[P.47081] Къде мога да намеря Phen375 в Варна България?\nReviews » Phen375 » Къде мога да намеря Phen375 в Варна България?\nНяма никакъв недостиг на екстремни загуба на тегло добавки на пазара на Варна България които обещават да свалям от десет до петнадесет паунда на наднорменото си тегло в един месец!\nТака че, защо ще питаш къде мога да намеря Phen375 в Варна България? Това е защото Phen375 е различен и да го доставя на обещанията си. Наднормено тегло тяло често е домакин на редица заболявания като диабет, висок холестерол в кръвта, високо кръвно налягане, сърдечни проблеми и др. Можете също така може да стане много по-апатичен.\nАко сте загрижени за страничните ефекти може да предизвика Phen375, тогава вие нямате причина да се притеснявате. Phen375 е FDA одобрени диета хапчето. Това означава, че е напълно безопасно за консумация от човека Варна България.\nХората в Варна България търси диета решение, което ще помогне ги хвърли почти три до пет лири на седмица са били избиращи Phen375.\nПреди да получите да знаете отговора на въпроса къде мога да намеря Phen375 в Варна България?, е важно да не колко удобно е да закупите този конкретен диета хапчето в Варна България. Много пъти не сте в състояние да купуват специално хапче в Варна България, защото имате нужда на лекарско предписание за това. Това е само, за да гарантират, че купувате само законните FDA одобри лекарства, които няма да бъде вредно за тялото си.\nНо това не е така с Phen375. Phen375 хапчета са наистина без рецепта хапчета – което означава, че можете да го закупите в Варна България лесно без рецепта. Но тези хапчета са FDA одобрени също и следователно са най-добрият избор за вас.\nПървият вид на магазин, който трябва да се изключи напълно е в местната аптека магазин в Варна България. Доставчиците на Phen375 не са направили тази конкретна диета хапчета налични в местните аптеки в Варна България.\nИстинската доставчиците на Phen375 не са направили достъпни за други уеб сайтове. Продуктите тук са изключително ниски и по никакъв начин не по номинална с истински Phen375 по отношение на безопасността и резултати. Затова истински производители Phen375 хапчета имат ограничен продукт до своите собствени Официален сайт. Така че отговорът на вашия въпрос-къде мога да намеря Phen375 в Варна България? – е този Официален сайт Phen375.\nНие силно препоръчваме, че ако вие обмисляте къде да купя Phen375 в Варна България се уверете, че това е от F.D.A регистрирано съоръжение, тъй като има безброй фалшифицираната загуба на тегло хапчета се предлагат!\nХората в Варна България обмисляте къде да купя Phen375 в Варна България обикновено са хора в Варна България, които са се опитали да отслабна като намалява техния дневен прием на храна, или чрез промяна на диетата си само за да открият, че може да губят тегло, първоначално но всъщност в крайна сметка увеличава теглото си над къде сте започнали.\nPhen375 е добавка за отслабване аптека клас със специална диета програма включени-заедно с обширни диета планове и упражняване видео инструкции. Да изкупуват Phen375 Варна България е мъдър избор, ако търсите допълнителна помощ им със загуба на тегло и да мотивира.\nPhen375 в Варна България отзива\nPhen375 е издаден през 2009 в Варна България и е 100 % юридически тегло загуба диета хапче, което съдържа някои от най-мощните съставки някога за изгаряне на мазнини. Тези съставки не само работи за Суперчардж на метаболизма, потискат апетита и разбивка мастна тъкан, но по-важното, те работят за намаляване на способността на организма да съхраняват мазнини.\nПроизведен в една FDA регистрирани съоръжение, Phen375 хапчета са доказали своята ефективност за хиляди хора в Варна България. Хората в Варна България точно като теб са загубили тегло бързо и безопасно. Ето какво получавате:\nАко търсите да закупите фентермин в Варна България търсите да направи голям избор. Фентермин 375 е подтискащото уникален тегло, което ще ви помогне да постигнете:


