u istoriji. SAD su se javile kao samouveren svetski hegemon koji je bio spreman da uspostavi novi liberalni ekonomski poredak orijentisan ka razvijanju svetske trgovine i podupiranju obnove tržišta u zemljama koje su pripadale američkoj sferi uticaja tokom hladnog rata. Niz političkih, društvenih i ekonomskih reformi u ratom razorenim državama Zapadne Evrope i Japanu, otvorio je put za slobodnu akumulaciju kapitala i tehnološki napredak. U samim SAD, investicije u razvoj novog modela urbanizacije posredstvom povezivanja predgrađa autoputevima, kao i društveni ugovor između kapitala i sindikata omogućio je postavljanje stabilnih temelja za prilagođavanje i komercijalizaciju velikog broja izuma poput automobila, frižidera, televizora, telefona, samoposluga itd. Homogenizacija životnih stilova i ukusa omogućila je globalnu difuziju novih proizvoda i obnovljen talas industrijalizacije u vodećim zemljama „slobodnog sveta“ koje su implementirale ove tehnologije.16 Zlatne godine rasta primiču se granicama ekspanzije krajem šezdesetih godina prošlog veka. Usponom Nemačke i Japana, koji počinju da proizvode robu dovoljno konkurentnu da se takmiči sa američkom, svetsko tržište postaje pretrpano fabrikama, mašinama i alatima.17\nPojava preterane ponude u odnosu na tražnju u jednoj za drugom privrednom granom utiče na pad cena, a time i profita. Sa druge strane, militantni radnički pokret i mobilizacija društvenih pokreta s kraja šezdesetih i početkom sedamdesetih godina onemogućavaju obnavljanje stope profita kroz snižavanje nadnica. Na ovaj način svetska ekonomija od sredine sedamdesetih ulazi u period dugoročnog pada, odnosno uočava se osetno slabljenje svih osnovnih ekonomskih pokazatelja poput bruto društvenog proizvoda, prosečne stope profita, produktivnosti i stope zaposlenosti. Sa padom investicija, usporavanjem kreiranja novih radnih mesta i dužničkom krizom u koju osamdesetih zapadaju zemlje na periferiji, počinje da se javlja problem nedovoljne agregatne tražnje na globalnom nivou.18\nSvi uslovi za otpočinjanje ozbiljne globalne krize koja bi pročistila krvotok svetskog kapitalizma i povratila profitnu stopu su tako bili formirani tokom sedamdesetih. Sredinom osamdesetih, u intervjuu za jugoslovenski Časopis za kritiku znanosti, jedan od najpoznatijih marksističkih ekonomista tog vremena Ernest Mandel ovako je ocenio istorijski momenat u kome se kapitalizam našao:\n„Bilo koji ’sistemski šok’ koji bi kapitalizmu dozvolio ulazak u novi, ekspanzivni dugi talas razvoja morao bi da bude katastrofalne prirode sličan onom iz perioda od 1930. do 1940. godine: uništavajući poraz radničke klase u ključnim imperijalističkim zemljama koji vodi u kvalitativno narastanje viška vrednosti, poraz nacionalnooslobodilačkog i radničkog pokreta u ključnim zemljama trećeg sveta, ratovi znatno šire prirode od onih do kojih je došlo u poslednjih trideset pet godina... Ono što mi izgleda najmanje verovatno jeste postepeno prevazilaženje sadašnje krize sa relativno malim promenama u delovanju međunarodnog kapitalizma, na primer povećanje industrijske težine pojedinih zemalja trećeg sveta, porast robotizma itd.“19\nUpravo ovaj drugi, „manje verovatni“ deo Mandelovog odgovora, nagovestio je pravac razvoja globalnog kapitalizma u naredne dve i po decenije. Istina, do novog ekspanzivnog talasa, nalik onome posle Drugog svetskog rata, nikada nije došlo. No, kapitalizam i svetski poredak su u ovim godinama održali pozitivne stope rasta i prošli kroz interesantnu metamorfozu koju je malo ko mogao predvideti.\nJedna od najznačajnijih promena u ovom periodu bio je povratak ekonomskog liberalizma, koji je, verovalo se, zauvek otišao u istoriju ekonomske misli nakon Velike depresije tridesetih godina prošlog veka. Uspon neoliberalizma označio je intenziviranje klasne borbe na globalnom planu, pri čemu je vladajuća klasa ovoga puta vukla inicijativu. Kriza kejnzijanizma i reformističkog socijalizma na Zapadu, a potom i slom planskih ekonomija u Istočnoj Evropi, otvorili su vrata za interpretacije koje su privrednu stagnaciju i političku autoritarnost vezivale za državni intervencionizam, a individualnu slobodu i prosperitet povezivali sa slobodnim tržištem. Kapital se osnažio kroz procese porasta nezaposlenosti, privatizacije, deindustrijalizacije, ukidanja barijera za protok kapitala itd. Levica je, na drugoj strani, ostala zatečena promenama koje niko nije očekivao i okrenula se „alternativnim životnim stilovima“, politici identiteta i multikulturalizmu.20 Međutim, postoji jedan bitan aspekat klasičnog ekonomskog liberalizma koji se vlade vodećih zapadnih zemalja nisu usudile primeniti od početka usporavanja svetske privrede. Spontane kontrakcije tržišta, poput onih u XIX veku, do tačke u kojoj bi se dovoljno kapitala obezvredilo da bi se utabao put novom periodu jake ekspanzije, nikada nisu dopuštene. Rasprostranjeno shvatanje po kom je država odgovorna i dužna da na neki način zaštiti svoje stanovništvo od ekonomskih udara, sprečilo je čak i najpredanije neoliberalne vlade, poput one Ronalda Regana u SAD i Margaret Tačer u Velikoj Britaniji, da dopuste tržištu da se samoreguliše do kraja. Države su se postarale da obezbede uvek nove količine kredita koji bi zaštitio vodeće korporacije na svom tlu od bankrota usled pada tražnje.