Слънце Близнаци и Асцендент при мъжете - Мери Астрология\nТъй като в момента сме в сезона на Близнаците (от 21 май до 21 юни), предстои да разгледаме комбинацията между слънчев знак Близнаци и всички дванадесет Асцендента при мъжете. Тук най-вече се набляга на проявлението на комбинациите в любовен план.\nОчаквайте скоро "Асцендент при жените от зодия Близнаци"\nВъпреки своята двойнственост, този мъж винаги знае къде и как да се представи. Той е изключително суетен и държи да бъде в най-добрата си форма. Той често е гост на отбрани партита. Дори може да бъде избран за личност на годината. Като партньор обаче е твърде взискателен и непостоянен.\nТелец придава на тази комбинация упоритост и чувство за реалност. Вечно бързащият и замечтан Близнаци е приземен в тази ситуация от пресметливостта и здравия разум на втория си знак. Интересен по своята същност, този мъж е идеалист и материалист едновременно.\nРак придава много нежност, но и уязвимост на това съчетание. Този представител на Близнаци е силно привързан към семейството и приятелите си. Той изпитва страх от самотата и обикновено избягва да влиза в пререкания. Като партньор е верен, нежен и всеотдаен, но и малко лицемерен.\nВ тази комбинация Близнаци я донякъде потиснат и нещастен. Неговият устрем е подложен на критика и песимизма на Дева. Тук той е неестествено практичен. Спонтанността му остава дълбоко скрита. Той притежава безупречно възпитание. Разумен и приятен е. Като партньор е лоялен и честен.\nКозирог придава известна доза разсъдливост и предпазливост на забързания близнаци. Този знак на асцендента притъпява импулсивността и кара Близнака да бъде лоялен и верен, да уважава традициите и да не се отказва от думите си. Затова този мъж е готов да понесе последствията, когато сгреши. Като партньор е почти безупречен.\nТози мъж притежава изключително остър ум. Умее да вниква в душите на хората и да разгадава скритите им желания. Неговият чар и либерални възгледи го правят неотразим. Той е широко скроен и в случай на нужда е готов на всякакви жертви. Като партньор е забавен, мил и любвеобилен.\nTags: асцендент, близнаци, комбинации, слънце близнаци


Журналистът Петър Волгин: За САЩ България е само пионка в играта й с Русия\nв. Минаха години | Георги АСЬОВ | 11.01.2016 | Стр. 7, 15\nВ навечерието на Коледа ръководството на БНР свали от ефир популярното предаване "Деконструкция" с водещ Петър Волгин, излъчвано в продължение на 6 години.Тази стъпка бе предприета под натиска на СЕМ, цензурния орган на съвременното обществено-политическо статукво в нашата страна, в която цензурата е забранена. Ето какво отговори Петър Волгин на зададените му от "Минаха години" въпроси.\n- Колега Волгин, на кого и с какво пречеше "Деконструкция"?\n"Деконструкция" пречи на хората с едноизмерно мислене. На тези, които са свикнали да свеждат многообразието на света до черното и бялото. На тези, според които ако не припяваш по цял ден мантрите за евроатлантическата солидарност и ако не се разтичаш от удоволствие само при споменаването на трите букви САЩ, задължително си "агент на КГБ" и пратеник на "тъмните сили".\n- В редакцията на в. "Минаха години" се получиха няколко писма във ваша защита. Вашият коментар?\n- Огромни благодарности на всички, които подкрепят екипа на "Деконструкция". Това всъщност е подкрепа за свободата на словото, за възможността в ефира да звучат предавания, които излизат извън овехтелите рамки на брюкселско-вашингтонските клишета. Ужасно хубаво е да усещаш подкрепата на хората, защото това означава, че усилията, които полагаш, имат смисъл. Тази подкрепа означава, че трудът ти не е напразен, че си е струвало да се бориш и да отстояваш позициите си. Щом хората те ценят, значи тези позиции не са само твои, те се споделят и от други. И в никакъв случай не бива да се отказваш.\n- Ще приемете ли предложението на Слави Трифонов да работите при него?\n- Благодарен съм на Слави Трифонов и на много други колеги, които ми предложиха помощта си. Все още работя в програма "Хоризонт" на БНР и смятам, че основното ми задължение пред слушателите е да се боря за връщането на предаването в ефир\nВ името тъкмо на плурализма и на присъствието на повече гледни точки в ефира на БНР.\n- През 90-те години на XX век бяхте ентусиаст на "демокрацията" в нейното западно издание - каква бе причината да се промените?\n- В годините, за които говорите, нещата изглеждаха несравнимо по-различно. Тогава имахме обещанието на Запада, че ще направи всичко възможно, за да сподели с нас благата си. Казваха ни, че стига да работим достатъчно, ще имаме същия стандарт и същите възможности като техните. Това се оказа една голяма измама. Оказа че никои от важните западни фактори, а най-вече тези в САЩ, не ни е вземал насериозно. За тях сме важни единствено като пионки в голямата им игра срещу Русия. Не ги интересува нито как живеем, нито какво искаме да постигнем. Интересуваме ги единствено като лишени от разум същества, които сляпо ще изпълняват указанията им. Когато прозреш всичко това, неминуемо променяш и позициите си за т.нар. .демокрация" или по-скоро за отсъствието й.\n- Що е то "неолиберализъм" и "Вашингтонски консенсус"? Как те намериха почва у нас?\n- Най-лесно и кратко тези понятия могат да бъдат описани по следния начин - цялата власт на пазара и на глобалния капитал, тотално игнориране на социалните функции на държавата. Неолибералите и привържениците на Вашингтонския консенсус твърдят, че ако всичко бъде приватизирано и ако всичко се ръководи от пазарните принципи, ще настъпи раят на земята и всички ще бъдат богати и щастливи. В някакъв смисъл са прави. Раят на земята наистина настъпи, само че за шепа облагодетелствани олигарси. Всичките тези неолиберални глупости намериха почва у нас поради една изключително проста причина - парите. Поддръжниците на Вашингтонския консенсус от могъщите чуждестранни НПО-та наляха огромно количество пари във всички бивши комунистически държави, за да пропагандират идеите си. Пръкнаха се всевъзможни знайни и незнайни "центрове", "къщи", "институти", които 25 години ни проглушават ушите с идеите си колко отвратителна е държавата и колко прекрасен и ангелоподобен е пазарът. Хубавото все пак е, че въпреки тази тотална медийна манипулация, в един момент хората започнаха да се усещат. Вече не приемат безкритично тирадите на "икономистите" и на всевъзможните други "анализатори". Вече все повече хора търсят алтернатива.\n- Как коментирате факта, че средната пенсия у нас е двукратно по-ниска от социалния минимум,с който човек може да преживява що-годе нормално?\n- Това е пряк резултат от нещата, за които говорихме преди малко. Според теориите на неолиберализма всички, които не са в състояние да се конкурират на пазара, са излишни. В огромната си част пенсионерите няма как да участват в такава конкуренция\nЗатова и управляващите, закърмени със същите неолиберални теории, гледат на тях като на ненужна вещ, която трябва да бъде захвърлена колкото се може по-навътре в килера.\n- Какво трябва да разбираме под понятието "соросоиди"?\n- Това е неологизъм с македонски произход. Македонците измислиха тази дума, за да опишат онези "специалисти", които се правеха на независими анализатори, а всъщност живееха благодарение на щедрите финансови дотации на милиардера Джордж Сорос. Лично аз предпочитам термина "грантови анализатори" или "Децата на капитан Грант". Пак става дума за подобни "специалисти", които се издържат със субсидии, сиреч с грантове, финансови средства от чужди фондации. В България най-популярна е "Америка за България". Именно на тази хранилка са огромната част от "професорите", "доцентите" и всякакви други, правещи се на "университетски хора" лица, които гледаме всеки ден по телевизията. Между другото, тъкмо онези медии, които ви се представят като еталон на обективна и независима журналистика, съществуват благодарение на въпросната фондация. Как тогава да вярваме в "независимостта" им?\n- Кои са най-сериозните неприятности, които са ви докарали тези предавания?\n- Проблемите са от най-различно естество. По времето на Иван-Костовото управление даже ме уволниха, защото отказвах да пея в хора на медийните му лакеи. Но това е част от играта. Нормално е да имаш неприятности, когато не си мълчиш. Ако просто си седиш тихичко, никой няма да те пипне с пръст, защото няма да те забележи. Но пък аз винаги съм се питал - какъв е смисълът от такова анонимно примиренческо живуркане? Нима сме дошли на този свят, за да бъдем послушни овчици, които си преживят кротко подарената им храница и примиренчески отиват на заколение? Да, трудно се плува срещу течението. Обаче само в това има смисъл. Конформизмът е ужасно скучен.\n- Още ли смятате, че България е загубена, ако в нея не се появи аналог на гръцката "Сириза"?\n- България наистина ще бъде загубена, ако в нея не се появи силно ляво движение. Не става дума за това да правим копие на "Сириза" или на "Подемос". Няма нужда да търсим българските Алексис Ципрас, Пабло Иглесис или Бърни Сандърс. Много по-ценно е да реабилитираме левите послания, да покажем на хората какво всъщност означава да правиш леви политики.\n- Припомнете какво значат...\n- Това означава да работиш най-вече в интерес на тези, които живеят от труда си. Да направиш така, че голямата част от хората да имат достойно заплащане, достъп до качествено здравеопазване и качествено образование. Да не смяташ, че болните и пенсионерите са "излишни" хора, които само пречат на "умните и красивите" да станат още по-богати. Да се върне човещината!


май 4, 2020 | Bunt\nсъбота 23 октомври 2021 / 20:26\nЕто какво загубихме, читател ни изпрати снимка на параклиса на Троянския манастир преди да изчезне стенописът…\nПараклисът на Троянския манастир бил надстрояван, като фирма от реставратори била ангажирана да свали стенописите на Захари Зограф от стените, а това са над 300 кв.м. за четирите стени. Оценяват…\nПредоставянето на пчелен мед и биопродукти става задължително в рамките на схемите „Училищен плод и мляко“. Това става ясно от проектопромени в Наредбата за прилагане на тези схеми. Общественото обсъждане…\nАсоциацията на европейските журналисти в България започва проучване за свободата на българските медии. Тази година мотото на инициативата е „Журналистика без маски“ и има за цел да представи актуална снимка…\nКЗП с над 1000 тематични проверки по време на извънредното положение\nОт началото на извънредното положение Комисията за защита на потребителите е извършила над 1 000 тематични проверки – сред тях са както за предлагането на лични предпазни средства и дезинфектанти,…\nПловдивската полиция разкри нов незаконен цех за тютюн\nПолицията в Пловдив откри нов незаконен цех за тютюн, иззети са 173 кг нарязан тютюн, машина и електронен кантар от частен адрес, съобщиха от пресцентъра на ОД на МВР Пловдив….\nКак да избегнем ненужните покупки\nПсихолози от американската изследователска компания Thriving Wallet стигнаха до заключението, че всяка четвърта покупка се извършва под влияние на всекидневния стрес и в последствие човек съжалява за това. Експертите дадоха…\nД-р Стефан Константинов: Ако вирусът е дълбоко в белодробното дърво, няма как да го вземем\n„Двата случая на загуба на медици ни показват, че има проблем и той е истински. Имаше конспиративни теории, че всичко е измислица. Ясно е, че не е. Страхът е нормално…\nЕксперт: Ще има печеливши от кризата\nКризата поставя на изпитание редица сектори, но в същото време дава възможност за растеж в други. Печеливши от тази ситуация ще има. Страни като България ще могат да се възползват…\nДвама пострадаха при катастрофи през изминалото денонощие\nПрез изминалото денонощие на територията на страната са станали две тежки пътнотранспортни произшествия /ПТП/, съобщават от МВР. При тях са пострадали двама души. В София за денонощието са регистрирани 8…\nБолницата в Сливен преустановява приема на пациенти с COVID-19. Причината е липса на персонал в инфекциозното отделение. Пациентите ще бъдат пренасочвани във Военна болница – Сливен. Днес кризисният щаб в…