Рождество накарало войниците да забравят за Голямата война | Блогът на Мартин\nОпубликовано 24.12.2014 от Мартин Иванов\n„Започна Рождество, а това означаваше всеки войник да се почувства като у дома, дори и в окопите”, това пише през 1914 година американският The New York Times, описвайки обстановката по фронтовите линии на Голямата война. Точно преди 100 години Рождество станало причината за установяване макар и за кратко на примирие между воюващите страни на Западния фронт. Електронното издание на Gazeta.ru ни припомня за това. Коледа накарала множество войници да излязат от траншеите, и да се порадват на празника.\nВ Края на 1914 година превесът не е нито на една от участниците във войната.\nНещо повече, окончателно станало ясно, че конфликтът придобива позиционен характер. Жертвите се изчислявали на стотици, а понякога и на хиляди, но това не оказало влияние върху придвижването на войските. Това важало особено за Западния фронт, където силите на Антантата и тройния съюз влезли в епични сблъсъци. Европейските вестници по онова време не давали и дума да се изрече за примирие, и всяка от страните се опитвала да покаже, че продължава да води успешни бойни действия. Висшите военни също се обявили против коледното примирие, заявявайки, че то противоречало на принципите на войната. Споразумението за негласно спиране на военните действия между противниците обаче дошло неочаквано за всички страни. Основна роля за това изиграл папа Бенедикт XV, който още на 7 декември отправил призив за спиране на военните действия по време на Бъдни вечер и Рождество. Изглеждало сякаш, че нито една от воюващите страни няма да се вслуша в молбите му.\nВъпреки това събитията продължили да се развиват неочаквано, и войниците започнали да украсяват окопите си, а някои с риск на живота дори излезли от траншеите. Там ги очаквал противникът, но не с куршуми, а с крепки мъжки прегръдки и коледни песни. И нито един генерал не успял да помрачи празничното им настроение. Най- нещастен от примирието се оказал ефрейтор Адолф Хитлер,но от мнението на бъдещия фюрер тогава никой и не се интересувал. Австрийските войници взели активно участие в празника, пеейки рождественски песни и пиейки с противника. Някои от тях дори си обменили импровизирани подаръци- разменяйки си части от униформите, обувките или дрипави дрехи, изпратени им от роднини и близки. Войниците останали заедно толкова дълго време, че дори успели да се запознаят по между си. На всеки четири френски войници се падала по бутилка шампанско, а британците пък получили коледен пудинг. Настрана от празника не останал и белгийският крал Албер, който подарил на всеки войник по пакет с 25 цигари. Френските власти дори обещали на своите войници, че който остане в окопите по време на Рождество, ще бъде отпратен в домашен отпуск за Нова година. Британците естествено се възползвали от примирието за да поиграят футбол, без да се страхуват от нищо. Примирието се възцарило и на Източния фронт, въпреки че Коледа в Русия например се празнувала по-късно. Всички войници излезли от окопите за да празнуват заедно.\nНе липсвали и трагични инциденти, тъй като на места на Западния фронт военните действия не спрели дори и на Коледа, и малцината които се опитали да организират празненство, били покосени от вражески куршуми. Подобни случаи обаче били по-скоро изключение от правилото. А началото на новата 1915 година на Западния фронт било отбелязано не с куршуми, а с песни и салюти.\nКатегории UncategorizedМетки 1914, примирие, Първата световна война, Рождество


Зрелостниците на СУ “Любен Каравелов“ получиха своите дипломи - Виа Понтика\nНай-високата дюна на Балканите е в резервата Ропотамо\nНосете червено, за да побърквате мъжете!\nКакво се е случило на 16 октомври в исторически план\nС кану по река Велека - приказна разходка сред водни рози...\nКакво се е случило на 15 октомври в исторически план\nОт Соня Георгиева\tЮни 20, 2019, 14:54 EEST 0 Comments\nДнес на стилна церемония, състояла се в заседателната зала на СУ ”Любен Каравелов” кметът на Несебър Николай Димитров връчи дипломите за завършено средно образование на зрелостниците от Випуск 2019 с класни ръководители г-жа Божилова и г-жа Симеонова. Градоначалникът пожела на всички да бъдат щастливи, здрави и отговорни, да продължат достойно по своя път, да следват своите планове и мечти, да бъдат себе си, да не спират да се учат и да се образоват и да бъдат достойни граждани на Несебър и България. В своето обръщение към присъстващите зам.