глава 2 / Фен клубове / Тери Пратчет\nКлубове Дирене Регистрация Кой е тук Въпроси Списък Купувам / Продавам 14:42 01.03.21\nТема глава 2 [re: de Cyrvool]\nПубликувано 14.03.11 20:29\nЕто я Тифани Болежкова, яздеща метла из гористите планини на стотина мили по накъм Главината. Метлата е много стара и се държи съвсем близо до земята. Отзад са и прикрепени две по малки метлички, като колелца на детски велосипед, за предотвратяване на преобръщане. Тази метла всъщност принадлежи на една много възрастна вещица на име госпожица Предалова, която лети по-зле дори и от Тифани и която е на 113 години.\nТифани е почти сто години по-млада от нея, по-висока, отколкото е била само преди месец и далеч не толкова сигурна в каквото и да било, отколкото беше преди година.\nТя се учи за вещица. Вещиците обикновено се обличат в черно, но доколкото разбираше тя, единствената причина за това беше, че вещиците винаги са носили черно. Тази причина не и изглеждаше достатъчно основателна, така че тя предпочиташе да носи синьо или зелено. Тя не се надсмиваше презрително над лукса, защото досега не беше виждала такъв.\nБез островърха шапка обаче не можеше да се мине. В една островърха шапка няма нищо вълшебно, освен че тя показва, че жената под нея е вещица. Хората обръщат внимание на една островърха шапка.\nНо дори и така, хич не е лесно да си вещица в селото, където си израстнала. Не е просто да си вещица пред хора, които те знаят като „на Джо Болежков малката” и са те виждали как щъкаш натам-насам само по ризка, когато си била на две години. Да заминеш някъде помагаше. Повечето познати на Тифани не са се отдалечавали на повече от десет мили от мястото, където са се родили, така че ако си била из тайнствени чужбински места, и ти самата ставаш малко тайнствена. Връщаш се вкъщи малко по-различна. А една вещица имаше нужда да е различна.\nОказа се, че вещерството е най-вече тежък труд и че е доста оскъдно откъм магия от фиууу-блещук-блущукащата разновидност. Нямаше училище, нито пък нещо, което да може да се нарече уроци. Да, но не беше разумно да опитваш да научиш вещерството сама, особено пък ако имаш вродена дарба. Объркаш ли го, и само за седмица от невежа ставаш на изкикотила...\nКато се замислиш, цялата работа беше в изкикотването. Макар че за това не се приказваше. Вещиците обичаха да казват примерно: „Няма как да прекалиш със старостта, кльощавината и брадавиците”, кикотенето обаче никога не го споменаваха. Не беше прието това. Обаче бдяха за него непрекъснато.\nТвърде лесно беше да изкикотиш. Повечето вещици живееха сам самички (може и с някоя котка) и можеше да минат седмици без да зърнат друга вещица. Във времената, когато хората мразеха вещиците, често ги обвиняваха, че си говорят с котките. Разбира се, че си говориха с котките. Седмици наред без разумен събеседник по теми не включващи едър рогат добитък, и ще проговориш и със стената. Което си беше ранен признак на изкикотване.\n„Кикотенето” за една вещица не значеше просто гаден смях. Значеше, че откачаш. Значеше, че губиш представата, кое как е. Значеше, че самотата, тежкият труд, отговорността и проблемите на другите хора те подлудяват малко по малко, всеки път по толкова малко, че надали може да се забележи, докато накрая не сметнеш, че е нормално да спреш да се миеш и да носиш чайник вместо шапка. Значеше, че почваш да си мислиш, че фактът, че знаеш повече от всички останали в селото значи, че си по-добра от тях. Значеше да смяташ, че може да се преговаря по въпроса, кое е правда, а кое кривда. И, накрая, значеше, че „се премяташ към мрака”, както казват вещиците. Което беше лош път. И на края на този път са отровените чекръци и къщурките от сладки.\nТова, което спираше тази работа беше навикът да се гостува. Вещиците постоянно ходеха при други вещици, понякога биейки доста дълъг път само за някоя чаша чай с корабийка. Донякъде това беше, разбира се, заради клюките, понеже вещиците обожават клюките, особено ако са повече вълнуващи, отколкото правдиви. Но най-вече беше за да се наглеждат една друга.\nДнес Тифани отиваше да се види с Баба Вихронрав, която според мнението на повечето вещици (включително на самата Баба) беше най-могъщата вещица в планините. Всичко минаваше страшно пристойно. Не се казваха неща като „Не си изкукумявкила още, а?” или „Съвсем не! Здрава съм си като кукуряк!” Нямаше нужда от такова нещо. Те си знаеха за какво става дума, така че приказваха за друго. Обаче, като я прихванеше, Баба Вихронрав можеше да бъде доста мъчна.\nТя си седеше мълчаливо в люлеещия си стол. Някои хора ги бива в приказките, Баба Вихронрав обаче беше добра в мълчанието. Можеше да си седи така, докато не се разтвори. И забравяш, че тя е тук. Стаята ставаше празна.\nТова притеснявяше хората. Най-вероятно си беше предвидено да ги притеснява. Тифани обаче също се беше научила на мълчание, от Баба Болежкова, нейната родна баба. А сега се научи, че ако наистина притихнеш, можеш да станеш почти невидима.\nБаба Вихронрав беше майсторка.\nТифани наричаше тази магия, ако изобщо беше магия, „няма ме тук”. Тя реши, че всеки трябва да има в себе си нещо такова, което да казва на света, че този някой е тук. Ето защо често можеш да усетиш, когато някой ти дойде изотзад, дори ако този някой много внимава да не се издава. Възприемаш техния сигнал „тук съм” и толкоз. При някои хора той е много силен. Това са хората, които в магазина ги обслужват първи. Баба Вихронрав имаше такъв сигнал „тук съм”, че отекваше по цялата планина, стига тя да поиска де. Когато тя влизаше в гората, всички вълци и мечки се изнизваха от другата страна.\nТя можеше също така да го изключи.\nСега правеше точно това. Тифани трябваше да се съсредоточи за да я вижда. По-голямата част от ума и твърдеше, че в стаята няма никой.\nЕ добре, помисли си тя, стига толкова. Тя се прокашля. И изведнъж Баба Вихронрав я проима и то я проима отдавна.\n- Госпожица Предалова си е съвсем добре, - каза Тифани.\n- Свястна жена е тя, - отвърна Баба.\n- О, да. Ама е и чешитка, - продължи Тифани.\n- Никоя не е съвършена, - отбеляза Баба.\n- Сега опитва едни нови очи, - спомена Тифани.\n- Тези са двойка гарвани...\n- Ами хубаво, - рече Баба\n- По-добри са от обичайната и мишка, - даваше нататък Тифани.\n- Ами сигурно.\nИ продължи все в същия дух, докато на Тифани не започна да и писва. Все пак всичко хубаво, ама има и елементарна учтивост в края на краищата. Е добре тогава, тя се сещаше какво да стори по въпроса.\n- Госпожа Уховрътска написа още една книга, - съобщи тя.\n- Чух, - отвърна Баба и сенките в стаята като че лекичко попритъмняха.\nТака значи, ето я причината за сръднята. Дори само като помисли за г-жа Уховрътска, Баба Вихронрав се ядосва. Всичко в г-жа Уховрътска на Баба Вихронрав и беше противно. Тя не беше тукашна, което дори и само по себе си беше почти престъпление. Тя пишеше книги, а Баба Вихронрав не се доверяваше на книгите. А пък г-жа Уховрътска (произнасяно Уухоуъртский, поне от самата г-жа Уховрътска) вярваше в лъскави вълшебни пръчици, вълшебни амулети, мистични руни и силата на звездите, докато Баба Вихронрав вярваше в чаши чай със сухи бисквитки, миенето всяка сутрин със студена вода и, добре де, тя вярваше най-вече в Баба Вихронрав. Г-жа Уховрътска се радваше на популярност сред по-младите вещици, защото ако караш по нейния начин, можеш да носиш толкова бижутерия, че да ти е трудно да ходиш. Баба Вихронрав пък не беше много-много популярна пред никого...\n... освен когато имаха нужда от нея. Когато Смърт застанеше до детската люлка или някоя брадва се изметнеше в гората и кръв шурнеше по мъха, пращаш някого бегом в студената, крива къщурка на горската поляна. Като няма вече друга надежда, викаш Баба Вихронрав, защото тя е най-добрата. И тя непременно ще дойде. Винаги. Ама да е популярна? Не. Нуждата не е същото като харесването. Баба Вихронрав беше за сериозни неща.\nТифани обаче по някакъв странен начин я харесваше. И и се струваше, че и Баба Вихронрав харесва нея. Тя даваше на Тифани да я нарича „Баба”, докато всички останали млади вещици трябваше да и казват „Госпожа Вихронрав”. Понякога Тифани си мислеше, че ако си в приятелски отношения с Баба Вихронрав, тя ще те изпитва, колко приятелски може да останат отношенията ти. Всичко с Баба Вихронрав беше изпитание.\n- Новата книга се казва „Първи полети във Вещерството”, - продължи тя, наблюдавайки внимателно старата вещица.\nБаба Вихронрав се подсмихна. Което ще рече, ъгълчетата на устните и се позакривиха.\n- Ха! - рече тя - И преди съм го казвала и пак ще го кажа: Не можеш да го изучиш вещерството от книжки. Летиция Уховрътска си мисли, че можеш да станеш вещица като идеш на пазар, - тя хвърли един пронизващ поглед към Тифани, като че обмисляше, дали да направи нещо, след което добави - Ама се обзалагам, че това тя не го може.\nТя взе чаша горещ чай в дланта си, след това протегна другата си ръка и хвана ръката на Тифани.\n- Готова ли си? - попита Баба.\n- За ка..., - започна Тифани и в този миг усети, как ръката и се нагорещява.\nТоплината плъзна по тялото и, стопряйки я до костите.\n- Усещаш ли го?\nТоплината спря. А Баба Вихронрав, все така втренчена в лицето на Тифани, обърна чашата наопаки.\nЧаят изпадна на един твърд къс. Замръзнал.\nТифани беше порастнала достатъчно за да не запита „Как го направи?”. Баба Вихронрав не отговаряше на глупави въпроси, а и на каквито и да е въпроси рядко отговаряше.\n- Преместила си топлината, - каза Тифани - Взе топлината от чая и я преместо през мен, нали?\n- Да, но изобщо не мина през мен, - отвърна тържествуващо Баба - Всичко е до баланса, видиш ли? Балансенето му е цаката. Държиш ли баланса... - тя се запъна - Люляла ли си се на дъсчена люлка? Единият край върви нагоре, другият надолу. Но това, дето е посредата, точно посредата, то стои където си е. Нагорето и надолуто си минават право през него. Няма значение колко високо или ниско стигат краищата, то си баланси, - тя изсумтя - То, магията е най-вече разместване на разни неща, това е.\n- Мога ли да се науча?\n- Че аз току що те научих. Показах ти.\n- Не, Бабо, ти току що ми показа, как да се прави, а не ... как да се прави!\n- Няма как да ти го кажа. Аз знам, как аз го правя. Как ще го направиш ти, ще стане другояче. Просто трябва да си нагласиш ума.\n- А как да направя това?\n- Откъде да знам? Умът си е твой, - тросна се Баба - Я сложи котлето да се топли. Че чаят ми изстина.\nТова може и да беше малко сприхаво, но Баба си беше такава. Тя се придържаше към възгледа, че ако си способна да се учиш, значи ще се оправиш сама. Няма смисъл да се им се улеснява на хората животът. Животът не е лесен, както казваше тя.\n- А и като гледам, още я носиш тая дрънкулка, - заяде се Баба.\nТя не обичаше дрънкулките. Тази дума значеше всичко метално, носено от вещица, което не служи за закрепване, забождане или закопчаване. За всичко „купешко”. Тифани докосна сребърното конче, което беше окачила на врата си. То беше малко и простичко и значеше много за нея.\n- Да, - отвърна спокойно тя - Още го нося.\n- А какво носиш в тая твоя кошница? - рече Баба, а това беше необичайно грубо.\nКошницата на Тифани беше на масата. В нея естествено имаше подарък. Всички знаеха, че като ходиш на гости, носиш малък подарък, обаче като го дадеш на стопанката, тя беше редно да се изненада и да възкликне нещо от рода на „Оооу, ама не трябваше.”\n- Донесох ти нещо, - отговори Тифани и окачи черното котле над огъня.\n- Не ти влиза в работата да ми носиш подаръци, ама ха, - рече строго Баба.\n- Да, така си е, - отвърна Тифани и толкова по въпроса.\nТя чу как Баба повдига капака на кошницата. Вътре имаше коте.\n- Майка и е Пинки, котката на вдовицата Въжарска, - каза Тифани колкото да запълни тишината.\n- Ама не трябваше, - изръмжа гласът на Баба Вихронрав.\n- А, нищо не ми костваше, - усмихна се на огъня Тифани.\n- Аз не мога да се дундуркам с котки.\n- Тя ще лови мишки, - подметна Тифани все така без да се обръща.\n- Нямам мишки.\nЗащото няма какво да ядат, помисли си Тифани. А на глас каза:\n- Г-жа Уховрътска има шест големи черни котки.\nОт кошницата бялото коте сега ще да е зяпнало Баба Вихронрав с онзи тъжен, жален поглед, като на всички малки котенца. Ти ме изпитваш и аз също те изпитвам, помисли си Тифани.\n- Не знам какво да правя с него, ама че работа. Ще трябва да спи при козите, - каза Баба.\nПовечето вещици държаха кози.\nКотето се отърка в ръката на Баба и каза мяу.\nКогато, малко по-късно, Тифани си тръгна, Баба Вихронрав каза довиждане на вратата и много грижливо затвори котето отвън.\nТифани прекоси поляната до където беше вързала метлата на госпожица Предалова. Но не я възседна, поне засега. Тя пристъпи в сянката на един зелеников храст и притихна, докато не престана да я има, докато всичко в нея не започна да казва „няма ме тук”.\nВсеки може да вижда образи в огъня или облаците. А тук просто обръщаш това наопаки. Изключваш тази част от теб, която казва че си тук. И се разтваряш. Който и да те погледне, ще му е много трудно да те види. Лицето ти ще се слее с листака и сенките, тялото ти с храста. Умът на другите сам ще запълни празнините.\nИзглеждайки точно като част от зелениковия храст тя наблюдаваше вратата. Задуха вятър, топъл, но пронизващ, развяващ жълти и червени листа от кленовете наоколо и вихрещ ги из поляната. Котето замахна с лапа към едно две листа, след което седна и замяука жално. Сега всеки момент Баба Вихронрав ще реши, че Тифани си е тръгнала, ще отвори вратата и...\n- Да си забравила нещо? - обади се Баба току до ухото и.\nТя беше храстът.\n- Ъ... то е много сладичко. Та просто си помислих, че може пък, нали знаеш, ами да го заобичаш, - каза Тифани, но през цялото това време мислеше: „Добре де, може и да е стигнала до тук, ако е бягала, но защо не я видях? Да не би да може едновременно да бягаш и да се криеш?”\n- За мен ти нямай грижа, момичето ми, - рече вещицата - Бягай сега при госпожица Предалова и и предай много здраве от мен. Обаче, - гласът и малко поомекна - това твойто криене си го биваше. Повечето хич нямаше да те видят. Че даже аз едва-едва чух, как ти расте косата!\nКогато метлата на Тифани напусна поляната и Баба Вихронрав се увери по свои си начини, че тя наистина си е тръгнала, тя се прибра в къщата, все така старателно не забелязвайки котето.\nСлед още някоя друга минута вратата проскърца и лекичко се приотвори. Може и заради течението да беше. Котето се шмугна вътре...\nВсички вещици са малко чудати. Тифани беше толкова свикнала на чудато, че това и изглеждаше съвсем нормално. Тя вече беше минала през госпожица Здравомислова, например, която имаше две тела, макар че едното от тях беше въображаемо. После беше госпожа Подвежданска, която отглеждаше расови земни червеи и им даваше имена... добре де, тя всъщност не беше чудата, а само малко странна, да не говорим, че земните червеи си бяха доста интересни в един общо взето безинтересен смисъл. После идваше Старата Майчица Дисмас, която страдаше от пристъпи на временна неадекватност, което може да е доста чудато, ако се случи на вещица. Устата и никога не се движеше в крачка с думите и, а понякога звукът от стъпките й слизаше по стълбата десет минути преди самата нея.\nНо като се опре до чудато, госпожица Предалова обираше не само тортата за първо място, а и допълнително кесия бисквитки с шоколадова глазура и свещички. Откъде изобщо да се започне, като каквото и да погледнеш, все от чудато по-чудато...\nГоспожица Евменида Предалова беше ослепяла на шестдесет години. За повечето хора това щеше да е страшно нещастие, но госпожа Предалова беше майсторка в Заемането, една своеобразна вещерска дарба. Тя можеше да използва животински очи, да чете каквото и трябва право от съзнанията им.\nНа седемдесет и пет години тя беше оглушала, но дотогава вече беше понаучила разните му чалъми, така че изполваше каквито уши се разкарваха наоколо.\nКогато Тифани за пръв път дойде при нея, госпожица Предалова използваше за виждане и чуване една мишка, след като умряла старата и гарга. Беше малко стряскащо да видиш как старицата крачи из къщата с мишка в протегнатата си ръка и много стряскащо, когато като кажеш нещо, мишката се обръща да те изгледа. Учудващо е колко смущаващо може да изглежда едно малко розово носле.\nС новите гарвани беше много по-добре. Някой от околните села беше измайсторил за старицата прелка, която тя да носи на раменете си с по една птица кацнала от двете и страни, така че вкупом с дългата и бяла коса ефектът беше много, ами, вещерски, макар към края на деня и малко пооклепан по задната страна на наметалото й.\nОсвен това часовникът и. Голям, тежък, направен от ръждясало желязо от някой, който май беше не толкова часовникар, колкото ковач, поради което казваше не тик-так, а дрън-брън. Тя го носеше на пояса си и познаваше колко е часа като опипваше стрелките му.\nПо селата се разправяше, че този часовник бил сърцето на госпожица Предалска откакто било спряло първото и сърце. Но какво ли не се разправяше за госпожица Предалова.\nТрябва много да носиш на чудатост, за да се задържиш при нея. Обичайно е за младите вещици да странстват и да отсядат при стари вещици, за да почерпят от опита на майсториците в замяна на онова, на което мис Тик му казваше „малко помощ с къщната работа” и което значеше „цялата къщна работа”. Повечето напускаха госпожица Предалова още след първата нощ. Тифани засега издържа три месеца.\nА пък понякога, като и потрябваше чифт очи за гледане, госпожица Предалова можеше да се намъкне в твоите. Усещането беше едно такова странно, дразнещо, все едно някой невидим ти наднича над рамото. Да... може би госпожица Предалова печелеше не само тортата, кесията сладки с шоколадова глазура и свещичките, а също бисквитите, сандвичите и човека, който прави смешни номера с балони на панаира.\nКогато Тифани се прибра, тя тъчеше на стана си. Два клюна се извърнаха към нея.\n- А, чедо, - каза и с тънък, треперлив глас госпожица Предалова - Ти си прекара добре.\n- Да, госпожице Предалова, - отвърна послушно Тифани.\n- Видя се с девойчето Вихронрав и тя е добре.\nТрак-трак, казваше станът. Дрън-брън, казваше часовникът.\n- Добре е, - потвърди Тифани.\nГоспожица Предалова не задаваше въпроси. Направо ти казваше отговорите. „Девойчето Вихронрав”, замисли се Тифани, като седнаха да вечерят. Но госпожица Предалова беше много стара.\nИ много страшна. Беше си факт. Няма как да се отрече. Носът и не беше крив и всичките и зъби си бяха на място, нищо че бяха пожълтели, но като не се брои това, тя си беше вещица като от детстка книжка. И като ходеше, коленете и прещракваха. А тя ходеше много пъргаво, с помощта на два бастуна, като някакъв огромен паяк. И ето още една странност: къщата и беше пълна с паяжини, които госпожица Предалова нареди на Тифани да не е посмяла да пипа, но паяк не можеше да се види.\nОсвен това тази работа с черното. Повечето вещици обичаха черното, но при госпожица Предалова дори козите и кокошките бяха все черни. Стените бяха черни. Подът беше черен. Паднат ли слънчогледови семки на пода, край, загубени са. И още, за потрес на Тифани, тя трябваше да прави черни сирена, което значеше да ги покрива с лъскав черен восък. Тифани беше майсторка по сирената, а и обвивката пазеше сирената сочни, но черните сирена все пак и бяха някак си подозрителни. Все едно замислят нещо.\nОсвен това госпожица Предалова май нямаше нужда от сън. Не че смяната на ден и нощ значеха нещо за нея. Като си легнеха да спят гарваните, тя си намираше бухал и тъчеше на бухалско зрение. Бухалът беше много удобен, казваше тя, защото си обръща главата следейки совалката. И станът си трак-тракаше, а часовникът си дрън-брън-каше.\nГоспожица Предалова с нейното развяващо се черно наметало, превръзка на очите и рошава бяла коса... Госпожица Предалова с нейните два бастуна, бродеща из градината посред тъмна и мразовита нощ, миришеща на спомени за цветя...\nВсяка вещица има специално умение, а госпожица Предалова раздаваше Справедливост.\nХората идваха от мили околовръст с жалбите си: „Ясно си е, че кравата си е моя, а той казва, че е негова!”, „Тя казва, че нивичката е нейна, да ама татко я остави на мен!”... а госпожица Предалова си седи пред тракащия си стан гърбом към пълната с разтреперани хора стая. Станът ги притесняваше. Те го зяпаха все едно ги беше страх от него, а пък гарваните зяпаха тях. Те си измънкваха тъжбите, с много ъ-та и ами-та, докато станът тракаше ли тракаше в мъждекащата светлина на свещите. Ах да, свещите...\nЗа свещници служеха два черепа. На единия беше написана думата „енохи”, а на другия „атоотита”.\n(Думите значеха „вина” и „невинност”. На Тифани и се искаше да не беше знаела това. Нямаше начин момиче отгледано във Варовитище да ги знае, защото думите бяха на чужд език, при това древен. Тя ги знаеше поради д-р Чувствителиян Суетон, D.M. Phil., B.El L., Почетен Професор по Магия от Невиждания Университет, който се намираше в главата и.\nДобре де, частица от него се намираше там.\nПреди няколко лета я беше хванал роилник - едно ... нещо, което милиони години наред беше събирало умове. Тифани успя да го разкара от главата си, но някои парчета се бяха замотали в ума и. Едно от тях беше сгъстък от его и спомени - останки от покойния д-р Суетон. Най-често той си кротуваше, но случеше ли и се да види нещо писано на чужд език, тя можеше да го прочете. По-точно чуваше как призрачният глас на д-р Суетон и го превежда. Май само това беше останало от него, но тя все пак гледаше да не се съблича пред огледало.)\nЧерепите бяха целите оклепани с восък от свещите, а хората в стаята не откъсваха погледи от тях.\nИ накрая, като се кажеше каквото имаше да се казва, станът ще вземе внезапно да спре и в настъпилата тишина госпожица Предалова ще\nСе обърне на големия си тежък стол на колелца, ще си махне черната превръзка от перлено сивите си очи и ще изрече:\n- Чух, каквото имаше да се чуе. А сега ще видя, каквото има да се види. Истината ще видя.\nНякои хора в този момент направо хукваха да бягат, стига само да не ги гледа тя така в светлината на черепите. Тези очи, не можещи да видят лицето ти, някак си прозираха ума ти. Когато госпожица Предалова се взираше в теб, можеше или да си искрен, или много, ама много глупав.\nНикой не оспорваше решенията на госпожица Предалова.\nНа вещиците не им е позволено да използват дарбите си срещу заплащане, обаче всички, които се стичаха при госпожица Предалова да им уреди споровете, й носеха по някой армаган, най-често храна, но понякога чисти носени дрехи, стига да бяха черни, или чифт стари обувки, ако бяха нейния размер. Ако госпожица Предалова отсъдеше срещу теб, хич не беше разумно (така казваха всички) да си искаш подаръка обратно, защото би било много обидно да те превърнат в нещо дребно и лигаво.\nРазправяше се, че ако излъжеш госпожица Предалова, до една седмица ще умреш от ужасна смърт. Разправяше се, че царе и князе идвали нощем при госпожица Предалова да питат туй онуй за големи държавни работи. Разправяше се, че в мазето и имало куп злато, пазено от демон с огнена кожа и три глави, който се нахвърля върху всички които види и им изяжда носовете.\nТифани подозираше, че поне две от тези поверия не бяха верни. За третото тя знаеше, че не е истина, защото един ден беше слязла в мазето (с кофа вода и ръжен, просто за всеки случай) и там нямаше нищо освен картофи и моркови. И една внимателно наблюдаваща я мишка. Тифани не беше изплашена, е, не много. Първо на първо, стига демонът да нямаше дарбата да се преструва на картоф, той вероятно не съществуваше. А второ на второ, макар госпожица Предалова да изглеждаше зле, звучеше зле, а и миришеше на отдавна занемарен дрешник, в нея не се усещаше зло.\nПървото Зрение и Втория Акъл, ето на какво разчита една вещица: Първото Зрение за да вижда това, което го има наистина, а Втория Акъл за да следи Първия Акъл дали мисли правилно. Освен това имаше и Трети Акъл, за който Тифани не беше чувала никой да говори, поради което тя си траеше за него. Този Трети Акъл беше чудат, мислеше като че сам по себе си и се включваше доста рядко. Та точно този акъл и казваше, че в госпожица Предалова има нещо повече, отколкото се вижда с просто око.\nИ ето че един ден, докато бършеше праха, Тифани бутна черепа на име Енохи.\n... и изведнъж Тифани узна за госпожица Предалова май повече, отколкото госпожица Предалова би искала някой да знае.\nДнес, докато си ядоха супата (с черен боб), госпожица Предалова рече:\n- Дига се вятър. Скоро трябва да тръгваме. Че не ми се пуска метла над дърветата в нощ като тази. Чудати твари може да има.\n- Да тръгваме ли? Ще ходиме ли някъде? - поинтересува се Тифани.\nТе никога никъде не излизаха вечер, поради което вечерите все изглеждаха, като че траеха по сто години.\n- Ще ходим. Днес ще се танцува.\n- Гарваните няма да могат да виждат, а бухалът ще се обърка, - продължи госпожица Предалова - Ще трябва да използвам твоите очи.\n- Кой ще танцува, госпожице Предалова? - настоя Тифани.\nТя обичаше танците, но тук горе май никой не танцуваше.\n- Не е далеч, но буря ще има.\nТова значи беше то; госпожица Предалова нямаше да и каже. Но пък звучеше интересно. Да не говорим, че сигурно щеше да е поучително да се види нещо, което госпожица Предалова смята за чудато.\nРазбира се това значеше, че госпожица Предалова ще трябва да си сложи шапката. Това Тифани го мразеше. Тя трябваше да застане пред госпожица Предалова, да я зяпне и да усети странната тръпка в очите си, докато дъртата вещица я ползва вместо огледало.\nДокато приключиха с вечерята, вятърът се развилня в гората като огромен мрачен звяр. Той изтръгна вратата от ръцете на Тифани, когато тя я отвори и се разфуча из стаята. Нишките на стана се разбучаха от него.\n- Сигурна ли сте за тази работа, госпожице Предалова? - усъмни се Тифани мъчейки се да затвори вратата.\n- Не ми ги говори тея! Няма да ми говориш такива! Танцът трябва да има свидетел! Нито веднъж не съм пропускала танц! - госпожица Предалова изглеждаше нервна и сприхава - Трябва да идем! И ти трябва да си в черно.\n- Госпожице Предалова, знаете, че аз черно не нося, - напомни Тифани.\n- Днешната нощ е за черно. Ще облечеш другото ми наметало.\nТя изрече това с твърдостта на вещица, сякаш самата мисъл, че някой може да не я послуша, никога не и е минавала през ума. А тя беше на 113 години. Имала е практика с този тон колкото щеш. Тифани я послуша без повече спор.\nНе е да имам нещо против черното, помисли си Тифани, докато вземаше другото наметало, но то просто не е за мен. Когато хората казват, че вещиците носят черно, те всъщност имат предвид, че старите баби носят черно.\nКакто и да е, нали не е като да нося розово или нещо такова...\nПосле тя трябваше да увие часовника на госпожица Предалова в парче платно, така че вместо дрън-брън той да казва дрън-брън. Хич не можеше да става дума да го оставят вкъщи. Госпожица Предалова винаги държеше часовника до себе си. Докато Тифани се приготвяше, старицата нави часовника с отвратителен стържещ звук. Тя постоянно го навиваше; понякога се спираше да го навие посред съд, направо в стаята пълна с ужасени хорица.\nНавън още не беше заваляло, но въздухът беше пълен с хвърчащи вейки и шума. Госпожица Предалова яхна метлата странично и се вкопчи в нея като за последно, а Тифани тръгна пеш влачейки я посредством въже за простир.\nНебето беше още червено от залеза, високо горе светеше щърбава луна, но пред нея постоянно профучаваха дрипави облаци, изпълващи гората с бродещи сенки. Клони тракаха по клони, а някъде в тъмата Тифани чу трясъка и тупването на земята на нещо откършило се.