9 успели хора и любимите им въпроси, които...\n29 Май 2018, 11:14 4323\nНай-известните и успели ръководители в света са овладели до съвършенство изкуството да провеждаш интервю за работа. Те нямат навика да задават глупави или ирелевантни въпроси. Даже си имат любими запитвания, пише Business Insider.\nЕто кои въпроси най-често задават на събеседвания тези добре познати шефове.\n"Стоите на повърхността на Земята. Извървявате една миля на юг, една миля на запад и една миля на север. Озовавате се на същото място, откъдето сте тръгнали. Къде сте в момента?" - Илън Мъск, изпълнителен директор на Tesla и SpaceX\nЗащо принцеса Шарлот ще донесе 4,3 млрд. долара на британската икономика\nВторото дете на принц Уилям и съпругата ми Кейт Мидълтън - п...\n"По скалата от 1 до 10, колко странен сте?" - Тони Шей, изпълнителен директор на Zappos\n"Вие ли сте най-умният човек, когото познавате?" - Лари Елисън, председател на Oracle\nОт съображения за сигурност достъпът до американския президент Доналд Тръмп е силно ограничен, дори ...\n"Какво направихте на най-добрия си ден на работа досега - денят, в който се прибрахте и си казахте, че имате най-страхотната работа на света?" - Лори Голдър, шеф "Човешки ресурси" във Facebook\n"Кажете ми нещо, което е вярно, но за което почти никой не се съгласява с вас." - Питър Тийл, съосновател на PayPal\n"Какво нямахте възможност да включите в автобиографията си, а искахте?" - Ричард Брансън, основател на Virgin\n"Кой е най-добрият в света в това, с което се занимавате вие?" - Дрю Хюстън, създател на Dropbox\n"Как бихте изкарали много пари от будка за сладолед в Сентрал парк?" - Ясмин Грийн, шеф в Jigsaw\n"На колко години бяхте, когато се хванахте на първата си платена работа?" - Хана Парамор, основател на Paramore


OFFICE 365 | Средно училище "Христо Ботев"\n← Уважаеми родители и ученици,\nАКТИВИРАНЕ НА АКАУНТ ЗА OFFICE 365 И ДОСТЪП ДО ПЛАТФОРМАТА MICROSOFT TEAMS ОТ УЧЕНИЦИ И УЧИТЕЛИ\nПЛАТФОРМАТА MICROSOFT TEAMS ОТ УЧЕНИЦИТЕ И УЧИТЕЛИТЕ\n2. Въведете Вашето потребителско име от вида ime@edu.mon.bg и щракнете „Напред“.\n3. Въведете паролата и щракнете „Влизане“.\n4. Въведете текущата парола, която Ви е предоставена, а след това два пъти въведете нова парола и щракнете „Влизане“.\nЗапомнете тази парола и не я предоставяйте на никого. Използвайте Вашият акаунт и паролата си да достъпвате облачните услуги на Майкрософт, вкл. виртуалната класна стая – Teams. Връзките учител-ученик ще бъдат прибавени автоматично към вашия профил. Още …\nСъздаден е помощен център за училищата с няколко нива на поддръжка.\nПри възникнали въпроси, моля свържете се с Help Desk на телефон: 0876 126 118.\nВсички случаи ще бъдат приети и съответно препратени към подходящите технически и експертни лица за допълнително съдействие.


Източници от двореца подшушват на британските медии, че Кралица Елизабет II неофициално е прехвърлила правомощията си на Чарлз. Говори се, че Елизабет ще слезе от престола в полза на сина си за 95-тата си годишнина, т.е. след 18 месеца.\nИ Елизабет в кюпа - кралицата се отказа от кожите\n"Личи си, че се подготвя смяна - Чарлз все по-често присъства на официални събития вместо Кралицата", пишат от The Sun. "Въпреки че Елизабет все още провежда някои приеми, тя сравнително намали обема им в последно време." Отново според същото издание, през 2018-та Елизабет II е присъствала на 282 официални мероприятия (в сравнение с 332 през 2016-та), докато Чарлз е посетил 507.\n"Планът на Чарлз да поеме престола се изготвя от известно време насам. Преходът очевидно вече е в ход", подчертава екипът на The Sun.\nЕлизабет II е Кралица на Великобритания от 1952-ра; преди дни отмени тържествата по повод рождения ден на сина си Андрю, планирани за март 2020, след катастрофалното интервю на принца, в което става ясно, че не разбира какъв е проблемът в секса с непълнолетни срещу пари.\nпрестолонаследник наследник След кожата Елизабет се отказва и от престола fur free дворец наследство Принц Чарлс престол Принц Андрю Кралица Елизабет II\nСилата е с нас и ние сме със силата: Kaufland със специална STAR WARS колекция


Автор: Пламена Николова 16:48 / 03.07.2018 Коментари (1) 4025\nИзлязоха резултатите от първо класиране за прием след 7 клас във Варна. Те могат да бъдат проверени на адрес: priem.mon.bg, съобщи за Varna24.bg началникът на Регионалният инспекторат по образованието във Варна Венцеслава Генова.\nТам може да бъде направена справка с входящия номер на ученика и кода за достъп от служебната бележка.\nКандидатите имат две възможности. Първата е да се запишат според класираното желание или да подадат заявление за участие във второ класиране, където да имат шанс да влязат в по-предпочитана от тях специалност.\nЗаписването на приетите ученици и подаването на заявления за второ класиране става от днес до 6 юли. И в двата случая се уведомява директора на училището, в което ученикът е вече приет, за да може системата да се пренареди след записването на учениците и да станат ясни местата, които се освобождават за второто класиране, обясни г-жа Генова. Местата за второ класиране стават ясни, след като учениците се запишат след първото класиране. Ако дадено дете е класирано, но не подаде заявление в упоменатия срок, то губи мястото си.\nПри вторият етап от класирането компютъра завърта новата информация и автоматично пренарежда кандидатите според техните желания.\nВажно е родителите и учениците да са наясно, че след второто класиране децата нямат право на избор от подредбата при първи и втори етап.\nКласирани са онези, които са подали заявления за записване след първи етап и тези, които са кандидатствали за второ класиране, след като то стане ясно, допълни Венцеслава Генова.\nОбявяването на списъците с приетите ученици на втори етап трябва да се случи до 12 юли.\nВие се запишете в ПЪРВИ клас !! Пише се "мястото си" !!


Отстъпки и промоции на Спортно хранене ✔ до -60% - KUPLIO.bg\nПромоции на продукти за спортно хранене\nЗдравословните храни за спортуващи не са евтини, затова не пропускайте промоциите, които ще облекчат бюджета.\nПродукти за спортно хранене на промоция\nЗа всеки спортист здравословната диета, пълна с витамини и минерали, е от голямо значение. Ако искате да предложите на тялото си повече от това, което се съдържа в здравословната диета, не се колебайте да инвестирате в специално спортно хранене. Но понякога цената на хранителните добавки за спортисти може да е висока. Ето защо не се колебайте да се възползвате от страхотните отстъпки и промоции на хранителни добавки и да закупите витамини, минерали, креатини, аминокиселини, въглехидрати, омега-3 мастни киселини, рибено масло, специални барове, храни, бисквити, масла, напитки и гейнъри. Качественото спортно хранене включва още различни препарати за поддържане и увеличаване на мускулната маса, продукти за отслабване, специални диетични препарати, както и продукти, подпомагащи по-доброто спортно представяне.


store.bg - Книги - страшни смешки смешни страшки\nКниги ... ... Търсене на: страшни смешки смешни страшки\nТърсене на: страшни смешки смешни страшки\nПродукти отговарящи на търсене: страшни смешки смешни страшки\nСъвпадение за: страшни смешки смешни страшки\nРада Москова е лекар и драматург, автор е на няколко емблематични пиеси за кукления театър, сценаристка е на култови български филми като "Горе на черешата", "Разговор с птици", "Куче в чекмедже". Рада е майката на режисьора Теди Москов, негов вдъхновител и критик. Рада на 80 години дебютира с романа "Ние - негероите", претърпял няколко издания, а на 82 ни зарадва с ново заглавие "Почти живот" - нежна изповед за жестокостите и униженията, които героите са преживели. "Не смятам, че книгите ми са автобиографични. Гледам на тях като на биография на поколението, към ...\nСъвпадение за: страшни\nТочно съвпадение: страшни\nБлизки съвпадения: страшните, страшно\nТочно съвпадение: смешни\nБлизки съвпадения: смешно\nКнижка със стикери ... Театър ПАН ви представя четири книжки от поредицата "Смешни физиономии". Предстоят ви забавни минути, в които да създадете портрети на кукери. А кои са те? Кукерите, наричани още джамалари, сурвакари, бабугери са български карнавални фигури - мъже, предрешени като зверове и други персонажи. Кукеров ден се празнува на Сирни заговезни. Кукерите танцуват по улиците и целят, чрез специални магически танци и страшни маски да бъдат уплашени и прогонени завинаги злите духове, орисниците и студа, за да има богата реколта през следващата година. А за плодородие и здраве извършват символични обредни ...\nСъвпадение за: страшни смешки\nБлизки съвпадения: смешка\nСтихотворения за палави деца. ... С предишните си две книжки "Цвете в саксия" (1990 г.) и "Да погалиш таралежче" (1991 г.) писателят Васил Сотиров смята, че се е отсрамил пред двете си деца, а с настоящата книжка възнамерява да се отсрами както пред вас, така и пред всичките си внучета. ...\nКнижката е част от поредицата "Смешни факти за животните". ... Дебютната книга на Катина Недева бе отличена в престижния каталог "White Ravens". Сега тя ще ни разсмее с тази любопитна поредица от пет книжки, в които младата художничка предлага на децата интересни и смешни факти за животните, които ще вдъхновят малките откриватели да заобичат още повече заобикалящия ни свят заради странностите, които крият неговите обитатели. Внимание: майките и татковците също може да се изненадат с нещо, което не са чували преди! ...\nСмешни грешки, грешни смешки - част 2: Щури професии и работи весели\nКнижката тренира наблюдателност, концентрация и логика! ... В детската градина Лиза седи пред белия лист и рисува професии. Каква ли ще стане, когато порасне? Може би диригент или пък директор на зоопарк? А защо да не е лекар, градинар или пилот? Идеи - много, но представите на Лиза май не са съвсем точни. Ще откриеш ли всички смешни грешки и грешни смешки в нейните рисунки? С веселите си детайлни илюстрации и оригинални идеи поредицата "Смешни грешки, грешни смешки" тренира наблюдателността и концентрацията и развива фантазията и логическото мислене на всички малки и по-големи читатели. "Книга, която ...\nТърсене на: страшни смешки смешни страшки Продукти 1-12 от над 500\nотпечатъци на боговете