\nNo, stimulacija tražnje u protekle tri decenije nije se odigrala po klasičnom kejnzijanskom modelu. Potenciranje monetarizma i snižavanje inflacije položilo je temelje za nezapamćeni razvoj finansijskog sektora. Usled održavanja niskih stopa profita u proizvodnji, akumulirani kapital sve se više prebacuje u špekulaciju i trgovinu vrednostima na berzi. Deregulacija finansijskih tržišta i rast vrednosti akcija koji je usledio, značili su da veliki američki proizvođači, tipa General Motorsa, sada ostvaruju veći deo svog profita putem finansijskih transakcija, nego kroz proizvodnju i prodaju roba i usluga. Finansijalizacija nije zahvatila samo preduzetnike, već je odigrala bitnu ulogu i u održavanju kupovne moći širokih slojeva stanovništva, uprkos smanjenju realnih plata i rastu nezaposlenosti. Oslobođen stega regulacije, finansijski kapital počeo je uvlačiti u berzansko poslovanje sve oblike prihoda i svojine, poput penzija, štednje, kredita, osiguranja, renti na nekretnine itd, oblikujući ih u mnoštvo kreativnih finansijskih instrumenata. Robert Brener tako govori o „kejnzijanizmu cena nekretnina“, aludirajući na eksploziju duga baziranog na naduvanim cenama porodičnih kuća u SAD tokom proteklih godina. Kapitalizam je, dakle, uspeo da izbegne pad u produženu recesiju, ali je kao cenu za to dobio gomilu mehura u finansijskom sektoru koji prete da svojim pucanjem povuku celokupnu ekonomiju u ambis.21\nČini se da, poput modernog alhemičara, finansijski kapital stvara novac iz novca samog, ne morajući da se napreže kroz proizvodni ciklus. Berza zaista ima moć delimičnog stvaranja vrednosti ex nihilo, pa ipak, globalna finansijska ekspanzija u protekle dve decenije ima jasnu potporu u realnoj ekonomiji. Ironija istorijskog razvoja jeste da je socijalistička revolucija u Kini, u izmenjenoj globalnoj političkoj konstelaciji, nizom radikalnih reformi društvene i ekonomske strukture, omogućila uslove za jednu od najspektakularnijih transformacija koje je čovečanstvo ikada doživelo širenjem tržišta. Procesi migracije i proletarizacije seljaka u gradovima istočne obale Kine privukli su ogromnu količinu akumuliranog kapitala koji je konačno našao izvor za masovnu proizvodnju jeftinih potrošačkih dobara. Izvozom ove robe, Kina je ostvarila veliko prelivanje globalne vrednosti u svoje dvorište. Usled nedovoljne kupovne moći domaćeg stanovništva, Kina je tokom protekle dve decenije revnosno koristila trgovinski suficit za kupovinu državnih obveznica SAD, koje su pak omogućavale nastavak potrošnje kroz zaduživanje američkih potrošača i naizgled beskonačan rast finansijskog tržišta. Sa druge strane, ekspanzija kineske proizvodnje sa sobom je povukla i rast cena sirovina na svetskom tržištu, a time i obnavljanje privrednog rasta jednog broja zemalja u razvoju, za koje se osamdesetih činilo da su ukopane krizom spoljnog duga. Uspon Kine tako je omogućio stabilizaciju globalnog kapitalizma u periodu dugoročnog pada.22 Po autorima poput Imanuela Volerstina ili Đovanija Arigija (Giovanni Arrighi), upravo su ove promene u odnosima između velikih svetskih sila glavni proces sadašnjeg perioda koji potencijalno nosi ključ za razrešenje globalne krize kapitalizma.\nZa Volerstina, postojanje stabilnog svetskog poretka akumulacije kapitala umnogome zavisi od jakog hegemona koji je sposoban da nametne pravila igre kroz monopol geopolitičke moći. Po njemu, ciklusi smene globalnih hegemona su duži od Kondratjevih „dugih ekonomskih talasa“, a specifičnost perioda u kome živimo je poklapanje tranzicije iz jedne u drugu ekonomsku epohu (dugoročni pad) i ubrzanog opadanja uticaja najmoćnijeg hegemona u dosadašnjoj istoriji (SAD).23\nArigi ide korak dalje i vidi pomeranje težišta globalnog razvoja ka Aziji kao pozitivan korak prelivanja kapitalizma u sve šire „kontejnere“ koji mu omogućuju dalju akumulaciju. Poput Volerstina, Arigi vidi SAD kao hegemona u opadanju, naciju koja je prešla put od svetskog proizvođača do globalnog finansijskog rentijera. Kapitalizam je po njemu do sada prošao kroz četiri hegemonijska ciklusa (Venecija, Holandija, Engleska, SAD), a uspon Kine, sa modelom razvoja kroz „nekapitalističku tržišnu ekonomiju“, predstavlja alternativu sadašnjem periodu stagnacije. Nada čovečanstva ostaje da će SAD pristati da prepuste ulogu svetskog hegemona, a da to ne dovede do izbijanja nove serije imperijalističkih ratova.24\nDrugi autori, poput Dejvida Harvija i Roberta Brenera, slažu se da geopolitika ponovo dobija na značaju. Međutim, za njih, polarizacija među svetskim silama još uvek nije dosegla kritičnu tačku, a uloga Kine daleko je od jednoznačno pozitivne. Za razliku od početka 20. veka, kada su svetske sile dočekale krizu kapitalizma sa jasno sukobljenim interesima i zonama uticaja, velike države su danas mnogo opreznije i svesne da po svaku cenu moraju zaštititi svetsku trgovinu od izazova protekcionizma. Brener ističe kako ni Zapadna Evropa, Rusija, pa ni Kina, još uvek nisu spremne da se odreknu stabilnosti koju SAD garantuju svetskom sistemu kao vodeća vojna sila.\nNaravno, produžetak stagnacije na globalnom nivou ili ozbiljnija kriza u Kini mogle bi uneti nemir u svetski poredak. Suočena sa krizom, Kina bi mogla prestati da finansira američki deficit, dok bi bankrot SAD i kolaps dolara uveli svetsku ekonomiju u do sada neistražene vode. Poučeni iskustvom od prethodnih dvadeset godina, marksisti su danas, za razliku od osamdesetih, mnogo oprezniji u davanju prognoza. Ipak, svi se slažu da je globalna kriza 2008. godine označila, ako ne početak nove depresije, onda barem kraj poslednjeg blagog talasa ekspanzije. Jedno je sigurno: odluka većine država da intervenišu i zaštite finansijski sistem od kolapsa trajno je narušila ugled neoliberalizma kao vladajuće dogme. Mnogi predviđaju povratak kejnzijanizma kao nove strategije vladajućih klasa.\nPostoji mnoštvo problema sa tom tezom.