\n- До някое от селата ли отиваме? - опита се да надвика вятъра Тифани.\n- Не! Поеми по пътеката през гората! - викна в отговор госпожица Предалова.\nЯ, това да не е онова прословуто „танцуване по без гащи”, за което съм чувала толкова много? Е, по-точно не чак толкова много, защото само някой като го спомене, някой друг веднага му шътка, така че всъщност изобщо нищо не съм чула, но пък не съм го чула някак много многозначително.\nТова беше нещо, което хората смятаха, че вещиците били правили, обаче самите вещици не смятаха така. Тифани не можеше да не признае, че разбира защо. Дори и в горещите летни нощи в планината не е чак толкова топло, а и винаги трябва да внимаваш за таралежи и трънаци. Освен това просто не може да си представиш някоя като Баба Вихронрав да се разтанцува по без... добре де, не можеш да си го представиш и толкова, че ако тръгнеш да си го представяш, главата ти ще гръмне.\nВятърът поутихна, когато тя, все тъй влачейки реещата се госпожица Предалова, напредна по горската пътека. Но вятърът бе докарал със себе си студ, а изобщо не рачи да си го прибере. Тифани беше доволна, че е с наметало, нищо че е черно. Тя бъхтеше нататък, завивайки накъдето и посочеше госпожица Предалова, докато не зърна светлина от огън сред дърветата в една закътана падина.\n- Спри тук и ми помогни да сляза, момиче, - разпореди се старата вещица - И слушай внимателно. Няма да повтарям! Има си правила. Първо, мълчиш си. Второ, гледаш само танцьорите. Трето, изобщо да не си мръднала, докато танцът не свърши.\n- Да, госпожица Предалова. Много е студено тук.\n- И още ще застудее.\nТе продължиха към далечната светлина. Каква полза от танци, ако само гледаш? - зачуди се Тифани. Не изглежда да е забавно.\n- Няма защо да е забавно, - обади се госпожица Предалова.\nСенки се мяркаха пред огъня и се чуха мъжки гласове. После, тъкмо когато стигнаха края на падината, някой лисна върху огъня вода. Чу се съскане и сред дърветата се дигна валмо дим. Стана ненадейно и стъписващо. Единственото нещо тук, което изглеждаше живо, замря.\nСуха шума пращеше под краката и. Луната от изведнъж очистилото се от облаци небе хвърляше сребристи бликове из гората.\nМина някое време, докато Тифани забележи шестимата мъже застанали посред поляната. Явно бяха облечени в черно, тъй като на лунната светлина те изглеждаха като дупки към нищото в човешка форма. Бяха се наредили в две редици по трима, с лице един към друг, но така се бяха смълчали, че по някое време Тифани се зачуди, дали не и се е привидяло.\nИ тогава заби тъпан: дум... дум... дум.\nПродължи някъде към половин минута и секна. Но в тишината на студената гора ритъмът продължи в дълбочината на ума на Тифани и сигурно ечеше не само в нейната глава, защото мъжете леко поклащаха глава в него.\nЧуваше се само тупането на ботушите им в земята, докато сенчестите мъже сновяха напред назад. Но тогава Тифани, с ум изпълнен с бизмълвния бой на тъпана, чу и друг звук. Кракът и сам затропа.\nТя беше чувала този ритъм и преди и беше виждала мъже да танцуват така. Но това беше посред бял ден под горещото слънце. И по дрехите им тогава бяха закачени звънци.\n- Та това е танцът морис! - възкликна тя полугласно.\n- Шът! - скара и се госпожица Предалова.\n- Но така не е правилно...\nЗачервена от срам и яд в тъмнината, Тифани напук отмести поглед от танцьорите и заоглежда поляната. Където се тълпяха и други сенки, човешки или най-малкото човешки на вид, но тя не можеше да ги разгледа ясно и може би така беше по-добре.\nСтаваше все по-студено, това поне беше сигурно. Бял скреж пращеше по листата. Ритъмът не спираше. Но сега на Тифани и се стори, че той вече не е самотен, а не подбрал със себе си и други звуци и екоти от вътрешността на главата и.\nГоспожица Предалова можеше да си шътка колкото си ще. Това обаче си беше танц морис. Но не беше на време! Морисчиите идваха в селото някъде към май. Човек не можеше да е сигурен точно кога ще дойдат, защото те имаха да обиколят куп села покрай Варовитище, а във всяко село имаше по кръчма, което ги забавяше. Имаха тояги и носеха бели дрехи с пришити по тях звънци, така че да не могат да се примъкнат потайно към хората. Никой не обичаше да му довтасат изневиделица морисчии. Тифани обикновено чакаше извън селото заедно с другите деца и подскачаше зад тях, докато те шестват. И после те танцуваха на селската морава под бой на тъпан, удряйки тоягите си една в друга, а после всички се събираха в кръчмата и лятото ето го - дошло.\nТифани не можа да разбере, как ставаше това последното. Танцьорите играеха и лятото идваше - никой май не знаеше нищо повече. Баща и разказа, че една година морисчиите не били дошли, а студената кишава пролет направо си преминала в мразовита есен, а между тях само мъгли, дъждове и слани посред август.\nБоят на тъпана сега изпълваше главата й и я замайваше. И нещо във всичко това беше сгрешено...\nИ тогава тя си спомни седмия танцьор, този когото наричаха Гламавия. Той обикновено беше дребно човече с изпомачкан цилиндър и пъстроцветни дрипи пришити по всичките му дрехи. Той най-вече се шляеше наоколо с цилиндъра в ръка и се хилеше на хората докато не му дадат пари за бира. Но от време на време той оставяше цилиндъра и се втурваше сред танцьорите . И да си помислиш, че ще стане всеобщ сблъсък, но нищо такова не ставаше. Подскачайки и виейки се около потните мъже, той винаги някак съумяваше да застане там, където няма никой.\nСветът се завихри покрай нея. Тя премигна. Тъпанът в главата и ечеше като гръм, а имаше и още един ритъм, дълбок като океан. Госпожица Предалова беше забравена. Както и странната тайнствена навалица на поляната. Остана само танцът.\nТой се извиваше във въздуха като живо същество. Но някъде в него, ту тук ту там, сновеше едно свободно място. Място само за нея. Госпожица Предалова беше казала не, да, но това беше много отдавна, а пък и как изобщо госпожица Предалова би могла да разбере? Какво разбираше тя? Кога за последно е танцувала тя? Танцът сега беше в самите кости на Тифани, зовеше я. Шестима души не стигат!\nТя се втурна напред и скочи посред танца.\nПогледите на танцуващите се спряха ядно върху и, докато тя се плъзгаше между тях, всеки път намирайки място без никого. Краката и бяха хванали боя на тъпана и отиваха, където ги пратеше ритъмът.\nИ тогава... изникна още някой.\nБеше като когато усещаш, че зад теб има някой... обаче това беше усещане за някой пред нея и зад нея и над нея и под нея, всичко това наведнъж.\nТанцьорите застинаха, но пък светът се завъртя шеметно. Мъжете бяха само черни сенки, малко по-тъмни силуети на тъмен фон. Тъпанът спря и за един продължителен момент Тифани се въртеше леко и безмълвно с разпрострени ръце и без да докосва земята с крака, с лице обърнато към звездите, които бяха студени и остри като игли. Усещането беше... чудно.\nЕдин глас попита:\nВ него имаше ехо, или пък може би двама души го бяха казали почти едновременно. Внезапно тъпаните пак забиха и шестимата мъже се изпоблъснаха в нея.\nНяколко часа по-късно в градчето Кучидол долу в равнините гражданите хвърлиха в реката една вещица с вързани ръце и крака.\nТакива неща никога не се случваха в планините, където вещиците се ползваха с уважение. Долу в полето обаче все още се въдеха хора достатъчно тъпи, че да вярват в по-гнусните приказки. Да не говорим, че вечер там беше скучно.\nИ все пак може би не се случваше чак толкова често вещицата да получи чай с бисквити преди удавянето. А това се случи, защото народът от Кучидол си свърши работата По Учебник.\nУчебникът се казваше „Magavenatio Obtusis” . Жителите на градчето не знаеха, как са се сдобили с книгата, тя просто се появи един ден на рафта в един от дюкяните.\nТе, разбира се, знаеха да четат. За да се оправи човек в света трябват известни умения в четенето и писането, дори ако живееш в Кучидол. Но те не вярваха много на разни книги, нито пък на хората, които четат такива. Тази обаче беше учебник за това как да се оправяш с вещици. А и доста авторитетно изглеждаше, без твърде много чужди (и следователно подозрителни) думи от рода на „конфитюр”. Ако не друго, казваха си те, това е, което ни трябва. Свястна книга. Добре де, може и да не е каквото ти се иска, ама нали помните оная вещица миналата година? Дето я натопихме в реката, а после се опитахме да я изгорим жива? Само дето тя така прогизна, че не щеше да се запали и избяга. Е, тая работа друг път няма да им мине!\nТе обърнаха особено внимание на следната част:\n„Много е важно, като хванете веднъж вашата вещица, да не и вредите по никакъв начин (засега!). В никой случай не я горете на клада! Начинаещите често допускат тази грешка. Така тя само се вбесява и излиза от огъня още по-силна. Както знаят всички, другият начин да се отървем от вещица е, като я хвърлим в река или езеро.\nЕто най-добрия начин:\nПърво, затворете я за през нощта в умерено топла стая и и дайте толкова супа, колкото поиска. Леща с моркови ще свърши работа, но за най-добър резултат препоръчваме картофена с праз лук в силен говежди бульон. Доказано е, че тя сериозно уврежда магичните способности на вещицата. Не и давайте доматена супа - от нея тя ще стане ужасно могъща.\nЗа по сигурно пъхнете по сребърна монета във всяка от обувките и. Тя няма да може да измъкне монетите, защото те ще изгорят пръстите и.\nСнабдете я с топло одеяло и мека възглавница. Така ще я подлъжете да заспи. Заключете вратата и гледайте никой да не влиза.\nОколо един час преди зазоряване влезте в стаята. Може би си мислите, че тук трябва да нахлуете с крясъци? НИЩО НЕ Е ПО-ДАЛЕЧ ОТ ИСТИНАТА. Влезте тихичко на пръсти, оставете чаша чай до спящата вещица, върнете се пак на пръсти до вратата и тихичко се прокашляйте. Това е много важно. Ако бъде събудена внезапно, вещицата може страшно да се разлюти.\nНякои авторитети препоръчват към чая шоколадови бисквити, други казват, че ще са достатъчни и курабийки с джинджифил. Ако ви е мил животът, само не и давайте обикновени бисквити, защото така от ушите и ще захвърчат искри. Когато тя се събуди, изречете следната могъществена мистична руна, която ще и попречи да се превърне в рояк пчели и да отлети:\nITI SAPIT EYI MA NASS.\nКогато тя свърши с чая и бисквитите, завържете и ръцете и краката отпреде с въже като използвате Морски възел №1 и я хвърлете във водата.\nВАЖНА БЕЛЕЖКА ПО БЕЗОПАСНОСТ: Не правете това след като се разсъмне. Не оставайте да гледате!”\nЕстествено този път някои останаха. И това, което видяха, беше, че вещицата потъна и не изплува, а злокобната и островърха шапка отплува надолу по течението. Тогава те се прибраха да закусват.\nПо споменатата река още за няколко минути не се случи нищо повече. После островърхата шапка се приближи към един тръстиков гъсталак, където спря и започна полека-лека да се издига. Чифт очи надникнаха изпод полето и...\nКато се увери, че няма никой, мис Проницателина Тик, учителка и търсачка на вещици, изпълзя по корем на брега, след което достигна на пребежки до гората тъкмо когато се развидели. В една дупка на язовец тя си беше оставила чиста рокля и малко свежо бельо, както и кутия кибрит (тя никога не носеше кибрит в джоба, ако имаше опасност да я хванат, за да не би случайно да наведе хората на някоя лоша идея).\nДобре де, мислеше си тя докато съхнеше пред огъня, и по-зле можеше да бъде. Слава на боговете, че в селото бе останал поне някой можещ да чете, иначе щеше да стане една. Може би щеше да е добре да беше поръчала да отпечатат книгата с едри букви.\nТъкмо мис Тик беше написала „Лов на вещици за тъпи хора” и се беше постарала да разпространи по някой екземпляр по повечето места, където народът все още вярваше, че вещиците трябва да се горят или давят. Понеже единствената вещица, която имаше някакъв шанс да намине из тези места тия дни беше самата мис Тик, това значеше, че ако нещата загрубеят, тя поне ще изкара хубав нощен сън и прилично хапване преди да я хвърлят във водата. Водата пък изобщо не беше проблем за мис Тик, която беше изкарала Куирмския Колеж за Благородни Девици, където се налагаше да се топиш в ледена вода всяка сутрин с цел изковаване на Характер. А морски възел №1 беше много лесно да се разплете със зъби, дори и под вода.\nА да, сети се тя, докато изливаше водата от обущата си, освен това тя излезе с два сребърни шестпенсовика отгоре. Ама сериозно, народът в Кучидол наистина е затъпял. Естествено това става, като разкараш вещиците си. Вещицата знае малко повече от теб. Думата си значи това - „веща”. Някои хора обаче не обичат някой да знае повече от тях, така че странстващите учители и бродещите библиотекари напоследък избягваха тези места. Както бяха потръгнали нещата, скоро, ако жителите на Кучидол поискат да хвърлят камъни по някой по умен от тях, ще трябва да ги хвърлят по прасетата си.\nИзобщо не селище, а безобразие. За нещастие там имаше и едно осемгодишно момиченце, което наистина обещаваше това онова, така че мис Тик наминаваше да я наглежда. Не като вещица, разбира се, защото макар и да й харесваше по някоя студена баня сутрин, с хубавите неща не бива да се прекалява. Тя се предрешаваше като скромна ябълкопродавачка или ясновидка. (Вещиците обикновено не се занимават с ясновидство, защото ако се занимаваха, щяха да са прекалено добри в него. А хората не искат да знаят, какво наистина има да се случва, а само, че ще дойде нещо хубаво. Вещиците обаче не подслаждат предсказанията си.)\nНо не щеш ли, пружината на шапката под прикритие на мис Тик взе че се развали точно докато тя минаваше по главната улица и островырхият край изскочи. Дори и мис Тик не можа да забаламоса народа в този случай. Е добре тогава, ще трябва да уреди нещо друго. Търсенето на вещици винаги си беше опасно. Но трябваше да се прави. Една подрастваща сам самичка вещица е тъжно и опасно дете...\nТя се сепна заглеждайки се в огъня. Защо току що си помисли за Тифани Болежкова? Защо точно сега?\nТя бързо изпразни джобовете си и се зае да прави бъркотия.\nБъркотиите вършеха работа. Това беше единственото сигурно нещо, което можеше да се каже за тях. Правиш ги от малко канап, някоя друга клечка и каквото се намери из джобовете ти. Те за вещиците бяха същото като за някои хора ножчето с петнадесет остриета, три отвертки, миниатюрна лупа и джаджа за чистене на ушна кал. Не може дори да се каже, каква точно работа вършеха, мис Тик само предполагаше, че те са начин да разбереш, какво ще да знаят потайните части на собствения ти ум. Бъркотията трябва да я правиш всеки път наново и само от нещата, които носиш по джобовете си. Но нямаше лошо, ако държиш в джобовете си разни интересни неща, просто за всеки случай.\nЗа няма и минута мис Тик състави бъркотия от:\n- една двадесетсантиметрова линийка\n- една връзка за обувки\n- парче употребяван канап\n- малко черен конец\n- един молив\n- една острилка\n- едно камъче с дупка\n- кибритена кутия съдържаща една гъгрица на име Роджър, както и хлебни трохи за нея, защото всяка бъркотия трябва да съдържа по нещо живо\n- към половин пакетче Гърлосмазващи Хапове на Г-жа Чистозлатова.\n- едно копче.\nПриличаше на котешка люлка или пък на оплетените конци на много странна марионетка.\nМис Тик се вгледа в нея в очакване бъркотията да я разчете. И тогава линийката рязко се извъртя, хаповете за гърло се взривиха в малко облаче червен прах, моливът изхвърча и се заби в шапката на мис Тик, а линийката се покри със скреж.\nТова не беше нормално.\nГоспожица Предалова седеше на долния етаж на къщурката си загледана в спящата на леглото си на горния етаж Тифани. За тази цел тя използваше мишка седнала върху потъмнялата рамка на леглото. Отвъд сивите прозорци (Госпожица Предалова не си беше давала зора да ги чисти вече от четиридесет и три години, а Тифани не беше в състояние да изчисти чак пък всичката мръсотия) вятърът виеше между дърветата, нищо че беше още ранен следобед.\nТой я търси, помисли си тя и почерпи с парче прастаро сирене друга мишка в скута и. Да, но няма да я намери. Тук тя е в безопасност.\nТогава мишката вдигна поглед от сиренцето. Беше чула нещо.\n- Рекох ли ви бе, рекох ли ви! Она ми е нейде тъдява!\n- Оти па да не моем да си поприказуеме с дъртата бабаяга, бе. Оно с бабаягите лошо нема.\n- Щом думаш, ама она тая си е жива стрррахотия. Викат, дека она си има ужасен демон у мъзътъ дето са и компирите.\nГоспожица Предалова май се поозадачи.\n- Тея ли? - прошепна си тя.\nГласовете идваха изпод пода. Тя прати мишката да се промуши през една дупка под дюшемето.\n- Нечем да се косите, ма оно тука си е мъзъ и е бъкано с компири.\nСлед малко един глас се обади:\n- Дека е бе?\n- Мое па да е в отпуска?\n- Оти му е на демоно отпуска бе?\n- Ми да си види майната и таткото, мое би?\n- Тъй ли ма? Че оно демоно да не би да си има майна, бе?\n- Кривънци! Я ми запрете с дърленьето! Че она че ни чуе!\n- Не ма, она нали е слепа като чвор и глуха като кютук бе, тъй разпраят.\nМишките имат много добър слух. Госпожица Предалова се подсмихна, когато забързаната мишка се промъкна покрай грубата каменна зидария на мазето току до пода. Тя погледна през очите и. Мишките също така виждат много добре в полумрака.\nМалка групичка малки мъже се промъкваше през мазето. Кожите им бяха сини и целите в татуировки и мръсотия. Носеха дрипави препаски и всеки имаше метнат на гърба по меч, голям голкото самия него. Всичките бяха рижи, ама истински червено-оранжево рижи, с мазни плитки. Един вместо шлем носеше заешки череп. Щеше да е по-страшен, ако черепът не му падаше постоянно върху очите.\nВ стаята отгоре госпожица Предалова пак се подсмихна. Значи са чували за Госпожица Предалова, а? Да ама още е трябвало да чуват.\nКогато четиримата малки мъже пропълзяха през старата миша дупка извеждаща ги от мазето, те вече бяха под наблюдението на още две мишки, три отделни бръмбара и един молец. Те предпазливо запристъпваха на пръсти през стаята, покрай старата вещица, която явно беше заспала... и така докато тя изведнъж не плесна с ръце по облегалката на креслото си и не се разкрещя:\n- Пусто да е! Видим ви я, бре шашкъни ниедни!\nФийгълите моментално се паникьосаха и се изпоблъскаха един в друг в ужас и трепет.\n- Думах ли ви аз да мърдолите, бе?! - извика им госпожица Предалова със смразяваща усмивка.\n- Олеле, вай, вай, вай! Она ми мое да дума по нашенски! - изхленчи някой.\n- Вие сте Нак Мак Фийгъл, нал’тъй? Ма не ная клановите ви белези. А по-кротко бе, нема да ви пържим на бавен огинь. Ти, бе! Името ти как е?\n- Я съм Роб Секигоопрай, на клано от Варовитищкио рид Големио Човек, - отговори онзи с шлема от заешки череп - Та...\n- Тъй ли? Големио човек си ми бил, а? Епа стори си тогаз зоро да си я манеш капата като си хортуваш с мен! - скастри го Госпожица Предалова забавлявайки се от все сърце - А да ми станете мирно! Я у това къще хаймани нема да търпим!\nВсичките четирима Фийгъли моментално се изправиха мирно като по струнка.\n- А така! - рече удовлетворено госпожица Предалова - А ми кажи са кои са ти другарчетата.\n- Туй е брато ми Тъп Уили, госпойце, - Роб Секигоопрай тупна по рамото фийгъла, която не преставаше да се вайка вперил ужасен поглед в Енохи и Атоотита.\n- Ами останалите двама... саках да речем другите двамца? - продължи Госпожица Предалова - Ей ти, който си с гайдата. Саках да речем, дека си с гайдата. Ти да не си гонагъло?\n- Епа да, госжа, - отвърна този фийгъл, който изглеждаше по-чист и спретнат от другите, макар че трябва да се признае, че и повечето неща живеещи под гнили дънери ще да са по-чисти и спретнати от Прост Уили.\n- А как се казуеш?\n- Ужасно Дребен Били Големото Чене, госжа.\n- Оти ми се здвериш тъй, ма, Ужасно Дребен Били Големо Чене, - подкачи го Госпожица Предалова - Шубе ли те е?\n- Не бе, госжа. Я ти се възхищавам. Драго ми е на сърце га видим вещица толкоз... вещерска.\n- Тъй ли било, а? - измърмори подозрително госпожица Предалова - Ама сигурен ли си дека ич не те е шубе от мен, бе г-н Били Големо Чене?\n- Епа сигурен съм, госжа. Ама само речете, и че ме е баш шубе, - отговори предпазливо Били.\n- Ха! - изсумтя Госпожица Предалова - Ей бре, значи... начи си имаш акъл. А кой е оня едрия ти приятел, г-н Били?\nБили сръга Голем Йън в ребрата. Въпреки ръста си, който като за фийгъл беше огромен, той изглеждаше ужасно притеснен. Като повечето хора с големи мускули, той се стряскаше от хора силни по друг начин.\n- Он е Голем Йън, госжа, - подсказа Били Големото Чене, докато Голем Йън си разглеждаше краката.\n- Гледам он си има герданче от големи зъби, - забеляза госпожица Предалова - Човешки ли са?\n- Епа да, госжа. Четри на брой. По един от секи човек, дето он е натупал.\n- Ама за порастнали човеци ли говориш? - поиска да се увери изненадана госпожица Предалова.\n- Епа да, госжа, - потвърди Били - Он най-вече им рипа со чутурата напред от некое дръво. Много е як у чутурата он нашичкио, - добави той, в случай че някой не бе разбрал.\nГоспожица Предалова се облегна и продължи с разпита:\n- А сега бъдете тъй любезни да ми обясните, що ми се промъквате такива в мойто къще. Айде бърже ми отговаряйте!\nСлед съвсем кратичка пауза Роб Секигоопрая подхвана весело:\n- Ей, ми че оно е лесно. Бехме излели да ловим хагис.\n- Не, не бехте, - сряза го госпожица Предалова - Щото хагис е питка с овчи дреболийки, с много мерудии и добре сготвена в овчи стомах .\n- Епа оно е само ако не моеш да си фанеш истинскио здвер, бе госжа, - заобяснява се предпазливо Роб Секигоопрай - Оти она питката пред истинскио дзвер ич не важи. О, лукаво животно е туй, хагисо, а дупките си пра’и оно у мазета дето ората си държат компирите…\n- Това ли е истината? Че сте били на лов за хагис? А, Прост Уили? - гласът на госпожица Предалова изведнъж много се заостри.\nВсички присъстващи очи, включително тези на една уховрътка, се втренчиха в завалията Уили.\n- Ъъъ... епа-а-а... ооолеле... ау... вай, вай, вай! - изстена Прост Уили и падна на колене - Молим ви, бе госжа, не ми сторвай нещо ужасно! - примоли се той - Она твойта уховрътка как на кръв ме гледа!\n- Хубаво тогава, да започнем отначало, - рече Госпожица Предалова, вдигна ръка и откъсна превръзката от очите си.\nФийгълите отстъпиха припряно, когато тя положи ръце на черепите от двете си страни.\n- Не ми трябват на мен очи да подуша лъжата, като рече някой да лъже, - обяви тя - Кажете ми, защо сте тук. Кажете ми... още веднъж.\nРоб Секигоопрай се поколеба. Това предвид обстоятелствата беше много смело от негова страна. После той си призна:\n- Оно е зарад големата мънечка бабаяга, бе госжа, затуй додохме.\n- Големата мънечка... А, имате предвид Тифани?\n- Епа да!\n- И сме под, таквоз, голем кютек, - допълни Прост Уили не смеейки да срещне с очи слепия взор на вещицата.\n- Он сака да рече, дека клетва ни е наложена, госжа, - изгледа брат си накриво Роб Секигоопрай - Оно е секаш...\n- ... сериозно задължение, на което не може да не се подчините, - довърши Госпожица Предалова - Ная я, що е клетва наложена. Но защо?\nЗа своите 113 години Госпожица Предалова беше чувала какво ли не, но сега слушаше в потрес разказа за човешкото момиченце, което, ако ще и само за броени дни, е била келда на цял клан Нак Мак Фийгъли. А ако си била тяхна келда, ако ще само за няколко дни, значи те ще те наглеждат... ами завинаги.\n- И още она е на наште ридове бабаягата, - каза Били Големото Чене - Она се грижи за них, чува ги, пази ги. Ама...\nТой се запъна и Роб Секигоопрай довърши:\n- Нашта келда сън сънува. Сън за бъдното. Сън дето сите ридове замръзнаа и сичко живо измре, а големата мънечка бабаяга е с леден венец!\n- Епа тъй си е, ма оно не е сичко! - продължи Били кършейки ръце - Виде она големо дръво пораснало у земя ледена! Виде она пръстен железен! Виде она мъж с пирон у сърце си! Виде она напаст от кокошки и сирене дето оди като човек!\nНастъпи тишина, след което Госпожица Предалова рече:\n- За първите две е ясно, за дървото и пръстена де, то си е як окултен символизъм. И пиронът също, метафорично колкото си щеш. Малко ме съмнява това за сиренето... да не би пък да има предвид Хорас? ... пък кокошките... Надали може изобщо да има напаст от кокошки, какво ще кажете?\n- Джени за сите тех си е много сигурна, - възрази Роб Секигоопрай - Много шантави и тревожни неща ми сънува она, тъй че си рекохме ний, а да одим да видим, как е големата мънечка бабаяга.\nРазнообразните очи на госпожица Предалова се втренчиха в него. Роб Секигоопрай им отвърна с изръз на яростна честност и не трепна.\n- Като гледам, това вашто си е честна работа, - каза тя - И що ви беше да почвате с лъжи?\n- О, оти тъй си е по-интересно, - отговори Роб.\n- На мен истината ми е по интересна, - отбеляза госпожица Предалова.\n- Мое, мое, ма я си бех рекъл да му турим великани и пирати и магьосани порове, - обяви Роб - С мерак отсекъде!\n- Добре де, - отказа се да продължава с това госпожица Предалова - Когато мис Тик ми доведе Тифани, рече ми, че тя била пазена от странни сили.\n- Епа да, - потвърди гордо Роб Секигоопрай - Ний сме туй, нема лабаво.\n- Мис Тик се прави на много важна, - каза госпожица Предалова - Жалко, ама аз нея много-много не я слушах. Тя все ми разправя, как тея момичета били нахъсани да учат, пък те повечето са едни фльорци, дето искат да са вещици, за да впечатляват младежите, и след няколко дни беж да ги няма. Не и тази обаче, тя не! Тази бяга право в белята! Да я видите само, как се опита да танцува със Зимаджията!\n- Епа видееме я. Там бееме, - обади се Роб Секигоопрай.\n- Били сте там?\n- Епа да. След вас одииме.\n- Никой не ви видя там. А аз щях да знам, само да ви беше зърнал някой, - изтъкна госпожица Предалова.\n- Епа що? Ми оно нас ни бива да не ни виждат ората, - ухили се Роб - Да се чудиш и маеш колко ора ич не са ни видели.\n- Тя наистина се опита да танцува със Зимаджията, - повтори госпожица Предалова, - А и бях казала, че не бива.\n- Ей бре, на нас ората се ни викат туй не бива, онуй не бива, - изкоментира Роб Секигоопрай - Така наем що е най-интересно да сторим!\nГоспожица Предалова се втренчи в него с очите на една мишка, два гарвана, няколко молеца и една уховрътка.\n- Тъй де, - каза накрая тя и въздъхна - Да. Това му е белята да остарееш толкова, че, видите ли, толкова отдавна съм била млада, че понякога направо ми се струва, че младостта трябва да се е случила на някоя друга. Многото годинки не са проста работа, от мен да знаете. То...\n- Зимаджията я тражи големата мънечка бабаяга, бе госжа, - каза Роб Секигоопрай - Видееме я нея как играе със Зимаджията. А са он я тражи. Чуваме го ние у войо на ветъро.\n- Знам, - каза госпожица Предалова, сепна се и за миг се заслуша - Вятърът утихна, - съобщи тя - Намерил я е.\nТя грабна бастуните си и закуцука нагоре по стъпалата с изненадваща пъргавина. Фийгълите нахлуха след нея в спалнята, където на тесен креват лежеше Тифани. По една свещ в паница гореше във всеки ъгъл на стаята.\n- Но как я е намерил? - поиска да знае госпожица Предалова - Аз нали я бях скрила! Вие, сините, веднага да донесете дърва! - тя ги изгледа строго - Казах веднага да...\nЧу се изтопурване. Прах бавно се заутаява по пода. Фийгълите се взираха в очакване в госпожица Предалова. А съчки, ама много съчки, бяха натрупани в огнището.\n- Добре сторихте, - каза тя - Ма нещо се помотвахте!\nСнежинки западаха от комина.\nГоспожица Предалова кръстоса пред себе си бастуните си и силно тропна с крак.\n- Дърво гори, огън пламти! - провикна се тя и съчките в огнището избухнаха в пламъци.\nНо по стъклата вече се трупаше скреж, рунтави бели пипала се разпростираха с припукване по стъклото.\n- Аз тая работа на мойте години няма да я търпя! - заяви вещицата.\nТифани отвори очи и попита:


Минерална вода | Sahrazada\nЕдна друга категория са трапезните води. Те могат да бъдат от всякакъв водоизточник, включително и обезсолена морска вода. Тези води се подлагат на промишлена обработка – деминерализиране, добавяне на полезни елементи, обеззаразяване. Това са така наречените процесирани или обработени води. Особено важно е да следим състава на минералните води при малките деца и при хората в напреднала възраст.\nОбикновено на деца до 3-годишна възраст не се препоръчва да пият минерална вода поради все още деликатния детски организъм. Много важен показател за водата е съдържанието на (Na+). Те са причина в организма да се задържат течности, а това води до проблеми с бъбреците, сърцето, кръвното налягане. Неслучайно в европейските страни се отбелязва на видно място върху етикета какво е съдържанието на натрий. В България при повечето бутилирани води съдържанието на натрий е над 40 мг/л.


Приключи общинската АНТИСПИН кампания - Дирекция "Превенции"\nПриключи общинската АНТИСПИН кампания\nМеждународният ден за съпричастност със засегнатите от ХИВ/СПИН се отбелязва от 35 години. Тази година е под мотото „Подготовката за бъдещето се основава на опита ни от миналото!”. Това послание изразява необходимостта бъдещите планове да стъпят на усилията, историята и опита за лечението, профилактиката и грижите, свързани с живота с ХИВ, както и правото на живот без стигма и дискриминация, с достъп до качествени здравни и социални услуги. От началото на тази година до 9 май 2018 г. в България са открити нови 95 ХИВ–серопозитивни лица, с което носителите на ХИВ в страната са 2810 лица.\nЗа десета поредна година Консултативният съвет по превенция на ХИВ/СПИН и дирекция «Превенции», в партньорство с Асоциацията на студентите по медицина и студентските съвети на Медицинския университет, Техническия университет, Висшето военноморско училище и Варненския свободен университет организираха АНТИСПИН кампания по повод Международния ден за съпричастност.\nЦелта на инициативата бе да се предостави на младите хора достоверна информация, да се обърне внимание, че ХИВ/СПИН е реален проблем и всеки трябва да бъде отговорен към себе си и към партньора си.\nОбщинската кампания се реализира в периода 8 – 14 май от 17 млади доброволци от АСМБ и Градския превантивен клуб към дирекция „Превенции“, 7 медицински специалисти от РЗИ и сътрудници от Фондация „SOS – семейства в риск“. Доброволците предоставяха информация и достигнаха с превантивни материали до над 2000 студенти от четирите варненски университета. Кампанията включваше възможност за безплатно и анонимно консултиране и изследване за ХИВ в мобилни медицински кабинети. 107 студенти и преподаватели ( 62 мъже и 45 жени) провериха своя ХИВ-статус и бяха консултирани от специалистите.