Литературен свят » Критика брой 47 януари 2013 » ВРЕМЕТО НА ПРАЗНИКА В СБОРНИЦИТЕ С РАЗКАЗИ ЗА ДЕЦА НА ДОРА ГАБЕ „НЯКОГА” И „ПРЕЗ НАШИТЕ ОЧИЧКИ”\nВ своя статия, публикувана в интернет, говорейки за живота и творчеството на Дора Габе, Камелия Иванова нарича упоменатите й две книжки за деца „единствени по рода си” и „нямащи аналози в нашата литература”. Това е самата истина, нещо повече: аналогията и контрастите помежду им, като повествователни концепции и комуникативни стратегии, също могат да се нарекат уникални, тъй като са плод на творческото въображение на един и същи автор. Сближаващите ги полета ще обгледаме по-долу, но първо бихме искали да се спрем на онова, което ги различава. Двата сборника с разказчета излизат съответно през 1924-та и 1961-ва година. Между тях авторката им създава и други силни творби, и за деца, и за възрастни, между които са първата повест за деца у нас „Малкият добруджанец”, 1927г., автобиографичната книга „Когато бях малка”, романът „Мълчаливи герои”, 1934г. и др. Разбира се, едва ли само времевата им отдалеченост и възходящото творческо развитие на авторката са причина за спецификата на двата разглеждани текста. Всъщност, може да се каже, че ранната творба на Дора Габе, „Някога”, сочена като пример за експериментална, асоциативна проза, не е четиво за деца, а по-скоро за възрастни, които се интересуват от света, видян през детските очи. Докато сборникът, носещ името “През нашите очички”, е същинският художествен текст за деца, отговарящ на всичките им възрастови и психологически потребности, както и на разбиранията на самата Дора Габе за детска литература, нееднократно заявявани от нея в статии и доклади. Не случайно, тази книжка е богато илюстрирана, което е и целта на авторката й. Според нея пълноценното, комплексно възприятие на даден художествен текст от детската аудитория е невъзможно без илюстрациите. Тя е убедена, че именно графичното изображение развива въображението на детето, а текстът се наслагва и съществува като латентна изящна словесност, впоследствие даваща плодове в експлицираните езикови и ментални възможности на подрастващите. Известно е, че Дора Габе работи в тясно сътрудничество с Илия Бешков и тази екипност също допринася за успеха на творчеството й за деца. Но не само от изброените факти произлиза разликата между двете произведения, която е очевидна, въпреки, че Дора Габе е заложила еднакво силен психологически потенциал и в двата типа повествуване. Според нас, нееднозначните контрасти в двата текста произлизат от концепцията за написване и от стратегията за комуникация с читателя, (каква е дълбинната идея и към кого е насочено текстовото послание), които маркирахме по-горе и които сега ще се опитаме да конкретизираме. И така, има ли я и под каква форма срещаме интерпретацията на празника и изобщо модела на спомена за него в тези две книги на Дора Габе?\nВ сборника „Някога”, доколкото може да се говори за присъствието на празника в спомена, този мотив може да се открие в доста специфичен вид само в разказчетата „Кукерите” (в изданието от 1924г., което ще използваме, то се казва „Дяволите”) и „Страшният празник”. Поради психологизма, като принцип на разказването, в „Някога” споменът за празника не притежава ревнивата описателност и поетичността, която наблюдаваме например у Константин Петканов и Константин Константинов (1). Тук наративната стратегия е друга и „задъханото” повествование, константно за целия сборник, не предполага отдаване на носталгични мечтания, защото стремежът не е да се „отрази” споменът през очите на сантиментално настроения възрастен. Тук наблюдаваме опит, от една страна, да се фиксира спецификата на детската псхическа дейност в процеса на спомнянето, доколкото такъв може да има при детето и то в най-ранна възраст, а от друга страна - вербализирането на хаотичния събитиен поток, обикновено провокиран от сънищата, разказите на възрастните или „проблясъците” на собствените спорадични спомени. Впрочем, както подчертава Албена Хранова в едноименното си изследване, „сънят и страхът са основните механизми в сборника. Детското съзнание, материализирано чрез аз-формата, изработва своите категории на страха /тъмното, лошото, празното/, а тяхното формиране е представено като процес в образната тъкан на творбата.” (Хранова 1990: 45).\nИменно на съня и страха са подчинени и кратките „късчета” от детската памет за празник и празнуване, красноречиво маркирани от заглавие като „страшния празник”, макар до края на този откъс да не става ясно за какъв точно празник иде реч. Парадоксът в съчетаването на тези две думи отговаря на парадоксалното, антонимично функциониране на категориите, означени с тях: нетипично за едно дете е да свързва радостното време на празнуването със страха, защото тържествата и панаирите са експликация именно на освобождаването на малки и големи от всичко лошо, на отдаване на радост и веселие. Както е видно, в „Някога” тази парадигма е преобърната. И в това се състои уникалността на сборника. Може би само при Иван Давидков, в повестта му „Далечните бродове”, наблюдаваме подобен модел на спомена за празника, но при него той е много по-усложнен и натоварен с тежък психологизъм, защото изобразява по-скоро видовете честване на смъртта, а не тържеството на живота. Така или иначе, за детето в „Някога”„празник” и „кошмар” са почти пълни аналози. При това, синестезийните изяви на спомена са изключително силни - като цветови, слухови, зрителни, а и като обонятелни наслагвания, които така ужасяват детското съзнание, че дори в процеса на преразказването им потресът и страхът ги превръщат в халюцинации. Затова уплашената, скоростна реч на детето-разказвач прилича на бълнуване. Одушевяването на абстрактните субстанции като „тъмно”, „страшно”, „лошо”, заплашителното им „оживяване” („ще чуе лошото”, „тъмното ни блъсна” и прочие) ги превръща в чудовища, в същества, живеещи в приказките, и прави действителността особено опасна, противопоставяйки я на съня. Да живееш наяве се оказва много по-страшно, отколкото да спиш, защото най-плашещите детето неща, онези, за които то си е мислило че няма да му се случат докато будува, всички те някак са „прескочили” от неговите кошмари в реалността. Ясно е, че подобни трансформации преобръщат целия свят на детето и то няма как да ги възприеме спокойно.\nВ „Страшния празник” схемата за онагледяване на уж празничното присъствие е свързана с бруталното нахлуване на „празничните” шумове, миризми и гледки в спокойния детски сън и „шоковото” събуждане на детето. Вместо да е начало на нещо весело и красиво, то напомня по-скоро апокалиптична гледка, която заплашва да погълне всичко: „Нещо изпищя и паднах от леглото. Не мога да си отворя очите, не мога да мръдна. Насреща прозореца е червен и стените са червени, креватите са настръхнали като чудовища на четири крака, а в очите на сестричето ми горят запалени свещи. Някой бързо мина отвън, чу се звън, после стъпки… На отсрещния чифлик къщите израсли големи, гледат с червени вампирски очи, а небето, цялото небе е разбъркано с пламъци, огньове и дим. Нещо страшно става! Затова е пуст двора и пътната врата цяла отворена….” (курсивът е мой - Г. Д.) (2), (Габе 1924: 53). От психологическа гледна точка, напълно логичната защитна реакция при това положение е детето да възприеме действителността като нереална, заплашителна, страховито-фантастична, като „изсънувана” и да пожелае да избяга на сигурно място, например обратно в прекъснатия сън. Разбира се, малкото дете не осъзнава себе си като самостоятелен индивид, способен сам да се защитава, а като едно цяло с майчината личност. Затова резонно е да потърси опора и защита първо там. Безлюдното пространство на дома, отсъствието на майката и отчаяното й „търсене” допълват ужасяващото внушение. Ескалацията на тревогата и нарастващия ужас, причинени от беззащитността на детето, са предадени чрез няколкократните мними въпроси, които всъщност са израз на гняв и страх от страна на детето, което се чувства изоставено: „Де е мама? Де сме?…Вратата е разтворена, къщата празна - няма никой. Де е мама! Защо тъй страшно свети къщата! Какъв е тоя шум, дето се чува отдалеко е не се разбира от какво е!\n- Мамичко…” (Габе 1924: 53-54).\nОт този момент до края на разказчето динамиката на събитията, видени през детските очи, преживяването на неназования с конкретно име празник, са по-скоро фон на стремежа на децата да открият и да се доближат до майка си. Тези опити са няколкократно, настойчиво маркирани в хода на разказа, но тя, потънала в страшните огнени ритуали на това странно тържество, така и не съзира малките, въпреки техните усилия да привлекат вниманието й. Това засилва подсъзнателната тревога и съмнението дали майката всъщност е жива, както нерядко се случва насън: „… Отстрани стои мама и гледа огъня. Тя не ни видя и не се обърна… Седнахме близо до мама. Тя пак не ни видя… Тя още лежи.\nНе отговаря…. Мама не стана…” (курсивът е мой - Г.Д.), (Габе 1924: 54-56).\nСякаш колкото по-силен е стремежът на децата да намерят успокоение и сигурност в майчините прегръдки, толкова повече майката се отдалечава физически, а „огънят”, имплицитен символ на отвъдния свят и смъртта, е непреодолимото препятствие, което ги дели едни от други. Чуждите хора се стремят да предпазят децата от тайнствените „клади”, вероятно свързани с празничните обреди, но загадъчното поведение на майка им, плачът й и това, че не ги вижда, наподобяват картини и усещания, предизвикани от кошмарен сън. И въпреки, че любопитството в един момент надделява и на малките им става интересно, дори наричат празника „хубав”, тягостното впечатление продължава. То е подсилено от кинематографски фиксираните детайли като сгушването в тревата, вместо в майчините прегръдки; сенките и цветовете на светлината и тъмнината; писъците на птицата и опитите й да спаси челядта в гнездото си от огъня; „листата и цветчетата”, „буболечките и пеперудите”, панически бягащи от пламъците и т.н., и продължава в спомена и на следващата сутрин. Детският свят е преобърнат, разклатен до основи, липсата на близките хора, както и необяснимите огнени ритуали, заплашват да го разрушат. Тази атмосфера на изоставеност и обезлюдяване на дома, на празнота, макар да навява на децата мисли за „свободата” да правят каквото си щат без досадния родителски контрол, все пак не се разсейва. Откъсът завършва с печалната картина на пустия двор и „събитията” в лястовичето гнездо, огледално олицетворение на случващото се в къщата на хората, както и метафора на самото човешко жилище: „ Тичаме през двора… Пламъците достигат небето. Наоколо се движат хора - всички светят… Хората викат, тичат на разни страни, обикалят кладните…. Чичо Васил ни изпъжда от огъня. Дръпнахме се и се сгушихме в тревата… Изведнъж се чу писък: една птичка се завъртя, върна се, пак се спусна и се хвърли в огъня.\n- Трябва да си има гнездо и птиченца.\nЗад нас е черно - сякаш все тъмна гора, а пред нас огъня е запалил половината свят… Мама се разплака и две жени я заведоха вкъщи… На другия ден никой не ни събуди. Станахме сами, изтичахме през стаята на мама… Изхвръкнахме от къщи….Върнахме се… Татко го нямаше.Колко е чудно, че можем да правим каквото си щем! Пече слънце, а на двора е тъй пусто! Само лястовиченцата писват като дойде майка им, а щом си отиде, млъкват пак. (Габе 1924: 54-56).\nВ „Дяволите” (или „Кукерите”) времето на празника вече е по-ясно зададено, макар и непряко. Явно става дума или за новогодишни, или за предпролетни кукерски игри, с които по традиция ритуално се прогонва зимата и се правят символични заклинания за здраве и берекет през предстоящата земеделска година. Картината на празника е също толкова зловещо-апокалиптична, а последствията от тържествата са много по-драматични за детето. Тук схемата е леко видоизменена: не спокойният сън на детето е прекъснат от празненствата, а атрибутите на празника - маските на кукерите - до такава степен травмират съзнанието му, че то изпада не просто в кошмарен сън, а заболява от страх. Ако в „Страшният празник” става дума за „разклащане” на света на детето, то тук можем да говорим за пълната му разруха. Причина за това е символичната подмяна на личността, което всъщност е целта на всяко ритуално преобличане. Детето обаче възприема буквално страховитите маскарадни костюми и шокът от гледката го „отвежда”, психически и физиологически, в гранично, безпомощно състояние, близко до кошмара от другия откъс: бълнуване, зрителни и слухови халюцинации и т.н. Стига се дотам, че страхът е причина не само за припадъка, но и за това детето да получава видения и в будно състояние: гледайки котката, на него му се привижда фигурата на дявола, такъв какъвто той е в представите на всички ни. Рамката на разказчето намеква за приказна фабула: то започва с излизането на майката, което отключва рушенето на равновесието в детския свят („Мама рече: почакай тук, аз ей сега ще се върна. Излезе и заключи вратата…”), и завършва със завръщането й, с нейните успокоителни думи, с бдението над болното дете, като накрая балансът е възстановен, а щастливият детски свят е белязан от майчината усмивка и нежно гълчене („Мама пак се смее. Колко е добра тая мама и колко е хубава…”). Излишно е да повтаряме разсъжденията си за ролята на присъствие /отсъствието на майката като основна защитна институция за детето. Само ще отбележим, че типът езиково-стилистично вписване на образа в тъканта на кинематографически изградения разказ напълно хармонира с останалите компоненти от наративната концепция. Драматичният сблъсък между детския свят и споменът за празниците на възрастните е „предречен” още в първите абзаци на откъсчето. Детето не крие разочарованието си от новото място, където семейството се е преместило да живее. Непрекъснатите сравнения между него и старото им поселище, освен, че са в полза на последното, правят и символен паралел, подготвят почвата за предстоящия сблъсък. Полюсните разграничения на „свое” и „чуждо” буквално изпълват първата страница от разказа и, така де се каже, емпиричният материал в този случай няма нужда от друг коментар, освен от самото си илюстриране: „ Пръв път съм в тази стая на чуждо село... Тези врабчета, дето кацат на прозореца, не са същите, дето са по нашето село; и лястовичетата не са същите… И небето не е същото. Прилича на нашето, но аз знам, че не е същото… И ние си имаме прозорци. От нашия прозорец слънцето гледа право в очите. Нашето слънце е по-хубаво… Какво е това село, дето няма деца! Уж село! У нас колко много деца има…” (Габе 1924: 17-18).\nВ този изключително напрегнат психологически ескиз Дора Габе като че ли е успяла да подчертае силата на човешката психическа дейност в „най-чист” вид, без описателно-поетични щрихи в изображението. Тук не можем да говорим за класически спомен или за друг негов смислов синоним, защото сцените са като светкавични филмови кадри, прожектирани, за да се откроят резултатите от преживяното върху детското въображение, както и белезите върху детската душа, оставени от насадените още в ранно детство стереотипи. Става дума за „сплашването” чрез приказни или измислени същества, обикновено чудновати или откровено страшни, като Торбалан, Баба Яга, Дяволът и т.н., които трябва да дисциплинират детето, като го посмирят с външния си вид. Освен всичко друго, вербалният детски код и динамиката на „страшните” събития, неподлежащи на формалната хронология, са успешно визирани посредством изпъстрения с бързи диалози или уплашени възклицания разказ, където детският слог е наистина впечатляващо уловен. Негова вътрешна опора в перспективата на детската психика е всеки маркер на майчината личност. Непоносимата самота на детето, упоритото и многократно призоваване на майката, постоянната изява на желанието тя отново да се появи и да „съгради” разрушения детски свят, градират напрежението в регистрираното състояние на безпомощен страх. Не случайно той е белязан метафорично чрез самотата на клона, люшкащ се над прозореца, както в „Страшния празник” липсата на майката е белязана от „спасителната операция” на птицата-майка, влетяла в огъня да търси челядта си.\nЗнаем, че в детската езикова модалност категоричността на желанието, изразено с глагола „искам”, замества вербално необходимостта от попълване на някаква липса или нужда - „трябва”, „имам нужда”. Впрочем, във временната самота на детето и в пустата стая се оглежда изконният човешки страх от изоставяне. Той е пряко експлициран в детската реч, което е типично за ранната възраст явление. Нуждата от сигурност и закрила е неудовлетворена, макар и многократно заявена. Провидяната в това заплаха, сякаш нарочно достига пика си при пространственото приближаване на маскираните същества. Страхът на детето е предизвикан от незнанието му - какви са те и защо са тук? - детето дори не може да ги назове, както не може да назове и изминалото време (3). Поради ниския си ръст, то вижда само фрагменти от празничните костюми, отделни моменти от шествието, напълно чуждо за него. Липсата на възрастен, който да му обясни смисъла на празника и да го утеши, трансформира любопитството в апокалиптичен ужас, в смъртна угроза. Това пък отключва състоянието на хиперстрес и трескавите халюцинации. Тяхното начало, развитието, кулминацията и затихването им представляват самия скелет на разказа и той изглежда завършен, едва когато любовта и присъствието на майката са излекували рожбата й от кошмарните видения, а първичната хармония е възстановена, подобно на приказната. Тук „завръщанията” са няколко, и то в причинно-следствена връзка помежду си: детето се „завръща” от трескавото бълнуване и надживява страха си от изоставяне именно заради това, че майка му се е завърнала при него, заради бдението й над него. После се завръща и майчината усмивка, заедно с облекчението, че детето е вече добре.\nЦялата тази история, предадена на ръба на съня и будуването, на болестта и оздравяването, изглежда нереална и благодарение на богатите синестезийни щрихи, характерни за детската сензитивност. Зрението, слухът, обонянието действат заедно, в мощен конгломерат, за да дадат храна на въображението: „ …Искам мама да се върне… Клонът се залюля, отиде до другия прозорец и се върна… Самичък си стои клонът на небето, без дърво... Ами това, дето избумтя, откъде е? Искам мама да се върне!… Не искам гласовете на идват наблизо! На кого лаят кучетата?… Защо има толкова много гласове - пищят! Боже,каква глава мина! Само глава! Още една мина. Какви са те? Мама да се върне! Две страшни очи на прозореца! Чорлава коса! Рога и клъвка! Езици се плезят! Разпериха се черни пръсти! Онова бумти зад вратата! Натиска!… Ох, шията ми - прозорецът се върти - тъмно… Това е мама, а това е нашият прозорец… Студена капка се проточи по шията ми. Мама ми сложи мокра кърпа на челото…\n- Какво ти стана?\n- Дяволите идат, дяволите…\n- Няма никакви дяволи! Това е Машка, котката, нашата котка, не виждаш ли?…\n- Мамо, нали няма да дойдат?\n- Няма, няма, ще ги изпъдя!\n- Ами ако дойдат?\n- Никой път?\n- Никой път….” (Габе 1924: 18-21).\nИ още един детайл от вътрешната сюжетна линия на този, наситен с архетипни смисли и противоречия, повествователен фрагмент. В психологически план, интересът към смъртта като непознато, плашещо, но и любопитно пространство е точно толкова изкусително поле за малкото дете, колкото и интересът към живота. В този смисъл, Дора Габе е уловила посоченото влечение, подхранвано от естественото любопитство и съчетано с „чуждостта” на всичко ново и непознато, което се случва на детето, например - преместването на ново място, срещата с нови хора и т.н. В случая, през детската оптика, те се обединяват като символи на враждебната другост, докато за възрастните страховитите маски и костюми, в които се преобличат, за да изпълнят ритуалните действия, са символ на празника и веселието. Всеки от нас е свидетел, че понякога онова, на което ние се смеем, плаши, разплаква децата или поне остава необозримо за тях, и обратно - сериозните неща в ежедневието ни нерядко предизвикат искрен детски смях. Ето върху този, мотивиран от възрастовите параметри, разнобой се е фокусирал разказът тук, а върху него рядко се спира „погледът” на спомена, подмамен от калейдоскопичната визия на цялото детство или от носталгичните повеи от миналото. „Бистрите” очи на детството и метафоричното възпроизвеждане на видяното, са качества, които ние прогресивно губим с порастването. Те фиксират точно такива подробности и с тях картината, внушението в спомена добиват живеца на истинното изображение и предизвикват размисли кой кого всъщност възпитава във взаимоотношенията родители-деца. Красноречив пример е следващият диалог, придружен от детските умозаключения: „Мамината ръка натиска челото ми.\n- Нали, мамо, у нас е най-хубаво?\n- Няма вече да ме водиш на оня свят.\n- Отгде знаеш, че е оня свят?\n- От дяволите, дето бяха.\n- Че то бяха кукери.\n- Ами защо имат рога и са черни?\n- Турят си рога и се обличат да правят смях…от село на село, а ти, глупава, се изплаши!Да правят смях!!! Как могат страшните неща да правят смях! Мама приказва неразбрано.\n- Ами онова голямото, дето бумтеше?\n- Значи на оня свят хората се обличат в страшни дрехи и удрят тъпан, за да правят смях. Колко чудно!…” (Габе 1924: 20).\nИ ако в книгата с мемоарни импресии „Някога” Дора Габе „изследва” кошмарния страх на „спомнящото си дете”, то в другия си сборник, „През нашите очички”, тя сякаш полага детството на обратния, психологически мотивиран съдържателен полюс - на радостта, любопитството и жизнеността, с които сме свикнали да отъждествяваме детето. Докато в „Някога” затаяваме дъх пред рушащия се детски свят, пред объркването между фикция, кошмарен сън, спомен и реалност, то в „През нашите очички” всичко се връща на правилното си място: ние облекчено наблюдаваме как светът постепенно се съгражда пред погледа на спокойното, жизнерадостно и приютено в лоното на семейството дете. Тук кратките откъсчета кипят от хедонизъм, мило детско любопитство и от невинни пакости, които умиляват още повече. Разсъждавайки за настоящето, детето всъщност го съгражда, като започва от образите на мама, татко, баба, малкото братче и, „обхождайки” целия обективен свят, регистрира красивото учудване пред хармонията на живота. Тук споменът напълно отсъства, както подобава на детството, настоящият момент му е достатъчен, за детето празникът се състои не в някакви неразбираеми за него, заплашителни ритуали, а в чудото на случването тук и сега. Няма ги тежестите на кошмара и смътния спомен, затова и повествованието е леко и ведро, макар да присъстват всички обичайни детски въпроси. „През нашите очички” се фокусира върху конкретиката на реални обекти, а не върху абстракции. Именно върху и чрез наглед дребните им детайли, в тяхното „откриване” от страна на детето се състои простичката жизнена философия, която вдъхва чувството на радостно очакване и облекчение. Няколко примера.\nКазахме, че в „Страшния празник” от сборника „Някога” физическата липса на майката, нейното изчезване и незавръщане са белег на рушащия се свят. Тук, напротив, майката присъства стабилно в детското битие, закриля го и въображението изобщо не допуска възможността за изоставяне.. Раздялата с майката тук също се схваща като нежелана и ужасяваща възможност, но също и като хипотетично стечение на обстоятелствата, което може да се избегне, ако детето внимава и е послушно. Временната липса на майката не е непременно някакъв необичаен факт, който застрашава детето и предвещава изоставянето му: „Аз не мога без мама и мама не може без мене. Мама ме води през всичките страшни неща. Тя ме държи за ръчичката, когато отиваме в детската градина. Аз не бива да отивам самичка, защото мога да се загубя… А като се загубя, ще остана без майка и мама ще остане без дете. Колко е страшно това!…” (Габе 1993: 6). Сюжетът за „майчинството” продължава и в разказчета като „Котето”: в типична за детето риторика, там малката героиня успоредява майчинските инстинкти при хората и животните, одухотворявайки последните, и така предизвиква алтруистичния поглед върху света, естествен и силно изявен в детските ни години: „Мама ме видя и извика: „Не й вземай детето! Нали виждаш колко мъчно й стана!”. Ах, аз забравих, че Писана е майка! Майките се страхуват за децата си. И мама се страхува за нас. Все ни варди…” (Габе 1993: 8).\nДруг пример, емблематичен за децата в психологически план, е естествената им склонност да правит пакости, опознавайки света, и последващата вина пред гнева и огорчението на възрастните. Самото дете е учудено от способностите си да „разваля”, „разбърква”, „чупи” и изобщо да внася хаос, нещо, което е чуждо на истинските му намерения и е продиктувано само от любопитство: „Много ми се иска да бъда послушен като Ленчето и да не тревожа татко, но то е мъчно нещо…Аз разбърках бюрото на татко без да ща. Исках само да погледна какво има в него, а то се разбърка. Мама каза: „Горкият татко! Толкова много работа има, а децата му правят пакости!” Аз не съм добро дете! Много ми е мъчно!” (Габе 1993: 6). Тук важен нюанс от детската психика, уловен от Дора Габе, е и „обратната страна” на вината. Наред с честите признания за „мъчнотиите на слушането”, впечатлява и склонността на детето да възприеме провиненията си леко, без да страда, както и изненадващата находчивост и чувство за хумор, с което децата са способни да трансформират случилото се в израз на обич и привързаност към най-близките. При това, изключително впечатляваща е реалната, често срещаща се дарба на детето, дори на чисто езиково равнище, „разгадавайки” устойчиви идиоматични конструкти, да ги метафоризира вторично. Тук нагледно можем да се убедим и в илюстрацията на изконния детски усет към поезията. Разбира се, Дора Габе ни предлага своя възстановка на този талант от ранните години на героинята си, но интерпретацията в случая е успешна и не застрашава реалното съществуване на инварианта като житейски факт, валиден за детството изобщо: „Баба каза, че не я обичам, защото не я слушам!… Като си върнах, баба извика: „Косата ми побеля от тебе!” Аз казах на баба: „Не ти побеля косата от мене, бабенце, а цъфна като вишнята. Нали ми каза, че вишнята цъфтяла, защото слънцето я обича? И ти цъфна, защото аз те обичам!… Баба се засмя….” (Габе 1993: 6).\nИ още един пример за хедонистичното звучене на автентичния детски глас в „През нашите очички”, който засяга възприемането на времето при децата. Както при всяка абстрактна категория, детската интуиция и тук се оказва безценна при маркирането на значещи детайли. Дори когато става дума за миналото, в тази книжка синхронът между автора, разказващия и рецепиента е факт: съкровеното пространство на чуждия спомен, „заключен” в бабината ракла, тук е не само белег за приемствеността между поколенията, но и израз на уважение пред отминалото време на предците, възхищение пред сръчните им ръце и усета им за красота. Разглеждайки съдържанието на „шарената” бабина ракла, момиченцето не просто се прехласва пред красивите вещи, неговото любопитство е акт на утвърждаване на детството. Неговото собствено, първично възприемане на пъстротата в живота чудесно се проектира върху шарените кърпи и дрехи в сандъка. Елементът на „тайната”, присъстващ във вида на заключената ракла и допълнително провокиращ изконното детско любопитство, допълва визията на „интересното”, „антиежедневното” времепространство, което винаги е цел за детето. „Степенуването” на нещата, типично за детското мислене, се прехвърля и върху времето и така окръгля сакрализирането и „архивирането” на стойностните неща, възпитавайки малките читатели в истинските ценности посредством собствената им гледна точка, без следа от дидактизъм. Същевременно, усещането за спомена и максималното му отдалечаване чрез вербалното му маркиране наподобява отдалечеността на времето в приказките („тогава” и „сега”), приказната стилистика: „Баба има шарена ракла. Раклата е много стара. По-стара от баба. Колко е то: „по-стара”, не зная. То е било много, много отдавна. Преди да се роди мама и преди да се родим ние… Ах, какви неща има в бабината ракла!.. Кадифени елечета със златни цветя! Копринени рокли! Тя ги е носила като е била млада. Сега ги дава на кака, когато отива да пее в културния дом. Баба каза, че и на мене ще ги дава, като стана голяма…” (Габе 1993: 15).\nПодобна е концепцията при излагане на детската гледна точка в опознаването на целия обективен свят: домът, вещите, близките хора, растенията и животните, техническите постижения. Съвкупността от техните конкретни ракурси в контекста на детската оптика бележи „овладяването” на реалността, желанието и способността за об щуване между хората, за придвижване в пространството, за творческа енергия, почерпена от природата и прочие. В тази калейдоскопична визия, по детски конструирана и изговорена, отново, както и в „Някога”, ще забележим дискретното присъствие на синестезийните щрихи. И това е естествено, защото именно сетивата са първите „помощници” на детето в ранно детство при адаптацията му към света на големите. Те са включени и в метафоризациите на обективния свят, характерни за детската словесност в първите години от живота: „Телефонът е човешкия глас. Щом го повикаш, той идва… Не е лесно да се направи телефон, защото не е лесно да уловиш човешки глас…” (Габе 1993: 11); „ … Понякога трамваят бърза. Има важна работа, а е закъснял… Като бърза, той звънва - иска да каже на децата да се пазят…Много е добър трамваят. Той се грижи за нас, а като влезем вътре, позволява на гледаме през прозореца навън. Тогава къщите бягат бързо: и дърветата бягат край тротоара и става много весело…” (Габе 1993: 21); „Над моята закачалка в детската градина е нарисувана ябълка… А пък Ленчето има нарисувана дюля. Дюлята е жълта и Ленчето е жълто. Учителката каза, че дюлята не е крива дето Ленчето е жълто, а то само си е криво, защото не яде…”( Габе 1993: 22); „Сега ние градим нова къща. Татко и чичо Петър я градят….Колко бързо расте стената! Татко и чичо Петър вече са нависоко. Главите им са нарисувани в небето…“ (Габе 1993: 22); „ Книгата няма уста, а приказва. И приказки разказва, и стихчета, и песни пее с ноти… Когато книгата говори, ние мълчим. Не шумим, за да не й пречим…” (Габе 1993: 18).\nСмятаме, че тези няколко примера са достатъчни, за да потвърдят идейно-съдържателните полюси и същевременно полетата на сближаване между двата сборника на Дора Габе - „Някога” и „През нашите очички” в контекста на празнично-делничното време. Мемоарните импресии в първия сборник, „Някога”, задават контурите на модела на спомена за тържествените моменти от детството, създаден като психология на страха и кошмарните сънища. Този модел е изцяло контрапунктен на идеята за празнуване, която възрастните влагат в празничните ритуали, обикновено съпътстващи земеделския и природния жизнен цикъл. Тежестта на изживаванията тук е подсилена от кадрирането на спомена, от неговото бързо, задъхано протичане, от екранизацията на случките, които смесват обективната реалност, сънищата и фикционалното времепространство на халюцинирането в една застрашителна и разрушаваща света на детето амалгама. В създадената близо 40 години по-късно и богато илюстрирана книжка на същата авторка „През нашите очички” моделът на спомена напълно липсва, като изключим набелязаните моменти, визиращи съкровеното спомняне на далечното минало. Тук, в реални условия и в реални параметри, не миналото, а настоящето разкрива пред детето един съграждащ се свят, „реставрира” празника на истинското, „днешно” случване на детството, като го фиксира в оптимистичното му протичане тук и сега, без да „отскача” в несигурността на вчерашната „някогашност” и утрешните възможности. В този смисъл, няма по-подходящо заглавие за сборника от избраното от самата Дора Габе - „През нашите очички”. В същото време, и на двата текста е присъща уловената детска сензитивност, креативност и поетически усет. Постигнатият детски код е формалният и съдържателно-идеен център, в който се срещат спецификите в повествователните и комуникативни стратегии на Дора Габе.\n1. Става дума за възприеманите като мемоари техни книги - „Детски години” от Константин Петканов и „Път през годините” на Константин Константинов.\n2. Всички курсиви в текста са мои - Г.В-Д.\n3. Именно заради тази възрастова невъзможност да определиш и назовеш фактите от обективната действителност много находчиво Дора Габе използва ключовата за повествованието роля на неопределителните и отрицателните местоимения, с които е богат езикът ни и които децата често използват, замествайки с тях все още празните места в познанията си за света: „някога”, „някъде”, „някакъв”, „онова”, „онези”, “никога”, „никой” и т.н.