\nPrvo, paradigme vladanja se ne mogu po potrebi menjati preko noći zbog vrlo konkretnih interesa delova vladajuće klase povezanih sa njihovim održavanjem. Drugo, kako osnovna kontradikcija ne leži u nedostatku agregatne tražnje, povratak klasičnog kejnzijanizma samo bi produžio agoniju, dajući korporacijama prostor da zadrže prekobrojne kapacitete, tako dalje snižavajući profitnu stopu. Kejnzijanizam nije funkcionisao tridesetih godina prošlog veka sve dok tržište nije povratilo vitalnost snagom „kreativne destrukcije“. Treće, iako su, kao što smo videli, zadali jake udarce radničkom pokretu, neoliberalni režimi u razvijenim kapitalističkim državama nisu se usudili ići „do kraja“ i u potpunosti poraziti radničku klasu. Svako okretanje od neoliberalizma u praksi svakako bi dalo vetar u leđa društvenim pokretima odozdo koji bi konačno bili oslobođeni stege vladajuće dogme o „nepostojanju alternativa“. Ono što Dejvid Harvi naziva „mentalnim konceptima“ među širokim slojevima stanovništva biće primorani da se menjaju kako bi shvatili globalne potrese koji se odvijaju pred nama. Levica bi svakako mogla odigrati značajnu ulogu u ovom procesu – ako se pokaže dovoljno odvažnom da se vrati „velikim narativima“ (Grand Narratives), razmišljanju u dužoj istorijskoj perspektivi i ambicioznim zadacima koji iz takve orijentacije proizilaze.\nArrighi, Giovanni, Adam Smith in Beijing:\nLineages of the Twenty-First Century, Verso,\nBaran, Pol i i Pol Svizi, Monopolski kapital,\nStvarnost, Zagreb, 1969.\nBrenner, Robert, The Economics of Global\nTurbulence: The Advanced Capitalist Economies\nfrom Long Boom to Long Downturn,\n1945−2005, Verso, London, 2006.\nGamble, Andrew, The Spectre and the Feast:\nCapitalist Crisis and the Politics of Recession,\nHabermas, Jürgen, Legitimation Crisis, Beacon\nPress, Boston, 1975.\nHarvey, David, The Enigma of Capital and the\nCrises of Capitalism, Profile Books, London,\nKunkel, Benjamin, ‘How Much is Too Much?’,\nLondon Review of Books, vol. 33, no. 3, 2011.\nMagdoff, Fred i Michael D. Yates, The ABCs of\nthe Economic Crisis: What Working People Need\nto Know, Monthly Review Press, New York,\nMarks, Karl i Fridrih Engels, Rani radovi,\nNaprijed, Zagreb, 1978.\nPopov, Tatjana, ‘Razgovor sa Ernestom Mandelom’,\nThurow, Lester, Ekonomika ponude — neobična\nstruja ili glavni pravac ekonomike, MC CK Srbije,\nWallerstein, Immanuel, ‘Structural Crises’, New\nLeft Review, 62, 2010.\nОбјавио energyflash у 8:02 пре подне


Dobro mesto za austrijske investitore - Dnevnik\nDobro mesto za austrijske investitore\nPEĆINCI: Prošle nedelje delegacija opštine Pećinci predstavila je privredne potencijale ove lokalne samouprave u Privrednoj komori Beča, pred 25 predstavnika\nprivrede austrijske prestonice. Ovo predstavljanje organizovano je uz podršku ambasade Srbije u Austriji, a pećinačku delegaciju predvodila je pe predsednica opštine Dubravka Kovačević-Subotički.\n- Prisutne privrednike upoznali smo sa svim prednostima za investiranje na teritoriji naše opštine – od blizine Beograd i aerodroma do efikasne lokalne administracije i pune logističke podrške koju pružamo investitorima od prvog kontakta sa lokalnom samoupravom do konačne realizacije investicije – objašnjava Dubravka Kovačević Subotički . – Tokom prezentacije imali su priliku da saznaju koje velike svetske kompanije već godinama uspešno posluju u našoj opštini.\nPrezentaciji pećinačke opštine u Beču prisustovali su i uspešni privrednici iz srpske dijapore u Austriji, koji mogu da budu temelj povezivanja srpske i austrijske privrede.\n- Uspostavljeni su kontakti koji u budućnosti mogu doprineti većem broju austrijskih investitora u pećinačkoj opštini. Između ostalog, uspostavili smo kontakt i sa gospođom Erikom Teoman Brener, ekonomskim savetnikom u predstavništvu Privredne komore Austrije u Beogradu i nadam se da ćemo u narednom periodu biti u mogućosti da produbimo saradnju u obostranom interesu – rekla je Dubravka Kovačević Subotički.\nPrijem kod ambasadora Srbije u Austriji\nDelegaciju pećinačke oštine, u kojoj su pored predsednice bili i njen zamenik Zoran Vojkić, načelnik Opštinske uprave Željko Trbović, pomoćnik predsednice Dejan Živanović, Radivoj Milošević iz opštinskog Odeljenja za privredu i direktor pećinačkog Kulturnog centra Jovan Devrnja, primio je ambasador Srbije u Austriji Pero Janković.\nAerodrom Austrija Beč


Izjava potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije i predsednika Parlamentarne grupe prijateljstva sa Državom Katar akademika Muamera Zukorlića\nPotpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije akademik Muamer Zukorlić, u svojstvu predsednika Parlamentarne grupe prijateljstva sa Državom Katar, povodom raspisivanja prvih parlamentarnih izbora u toj zemlji, zakazanih za oktobar 2021. godine, izjavio je da pozdravlja hrabrost koju je, kroz čin raspisivanja izbora, pokazao Nj.V. Emir Države Katar.\nAkademik Zukorlić ističe da odluka o raspisivanju izbora označava prvi takav korak u regionu Zaliva i predstavlja doprinos unapređenju zakonodavnog procesa uz šire učešće građana.\nTakođe, akdemik Zukorlić je pozdravio nove korake koje je Država Katar preduzela u okviru reforme zakona o radu u toj zemlji, a koje se odnose na određivanje minimalne zarade i olakšavanje prelaska između različitih poslodavaca, navodeći da ta reforma predstavlja značajan korak kako za prava zaposlenih, tako i za katarsko društvo u celini. Preduzete reforme zakona o radu unaprediće i uslove angažovanja privrednih subjekata iz Srbije na području Katara.\nŽelim im mnogo uspeha u pokrenutim procesima - poručio je akademik Zukorlić.