Славия се класира за четвъртфиналите — Novinata.bg\nСлавия се класира за четвъртфиналите в турнира за купата на Бъргария.\nСлавистите са наложиха трудно с 1:0 у дома срещу Пирин (Благоевград).\nДвубоят започна с минута мълчание в памет на легендарния защитник на „белите“ и българския футбол Александър Шаламанов, който почина по-рано през тази седмица. В негова памет отборът, воден от Златомир Загорчич, игра с резервните си черни екипи.\nОще в 30-ата секунда на мача халфът Георги Вълчев стреля от малък ъгъл. Ник Хенгелман отби кълбото, но то се озова на главата на Питър Макрилос, който не успя да открие резултата от чиста позиция и стреля в тялото на вратаря на гостите.\nСлед точно 32 минути игра късметът помогна на „белите“ да не допуснат попадение. Спас Георгиев центрира към Преслав Йорданов и той изпревари Светослав Вуцов, който допусна сериозно колебание и излезе неразчетено, но гредата се оказа последна преграда след удар с глава на нападателя.\nШест минути след началото на втората част Радослав Кирилов центрира в наказателното поле и влезлият като резерва на почивката Тони Тасев се разписа във вратата на Пирин.\nВ 71-ата минута опасен шут на Станислав Манолев се отби в страничната греда на вратата, пазена от Светослав Вуцов.\nДве минути преди края на редовното време Радослав Кирилов направи добър самостоятелен пробив, излезе сам срещу Хенгелман, но стражът на гостите отби топката в последния възможен момент преди крилото да я прати във вратата.\nВ допълнителното време Тасев не успя да завърши добре бърза контра за Славия.\nВ тази среща дебют за „белите“ направи Жуниор Мапуку, който се появи като резерва.\nсъстав на Славия: Светослав Вуцов, Ертан Томбак, Емил Виячки, Венцислав Керчев, Димитър Стоянов, Георги Вълчев, Питър Макрилос (85-Кемело Нгуена), Ерол Дост, Радослав Кирилов (90-Емил Стоев), Кристиян Добрев (46-Тони Тасев), Мартин Сораков (60-Жуниор Мапуку)\n← Преустановява се присъственото обучение в училищата в Асеновградско\nАктуализиран списък на лечебните заведения с лаборатории и самостоятелните медикодиагностични лаборатории, с които са сключени договори за предоставяне и извършване на бързи антигенни тестове →\nЧерно море се раздели с халф\nЦСКА загуби гостуването си на Будьо/Глимт