Как да накарате мъжа си да се почувства специален - Новите родители\n- Дори и преди 6-седмичното правило (да се изчака преди сексуален контакт) има много начини да си прекарате добре насаме. Сексът е ТОЛКОВА важен за брака, но не е задължително да се стига до проникване!\n- Възползвайте се от дрямките на бебето и си организирайте малки срещи. Обичаме да си правим пикник на пода в дневната. Дори и да сте умрели за сън, особено ако току-що сте родили, намерете време да се погушкате с таткото и поспете така.\n- Никога не подценявайте силата на комплиментите. Кажете на съпруга си по много начини, че е толкова хубаво той да ви помага във възстановяването и в грижите за бебето. Така ще сте сигурни, че ще продължи да полага усилия и в бъдеще.\n- Помолете за помощ. Да сте в нужда е точно това, от което пък съпругът ви се нуждае в този момент, когато цялото ви време е посветено на бебето. Помолете го да покани изненадващи гости, да измисли нещо за вечеря… има още толкова много неща, които съм сигурна, че ще ви хрумнат, за да го включите в това приключение.\nНай-важното е да успеете да изживеете тези прекрасни моменти на 100%, защото те минават твърде бързо. Усилията, които полагате, няма да останат незабелязани от мъжа ви. Дори едва-едва да държите очите си отворени по време на срещата ви на пикник по средата на дневната, той ще види, че се грижите за брака си.\nКомплименти, търсене на помощ и много ясно изразяване на благодарността от неговата подкрепа – по този начин ще му дадете да разбере, че има голямо място в сърцето ви, дори и след като бебето се родило. Намерете време да накарате мъжа си да се почувства специален по време на този прекрасен период. Обещавам ви, ще се почувствате толкова щастлива!\nТекст: Jamie/simplelivingmommy.com, адаптация: Надя Горанова\nТаткото на новороденото спи по-малко от майката\nСъбират му се около 5 часа на нощ, тя наваксва през деня\nДа поговорим, С татко, Новини, Бебето от 0 до 1