Sređena Dvorska bašta – Pokret Gorana Vojvodine\nPokret gorana i volonterski centar Vojvodine, organizacija koja dugi niz godina vodi volonterske programe, u subotu 3.oktobra pomogla je organizovanje i vođenje volonterske akcije sređivanja Dvorske bašte, koju je inicirala ERSTE banka. Akcija je izvršena u saradnji sa Nacionalnim parkom Fruška Gora i Opštinom Sremski Karlovci.\nU akciji je učestvovalo oko 80 radnika ERSTE banke sa teritorije Republike Srbije, u želji da svojim volonterskim zalaganjem doprinesu razvitku ideje o volonterizmu dajući lični primer.\nOkupljanje učesnika je počelo oko 10 časova na dečijem igralištu u Dvorskoj bašti, gde im se obratila Jasna Atanacković, diplomirani inženjer pejzažne arhitekture, koja je predstavila istorijat i značaj samog prirodnog spomenika Dvorske bašte. Učesnici su bili podeljeni u osam grupa po deset učesnika, koje su predvodili volonteri Pokreta gorana i volonterskog centra Vojvodine. Svaka grupa imala je svoj zadatak na određenoj lokaciji u parku. Planirani poslovi, koji su uspešno obavljeni, bili su: prosejavanje peska na dečijem igralištu, postavljanje novog mobilijara i farbanje tamnim sadolinom drvenih delova postojećih klupa i kanti, sakupljanje nepripadajućeg materijala i posečenog podrasta u određenim delovima parka, farbanje zaštitnom farbom drvenih sprava za vežbanje postavljenih na trim stazi, popravljanje postojećih parkovskih stepenika, postavljanje novih parkovskih stepenika. Radne aktivnosti trajale su oko 3 časa.\nNakon završenog posla, organizovane su sportske aktivnosti (odbojka, košarka, fudbal..) i takmičenje u natezanju konopca, bacanju elektronskih kartica, razdvajanju otpada… Nakon opuštenog i veselog popodneva, učesnici su na putu do restorana imali kraći turistički obilazak centra Sremskih Karlovaca, u čemu nam je pomogla Turistička organizacija iz Sremskih Karlovaca.\nZa celu grupu organizovan je ručak i ugodno druženje u restoranu „Sremski kutak“, gde su se svim učesnicima uručile zahvalnice za plemenit volonterski doprinos u očuvanju Dvorske bašte.\nЗа зеленије и чистије школе у Војводини


Radnički objavio transfer listu - Pirot Plus Online\nRadnički objavio transfer listu\n04. januar 2013. 14:14 Sport Pirot Plus Online\nBez obzira što prelazni rok za fudbalere u Srbiji zvanično nije počeo u klubovima su već napravljene transfer liste.Doduše,uglavnom je poznato ko će napustiti klub a o dolasku novih igrača nerado se govori.\nSportski direktor Radničkog, Adnan Biščević, kaže da je rukovodstvo, u saradnji sa šefom stručnog štaba donelo odluku o tome ko će napustiti redove „Belih“.Među grupom igrača je najiskusniji prvotimac Ivan Stanojević koji je odlučio da prestane sa aktivnim bavljenjem sportom.\nRedove Radničkog napuštaju još Tanasković,Stavrić,Mitić, Dragačević i golman Đukić a na pozajmicu idu Ilić,Penčić i Živković.Za sada jedino izvesno pojačanje je, odličan štoper, Saša Markov,igrač Balkanskog i nekadašnji igrač niškog Radničkog i Sindjelić. Ovih dana rukovodstvo Radničkog razgovaralo je sa još nekim fudbalerima, a igrač čiji je dolazak gotovo izvestan jeste Miloš Đorđević, koji je ponikao u redovima „Belih“ a potom igrao u Partzanu i sarajevskom Olimpiku.\nDrugi deo bazičnih priprema Radnički će nastaviti na Dojranskom jezeru, u Makedoniji,gde će u sportskom centru Istatov odigrati nekoliko utakmica.


HomePolitikaPočeli lokalni izbori na Kosovu i Metohiji\n17/10/2021Redakcija BALKAN TVPolitika, Vesti, za slajder0\n(Foto EPA/VALDRIN XHEMAJ)\nKOSOVSKA MITROVICA – Na Kosovu i Metohiji jutros su u sedam časova otvorena biračka mesta na lokalnim izborima, na kojima građani biraju gradonačelnike i odbornike u 38 opština, od kojih je 10 sa srpskom većinom, a Srbi imaju kandidate za predsednike u 11 lokalnih samouprava.\nPredsednik Srpske liste Goran Rakić je rekao da je razgovor sa predsednikom Vučićem bio težak i da su izneti argumenti za i protiv izlaska na izbore, ali da je ipak odlučeno da se učestvuje, u interesu srpskog naroda i da se pokaže da srpska strana nije ta koja krši Briselski sporazum, javlja Tanjug.\nRakić je pozvao Srbe na KiM da u što većem broju izađu na današnje izbore, a nekoliko dana pred izbore direktor Kancelarije za KiM Petar Petković uputio je poziv raseljenim Srbima iz južne pokrajine da izađu i glasaju za Srpsku listu i tako daju svoj doprinos tome da se, kako je rekao, sačuva svih deset srpskih sredina koje su „zalog za formiranje Zajednice srpskih opština”.\nU 10 srpskih opština na KiM ukupno je 26 kandidata za predsednike opština, od kojih su 18 kandidati srpskih lista, a osam su predstavnici albanskih stranaka.\nSrpska lista ima kandidate za gradonačelnike u 11 opština – svih 10 sa srpskom većinom i u Obiliću, dok četiri kandidata imaju građanske inicijative „Srpska narodna sloga”, „Narodno jedinstvo”, „Narodna sloga” i inicijativa „Sloboda” .\nLokalno rukovodstvo bira se na četiri godine, a današnji izbori, prema ocenama analitičara, biće prvi test za Pokret Samoopredeljenje Aljbina Kurtija koji je na parlamentarnim izborima u februaru ove godine ubedljivo pobedio osvojivši više od 50 odsto glasova.