Бъди първият, който ще оцени този продукт SKU: 99-1000130459\nСупер качествени летни сандали\nВажно е да имаш чифт удобни сандали, подходящи за продължително ходене, особено през летните месеци, когато постоянно сме навън и се движим. Новите Уокмакс Тренд Сандали Корк са перфектният избор – осигуряващи стабилност, модерен външен вид и функционалност. Затова, вместо да хвърляш пари на вятъра за обувки, които ще ти причиняват мазоли и болки, осигури на краката си това, от което се нуждаят – тези красиви сандали.\nС новата серия Тренд, ще бъдеш по-стилен и в крак с модата. Освен впечатляващия си външен вид, те осигуряват комфорт и усещане, сякаш ходиш бос.\nПрочети повече за линия Тренд\nЗаоблената подметка ще допринесе за увеличаване на мускулната активност, което от своя страна, ще те накара да се почувстваш тонизиран и зареден с енергия.\nРавномерното разпределение на тежестта на тялото може да подобри стойката и да облекчи напрежението в ставите.\nУсещане, сякаш ходиш бос\nУсещането, сякаш ходиш бос, ти осигурява здравословен и комфортен начин на движение.\nЛекият материал, от който са направени, ти дава възможност да се движиш с лекота и да останеш активен, за дълъг период от време.\nУдобство, комфорт и лекота в едно\nСтъпвай с лекота, усети свободата от движението в Уокмакс Тренд сандали Корк. Комфорт и модерно излъчване в едно!\nМеки материали - горната лента е подплатена с мек материал от вътрешната страна\nЕластична лента - стабилно стъпване и перфектно напасване\nСтилен вид - стилни метални детайли и модерен дизайн с подобен на корк материал.\nЗаоблена подметка - EVA (етилен-винил-ацетатна) пяна и широка конструкция – стъпваш свободно, без напрежение\nМека вътрешна подметка от EVA (етилен-винил-ацетат) и микрофибърно покритие - , придаващо допълнително усещане за мекота\nВъншната подметка е от EVA (етилен-винил-ацетат) + Гума - стабилност и безопасност\nПромени стила си с новите перфектни сандали\nМожеш да променяш стила си в съвсем различни посоки, от изискан до напълно ежедневен, като минеш през бели панталони и джинси и стигнеш до рокля с флорален десен. Сандалите ще се впишат лесно в ежедневието ти и ще се превърнат в предпочитания ти избор за летните месеци.\nЗа бизнес или срещи с любимите хора\nКогато отиваш на шопинг или просто се разхождаш\nЗа максимален комфорт през целия ден\nУокмакс Тренд Сандали Корк са твоят веренспътник, когато тичаш или откриваш нови места, по време на лятната си почивка. Меката възглавничка помага на петата да се отпусне удобно, като неутрализира напрежението при стъпване и осигурява максимален комфорт, през целия ден. Еластичната лента подпомага сигурността при ходене, като гарантира, че обувката няма да се изхлузи от крака ти.\nЗащо да избереш Уокмакс Тренд Сандали Корк:\nЛеки, дишащи и така добре пасващи\nЗаоблената им подметка помага за увеличаване на мускулната активност\nОсигуряват поемане на напрежението при стъпване и подобряват стойката\nСпомагат срещу подувания и болки в краката\nКак да избереш размер, виж тук