директорът на училището.\nГ-жа Велкова изрази задоволство от факта, че всички допуснати до държавните зрелостни изпити са се дипломирали успешно. Тя пожела на випускниците успешна реализация в живота, смелост, здраве и дръзновение.\nТази година зрелостниците на несебърското училище са се явявали на държавни изпити по български език и литература, английски език, руски език, история и цивилизация, география и икономика и биология и здравно образование.\nОт завършващите общо 35 ученици през тази учебна година 32-ма са на дневна форма на обучение, 1 завършва в самостоятелна форма и 2-ма на индивидуална.\nС отличен успех – 5.85 приключва средното си образование Габриела Николаева Колева. Семра Орхан Хасан завършва с успех с 5.68, а Антон Стоянов Атанасов – 5.53 .\nНа церемонията стана известно, че зрелостниците от Випуск 2018 на СУ”Любен Каравелов” – Несебър ще да продължат образованието си в български и чуждестранни висши учебни заведения.\nТагове: випускници завършване\nХороскоп за 16 октомври...\nЕлена Фотева Октомври 16, 2019\nЛуната е „без курс“, намира се в знака на Телец, Добре е да се откажете от бързината и суетата, да не се втурвате към поставянето на нови сложни задачи.\nПланиране, пътувания, разговори, пазаруване, интензивна умствена и физическа активност е най-добре да направите сутринта.\nПрез деня вниманието ще започне да се разсейва по-често, ентусиазмът ще спадне .\nВечерта е подходяща за приятни занимания и пасивен отдих.\nДобре е да поглезите себе си и близките си с вкусна вечеря.\nНай-високата дюна на Балканите е в резер...\nНосете червено, за да побърквате мъжете!...\nКакво се е случило на 16 октомври в истор...\nС кану по река Велека - приказна разходка...\nКакво се е случило на 15 октомври в истор...\nНай-високата дюна на Балканите е в р...\nНосете червено, за да побърквате мъже...


Глаукома - II\nГлаукомата представлява заболяване, главният признак, на което е повишеното вътреочно налягане. Под негово въздействие се развиват тъканни нарушения на зрителния нерв, които се проявяват с пос тепенно отпадане на зрителното поле. Болестният процес завършва с пълна двуочна слепота в различно дълъг период от време.\nНатискът, който се оказва върху обвивката на очната ябълка отвътре навън, е по-висок от атмосферното налягане. Колебанията на вътреочното налягане зависят преди всичко от продукцията и оттока на вътреочната течност.Тя изпълва предната и задната очна камера и обемът й е около 125 куб.мм. От задната очна камера вътреочната течност преминава през зеницата в предната очна камера. Оттичането й от окото се извършва чрез сложна система от каналчета, разположени на различни нива. Каналчетата отвеждат течност та във венозната система на предните венички на ресничестото тяло. Централната нервна система регулира продукцията и оттока на вътреочната течност по невро-рефлекторен път. Нормалните граници на вътреочното налягане са между 16 и 22 мм живачен стълб. Стойности над 25 мм се приемат за състояние на патологично повишено вътреочно налягане, а под 14 мм - за намалено.\nСпоред функционалното състояние и нивото на вътреочното налягане глаукомното заболяване има две форми - застойна и проста глаукома.\nПри простата глаукома болният не забелязва промените в зрението си, тъй като те настъпват бавно и той се приспособява към тях. Освен това заболяването прогресира различно в двете очи. Нивото на вътрешното налягане не е много високо /около 35 мм/ и денонощните му колебания не са много големи /под 10 мм/. При изследване се открива отпадане на част от зрителното поле от страна на носа, но болният не усеща това, тъй като отпадналото зрително поле се компенсира от запазеното поле на здравото око. Затова много често глаукомата се открива при вече напълно ослепяло едно око, при случайно затваряне на зрящото. Обикновено такива болни си спомнят, че са имали нарушения в адаптацията към тъмно и към светло, на което не са обърнали внимание. Характерна е ранната поява на пресбиопични оплаквания.