Оборище (Панагюрище) - Дунав (Русе) 0:1\nОборище (Панагюрище) - Дунав (Русе) 0:1\n"Б" група: Оборище (Панагюрище) 0-1 Дунав (Русе): 09 Април, 2016\nАвтор Тема: Оборище (Панагюрище) - Дунав (Русе) 0:1 (Прочетена 8420 пъти)\n« -: 03 Април, 2016, 00:00 »\nТема за мача. Предстои ни много важно гостуване в един от най-революционните градове в родината ни. Съперникът е много корав и може да се каже, че класата на футболистите му е поне като тази на Локомотив ГО. Просто към момента панагюрци нямат финанси и амбиции за А група, иначе биха могли сериозно да се намесят в борбата за второто място. Надявам се да излезем с чест от този двубой, определян от мнозина като финален за първата, по-трудна за Дунав част от пролетния полусезон.\n« Последна редакция: 13 Април, 2016, 13:05 от vivanov »\nRe: [ 09.04. || 17:00 ] Оборище (Панагюрище) - Дунав (Русе)\n« Отговор #1 -: 03 Април, 2016, 01:22 »\nЕдва ли вече се явява условно "финален", но е много възлов. И наистина е такъв. Сега още повече предвид нулевото реми от днес. Преди време си говорих с един приятел от Панагюрище на тяхната страница и той ми каза, че действително Оборище имат средносрочен план, вкл. за стадиона, като тази година не влиза в сметките им за атакуване на промоция. Евала им казвам, защото това се казва ясно планиране. Също така ми каза, цитирам по спомен: "Който вземе тази година нещо на Орчо Войвода, той ще влезе в елита." Не съм си давал сметка до днес колко е прав. Да се надяваме, че това ще сме ние и че няма да ни скочат революционно "на живот или смърт" поради простата причина, че ни симпатизират малко или много. Но все някой трябва да влезе в елита, въпросът е кой. Този въпрос се решава в такива мачове. Досега Поморие и Локо ГО не взеха нищо там. Останахме ние. Дали е възможно? Категорично не примем хленчещи мнения, че сме "щели да изгубим всичко там" и едва ли не ще играем с Барса. Да, сигурно ще е трудно, но трябва да разчитаме само на себе си и зная, че въпреки всеобщите очаквания, не трябва да забравяме кои сме. Само с воля и самочувствие можем да поставим на колене абсолютно всеки отбор в тази група! Време е за мъже!\n« Отговор #2 -: 03 Април, 2016, 09:26 »\nМисля, че футболистите на Дунав бяха мъже през цялото първенство до тук, но нещо не достига майсторство пред гола в закучените мачове. А тези 5 пролетни кръга се оказаха все такива мачове. Дано Оборище играят малко по-открито, по-футболно и така да ни дадат възможност да стигнем по-лесно до гол. Иначе бетонират ли се, трудно ще постигнем нещо повече от Х. Но и равният ще е достатъчен за да запазим лидерството си. Има още доста мачове до края и Поморие има къде да губят\n« Отговор #3 -: 03 Април, 2016, 10:56 »\nВреме е,точките,които дадохме есента да ни се върнат.Примера е от вчера с Добруджа.Оборище ще играят открито за победа и нашият шанс е там.Отбори,които играят футбол,за да се получи наистина един спектакъл.Вярвам в победата ни или в най-лошият случай-точка.И те ще са доволни.Щом нямат амбиции за промоция,какво ни остава?Победа към А!\n« Отговор #4 -: 04 Април, 2016, 13:17 »\nВ Панагюрище за първи път през пролетния дял ще сме в сравнително пълен състав. Ще липсва само Дани Димитров, но всички други са здрави, нямаме и наказания. Дано нещата със здравето на момчетата се задържат така и няма изненади през седмицата. Иначе безспорно е хубаво, че ще разчитаме на повечето си футболисти.\n« Отговор #5 -: 06 Април, 2016, 14:39 »\nНадявам се събитията около новия формат на първенството да не повлияят на футболистите и да излязат пределно мобилизирани. Още нищо не е решено и трябва да се борим за първото място до края.\nRe: [09.04. || 16:00] Оборище (Панагюрище) - Дунав (Русе)\n« Отговор #6 -: 07 Април, 2016, 01:34 »\nСъдийският наблюдател на УЕФА за България Марк Бата ще присъства на мача Оборище - Дунав .Затова мачът беше насрочен за 16.00 часа в събота. Съдийската комисия на УЕФА определи наблюдаващите ръководители за всяка една от своите асоциирани федерации. Наблюдаващ ръководител за България е французинът Марк Бата, който е бивш дългогодишен рефер на ФИФА, а в момента е член на Съдийската комисия на УЕФА. Бата отговаря за стратегията за развитието на българските съдии на ФИФА, като следи тяхното представяне, както на домашната, така и на международната сцена. 61-годишният Бата, който е и Съдийски наблюдател на УЕФА имаше възможност да се запознае с голяма част от българските рефери по време на Европейското първенство за юноши до 17 г., провело се в нашата страна миналото лято. Освен това, г-н Бата бе гост-лектор на зимния семинар на съдиите в професионалния футбол в България. Роденият в Марсилия бивш рефер е наблюдаващ ръководител и на съдиите от Белгия, Андора и Франция.\nНадявам се реферът да свири обективно, поне от кумова срама - да не се изложим пред чужденците!\n« Отговор #7 -: 07 Април, 2016, 14:26 »\nЧестно казано, уби ми се всякаква емоция след простотиите, които станаха тази седмица. Вместо 8 финала - 8 контроли...\n« Отговор #8 -: 07 Април, 2016, 14:34 »\nКакви простотии са ставали; за стадиона ли говориш?\n« Отговор #9 -: 07 Април, 2016, 14:41 »\nЦитат на: weeny da pooh в 07 Април, 2016, 14:34\nНе, за това, че реално вече няма значение кой на кое място ще завърши (освен за изпадащите). Следващата година А група ще се попълва по всякакви други критерии, но не и спортни! Разбира се, за нас би трябвало да е въпрос на чест да сме първи и спечелим Б група, но няма какво да се лъжем - нито интригата в мачовете, нито чувството ще бъде същото.\n« Отговор #10 -: 07 Април, 2016, 15:21 »\nЦитат на: RIVER в 07 Април, 2016, 14:41\nПри БФС всичко е предпоследно и като нищо утре ще дадат на заден за новата "А" група след като видят, че ЦСКА така или иначе няма да покрие условията. Така, че според мен до Август нищо няма да се знае 100%.\n« Отговор #11 -: 07 Април, 2016, 16:01 »\nТя тази Висша лига, а може би по-точно Величайша лиготия е разработка на болните мозъци на чорбарското лоби в БФС, нямаща нищо общо с разпоредбите и директивите на УЕФА, така че не бързай да слагаш тигана, докато рибата още е в пограничния водоем до Русе, носещ името на един ФК\n« Отговор #12 -: 07 Април, 2016, 16:09 »\nЦитат на: weeny da pooh в 07 Април, 2016, 16:01\nТова не е много сигурно, а и като цяло вече са си го наумили и е по-вероятно да се случи. От нашата група желание за участие вече заявиха Локо ГО, Добрдужа и Созопол, а не съм чул някой от Дунав да е заявил подобни амбиции да играем във ВЛ. Ние принципно се борехме за "А" група, не за ВЛ.\n« Отговор #13 -: 08 Април, 2016, 00:43 »\nНека да си гледаме нашите мачове и вътрешни теми с ръководство, община и спонсори.\nНякои привърженици вече са на път към Панагюрище. Домакините ни очакват с гостоприемство, а ние се радваме на предстоящите емоции с дунавската чета.\n« Отговор #14 -: 08 Април, 2016, 00:53 »\nОборище са много симпатичен тим, който доказа, че има своето място под слънцето в професионалния ни футбол. Без много шум, без излишни изхвърляния като Руменчо Созополски, без съдийски подпирания като Поморие, с уважение към всички съперници - такъв отбор заслужава да играе в А група и съм сигурен, че това може да стане, стига да са готови финансово и организационно. В предстоящия мач обаче не бива да имаме никакви сантименти и трябва да си свършим работата, за която отиваме. Ще бъде труден мач, но вярвам, че имаме необходимата класа и колектив, за да се поздравим с успех.