Фитнес идеи за потребителите на дигитални асистенти | SocialEvo\nЧудите се как да се погрижите за здравето си и да се чувствате още по-добре? Предлагаме ви пет идеи, с които ежедневието ще е приятно! Чрез тях ще подобрите нагласите си спрямо диетите, физическото състояние, съня и здравословния начин на живот. За това се грижи перфектната комбинация от умна гривна Huawei A1 заедно с страхотния Huawei P9 Lite!\nНе е нужно да спите по-дълго, а е важно да спите добре. Сънят носи възстановяване от работния ден и също така зависи от редица фактори. За да разберете как да си почивате правилно, е необходимо да имате надеждна информация за това. Дигиталният помощник на Huawei – умната гривна Huawei A1, дава възможност на потребителите да събират нужните данни за своя сън. След това информацията може да се разгледа на смартфона чрез специално приложение и да се анализират фазите на съня и да се определи какво да направите така, че да почивате още по-ефективно.\nНе е нужно да бягате по 10 км на ден, за да се чувствате във форма. Всъщност, ще бъдете много по-добре при малък брой упражнения, но изпълнени всеки ден. Регулярността пък се постига с мотивация. Интегрираните сензори в Huawei A1 броят всяка стъпка, която правите, проследяват и колко етажа сте изкачили. Определете ежедневната доза разходка в мобилното приложение, изведете кучето, отидете на шопинг пеша и следете дневните си постижения на екрана на Huawei P9 Lite. Вашият дигитален помощник ще ви мотивира да постигате целите си.\nПроследяването на калориите е от изключително значение за хранителния режим. Затова изчисляването на изгорените калории е от страхотна помощ, за да бъдете винаги във форма. За да видите каква енергия изразходвате при каране на колело, например, може да използвате възможностите на дигиталния асистент. Умната гривна Huawei A1 следи ежедневните активности и калкулира изразходените калории. Чрез мобилното приложение може да проверите напредъка, който постигате и така да балансирате и хранителния си режим.\nАнализирай и сподели\nАко искате да разберете повече за здравето си, издръжливостта и напредъка след тренировки, е нужно данните да се сравнят. За предпочитане е анализът да обхваща по-дълъг период от време. С умната гривна Huawei A1 може да използвате мобилното приложение на вашия Huawei P9 Lite и да синхронизирате цялата налична информация от дигиталния ви помощник и да я съхранявате в облака. Ако сте горд с постиженията си, може да ги споделите с приятели – за да знаят за успехите ви.\nА сега Huawei има специална оферта – Huawei P9 Lite със смарт гривна Huawei A1 с 2 каишки – черна и синя. Промоционалните условия са валидни до 15.10.16 или до изчерпване на количествата.\nАтрактивната оферта е налична в магазините на трите телекомуникационни оператора – Мтел, Виваком, Теленор, както и във верига магазини Техномаркет и Технополис. Всеки един от операторите и търговските вериги ще предлага различни планове и възможности за закупуване.\nТеми: A1HuaweiP9 Liteдигитален асистентумна гривна\nПредишна Приключи финалният кръг на серията турнири Мтел Голф Мастърс 2016\nСледваща Нови продукти за цифрово заснемане от Sony


Цена: 2490лв. - 22990лв.Картина на канава (платно) - Лодкар в китай Цена: 990лв. - 10990лв.Картина на плоскост - Връх Фицрой Цена: 990лв. - 10990лв.Картина на плоскост - Воден Лебед Цена: 2490лв. - 22990лв.Картина на канава (платно) - Дебнеща котка\nЦена: 990лв. - 10990лв.Картина на плоскост - Лъв в почивка Цена: 2490лв. - 22990лв.Картина на канава (платно) - Хамелеон Цена: 2490лв. - 22990лв.Картина на канава (платно) - Черен Фризийски кон Цена: 2490лв. - 22990лв.Картина на канава (платно) - Великият сив бухал\nЦена: 990лв. - 10990лв.Картина на плоскост - Полет на балони в Турция Цена: 990лв. - 10990лв.Картина на плоскост - Успокояваща атмосфера Цена: 2490лв. - 22990лв.Картина на канава (платно) - Кристална вода и водопад Цена: 990лв. - 10990лв.Картина на плоскост - Лилава Симфония


▷ 4-те най-подходящи материи за облекло за лятото | INISESS\n4-те най-подходящи материи за облекло за лятото\nОблеклата с етикет INISESS преоткриват автентичния бъгарски дух с корени в традициите на занаятчийството. Тожзи дух служи като жизнена сила за уникални облекла, олицетворяващи динамичния стил на съвременната жена, която се придържа към международните тенденции, но винаги остава вярна на себе си и на непреходната, класическа естетика. Ние, екипът на българския бранд, създавайки своите концепции, където ноу-хау се преплита с творчески експерименти и авангардни технологии, се стараем винаги да създаваме облекла, с които българската жена да се чувства винаги стилно и комфортно.\nЛятото е изключително забавно време, перфектно за ваканции, посещения на плажове, игри на открито и пиене на охладени напитки. Това е и перфектното време да се наслаждавате на вашите специално подбрани облекла за лятото, като свободни плажни саронги и къси шорти. Но също така е много важно да помислите какви видове дрехи да носите и от какви материи да бъдат изработени, за да не вие е горещо и да изпитвате дискомфорт в летните горещини.\nПамукът е перфектен за лятото, поради свойството да поддържа естествената циркулация на въздуха и способността си да абсорбира влагата. В слънчевите летни следобеди можете да носите тениски, жилетки, рокли, къси панталони или дори свободни панталони, изработени от памук.\nЛенената тъкан е от два до три пъти по-здрава от памука и изсъхва с много по-бързи темпове. Поради порестата си природа бельото има естествени топлина и влагоустойчиви свойства, които го правят добър проводник на топлина и популярна материя, която се използва за дрехи или спално бельо през лятото. В естествени влакна също държат боядисване цветове по-добре от някои други материали, и по този начин на плата е на разположение в почти всеки възможен цвят. Спалното бельо също е естествено антибактериално, което го прави популярен избор за превръзки от векове и любим за лечение на прозорци и аксесоари като възглавници за акцент . Единственият недостатък е, че се мачка лесно.\nРайорът позволява на въздуха да преминава перфектно и абсорбира добре влагата, а също така бързо изсъхва. Това е тъкан, която се изработва от дървесен пулп, която има свойствата на вискозна коприна и е много подходяща за хора, които искат да носят удобни дрехи. Нейните предимства включват хигроскопичност, добра пропускливост на въздуха и мекота. Важно качество на тъканите от район е, че те са антистатични, т.е. не могат да съхраняват статично електричество.\nВ европейските и американските дрехи на етикета се използва думата "rayon". Следователно, след като видите такъв надпис, можете да бъдете сигурни за високото качество и екологосъобразността на тъканта, с която работят много световно известни дизайнери.\nКоприната е изклюителна фина, нежна и ефирна материя и буквално ще ви позволи да се чувствате максимално комфортно с нея. Освен това тя позволява на въздуха да преминава перфектно и да циркулира, което е много удобно в най-горещите дни.\nДобре е да знаете какви тенденции на тъканите за лятото да носите, като е добре да вземете предвид и техния дизайн и цвят. Свободните облекла са много по-добри, тъй като те могат да пропускат въздуха, абсорбират влагата и изсъхват лесно. Освен това, трябва да носите леки тъкани със свободни форми, които лесно седят върху тялото ви и също позволяват циркулация на въздуха.\nЦветовете също са много важни, защото тъмните цветове, например черно, тъмно синьо и кралско лилаво привличат слънчевите лъчи. По-светлите нюанси и пастелите, от друга страна, отблъскват слънчевата светлина. Помислете за бели, меки жълти, живи корали, нежни пудра, свежи мента и кремави нюанси.\nТагове: Лято 2020, Пролет 2020, Летни Материи,