zdravlje - Hrišćanska adventistička crkva\nAdventisti su pozvani da preispitaju svoj način ishrane nakon što je SZO objavila stav o kancerogenosti mesa\nSZO sertifikovala adventističke škole u El Salvadoru kao promotere zdravlja\nSvetska zdravstvena organizacija (SZO) prepoznala je obrazovni sistem Hrišćanske adventističke crkve kao promotera zdravlja. EPODE, Internacionalna mreža SZO, koja sarađuje sa vladama država širom sveta kako bi obezbedila održivost projekata u društvenoj zajednici usmerenih ka...\nZdrav način života je deo adventističke DNK\nLa Vilita, istorijsko selo u San Antoniju, bilo je prekrasno ukrašeno zracima svetla u 5.00 sati ujutro u nedelju, 5. jula. Svoj doprinos doživljaju dala je i oduševljenost oko 2.000 učesnika zasedanja Generalne konferencije koji su se zagrejavali kako bi pretrčali ili hodo...\nHrišćanska adventistička crkva poziva sve pojedince i svaku zemlju da sarađuju u iskorenjivanju svetske epidemije droga koja potkopava društvenu strukturu zemalja, a kad se radi o pojedincima često ubija svoje žrtve ili ih navodi na zločine. Adventisti veruju u biblijsko učenje...\nObamina inicijativa o mentalnom zdravlju dobija podršku verskih zajednica\nCrkva adventista sedmog dana u Severnoj Americi pridružila se desetinama organizacija iz privatnog sektora koji su obećali podršku inicijativi američkog predsednika Baraka Obame da se poboljša razumevanje mentalnog zdravlja širom sveta.\nNovi dokumentarac prati globalni uticaj adventističkog medicinskog misionskog rada\nEmitovanje dokumentarca koji istražuje filozofiju i poreklo zdravstvenog i dobrotvornog rada Crkve adventista sedmog dana zakazano je za septembar na javnim stanicama širom Sjedinjenih Država.\nAdventistička crkva predstavlja sledeći korak za sveobuhvatnu zdravstvenu službu\nVođe Crkve tražile su obnavljanje naglaska sveobuhvatne strane zdravstvene službe - spajanje fizičkih i duhovnih komponenata. Diskusija je bila nastavak onoga o čemu su vođe zdravstvene i propovedničke službe Crkve po prvi put govorile na sastanku...\nKonferencija Službe zdravlja u Pragu (29. april – 4. maj 2013.)\nOdeljenje za zdravstvenu službu u Adventističkoj crkvi promoviše zdrav način života za najbolje funkcionisanje tela, uma i duše Bogu na slavu, kako bi se vratio moralni lik Boga u čoveku, isceljujući rane koje je greh stvorio.\nNačelnica sanitetske službe SAD pohvaljuje Adventiste\nPokazujući solidarnost sa stotinama Adventističkih zdravstvenih radnika, vođa zdravstvenih službi i pastora iz Severne Amerike, tokom poslednje sedmice u januaru 2012. godine, načelnica sanitetske službe SAD, Redžina Benjamin, govorila je o "holističkom" (celovitom) pristupu...


Kanadskim poljoprivrednicima marihuana isplativija od paprike - Agro TV\nKanadskim poljoprivrednicima marihuana isplativija od paprike\nŠirom Kanade poljoprivredne kulture u staklenicima zamenila je marihuana – kao proizvod koji je mnogo unosniji.\nU kanadskoj saveznoj državi Britanska Kolumbija sve je više staklenika sa marihuanom iz kojih su izbačeni paradajz i paprika.\nDesetine hiljada stabljika kanabisa i radnici koji ih presađuju, zalivaju, šišaju i pakuju sve su češća slika u Kanadi, koja je ozakonila upotrebu kanabisa u rekreativne svrhe.\nStručnjaci smatraju da ove visoko sofisticirane operacije uzgoja predstavljaju budućnost u proizvodnji marihuane i nadaju se da će zbog toga cene toliko pasti da će marihuana postati neisplativa švercerima, navodi „USA Today“.\nFirma „Emerald health therapeutics“, zajedno sa dugogodišnjim partnerom „Village farms“, pokrenuo je zajedničku kompaniju na 100.000 metara kvadratnih sa staklenicima, koji godišnje mogu da proizvedu 82 tone marihuane.\nU SAD, u saveznim državama u kojima je legalizovana, marihuana se prodaje po ceni od oko 600 dolara za pola kilograma, što znači da je višestruko isplativija od salate ili badema.\nStručnjaci i zakonodavci tvrde da bi pad cene legalne marihuane, odnosno uzgoj na farmama sa visokim prinosima pomogao u suzbijanju narko-kartela i švercera. Maloprodajne cene već su pale zbog povećane konkurencije. U američkoj saveznoj državi Kolorado cena je pala za 40 odsto od januara 2014. godine, sa sedam dolara za gram na 4,19 dolara.\nZbog sve većeg broja saveznih država u kojima je marihuana legalna, uzgajivači se osećaju sigurnije i prilagođavaju svoju proizvodnju.\nLegalni i ilegalni uzgajivači prošle godine su na uzgoj marihuane potrošili 4,1 milion megavat-časova električne energije, otprilike kompletnu godišnju proizvodnju hidrocentrale na Huverovoj brani. Troškovi struje čine 20 odsto ukupnih troškova kad je reč o uzgoju u zatvorenim prostorima, a samo osam odsto kad se marihuana uzgaja na otvorenom.\n04/12/2018 u Vesti