4-годишната дъщеря на Ицко Финци говорила три езика\nАвтор: Екип Burgas24.bg 11:04 / 10.09.2021 Коментари (0) 730\n4-годишнара Матилда умее съвсем правилно и без акцент да говори 3 езика. Детето-чудо е наследило безкрайния талант на 88-годишния си баща. Матилда учи всичко под формата на различни игрови методи, които майка й Лиза упражнява с нея още от най-ранна детска възраст. Освен с езиците Матилда вече е на ти с изкуството и с каузите, на които са се посветили нейните родители. Разкритието, че малката Финци говори три езика прави Деси Тенекиджиева, която е пленена от талантливото дете. Матилда успява да впечатли актрисата със свободното си общуване на български, руски и английски, съобщава "България днес".\n"Прекрасна вечер с неповторимия и скъп Ицко Финци и фантастичното му семейство - Лиза Боева и малкото им 4-годишно чудо Матилда, която говори без акцент 3 езика - български, руски и английски, и се гордее с това! За любовта няма граници!", пише Деси Тенекиджиева след среща в разгара на летния сезон с талантливото семейство.\nПо думите й Ицко и Лиза са невероятен тандем, определя ги като съвременни будители, които не спират да творят и разказват истории. Тя агитира феновете си да станат част от впечатляващ онлайн курс, посветен на Италианския и Северния ренесанс с автор д-р доц. Лиза Боева и озвучени от легендарния Ицко Финци.


Разбиха международна престъпна група за обир на банкови сейфове в Македония - По света и у нас - БНТ Новини\nГлавната прокуратура на Македония издаде заповед за процедура по разследване срещу седем лица, за които има основателно съмнение, че са извършили престъпления - тежка кражба и организирана престъпност. Става дума за международна престъпна група от четирима украински граждани и по един гражданин на Молдова, Казахстан и САЩ. Заподозрените са извършили 19 тежки обири на граждански сейфове в клоновете на „Шпаркасе Банк“ и „Централна кооперативна банка“ в Скопие. По този начин те са придобили незаконно 105 638 858 денара в брой, бижута и други ценни предмети, съобщава Локално.мк.\n„В периода от юли до ноември 2017 г. заподозрените са наемали граждански сейфове в различни банки на различни места в Скопие, за да преценят обстоятелствата и системата за сигурност в банките. Използвали са фалшиви самоличности и в определен период всекидневно са посещавали клоновете, в които са имали сейфове. Използвайки отсъствието на служител те са заснемали ключалката на сейфовете със специално оборудване и след това са изработвали ключове за тяхното отваряне. Иззетите ценни вещи от сейфовете са били изнасяни от Република Македония поотделно от всеки член на групата, на различни гранични пунктове и в различни периоди от време.\nСпоред Министерството на вътрешните работи от предоставените наказателни обвинения от сектор Скопие до компетентната прокуратура в Скопие, това са лицата О.П.Д. (33) от Украйна, A.M. (37) от Молдова и В. Ш. (43) от Украйна, заподозрени в извършването на 19 престъпления - "тежка кражба" и престъпление "престъпно сдружение". Също така лицата В.Б. (48) и O.M. (37) граждани на Република Македония. Украйна, както и Д.Ш. (49) от Казахстан и С.А. (43) от Съединените щати, въз основа на обосновано подозрение за 19 престъпления - "подпомагане" и във връзка с престъпленията - "тежка кражба" и "престъпно сдружение".\nСлед получаване на жалба, че липсват пари и бижута от сейфовете, Министерството на вътрешните работи, в сътрудничество с Европол и Интерпол е предприело оперативни мерки за справяне със случая и е установило самоличността на извършителите. Престъпната група е извършвала такива обири и в други страни. До този момент един от заподозрените е бил лишаван от свобода в Латвия и двама в Таджикистан.\n#разбита престъпна група #Македония


Градовете с най-вкусна улична храна | Gotvach.bg\ngotvach.bg»Статии»Любопитно»Градовете с най-вкусна улична храна\nЕдно от най-важните предимства на повечето туристическите дестинации все по-често е храната. И тук не става въпрос само за изисканите заведения и ресторанти. Това, което предизвиква небивал интерес в любителите на кулинарния туризъм, са традиционни храни на улицата.\nПроучване относно предпочитанията на хората определи топ десет на градовете с най-вкусна улична храна. Ето кои са те:\nБрюксел, Белгия. Въпреки че изисканата кухня на Брюксел е пословична, проучването доказва и голямата любов на хората към пържените картофки, които са национална храна. Те се предлагат на всеки ъгъл в града. Към тях търговците предлагат различни видове сосове - от майонеза до лютив бразилски кетчуп.\nМексико сити, Мексико. Уличната храна в Мексико сити е изключително разнообразна. Една от най-обичаните храни е елоте – печена царевица, която се поднася с майонеза, сирене котиха, малко чили и лайм. В районите на големите пазари в Мексико пък се предлагат сокове, подобни на фреш, както и сладко от манго с чили или тамаринд.\nАмбъргриз Кайе, Белиз. Атракцията тук е храната, която се продава на кея. Освежаващото ястие от риба или баракуда се предлага на малка сергийка. Рибата задължително е прясно уловена.\nИстанбул, Турция. На първо място с най-предпочитаната улична храна разбира се е дюнерът. Той се предлага както с агнешко, така и с пилешко или телешко месо. По-непознати храни са симид - геврек със сусам, мидие долма - пълнени миди и други. За апетитен сандвич с прясна скумрия пък трябва да посетите фериботните пристанища, близо до моста Галата, както и самите заведения на моста.\nХо Ши Мин, Виетнам. Интересът на туристите да опитат различна храна в този град често завършва с различни хранителни неразположения. Това се дължи на занижения стандарт за чистота на храната, продавана по улиците на Виетнам. Поради това е добре да се залага на щандове, които са изпитани и често посещавани от хора.\nЕдни от обичаните улични храни са спагетената супа фъ, сандвичите банх ми и пролетните рулца. Други популярни са местните ястия, като cơm tấm (варен ориз) с пържено яйце и болалот - говеждо месо, подправено с различни билки и обвито в листо.\nСингапур. Стотиците сергии за храна в откритите и закрити пазари превръщат града в столица на уличните заведения за храна. Там могат да се открият всякакви видове сате или пиле по хайнански на пара, както и сандвичи кая с кокосово сладко. Освен това именно в Сингапур може да вкусите лакса, юфка в къри, супа с кокос, както и да подправите всяко ястие с още месо, тофу, морска храна и подправки.\nБанкок, Тайланд. Тайландската столица е обявена за столицата с най-разнообразни места и възможности за хранене. Ако се озовете там, то задължително опитайте зелената салата с папая, Пад Тай, пиле със зелено къри и лепкав тайландски ориз с манго.\nПалермо, Италия. Палермо, административният център на региона Сицилия, радва с разнообразни пържени храни като аранчини - оризови топчета със сос от месо и сирене, картофени крокети и кардон. Освен това задължително трябва да опитате сицилианската пица.\nПенанг, Малайзия. Незабравимата кисела рибена супа, питка с индийски произход, пилешко, телешко или свинско сате, разбъркани пържени оризови спагети – това е само малка част от уличната храна в този щат на северозападното крайбрежие на Малайзийския полуостров.\nМаракеш, Мароко. Древната столица е една от най-колоритните туристически дестинации. По улиците на Маракеш се откриват пъстроцветни маслини и подправки като шафран, канела, куркума, джинджифил, бял пипер. Най-популярните сергии се намират на главния площад Джама Ел Фна. Те представляват дървени масички с наредени върху тях печени агнета, кус-кус, патладжани, кебапи, шаварма, харира, както и още много храни, изкусяващи апетита.


Шофьорът борец и беглец с БМВ-то отказал и кръвна проба! Бил ли е адекватен? – КРИМИНАЛНО\nШофьорът борец и беглец с БМВ-то отказал и кръвна проба! Бил ли е адекватен?\n9 януари 2020 г. КРИМИНАЛНО\n19-годишният пловдивчанин Петър Георгиев, който потроши 6 автомобила в район „Тракия” в края на декември, отказал да даде и кръвна проба за алкохол и наркотици, пише Traffic News. След задържането му той не дал съгласие да се подложи на полеви тест в районното, отказ е направил и за кръвен такъв. Поради тези обстоятелства никой няма да разбере какви субстанции е имало в организма на Георгиев по времето на мелето, нито дали е бил в трезво състояние или не.\nЗаконодателят е предвидил административно наказание за водачи, които отказват да се подложат на тестове за алкохол и дрога. Санкциите са 2000 лева глоба и две години лишаване от правоуправление.\nТой е с работно обвинение по две престъпления – отказ за съдействие на органите на реда и причиняване на ПТП със значителни материални щети.\nМеждувременно и към днешна дата смачканите автомобили са на мястото на инцидента, видя наш репортер. Най-много щети са причинени на лек автомобил БМВ, чиято задница е изцяло увредена.\n19-годишният Петър Георгиев е на свобода. Навръх Нова година той бе освободен от ареста с наложена мярка за неотклонение „гаранция” в размер на 5000 лева.\nМелето стана на 23 декември през нощта. Петър и още трима младежи се качили в БМВ, паркирано до клуб „Премиер“.\nОчевидци, които ги видели да се качват в автомобила, са подали сигнал на 112 и полицейски патрул, който бил в непосредствена близост до заведението се опитал да ги спре. Водачът обаче игнорирал стоп- палката и продължил с висока скорост, влизайки към вътрешността на квартала. Той не успял да вземе завоя и се блъснал в паркираните пред блока автомобили.\nУдарил е 5 коли. Шофьорът загубил контрол над колата и беемвето се блъснало в бордюра пред комплекс „Олимпия“. Трима от младежите, сред които и водачът – Петър Георгиев, успели да се измъкнат и побягнали в различни посоки. На място останал само един 19- годишен пътник, който не успял да излезе, тъй като задната врата блокирала и той останал „арестуван“ в купето.\nМалко по-късно шофьорът бе задържан и отведен в полицията. Георгиев прекара в ареста 72 часа, а след това пуснат.\nВлак удари кола на прелез, има загинал\n430 тона кокаин са заловени в Колумбия през 2019 г.\nКупонджиите в Пловдив изгоряха с десетки хиляди левове\nИздирват изоставен Ромео, намушкал бившата си изгора с нож