В Перник все още не е демонтирана нито една от старите изкуствени неравности, въпреки че тригодишният гратисен период изтече. Това съобщи началникът на сектор „Пътна полиция” Слави Лазов.\nПричината е, че все още не е завършил мащабният ремонт, който се прави в центъра и в различни части на града. След като той бъде финализиран старите „легнали полицаи” ще се махнат и ще бъдат заменени с издигнати пешеходни пътеки, които отговарят на новите стандарти. Дотогава ще се ползват старите.\nЛазов предупреди, че новата хоризонтална маркировка, ограничаваща скоростта по шосетата, е опасна за мотористите. „Гумата е направена така, че при голяма скорост да има сцепление с асфалта. Маркировката обаче е боя и гумата е като върху гладка повърхност. Там триенето се намалява и може да изхвърли мотоциклетиста“, обясни Лазов.


В Стара Загора отново протестираха срещу мерките, въведени от здравните власти - Регионални новини\nС призиви „Долу мерките“ и „Стоп на здравния фашизъм“ около 200 старозагорци се събраха за втора поредна вечер пред сградата на областната управа. Те се обявиха против разпоредбите, предприети от здравните власти срещу разпространението на коронавируса и изискването за зелени сертификати.\nПрисъстващите поискаха оставката на здравния министър Стойчо Кацаров, защото мерките нарушавали правото на свободен личен избор и не отговаряли на разбиранията им за демокрация.\nС шествие, което премина през централната част на града, протестиращите се придвижиха до сградата на Регионалната здравна инспекция, където отново изразиха несъгласието си със здравните мерки.\nПодробности чуйте от репортажа в звуковия файл.\nРадио Стара Загора Регионални новини мерки протест


Обръч за къпане на куче ЗДРАВЕ КРАСОТА КУХНЯ ДОМ ГРАДИНА ПОДАРЪЦИ ЗА ДЕЦА МЪЖЕ ЖЕНИ ДОМАШНИ ЛЮБИМЦИ\nВоден обръч за къпане на кучета\n- 34,17 лв.\n34,80 лв. В наличност\nСтара цена: 68,97 лв.\nСпестяваш: 34,17 лв.\nВодна пръскачка за кучета\nПревърнете къпането на домашния си любимец в забавно преживяване. Иновативен продукт, който ще ви спести време и много нерви. Специална пръскачка, която използва струи вода, идващи от кръг. По цялата кръгла форма има малки дупчици, това позволява да измиете тялото на Вашето куче равномерно.\nКъм специалната водна пръскачка има дръжка, прикрепена към главния пръстен, през която може да се дозира шампоан.\nКъм дръжката е закачен маркуч за подаване на вода. Може да контролирате количеството вода, която искате да използвате.Налягането на водата може да се регулира, според предпочитанията на кучето.\nНе причинява стрес и болка на животните!\nПодходяща и за други домашни любимци.\nРазмер: 42 см. /диаметър/\nОбръч за къпане на куче - истински забавно преживяване за Вашия домашен любимец. Иновативен продукт, който ще ви спести време и много нерви. Специална пръскачка, която използва струи вода, идващи от кръг.\n68.97 68.97 BGN 1\n630 630 KGM\n() 3800098600000 68.97 BGN ZOO In Stock A146


Гледат Закона за МВР в парламентарна комисия - По света и у нас - БНТ Новини\nОколо 65 милиона лева икономии в бюджета на вътрешното министерство очаква вицепремиерът Румяна Бъчварова след приемането на промените в закона за МВР. Днес той беше представен на заседание на ресорната комисия в парламента, на което присъстваха професионалното ръководство на МВР и представители на синдикалните организации.\nЧаст от промените предвиждат намаляване на платения годишен отпуск от 30 на 25 работни дни, както и на допълнителния отпуск за стаж на служителите в системата. Също така се планира намаляване на обезщетенията при пенсиониране или напускане - от 20 на 12 работни заплати, което обаче ще засяга само служителите, които ще постъпят на работа от следващата година. Полицейските синдикати за пореден път изразиха несъгласие с част от промените. Вицепремиерът Бъчварова пък обясни, че това е оптималният вариант.\nВалентин Грозев, Синдикален алианс "Сигурност" към МВР: Ние не сме търговска фирма. По тази причина финансовата целесъобразност винаги е била на второ място, защото наистина е важно да се харчат парите и да не се разпиляват, но е по-важно да се осигури сигурността на хората.\nИван Павлов, Синдикат на служителите на МВР: Ние сме против да се пипа социалният пакет на служителите на МВР.\nРумяна Бъчварова, вицепремиер и министър на вътрешните работи: Всички мерки които предприемаме, ако те се случат в този вариант, в който ги предлагаме, наистина ще повишат мотивацията и ще създадат по-добри условия за работа. Ще имаме шанс да променим нещо и да направим нещо по-добро, другият начин да се оптимизира една система е да се правят съкращения и да се намаляват щатове. Това е болезнено и социално неприемливо.\n#закон за мвр #Румяна Бъчварова


Apple официално представят iOS 7, все още в режим beta - iPhone в България\nApple пуснаха iTunes 11.0.3 с ъпдейт на MiniPlayer Какъв мобилен високоговорител да си изберем\nApple официално представят iOS 7, все още в режим beta\n12.06.2013\tв Новини от Mollov\nApple официално представиха новата версия на мобилната операционна система iOS. В своята седма версия iOS предлага много промени, както видими, така и “под капака”. Към видимите можем веднага да причислим новият дизайн и икони, които сега са по-скоро уеднаквени и унифицирани. Менютата изглеждат доста по-“равни” и изчистени.\nПромени има и по самата работа на операционната система, като Apple са я направили по-интелигентна в посока на по-ефективно използване на капацитета на батерията. Сега се следят много повече неща по работата на апарата, като например нивото на сигнала или кога най-често се използва или не се използва апарата (така времето, когато апарата е в режим на изчакване може да се използва за ъпдейт на инсталираните програми, например). Apple въвеждат и технологията AirDrop – алтернатива на NFC.\nПромени има и по Siri, която вече може да отговаря на повече въпроси, има по-човешки глас (засега на английски, немски и френски) и е по-интелигентна като цяло (ако можем да наречем този софтуер по такъв начин). Safari също претърпява промени, като сега предлага 3D интерфейс и ограничението за до 8 “tab”-а е премахнато. Наред с това и App Store може да се похвали с новости, една от които е автоматичното ъпдейтване на инсталираните програми, както и предлагане на подходящи софтуери за доунлоуд според вашето местоположение.\nКамерата също е нова, като сега се поддържат четири режима – нормални снимки, снимки с възможност за цветови ефекти, панорамни снимки и видео. Обслужващият софтуер вече сортира снимките според това кога и къде са направени.\nНовата операционна система за iPhone е все още във вариант beta, като е достъпна само за iPhone 5. За по-старите генерации на смартфони и таблети потребителите ще трябва да почакат до есента. Но дори и тогава, не всички новости ще бъдат достъпни при всички познати досега мобилни устройства на Apple:\nПотребителите с iPhone 5 и iPod touch 5G разбира се получават всичко, но iPhone 4/S например няма да могат да се радват на AirDrop (логично, предвид липсата на хардуерна имплементация), както и Camera filters. iPhone 4S все пак ще може да се възползва от панорамни снимки и иъпдейтнатия софтуер Siri. Що се отнася до таблетите, iPad 2 няма да може да се похвали с почти нищо интересно, докато iPad 4 единствено няма да може да прави панорамни снимки.\nКлючови думи: Apple • Apple App Store • Apple iOS 7 • Apple iPhone 5 • Apple Siri


Диазепам - След колко време действа диазепама? - Здраве +\nДиазепам се използва за лечение на тревожни разстройства, симптоми на отнемане на алкохол или мускулни спазми.\nДиазепам понякога се използва с други лекарства за лечение на гърчове.\nСлед колко време действа диазепама?\nДиазепам започва да действа много бързо в тялото ви и трябва да получите успокояващи ефекти в рамките на два часа след приема му.\nКолко дълго продължават ефектите на диазепама?\nКогато се инжектира, ефектите на диазепама отнемат само минута, за да се появят и продължават около час.\nValium има доста дълъг елиминационен полуживот – времето, необходимо на половината от веществото да напусне системата.\nВ зависимост от редица фактори този период от време може да продължи 30-56 часа.