\nЗа застойната глаукома е характерно, че вътреочното налягане се променя остро, скокообразно. В момента, когато вътреочното налягане се повиши бързо, в тъканите на окото се получава застой. Той предизвиква болка и понижение на зрението поради оттока в прозрачните среди на окото и притискане на нервните влакна. Окото е зачервено от застойно кръвонапълване, роговицата е оточна, зеницата е широка. Често малките пристъпи преминават спонтанно, но в продължение на 10-15 години болестния процес прогресира и функцията на едното око отпада, а на другото око значително се уврежда. Болковите и зрителните оплаквания се появяват сутрин или след умора, след емоционални преживявания, престой на тъмно /кино, театър/, след работа с продължително наведена глава, топла баня, както и при излагане на студ. Чувството на тежест и обтягане на очната ябълка може да прерастне в силна болка във веждата, долната челюст и областта на тила. Зрителните нарушения се изразяват в леко преходно примъгляване, преминаващо в значително и продължително намаляване на зрението. За застойната глаукома също са характерни ранната пресбиопия и бърза умора на акомодацията.\nПри всички форми и стадии на глаукома та лечението цели нормализиране на вътрешното налягане и преустановяване на нарушенията в храненето на тъканите на окото. При леките случаи още в началото на болестта е достатъчно спазването на хигиенно-диетичен режим. Прилага се санаториално лечение при надморска височина над 440 м, комбинирано с балнеолечение. Диетата трябва да бъде плодово-зеленчукова, без прекален прием на течности, с ограничаване на солените храни. Трябва да се избягва престой на силно слънце или нагряване. При по-тежки случаи основно лекарствено средство за лечение на глаукомата е пилокарпинът. Прилага се минимално количество пилокарпинов разтвор, което води до нормализира не на вътреочното налягане. При остър глаукомен пристъп, който протича с много силна, понякога непоносима болка, се започва веднага с пилокарпинова баня, т.е. накапване на 1%-ов пилокарпинов разтвор на всеки пет минути в продължение на 1/2 - 1 час. Едновременно с това се прилага дехидратин - за намаляване продукцията на камерната течност. Напоследък с голям успех се прилагат осмотично действащи диуретици, вкл. манитол и глицерин. Полезна е и топла баня на краката. Премина ването на глаукомния пристъп се характеризира с отслабване на болката, подобряване на зрението и намаляване на вътреочното налягане. След нормализиране на налягането се поддържа пилокарпиново лечение, което постепенно и внимателно се намалява дозировката. При неповлияване на глаукомната криза в продължение на 24 часа трябва да се предприеме операция. Хирургичното лечение е показано при по-млади пациенти, както и при пациенти, които не се повлияват достатъчно добре от консервативното лечение.\nДетската глаукома се дължи на вродена аномалия в положението на корена на ириса спрямо задната стена на роговицата, което възпрепятства филтриращата система на камерната течност. Това затруднява оттичането и вътреочното налягане се повишава. При детска глаукома очната ябълка и роговицата са патологично уголемени. Роговицата е помътнена, а зрението нарушено, до липсващо. Най-често болестната картина се развива няколко месеца след раждането.\nНай-ранните признаци са: сълзотечение, страх от светлина /фотофобия/. В следващите месеци очните ябълки застра шително се увеличават, фотофобията и сълзотечението се засилват, детето става много неспокойно. Роговицата постепенно загубва своята прозрачност поради оток. Предната очна камера става дълбока, пора ди разтеглянето на предната част на окото, както и поради разкъсване на поддържащия апарат на лещата. Зеницата е широка. Понякога спонтанно или при незначителен удар настъпва перфорация на очната ябълка. Двуочна слепота се появява в първите години на живота. При операция предприета в ранен стадий на заболяването, в голям процент от случаите се запазва задоволително състояние на зрението. Операцията трябва да се извърши веднага след установяване на заболяването и при диаметър на роговицата не по-голям от 13-14 мм.