Darmanović: Održanje kredibilnosti proširenja suštinski važno za razvoj Zapadnog Balkana :: Politika\nDarmanović: Održanje kredibilnosti proširenja suštinski važno za razvoj Zapadnog Balkana\n10.06.2019 13:35 > 13:36 | Postavio/la: Lejla Hadžimuhović | Izvor: Mina\nOdržanje kredibilnosti politike proširenja i osnaženje evropske perspektive regiona od suštinske je važnosti za bezbjednost, stabilnost i sveukupni razvoj Zapadnog Balkana, kazao je ministar vanjskih poslova, Srđan Darmanović.\n"Zajednički smo konstatovali da je od suštinske važnosti održati unutrašnju koheziju i nastaviti sa jačanjem transatlantskog dijaloga, kako bi NATO nastavio da na sveobuhvatan i efikasan način obezbjeđuje sigurnost i prosperitet evroatlantske porodice"- naveo je Darmanović.\n"Od suštinske važnosti za bezbjednost, stabilnost i sveukupni razvoj Zapadnog Balkana je održati kredibilnost politike proširenja i time osnažiti evropsku perspektivu regiona"- istakao je on.\n"Čvrsto smo posvećeni i jasno opredjeljeni ka ispunjenju najviših evropskih standarda, implementaciji normi evropskog pravnog sistema i promociji vrijednosti liberalnih demokratija"- kazao je on.\n"U tome nam je nastavak čvrste podrške Višegradske grupe, kojom će od jula predsjedavati upravo Češka, višestruko značajna"- dodao je on.\n"Od posebne je važnosti ekspertska podrška na našem evropskom putu, naročito u okviru predpristupnih instrumenata Tajeksa i Tvininga u oblasti pravde, unutrašnjih poslova i finansija"- naveo je on.\n"Naš zajednički cilj je da se ubrzaju prgovori pristupanja, ali je u tu svrhu veoma bitno da se nastave reforme, posebno u oblasti vladavine prava. Te reforme su bitne i kada je u pitanju kreiranje okruženja koje može da podstakne ekonomski razvoj i strana ulaganja"- naveo je Petriček.\n"Svi u Evropi sigurno shvataju da Zapadni Balkan jasno pripada EU, a proces proširenja se zasniva na zaslugama i važno je da Crna Gora uradi domaći zadatak"- istakao je Petriček.\n"Nisam ni očekivao neki uspon populističke desnice, vjerovao sam da će proevropske snage da naprave dobar rezultat, što se i desilo"- rekao je on.


U džamijama se skuplja pomoć za izbjeglice s Bliskog istoka | Visokoin.com\nU džamijama se skuplja pomoć za izbjeglice s Bliskog istoka\nNa prijedlog reisu-l-uleme Islamske zajednice u BiH Huseina ef. Kavazovića, danas nakon džuma-namaza u džamijama širom Bosne i Hercegovine organizovana je sergija, prikupljanje pomoći za izbjeglice sa područja Bliskog istoka.\nVeliki broj vjernika se nakon džuma-namaza priključio ovoj akciji i na svoj način i koliko može pomogao izbjeglicama koje se nalaze u teškoj situaciji.\nIz Islamske zajednice u BiH napominju kako je prijedlog reisu-l-uleme Kavazovića usvojen na sjednici Rijaseta održanoj 27. augusta ove godine u cilju pomoći izbjeglicama koje bježeći iz ratom zahvaćenih zemalja traže bolji i sigurnii život.\n“Svjedoci smo da je ovo jedna od najvećih izbjegličkih kriza u Evropi i svijetu, kao i iskušenja kroz koja prolaze ti ljudi na svom putu. Kolone izbjeglica u nama bude bolna sjećanja na našu ne tako davnu prošlost kada smo i sami bili suočeni sa stradanjima i progonima sa svoje zemlje i topraka. Zato očekujemo od vjernika da iskažu svoju solidarnost sa tim napaćenim ljudima, te pokažu humanost na djelu”, navodi se, između ostalog, iz Rijaseta Islamske zajednice u BiH.\nTakođer, iz Islamske zajednice su ranije pozvali sve građane da daju svoj doprinos u prikupljanju pomoći za izbjeglice.\n“Pozivamo mešihate i urede muftija da putem glavnih imama obavijeste sve hatibe te najave sergiju koja će se organizirati 4. septembra 2015. godine, nakon džuma-namaza”, istaknuto je iz Uprave za vjerske poslove Rijaseta Islamske zajednice u BiH.


ZA NOVAKA BI BILO NAJBOLJE DA SE VRATI KUĆI: Armenulić savetuje Đokovića\n15.01.2022. • 18:26\nTeniski stručnjak i bivši teniser Radmilo Armenulić izjavio je da je celokupna sitaucija u vezi sa Novakom Ðokovićem u Australiji jedna nesvakidašnja afera koja se nikada nije desila u sportu\nAdvokatski tim najboljeg tenisera sveta Novak Ðoković uspeo je da se izbori za tročlano veće na večerašnjem suđenju od 23.30 sati pred Federalnim sudom Australije.\n"To je nesvakidašnja afera, ne mogu da se setim da li se to negde u sportu dešavalo, pogotovo u tenisu. Nikada. Vlasti u Melburnu su pokazale da ne poštuju svoje odluke. Oni su izabrali sudije, a kada sudije donesu odluke, onda ponište tu odluku. To je nesvakidašnje za jednu ozbiljnu državu. Zamislite kada bi se kod nas desilo da ministar može da poništi odluku premijera ili predsednika države. Premijer je sam priznao da nema poslednju reč, već ministar. To je skoro da vas ta odluka zasmejava, a ne da je shvatite ozbiljno", rekao je Armenulić za Tanjug.