Obzhalvane I V\_'nshen Vid\nEco Slim Chocolate Slim Bioveliss Tabs Choco Lite Diet Stars Kankusta Duo\nТази седмица се навършват три месеца, като започнах от най-Интензивен режим на тренировка на целия ми живот, Кроссфит. Тези добавки помагат да се стимулира функцията на щитовидната жлеза на тялото, която по същество контролира метаболизма си. Освен това, те могат да помогнат за стимулиране на централната нервна система, а също така загрява прът на организма, а също така. Всичко това помага за създаването на вашия метаболизъм, който от своя страна позволяват по-ефективно да отслабнете. След падането на килограм, може скоро да забележите, че имате много повече енергия. Това е не само защото, че вие ядете повече храна, за да поддържа нивата на енергия.\nТова е още и защото, когато носите по-малко тегло, тялото ви се нуждае от по-малко енергия, за да ви запази живи.\nСинтетични химически съединения Tenuate кретен е дошъл до някои рискови странични ефекти като възбуда, безсъние, увеличение на гърдите при мъжете, ниско сексуално желание, мускулни болки, болезнено уриниране и т.н. Поради тази причина, ако не Сте човек, който страда от затлъстяване, Вие не трябва да приемате това лекарство.\nАко един човек с наднормено тегло, трябва да се консултирате с вашия лекар преди да приемате Tenuate ретард. Знаете ли как стресът се отразява зле на тялото ви? Когато тялото е под стрес, което ще накара тялото ви да остарее по-бързо. Не само видимите бръчки на лицето си, просто помислете за това, което правите в своите органи.\nАко сте опитвали ограничителни диети, но не успя да направи скала мръдна, вие знаете, има по-голяма тежест, отколкото уравнение на приетите калории се използва похудеешь. Страхотна статия подчертава риска от дехидратация при възрастни хора. Приятно четене. Ето, тя документира неговите възходи и падения, и има някои блестящи намаляване на света съвети по пътя! Ромилли и аз се отправих на фестивала този уикенд, в нашия град. Ние го държат здраво с юфка в тайландски стил кебап от един от хранителни щандове. Но аз избрах по-вкусна лъжица черносмородинового сладолед, като моя син-фул лечение в рамките на деня.\nХората на предписване на лекарствата или снадобьях otc не може да изрежете и диета кафе. Де Соуса заяви, че замяната на бобови растения източници на протеини, като месо, може да бъде безболезнен начин, за да се хранят здравословно и да загубят малко тегло. Съм сигурен, че ако ядете парче, което прави хората дебели и болни. Иди чети пшеничен стомаха" - това е на Amazon. Франкенщайн, ГМО пшеница убиват американци и причинява рак, ами и да ви мазнини.\nРазмерът на порциите е без значение или по-висок рейтинг. Тялото не може да преработи токсични храни" и го съхранява под формата на мазнини. Рецепта: Ще видите различни версии на тази онлайн. Някои наричат глина или бяло лосион. Аз избрах кокосово масло, поради своята органична, хидратация и природни лечебни свойства. Вие, разбира се, може да използвате лосион на негово място.\nДиета разтърси колбаси вземания на популярния 'нискомаслено' те са яли в продължение на няколко месеца, е девет пъти по-зле, отколкото изглеждаше в началото. И така, аз направих това, което аз знам как да стане..\n.аз съм изследвал, и е открил начин, за да получите същите резултати, като за себе си! Сега мога да приключи толкова, колкото аз искам на месец за една малка част от цената 1 популярни тайна! Сега, моля, знайте, че аз не се оплаквам в тайна....Аз ясно опит от тях и как те. Те осигуряват отличен резултат и надарена с много естествена доброта, но цената просто не е правилно за мен.


Фейк новини във фейк сайтове! Общински съветници-бизнесмени създават сайтове, за да има къде да плюят кмета и екипът му и колегите си!? - ТопПреса\nЗнаете ли какво е Свободата на словото, срещано и като свобода на изразяване, това е сред най-важните граждански свободи. Изразява се в свободата на всеки да изказва публично мнението и възгледите си без намеса и натиск от страна на властта, упражняване на цензура или налагане на наказание. Хубаво, но когато някой реши да пуска в медийното пространство откровени лъжи, това как се нарича? Да речем, че искам да оплюя някого, но медиите не ми обръщат внимание, щото може и да мислят, че съм изперкал… а на мен много ми се плюе… Ето ви вариант, как е най-лесно.\nЗапочва се с името на сайта, които се нарича домейн. Завършващите с .com са едни от първите и най-разпространени домейни. Например TopPresa.com. Цената за една година е от 23.75 лв. до 27.75 лв. Но ще ви трябва и хостинг. Хостингът е пространството, което ще използваме като хранилище на снимки и статии в които ще плюем хората, заради които създаваме фейк сайтовете. Цената за една година е от 36.00 лв. до 81.00 лв. и се определя в зависимост от параметрите.\nПо какво да познаем фейк сайтовете?\nОбикновено те са пълни с Фейк новини, насочени към дадена личност, партия или кауза…\nВторото, което прави впечатление е, че новините са без автор. Друго, че в тези сайтове няма реклами. Те не се създават с цел бизнес, а с цел да се очерни даден човек. Нама адрес на редакция, нито телефонни номера нито лице за контакти. Друг съществен трик е дублирането на домейна.\nwww.E-79.bg e ментето на www.Е-79.com . Доскоро имаше фейк сайт topnovina.com , който тутайки се превърна в 7dniblagoevgrad.bg… Фейсбук страницата на topnovina.com вече е с логото на 7dniblagoevgrad.bg и има жалките 480 харесвания… Че то какво да им харесаш?\nПредполагам всички помните вестник “Пиринско дело”, чиято марка е собственост на многоуважавания от нас г-н Веселин Стаменов. Държим да се знае, че той няма нищо общо с фейк сайта www.Pirinskodelo.bg.\nСпоменатите по горе сайтове се свързват с името на един общински съветник, това твърдят наши читатели. Топ Преса няма доказателства за това. Поради тази причина няма да назовем името му. В YouTube открихме нещо интересно. Каналът с име “Медия Прес” създаден на 18.09.2018 г. който е само с един абонат, публикува видео файлове с логото на “Региона” и “Пиринско дело”…\nЗоопаркът в Благоевград се разпада!\nОбвиняем, държал марихуана за над 9000 лева в килер на къщата си в Петрич, е изправен на подсъдимата скамейка\nСлавчо Гоцев е роден в Малешевския край. Дядо му Яне Гоцев е създател и ръководител на местния комитет и член на Околийския комитет на ВМОРО, личен приятел и съратник на Гоце Делчев. Баща му Георги Янев Гоцев е виден деец на ВМРО в Скопие през 1945 г, 12 години е политзатворник в бивша Югославия.\nАвторът завършва гимназия в гр. Берово и Висша педагогическа академия в гр. Щип, след което следва право в Юридическия Факултет на Скопския университет. Един от създателите и лидерите е на студентска патриотична организация, която се обявява срещу асимилацията и денационализацията на българите във Вардарска Македония. Заедно с негови колеги и съратници е арестуван от властите, разследван и малтретиран, а след общата политическа амнистия през 1962 г. продължава да бъде обект на преследване. Скоро след това семейството му получава политическо убежище в България, където завършва Софийския университет „Св. Климент Охридски“, специалност история.\nВ периода 1982-2004 г. е научен сътрудник в Института по история към БАН, член на Научната група в Благоевград. Автор е на книгите „Национално-революционните борби в Малешево и Пиянец, 1860-1912 г.“ и „Борби на българското население в Македония срещу чуждите аспирации и пропаганди 1878-1945 г“, включени в престижни световни каталози и университетски библиотеки. Написал е и много научни статии по т.н. „македонски въпрос“ от възникването му след Берлинския конгрес през 1878 г. до наши дни.\nПонастоящем пенсионер, Славчо Гоцев остава верен на своите възгледи и все така непоколебим патриот.\nГ-н Гоцев избра вестник Топ Преса за първото представяне на своята книга „Никола Спасов Малешевски – живот и дело (1850 – 1945)“


Протестиращите в Пловдив разочаровани от отказа на Общината за шествие\nАвтор: Васил Динев 19:26 / 20.08.2020 Коментари (14) 6134\nПротестиращите в Пловдив тази вечер бяха изключително разочаровани, предаде репортер на Plovdiv24.bg. Поводът - отказът на община Пловдив в лицето на заместник-кмета Йордан Ставрев да разреши шествие. Ето какво казаха част от лидерите на протестите в града под тепетата:\n"Никога не сме очаквали такъв отказ, много сме разочаровани. Няма да има нищо тази вечер. Обжалвахме го, мисля, че в наша полза ще се произнесе съдът. В последния момент ни изненадаха, а адвокатът ни изготви жалбата за 10 минути. Виках ги от стълбите хората от Общината, но все пак приеха жалбата.\nВ най-кратки срокове се надявам съдът да вземе отношение. Или е злонамерено, или заради некомпетентност. Правото е с нас, уведомили сме Общината. В закона всичко е ясно упоменато. Следващия път ще ни забранят дори да говорим, сигурно ще ни сложат лепенки на устите. Какви са тези хора, които пращаме в администрациите и които не спазват закона?"...\nИстината е че винаги Пловдивчани са били хамстери\nГей парада е забранен\nИма срокове. Като депозирате молба за шествие вижте колко дни преди това трябва да е. В последния момент и жените не ви пускат :)\nАми нямат нужда от шествие по улиците. Медийно са отразени, няма българин, който да не знае за протеста. За какво им е шествие. А в желанието си, да пречат на останалите, за които политическите им искания не са интересни, само губят симпатии, като борци за някаква справедливост. Така, по скоро им правят добро, като им отказват шествия, по Пловдивските улици. Имаме прекрасна главна. Да се разхождат там.\nНали трябва само уведомление?\nНищо бе, нали взехте надницата, какво ви пука ха ха...\nНе можете да ни купите,не сме продажни.\nОт къде на къде 40 човека ще правят проблеми с придвижването в града?Тук не е София,отивайте си,не сте добре дошли!\nКОГАТО ДОЙДЕ СЛУЖЕБЕН КАБИНЕТ ВСИЧКО В ДЪРЖАВАТА СПИРА: ПЛАЩАНИЯ, ИНВЕСТИЦИИ ПАРИ ОТ ЕВРОПА И Т.Н. 2021 Г. СИ ИМА РЕДОВНИ ИЗБОРИ ЗАЩО СЕГА ДА СЕ ДАВАТ ПАРИ НА ВЯТЪРА, ВМЕСТО ДА СЕ ДАДАТ НА НАРОДА???\nКрасимира Илинчева те крадат цял живот ти сега ,че ще похарчат някой лев за избори ....\nТова може да го разбере и асимилира човек който може да мисли.Протестиращите малоумници няма как да го разберат\nПротестиращите не са малоумници. Те са на заплата при спонсорите на Радев. Тарикатчета, на които им е обещано познатото ни "светло бъдеще" Същите като дедите и родителите им. Това което правят по улиците е новата партизанщина.\n50 човека събрахте ли се поне, че искате пътища да блокирате