Седем страхотни идеи за прозоречни завеси\nИскате да преработите прозорците си, но ти липсва правилната идея? Не е лесно да следите големия избор. Имате широка гама от опции при закупуване на прозоречните завеси. От завесата над ролер до щори и щори всичко е там. С нашите експерти ще намерите много различни модели във всички размери, дизайни и цветове. Нека твоето въображение да тича, да нямаш граници!\nПравилният избор на прозоречната завеса може значително да повлияе на цялостното впечатление на вашия дом - в края на краищата той оформя рамката не само за вашите прозорци, но и ви дава структура. Вашата прозоречна завеса предлага уединение и намалява шума и студа. Но тя също служи като декоративен елемент и трябва да направи вашето жизнено пространство индивидуално и творчески. Вдъхновението може да се намери в нашия Ideabook или от нашите експерти. Днес обаче ви представяме седем особено красиви идеи за вашите прозорци.\n1 Вертикални летви за хубава гледка\n2 Венециански щори за вашия хол\n3 Цветни прозоречни завеси\n4 Прозоречна завеса с мотив\n5 Традиционни прозоречни завеси\n6 Матирано стъкло вместо прозоречна завеса\n7 Венециански щори от дърво\nВертикални летви за хубава гледка\nТипични за медицински практики, офиси или обществени институции са завесите от перваза и вертикалните щори, които все повече се преживяват като вид възраждане в частни пространства. Междувременно има такива прозоречни завеси във всички възможни варианти, материали и цветове. Така че те нямат нищо общо с тъмните сиви завеси, които ги познаваме от преди. Вертикалните летви са чудесна идея за големи стаи с прозорци от пода до тавана. Те никога не дават на помещението голяма структура и създават интересна игра на светлина по стените. Въпреки че помещението е визуално защитено, все още имате изглед към градината и светла стая. Вертикалните жалузи, ако предлагате само един прозорец с него, изглеждат особено привлекателни, когато другите остъклявания са украсени с хоризонтални щори. Играта на геометрията ще даде на дневната ви допълнително нещо, което ви гарантира да се насладите.\nВенециански щори за вашия хол\nОсобено в хола ние оценяваме гъвкавостта: Трябва да е достатъчно ярка и все пак искате да бъдете защитени отвън. В зависимост от светлината, която не искате да бъдете заслепени, но в същото време не искате да издърпате цялата завеса. Прекрасно подходящи за вашата стая са щори или щори, като алтернатива на обикновените завеси за прозорци. Съчетава например монохромен с шарени плисета и поставя толкова интересни акценти в дизайна на вашето жизнено пространство. Ако избирате плисетата в цветове от едно и също семейство цветове и настройвате цветовата схема на останалата част от обзавеждането, създавате хармонична цялостна картина. Между другото, плисетата изглеждат особено добре в стаи с големи прозорци или в стаи с няколко прозореца.\nЦветни прозоречни завеси\nЦветът е ключът - дори и на прозорците ви. Особено, когато е студено и сиво навън, ярко наситено цветно прозорче веднага просветлява настроението ви и ви дава приятно и жизнено усещане за живот. Особено ролетни щори изглеждат страхотно, когато се държат в ярки цветове и контрастират с останалата част от дизайна на стаята. Особено в иначе просто обзаведени стаи или апартаменти в охладителния промишлен стил, цветната прозоречна завеса или цветната ролетна щора има освежаващ и ободряващ ефект.\nПрозоречна завеса с мотив\nНай-новата тенденция в прозоречните завеси са големи, очарователни дизайни. Дали графични отпечатъци, животински мотиви или други дизайни: Мотив завеса прави ясно изявление и дава на вашия дом индивидуалната бележка, която желаете. Завесите с големи отпечатъци и мотиви са особено ефективни в модерните дневни. Представеният тук модел показва британското знаме и допълва формата и цвета си, доста ограничен, но много съвременен декор и ясно показва кой тип може да живее тук: млад, модерен, градски.\nТрадиционни прозоречни завеси\nАко го предпочитате по-класически и сте настроили съответно, отвъд най-новите тенденции в дизайна на прозорци, имате много красиви традиционни прозоречни завеси, от които можете да избирате. Класически белите, полупрозрачни магазини могат да бъдат комбинирани с цветни и непрозрачни декоративни шалове. Например, представените тук завеси имат фин син цвят. Бароковите модели на висококачествената тъкан дават на завесата, както и на цялата стая несравним характер между класическия и модерния, а също така изглеждат много елегантни и луксозни.\nМатирано стъкло вместо прозоречна завеса\nПриятна алтернатива на класическата завеса е прозорецът, изработен от матирано стъкло или стъклопакети. Скандинавската компания До май предлага слайдове в различни варианти, които придават ефекта от матирано стъкло на вашия прозорец. Така че стаята ви е защитена от гледка, прозрачна и красиво декорирана. В разпечатките и изрезките имате избор между орхидеи, трева или други цветни растения и котки, седящи на перваза на прозореца.\nВенециански щори от дърво\nВенецианските щори не винаги трябва да бъдат изработени от изкуствени материали. Има много красиви модели от светло и тъмно дърво, които веднага дават на хола ви благородно докосване. Тъмната дървесина е особено подходяща за стаи в колониален стил. Лекият дървен материал може да бъде ефективен в селски, скандинавски и средиземноморски стил стаи. Красотата на този естествен материал е, че той не само изглежда добре. Дървото създава по-домашна атмосфера в стаята ви, приятно, излъчващо спокойствие и топлина, докато все още е жизнено и динамично. В идеалния случай дървените щори се комбинират с леки бели или кремави стени. Ако имате повече мебели, направени от подобно тъмно дърво в стаята си, добавянето на специални щори е оптимално и е истинско око, което всеки посетител ще забележи.\nМодерни завеси и завеси\nЗавесите и завесите ни дават малко повече уединение в четирите ни стени. Ние сме\nУютно живеене с завеси – знаеше как!\nВ стари сгради, където обикновено липсват ролетни щори, завесите са задължителни и носят двойни\nМодерни завеси за Вашия индивидуален хол\nИзчезнали са дните, когато завесите все още се смятат за запушени! Днес имате разнообразие


Хюит иска да руши стени, да върне динозаврите и се храни с отворена уста – TennisKafe\nХюит иска да руши стени, да върне динозаврите и се храни с отворена уста\n15:54 - юли 9, 2016, от Borislav Orlinov\nРоден в Австралия, Лейтън Хюит започва с тениса още като тийнейджър. На 20 вече е №1 в света, през 2001-а спечели US Open, а година по-късно и Уимбълдън. Наскоро сложи обаче край на кариерата си и вече е коментатор на BBC. Той даде блицинтервю пред The Guardian, в което разказа за страховете си, нещата, които не харесва в останалите, и разкри кой е човекът, който би поканил на мечтано парти.\nКога беше най-щастлив?\nКогато се родиха децата ми.\nНай-ранният ти спомен е?\nФутболните мачове на баща ми.\nКоя жива личност най-много адмирираш?\nГрег Норман заради начина, по който приема загубите.\nКоя характерна черта не харесваш толкова в себе си?\nНе харесвам егоизма си, но в тениса е така – всичко започва и свършва с теб самия.\nА чертата, която не харесваш у останалите?\nКато изключим имотите, кое е най0-скъпото нещо, което си си купувал?\nЧерно Ферари „360 Спайдър“ през 2004-а. Твърде скъпо!\nКакви биха били твоите супер сили?\nДа мога да събарям стени\nКоя е най-голямата ти любов?\nЖена ми. Запознахме се на благотворителен тенис турнир, а после не си говорихме в продължение на пет години, защото бяхме обвързани хора.\nКакво не харесваш във външния си вид?\nВисочината си. 1,80 м. не е достатъчно. 183 би било перфектно.\nАко можеше да върнеш нещо обратно и да го съживиш, какво би било?\nКой е най-вредният ти навик?\nХраня се с отворена уста.\nКой е изразът, който употребяваш най-често?\nЗа кое удоволствие се чувстваш виновен?\nЧовекът, който би поканил на мечтано парти.\nНай-ужасната работа, която си вършил.\nТенисист съм от много малък, така че най-ужасната е да си чистя стаята, когато бях тийнейджър.\nАко можеше да се върнеш във времето, кой момент избираш?\nЦентралния корт на Уимбълдън, вдигайки трофея.\nКога и защо плака за последно?\nДецата ми написаха песен за мен и я записаха на диск. Пуснаха ми я преди Australian Open.\nКое е нещото, което би променил в качеството си на живот?\nДа се движа като 20-годишен. Имал съм много операции.\nЧистенето на жена ми.\nКато човек, даващ всичко от себе си.\nКой е най-важният урок, който животът ти даде?\nДа не приемам нищо за даденост.\nЕтикети:Australian Open, блицинтервю, динозаври, лейтън хюит, руши стени, супергерой, уимбълдън


Луксозен пентхаус в затворен комплекс срещу Ловен парк - Galardo.bg\nЦена: 308 721 €\nGalardo Real Estate представя на Вашето внимание пентхаус в комплекс от затворен тип. Апартаментът се намира в сграда 5 ап. Б21 с обща застроена площ 193.15 кв.м.\nИзложение: юг - изток, запад.\nЖилищният комплекс е разположен в една от най-съвременните зони на гр. София, район Лозенец. Комплексът граничи с Ловен парк, Зоологическа градина, река Драгалевска.\nВъвеждане в екплоатация 2023г.\nВ цена е включено закрито паркомясто и изба.\nВ близост до Ловен парк и Зоологическа градина\nУдобен градски транспорт и спирка на метро


Вторник сутрин, люлински блок... Тяло на мъж на паркинга - Последни Новини от DNES.BG\nВторник сутрин, люлински блок... Тяло на мъж на паркинга\nНяколко часа труп на мъж стоял на паркинга, докато дойде помощ\nОбновена: 20 юни 2017 10:25 | 20 юни 2017 10:25, Боряна Павлова\nНяколко часа пред софийски блок лежи труп на човек, съобщи читател на Dnes.bg.\nСлучката се развива пред блок 540 в столичния квартал "Люлин" 5.\n"Около 55-годишен, спретнат, има вид на човек, отиващ на работа", разказа свидетелката на ужасяващата гледка.\n"Полицаите се отровиха от кафета и цигари. Всички налични деца от блока минаха покрай него, отивайки на детска градина. След малко слънцето ще го напече", продължава жената.\nПрез паркинга на блока се минава, за да се отиде до трамвайните спирки. Тялото на мъжа се намира и на метри от входа на магазин за хранителни стоки.\nВ крайна сметка полицай, живеещ в съседен блок, е намерил трупа, прибирайки се от работа и останал, докато полиция и линейка дойдат на място.\nПреди минути екипи на Спешна помощ и полицията са пристигнали на място и 4 часа по-късно починалият мъж е прибран.\nОще по темата: Люлин 5тяло на мъж\nsdg преди 3 години\nТи явно много разбираш от полицейска работа,като бабичката която ги е коментирала.\nМи то и през комунизма беше така. Една баба от нашия блок се хвърли от 8 етаж и падна точно пред входа. Викнахме линейка, дойдоха, завъртяха се и си тръгнаха, защото била умряла. После дойдоха полицаите, снимаха и пушиха 2 часа. Накрая дойде "гробарката" - закрита кола от Съдебна медицина. Бабата стоя пред входа 4-5 часа. Добре че един съсед я покри с вестници.\nЗаглавието е типично Люлинско хайку\nНАПРАВО СМЕ ЗА ЕКАРИСАЖА ГОВЕДА, ОВЦЕ ...СТАДО.\nХора,в България живеем.Тук стават всякакви ЧУДЕСА...\n"Няколко часа труп на мъж стоял на паркинга, докато дойде помощ"\nМили Боже, в коя клоака на света е това?\na sega kyde sa tia deto pliuvat "kravarite" ? Tam pone deistvat ekspeditivno, a bylgarskite ovchari?\nВече свикнахме!Следват разстрелите в кината.....!Америка!\nno name - продължени преди 3 години\nза сведение-при ПТП с пострадал/починал се вика също спец.група, която е 1 (ЕДНА) за цялата страна. Имахме ПТП с леко пострадал отведен с линейка и патрулния полицай каза молете се пострадалия да се върне от болницата и да опишем протокола, щото ако не е в състояние ще трябва да чакаме спец.група с часове (може да е заминала за Бургас примерно по друга катастрофа). Слава Богу пострадалия го освободиха бързо след преглед и не се наложи.Страшно е положението в полицията-няма кадри,стара база,..\nАааааа, значи труповете на починали си стоят на място, докато "не се разбере от какво са починали", а не докато следственият екип на полицията не направи задължителния в такива случаи оглед на трупа и мястото, регистрирането и изземването на веществени доказателства от там?\nАман от разбирачи! При установена смърт на лице се вика съдебна медицина (не бърза помощ) и специализирана оперативно-следствена група вероятно от СДВР (не районния полицай с патрулката). За София такава група има вигурно 1 на брой. Нищо чудно, че са чакали с часове. И не могат да покриват тялото и др.подобни, щото може да има следи. Хората като видят застанали полицаи и човек на земята пък да се сетят, че е станало нещо и тактично да заобиколят, а не да си бутат любопитните муцуни и телефони.\nА Орешарски пък има още по-малко умнито. Нали така квичахте по негово време. Обвинявахте го за всичко, дори за Глобалното затопляне.\nАма свършиха доларите на Дедо Шорош и си седнахте на Д-тата.\nОт днес - всеки полицай да си носи сгъваем параван по всяко време - дали е на работа или не - няма значение! Не се знае на какво ще се натъкне по пътя. Обърнахте личната трагедия на едно семейство в парад срещу полицията...засрамете се!\nЛинейката дойде в 7, повикана от комшията полицай, колко хора са го под минали на път за работа, един господ знае. Съдебна медицина дойдоха след три часа и половина и вдигнаха тялото.\nКакъв параван да направят полицаите, дойдоха половин час след линейката с лична кола, тази, която прегражда пътя.\nТия дето са минавали покрай него защо не са се обадили на бърза помощ или на полицията?\nТе може да не могат да го преместят веднага, ама поне да го оградят с някакви паравани, та не всеки минаващ да зяпа. Това поне не е срещу никакви правила и регулации. Срамота.\nДо 17. Глу.пак. И какво общо има тиквата с някаква обичайна смърт, която се случва по всяко време, във всяка държава. Аман от олиго.френи в мрежата, които си плещят щуротиите, както им падне.\nБариста преди 3 години\nНай-важното нещо за родния полицай намиращ се на местопрестъпление е къде се намира най-близката вендинг машина за кафе.\nРазбира се, че не може да го местят веднага. Както се написа - има си процедури, които трябва да минат. Но мястот трябва да се огради с лента, и то с голям периметър - ако наоколо има улики, от които може да се разбере какво е станало - трябва да се запазят. Родителите, които водят децата на детска градина биха взели някой заобиколен път като видят червената лента. За хората, които снимат от терасите.... да си намерят друга работа