\nÐoković je suđenje čeka u imigracioni pritvor u Melburnu, pre donošenja konačne odluke o deportaciji ili dozvoli da zaigra na Australijan openu.\n"Novak je izuzetno izmaltretiran, toliko da će to da se odrazi na njegovo psihičko i fizičko stanje. Pogotovu su u opasnosti naredni turniri. Nisam veliki optimista. Ne znam šta će večeras da se desi, ali za Novaka bi bilo najbolje da se spakuje i da se vrati kući. Mislim da je to jedina ispravna odluka", kaže Armenulić.\nOn je istakao da je važno što su pojedini aktivni i bivši teniseri podržali Novaka i što su stali u njegovu odbranu, a osvrnuo se i na izjavu Španca Rafaela Nadala da niko nije veći od Australijan opena.\n"Nadal daje oprečne izjave, čas podržava Novaka, čas kritikuje. Mislim da je Nadalu najvažnije da Novak ne igra kako bi on možda osvojio. Jednostavno, takvu je izjavu i dao. Drugim rečima, kazao je da se boji Novaka i jednostavno je priznao da je Ðoković bolji od njega. Nadalove izjave ne uzimam mnogo u obzir".\nArmenulić se osvrnuo i na to što je direktor turnira Kreg Tajli rezevrvisan po pitanju Novakove situacije, kao i na to što ATP nema nikakvu reakciju.\n"To je velika sramota, ATP bi trebalo da stane iza svog igrača, posebno što je Novak uvek podržavao ATP i učestvovao u njihovom radu. Mislim da je ATP trebalo odvano da se oglasi, da ga podrži i da kritukuje vlasti u Melburnu, rukovodstvo AO i da direktoru turnira skrene pažnju da treba da se ponaša kao sportista, a ne kao funkcioner".\nKako kaže, cela sitaucija uticaće na spremnost Ðokovića, ako dobije dozvolu na nastupi na prvom gren slemu sezone.\n"Sigurno će da smeta, Novak nije imao neke pripreme. Nije odigrao nijedan turnir, a ovo što je trenirao nekoliko dana ne znači mnogo. Stalno su mu prekidali trening, to će da utiče na njegovu formu. Nadam se ako bude igrao, da će prvi meč sa Kecmanovićem da mu bude priprema, da će evenutalno da se vrati u svoju prosečnu formu. To bi bilo dobro. U svakom slučaju, Ðoković nije dobro pripremljen i postoji opasnost da dođe do nekih iznenađenja".\nArmenulić kaže da se boji da se cela situacija sa Australijan opena ne preslika na naredne turnire.\n"Plašim se da se to ne prenese na ostale turnire, recimo Vimbldon. već je Džonson izjavio da ako nije vaksinisan da nije dobrodošao na Vimbldon. Bojim se da će imati problema, ukoliko odigra Australijan open, da će imati problema i na Rolan Garosu i Vimbldonu. Sačekajmo da vidimo šta večceras da se desi, pa onda da prognoziramo dalje korake", zaključio je Armenulić.


Međunarodni aerodrom Tuzla postao baza "Wizz Air-a"\nMeđunarodni aerodrom Tuzla postao baza “Wizz Air-a”\nMeđunarodni aerodrom Tuzla danas je postao jedna od 20 baza kompanije “Wizz Air”, najveće niskobudžetne aviokompanije u Centralnoj i Istočnoj Evropi. Petogodišnji ugovor Aerodrom obavezuje na izgradnju prilaznih svjetala, a nove linije ka četiri evropske destinacije pružaju veće šanse za razvoj turizma i privrede u Tuzlanskom kantonu.\n“Od 2013. godine broj putnika na Međunarodnom aerodromu Tuzla povećao se za 150 posto. Niske cijene i bukiranje karti već od 40 KM stimulišu razvoj putovanja. U upotrebi će biti novi airbus A-320 čija je cijena 80 miliona dolara”, izjavio je na konferenciji za novinare Daniel de Carvalho, glasnogovornik “Wizz Air-a”, dodavši da ovaj aerodrom ima mnogo razvojnih potencijala.\nRifat Karasalihović, direktor Međunarodnog aerodroma Tuzla podsjetio je da su u toku prošle godine prevezena 151.000 putnika, dok se do kraja ove godine očekuje da ta cifra bude 200.000.\n“Otvaranje baze Wizz Air-a doprinijet će razvoju i otvaranju novih radnih mjesta, a u toku je izgradnja prilaznih svjetala kako bi se aerodrom svrstao u red najsigurnijih prilikom letenja u uslovima smanjene vidljivosti˝, rekao je Karasalihović.\nBego Gutić, premijer TK, najavio je da će povećanje obima posla zahtijevati upošljavanje 63 nova radnika.\nOsim ranijih relacija iz Tuzle ka Malmeu, Bazelu, Geteborgu, Dortmundu i Ajndhovenu, od danas se saobraća i u Minhen, Štokholm, Frankfurt i Oslo. Otvaranje novih linija ovisi o interesovanju i ekonomskoj opravdanosti, jer, kako ističu iz Wizz Air-a, saobraća se velikim avionima sa 180 mjesta.\nPutnički saobraćaj nije jedino na šta se Međunarodni aerodrom Tuzla fokusira. Ukoliko bude razumijevanja od strane Vijeća ministara Bosne i Hercegovine, ovaj bi aerodrom mogao služiti i za kargo saobraćaj.\n“Aerodrom je jedna dobra priča i otvoren je i za druge aviokompanije. Realizuju se charter-letovi, ali ono čemu se nadamo jeste to da će Vijeće ministara BiH omogućiti i izvoz roba animalnog porijekla. Ranijih godina Vlada TK ulagala je po milion KM, a prošle godine 330.000. Ova ustanova mogla bi preći na samofinansiranje i biti lokomotiva razvoja Tuzlanskog kantona”, izjavio je Edin Ajanović, ministar trgovine, turizma i saobraćaja TK.