110 години от залесяването в Копривщица | Собственик\n110 години от залесяването в Копривщица\nПрез 1878 година Копривщица започва своето ново съживяване.Точно в този момент на подем и възраждане един копривщенец насочва своя поглед и към оголелите склонове на града .Като войник в София, в Школата за запасни офицери,провеждал учения по баирите около Самоков, където Юлиос Милде е залесил първите площи с гори.\nПоизрастнали, дърветата са впечатлили младия копривщенец със своята ктасота. Мислено той ги е виждал и по склоновете около родния си град. Вече като млад учител в Копривщица, този романтик е обхванаш от идеята да направи нещо, за да може и в градеца му да се появи незабравената от него красота.\nТози мечтател, този родоначалник на идеята за залесяванията около Копривщица е Нейко Азманов.\nПо това време – 1873 година, окръжните училищни инспектори в България са получили указанията на Министерството на просвещението да откриват малки разсадници, в които учениците да заселяват събрани семена от горски и овощни видове, за да се учат да произвеждат фиданки и да ги засаждат в района. Нейко Азманов потърсил помощта на училищния инспектор Достоевски,който през 1901 година, пролетта, му изпраща 2 съндъка с около 2000 иглолистни фиданки от Боровец.\nАзманов веднага ги засажда върху площ близо до училището и ги огражда. Децата, учителите и хората пазят фиданките. Малчуганите лятото ги окопават. При нужда ги поливат. Фиданките отрасват в разсадника, а през 1904 година под ръководството на Азманов се изваждат, пренасят и засаждат в местността Свети Никола и в местността Войводенец.\nДоста от тях се прихващат и израстват. На Нейко Азманов сега дължим неповторимия “декор“-иглолистните гори. Той защитава създадените култури и останалите в недостъпните места хубави гори. Особено непримирим е към изсичането на най-хубавите букови гори под връх Богдан и в Гърми дол през 50-години.\nПо негова инициатива се слага началото на честването на годишнините от смърта на Бенковски край Рибарица,Тетевенско. Доживял до дълбоки старини,бай Нейко Азманов умира на 23.10.1974 г.\nВ раннната пролет на 1908 година Н. Азманов с кон, натоварен с два дървени сандъка пренася иглолистни фиданки от Панагюрския разсадник. Със залесяването на тези фиданки се слага началото на голямото настъпление против пороите и пустошта около града.\nОкуражени от начинанието, учителите и обществеността на Копривщица решават да превърнат залесяването в общо дело на всички жители на града. На общо събрание на копрвщенци през 1907 година се учредява първото в България Дружество за залесяване и се приема устава му. За председател е избран директорът на класическата гимназия, уважаваният от всички учител по естествознание Иван Джартазанов. Той организира и ръководи не само учениците, но и всички жители на града, които масово се включват в акциите по залесяването в продължение на почти 20 години.\nРоден през 1875 година Иван Джартазанов е с 3 години по-възрастен от Нейко Азманов. В ръководството на дружеството при учредяването му са били избрани и копривщенците Гаврил Колев-опълченец, Толе Цаков-шивач, Любен Кукуринеков-шивач, Кръстю Табаков-кръчмар, Пенко Фингаров-мандраджия, Тодор Тороманов-замеделски стопанин, Георги Ломев-бакалин, и двама учители – Петко Сиреков и Ненчо Козинаров. В началото някои граждани се въздържат от участие в това дружество, даже и в провежданите залесителни работи, водени от подозренията, че се ограничават площите за пашата на добитъка им. Но с течение на времето и това малцинство се присъединява към общото дело.\nИван Джартазанов умира през 1942 година. Признателна Копривщица полага тленните му останки в местността Света Петка, на източните склонове, която от всички страни е заобиколена от мощните стволове на боровете и смърчовете, залесени под негово ръководство преди десетиетия. Върху гроба му е поставена малка плоча с надпис: ”Иван Я. Джартазанов 1875-1942 г.\nРъководител на залесяването на Копривщица 1907-1928 г.”. Всяка година по врема на Седмицата на гората служителите и работниците на горското стопанство, учениците и учителите, родолюбивите и признателни копривщенци идват на гроба му, постават свежо цвете и застават в минута на мълчание в знак на почит и признание.\nСемето на идеята на Н. Азманов е хвърлено в благодатна почва и началото е сложено. Но огромната работа предстои. Нужни са години, средства, производство на фиданки, техническо ръководство. Един от първите, който идва на помощ е копривщенецът Рашко Маджаров, сестрин син на Любен и Петко Каравелови, тогава изтъкнат общественик и министър. Завършва Историческия факултет на Университета в Петергбург, след което в Женева учи право, което завършва във Франция.\nЗавръща се в България и става министър на правосъдието, а след това – на земеделието и накрая на живота си – на железниците. 33 години е народен представител на Пирдопска околия и милее за родния си град Копривщица. Тогава е прокопан водопроводът за града. Започва изграждането на Подбалканската жп линия, както и прокарването на шосето от Пирдоп за Копривщица.\nР. Маджаров полага големи усилия за електрификацията на града. Сред родолюбивите му дала е и помощта за залесяването, започнато под ръководството на Н. Азманов и Ив. Джартазанов под девиза “пет върха около Копривщица – борови гори”.\nОткритият обществен разсадник край града е обявен за държавен през 1920 и в него започват да се произвеждат всички необходими фиданки за залесяване. Маджаров оказва финансова помощ за провеждане на залесителниет работи, насърчава музейното и курортното дело в Копривщица.\nОще едно стабилно рамо на ползу роду гражданите получават от богатия копривщенец Хаджи Ненчо Палавеев. Сред многото дарения за родния си град, не на последно място родолюбивият копрвщенец дава 130 000 лева тогавашни пари за залесяването, които обаче се израсходват за ремонт на училището с негова благословия, а учениците участват без да им се заплаща в масово залесяване.\nВисокопатриотичното дело на Нейко Азманов и Иван Джартазанов не остан глас в пустиня. То бе подето от хората в зелена униформа. Още от времето на първите залесявания лесничеите и горските надзиратели бяха тези, които осигуряваха производството на фиданките и ръководеха като технически лица качеството на работа.\nСлед приключването на големите залесявания около града лесничеите се грижат за опазването от изсичане и пожари на създаденото богатство, отстраняват заболелите и нападнати от насекоми и вредители дървета. Оформят и разширяват създаденото от Азманов и Джартазанов, за да го свържат с естествените горски масиви. Те разгъват огромна работа за залесяването на площите на изсечените зрели букови гори и ги превръщат в нови зелени оазиси. Подменят закелявелите насаждения с нови иглолистни и смесени гори. Очистват папратта и храстите по склоновете и на тяхно място създават нови иглолистни гори, в едно с възобновените и укрепнали естествени гори, се преливат в прекрасен килим.\nТези скромни друженици са лесовъдите инженери Георги Георгиев, Начо Калайджиев, Леонид Иванов, Никола Карагьозов, Тодор Балов, Тодор Костов, Васил Георгиев, Иван Търкаланов, Иван Петков, Владимир Орашъков и други,горските надзиратели Генчо Стойчев, Данаил Кусев и др.\nНа 6 април бе отбелязано 110 години от първото залесяване в гр. Копривщица. Пред СОУ “Любен Каравелов”, са да отбележат годишнината дойдоха служители от Общинската администрация, музейни работници,лесовъди и служители на от Държавно горско стопанство-Пирдоп от отдела във възрожденския град. Директорът на ДГС-Пирдоп инж. Светослав Петров във словото си изтъкна факта, че днес потомците на пионерите на залесяването трябва да ценят родолюбивото дело на копривщенци.Дървено пано под формата на картата на България с надпис:”Хубава си ,моя горо-110 години залесителна дейност в Копривщица”.Изписани са имената на първите залесители от Копривщица-Иван Джартазанов,Нейко Азманов,Рашко Маджаров.За да отбележат годишнината служителите от ДГС-Пирдоп залесиха борово дръвче по стар български обичай.\nТекст: Марияна Панчева\nСнимки: Милена Паралеева\nКратък URL: http://www.sobstvenik.com/?p=2457\nСъздадено от admin на апр. 10 2011. Част от Копривщица, Новини. Може да се абонирате за коментарите към тази статия чрез RSS 2.0. Коментарите и пинг в момента са спрени.


Светът не може да се справя със застаряването – Vnews новини Варна\nСветът не може да се справя със застаряването\nСветът застарява толкова бързо, че повечето страни не са готови да подкрепят увеличаващия се брой възрастни хора в тях, сочи глобално изследване на ООН и организация за защита правата на възрастните, цитирано от Асошиейтед прес.\nИндексът Global AgeWatch оценява социалното и икономическо благосъстояние на възрастните хора в 91 страни.\nСтраните не работят достатъчно бързо, за да се справят със застаряващото по-бързо от всякога население, а към 2050 г. за първи път в историята хората над 60-годишна възраст ще са повече от децата под 15-годишна възраст, отбелязва АП.\nИндексът е създаден от правозащитната организация „Хелп ейдж интернешънъл“ и Фонда на ООН за населението отчасти за да адресира проблема с липсата на данни за размера и влиянието на глобалното застаряване, посочва агенцията. В него са събрани данни на ООН, Световната здравна организация, Световната банка и други глобални организации.\nДокладът, предоставен предварително на АП, се вписва във все по-сложната картина на застаряването и значението му за света, отбелязва агенцията. От една страна фактът, че хората живеят по-дълго е завещание на постиженията в здравеопазването и изхранването, като правозащитници изтъкват, че възрастните не трябва да се приемат като бреме, а като ресурс.\nОт друга страна в много държави липсват основни елементи за социална защита на възрастните им граждани като доход и здравни грижи. Много правителства не искат да се справят с проблема отчасти защото той се смята за сложен, отрицателен и скъп – което не винаги е вярно, заяви Силвия Стефанони от „Хелп ейдж интернешънъл“. По думите й Япония и Германия имат от най-големите дялове от населението на възрастни хора в света, но също така се славят с устойчиви икономики.\nПросперитетът сам по себе си не е гаранция за защитата на възрастните, отбелязва АП. Развиващите се световни икономически сили – така наречените държави БРИКС (Бразилия, Русия, Индия, Китай и Южна Африка) – са на по-долни места в индекса в сравнение с по-бедни страни като Уругвай и Панама.\nВсе пак според доклада богатите държави като цяло са по-добре подготвени от по-бедните. Швеция, където пенсионната система вече навърши 100 години, е начело в класацията заради социалната подкрепа, образоваността и здравното покритие. Тя е следвана от Норвегия, Германия, Холандия и Канада. САЩ например са на осмо място, пише БТА.


Всичко, което трябва да знаете за DropBox Реферална програма - Авторитетно за социалните мрежи\nВсичко, което трябва да знаете за DropBox Реферална програма\nDropbox обявиха известната си реферална програма през 2013 г. и видяха огромен растеж на потребителската база. Всъщност те извадиха милиони потребители, използващи своята реферална програма.\nРефералната им програма беше доста успешна и много други стартиращите се опитаха да копират метода си, но никой няма подобен успех до Dropbox.\nКлючът към успеха на рефералната програма Dropbox беше насърчаване на ефекта на снежната топка. Те наистина натиснаха своите потребители трудно да се предприемат действия въз основа на конкретни награди.\nСледвайте DropBox в Twitter, за да получите 125 MB пространство за БЕЗПЛАТНО.\nОбърнете се към приятел и спечелете 500 MB пространство безплатно.\nСподелете своята дейност в социалните медии и спечелете 100 MB за Безплатно.\nРазлична между Партньорска програма и Реферална програма\nМного хора бъркат партньорска програма с areferral програма. Между тези две има голяма разлика.\nПартньорска програма се използва най-вече за по-големи мрежи и издател (Кой промотира продукт / услуги) се плаща с апартамент комисионна след извършване на продажбата.\nВ програмата за препоръки наградите не се изплащат като пари тъй като тези стимули са доста малки и ще бъде тежест за сметка за плащане на малка сума на парчета. В реферална програма потребителите са възнаграден с някакъв вид премиум членство за софтуера.\nDropbox предлага 500 MB безплатно място за всеки успешен сезиране.\nHubStaff предлага 2 месеца безплатно, ако посочите един платен потребител до персонала на Hub.\nCareem предлага Rs 200 Credit, ако насочите един човек към возенето платформа за приветствие. Кредитът може да се използва само в приложението и не може бъдете изплатени.\nКак работи програмата за насочване към Dropbox\nDropbox предлага 500MB, ако препращате своя приятел и създавате h / тя акаунт в Dropbox и инсталирайте техния софтуер. Можете да печелите до 1 GB на потребител, ако сте платен член на Dropbox.\nМожете да спечелите до 16 GB като безплатен член и 32 Gb като платен член.\nДа поканите някого в Dropbox е лесно, Visithttps: //www.dropbox.com/referrals и влезте с Dropbox. Ще можете да поканите приятелите си в DropBox. А успешното сезиране ще бъде отчетено само ако вашият приятел се е регистрирал и изтеглиха DropBox на своята машина.\nМожете да спечелите малко свободно място, без да каните приятелите си Dropbox. Прочетете моето Ръководство за безплатни хакове за Dropbox Space, за да научите стъпка по стъпка как точно можете да го направите.\nЗаслужава ли да плащате $ 10 на месец на DropBox?\nТова наистина зависи от индивидуалните характеристики и изисквания. Dropbox се използва широко от компании от средно до високо ниво с тонове данни.\nЗа отделния потребител не мисля, че си струва да купувате място на Dropbox. Ако обаче сте с малък бюджет и все още се нуждаете от повече повече от 2 GB, можете да използвате тяхната реферална програма и да спечелите някои свободно място за цял живот.\nПрофесионалните фотографи широко използват dropbox. Защото те имат да съхранявате стотици и хиляди снимки.