MISTERIOZNI LONDONSKI ADVOKAT, KUM I SRPSKI INOVATOR IZ DANSKE Ko su ljudi sa kojima Novak i Jelena vode kompaniju za istraživanje leka protiv korone? - Sportal\nI. Dj. - Vest objavljena: 21:01 - 20.01.2022\nInformacija da Novak Đoković poseduje kompaniju sama po sebi ne bi trebalo da izazove neku posebnu pažnju. Ali vest da najbolji teniser sveta u vlasništvu ima firmu koja se bavi ispitivanjem i pronalaženjem leka za koronu, najblaže rečeno, predstavlja ne\n"QuantBioRes" je, potvrđeno je to Rojtersu, ime danske kompanije u kojoj bračni par Đoković, Novak i Jelena, imaju 80 odsto vlasništva. Potvrđeno je i da su svoj udeo u kompaniji kupili juna 2020. godine, četiri meseca od početka pandemije i dva meseca otkako je Novak zvanično izrazio svoje sumnje u efikasnost tada još nepostojeće vakcine protiv kovida. Potvrdu je Rojtersu dao izvršni direktor ove firme, Ivan Lončarević, mada se ona mogla proveriti i među zvaničnim podacima iz privrednog registra Danske. U tim bazama informacija može se saznati i da su Đokovići svoj udeo kupili preko beogradske firme "Tulua d.o.o", registrovane na opštini Stari Grad, čiji je zasupnik i direktor Vuk Kovačević.\nŠta znamo o "QuantBioResu"?\nKako se navodi, srpski teniser je još u junu 2020. napravio pomenutu investiciju, ali nije poznato koliko je platio svoj udeo u firmi, niti je to za ovu priču previše bitno. U zvaničnim spisima stoji da je Jelena Đoković vlasnik 39,20 odsto deonica ove firme, dok je Novakov udeo u vlasništvu 40,8 odsto. Preostalih 20 odsto poseduje izvesni Entoni Čarls Singsbi, o kojem na internetu ima veoma malo podataka, osim informacije da se radi o advokatu i investitoru iz Londona.\nVest je naravno, otvorila niz pitanja, a prvo je zašto je najbolji teniser sveta uložio novac u kompaniju koja se bavi istraživanje kovida? Prema zvaničnim podacima, QuantBioRes ima 11 istraživača koji rade u Danskoj, Australiji i Sloveniji, a izvršni direktor Lončarević napominje da se ne bave pravljenjem vakcine, već stvaranjem tretmana za borbu protiv virusa. Kompanija radi na razvijanju peptida, koji bi trebalo da spreči koronu da inficira ljudske ćelije. Klinička ispitivanja bi trebalo da počnu u Velikoj Britaniji ovog leta. Cela tehnologija zasniva se na inovativnoj RRN metodi (Resonant Recognition Model), koja opet ima utemeljenje u kvantnoj medicini, pseudonaučnoj disciplini, koja se smatra simbiozom holističkog pristupa, tradicionalnih metoda kineske i indijske medicine i modernih računarskih tehnologija. O zainteresovanosti za "holistički pristup", Novak je pričao više puta, a najviše tokom 2017. godine kada je dugo odbijao da se podvrgne operaciji lakta.\nĐoković je, očigledno, pronašao svoj način da se bori sa virusom, a da to nije vakcina. Takav stav (da ne primi vakcinu) na kraju ga je i (nepravedno) koštao učešća na Australijan openu, s obzirom da je najpre dobio izuzeće, da bi ga granična policija na aerodromu sprečila da uđe u Melburn. Usledila je saga od 11 dana, na kraju koje je srpskom teniseru ukinuta viza te je i deportovan.\nDan nakon što smo saznali novosti u vezi sa kupovinom danske kompanije, postavlja se pitanje ko su ljudi sa kojima Đokovići rade na ovom projektu i šta zaista stoji iza cele priče. Dakle, ko su izvršni direktor Ivan Lonačrević, manjinski vlasnik Entoni Čarls Singsbi i direktor firme "Tulua" Vuk Kovačević.\nIvan Lončarević - Srbin, inovator iz Danske\nLončarević, direktor danske kompanije Novaka Đokovića, kao prvi na listi "reči o sebi" na svom Linkedin profilu upisuje „inovaciju“, navodi se na danskom sajtu finans.dk.\nPored toga, čini se da je u prošlosti osnivao razne kompanije, a delom je radio na inovacijama na Univerzitetu Južne Danske u Odenseu. Pored rada na razvoju leka za koronu, Ivan Lončarević poslednjih godina ima sopstvenu konsultantsku kompaniju u kojoj se bavi inovacijama, razvojem koncepta, upravljanjem projektima i finansiranjem. Ranije je radio sa PR-om i komunikacijama pod imenom The Good Histori. Kako navodi Linkedin, Ivan Lončarević je radio i u energetskom i u industrijskom sektoru, dok je njegovo obrazovanje oblikovano u oblasti fizike i antropologije na Univerzitetu u Kopenhagenu.\n- Radim sa inovacijama 20 godina i uvek se bavim onim što nazivam pravom inovacijom. Na sreću, investitori su verovali u mene u prošlosti - rekao je Ivan Lončarević za BT.\nKako se navodi na veb stranici QuantBioRes, direktor i osnivač Ivan Lončarević radi na razvoju leka za korona virus.\nKoliko je daleko menadžment stigao sa ambicioznim projektom od sada nije jasno. Ivan Lončarević je za BT objasnio da je QuantBioRes „sposoban da dizajnira tretman koji može da blokira mehanizam infekcije između korona virusa i naših sopstvenih ćelija“.\nGovoreći o Novaku Đokoviću, rekao je za Rojters da "on nije antivakser i da se nisu čuli ni videli od novembra".\nVuk Kovačević - kum i drug iz detinjstva\nVuk Kovačević je Novakov drug iz detinjstva, a svoj odnos su 2012. godine uzdigli na viši nivo, kada se Vuk venčavao svojom izabranicom Tijanom, a Novak mu bio venčani kum.\nSpada u krug Đokovićevih najbližih prijatelja i prisustvovao je svadbi Novaka i Jelene na Svetom Stefanu. Osim te činjenice i podatka da je na čelu firme "Tulua" od maja 2018. o njemu se veoma malo toga zna.\nPodsetimo, informacije radi, Đoković ima još trojicu kumova - Miljana Amanovića, Marka Stilitana i Nevena Markovića.\nEntoni Čarls Singsbi - misteriozni advokat iz Londona\nEntoni Čarls Singsbi je najmisterioznija ličnost povezana sa kompanijom QuantBioRes. O njemu gotovo da nema nikakvih podataka, osim da se radi o 79-godišnjem advokatu iz Londona, koji se godinama bavi ulaganjem u firme širom Evrope. Za njegovo ime se vezuje niz kompanija, od kojih su neke i of-šor firme, u kojima se uglavnom kratko zadržavao, kao vlasnik udela ili direktor. U posao sa Novakovom firmom ušao je kada i Đokovići 20. 6. 2020. kao deoničar QuantBioResa. Gde su ga i kako Novak i Jelena upoznali i da li su u još nekom proslovnom ili privatnom odnosu sa njim, nije poznato.\nNovak na aerodromu u Melburnu\nTenis Novak Đoković Virus korona Danska