Уилки Колинс — Лунният камък (25) — Моята библиотека\nЛунният камък (25)\nПървите думи, когато взехме местата си, бяха изречени от моята господарка.\n— Сержант Къф — каза тя, — може би има някакво извинение за небрежния начин, по който ви говорих преди половин час. Аз обаче не желая да предявявам права върху това извинение. Най-искрено ви казвам, че съжалявам, ако съм ви обидила.\nЛюбезността и готовността, с която тя предложи това помиряване, оказаха своето подобаващо въздействие върху мистър Къф. Той помоли за разрешение да се оправдае, смятайки това свое желание като израз на уважение към моята господарка. Той каза, че съвсем не би могъл да бъде виновен за нещастието, което тъй силно поразило всички ни, по тази уважителна причина, че успехът на цялото следствие зависел от неговото тактично държане към Розана Спирман, която той в никой случай не бивало да развълнува или уплаши — нито с думите си, нито с делата си. Той се обърна към мен с молба да засвидетелствувам верността на неговите думи. Аз не можах да откажа това. И си помислих, че с това целият въпрос се приключва.\nМистър Къф обаче направи крачка напред — очевидно (както и вие ей сега ще видите) с намерение да започне най-неприятното от всички възможни обяснения с лейди Вериндър.\n— Аз чух, че за самоубийството на младата жена се изтъква една причина — каза детективът. — Тази причина може и да е съвсем реална, но тя няма никаква връзка с работата, с която аз се занимавам. Длъжен съм да прибавя обаче, че тук аз намирам друга причина. Някаква необяснима тревога във връзка с изчезването на диаманта е накарала, както предполагам, тази бедна девойка да посегне на живота си. Аз не претендирам да зная в какво именно се е състояла тази непоносима тревога. Но мисля, че с ваше позволение, милейди, аз бих могъл да посоча едно лице, което може да реши дали аз съм прав, или не.\n— Намира ли се това лице сега в къщата? — попита моята господарка след кратко мълчание.\n— Лицето е напуснало къщата, милейди.\nОтговорът посочваше мис Рейчъл с такава прямота, с каквато бе възможна. Настъпи мълчание; и аз помислих, че то никога няма да свърши. Господи, как виеше вятърът и как шибаше дъждът по прозорците! Аз седях и чаках някой от двамата отново да проговори.\n— Бъдете тъй добър да се изкажете по-ясно — каза най-после моята господарка. — Моята дъщеря ли имате предвид?\n— Да — отговори мистър Къф все тъй прямо.\nКогато влязохме в стаята, върху масата на моята господарка лежеше нейната чекова книжка — очевидно, за да се разплати с детектива. Сега тя я сложи отново в чекмеджето. Заболя ме сърцето, като видях как трепереше бедната й ръка — ръката, която бе обсипала с благодеяния стария слуга; и аз се помолих на бога тази ръка да държи моята ръка, когато настъпи последният ми час!\n— Надявах се — продължи моята господарка много бавно и спокойно, — че ще мога да ви възнаградя за вашите услуги и да се разделя с вас, без да се споменава името на мис Вериндър така открито, както беше споменато между нас сега. Моят племенник навярно ви е казал нещо за това, преди да дойдете в стаята ми?\n— Мистър Блейк изпълни вашето желание, милейди. И аз обясних на мистър Блейк причината.\n— Безполезно е да ми говорите за тази наша причина. След всичко, което току-що ми казахте, вие знаете не по-зле от мен, че сте отишли твърде далеч, за да можете да се оттеглите. Аз съм длъжна заради себе си и моята дъщеря да настоявам вие да останете тук и да си кажете всичко най-откровено.\nДетективът погледна часовника си.\n— Ако разполагах с достатъчно време, милейди, аз бих предпочел да направя доклада си писмено, а не устно. Но ако следствието трябва да се продължи, времето е много кратко, за да го губим в писане. Аз съм готов тутакси да започна. На мен ще ми бъде тежко да говоря, а на вас — да слушате…\nТук моята господарка отново го прекъсна.\n— Може би ще бъде по-малко тягостно за мен и за вас, пък и за моя добър слуга и приятел — каза тя, — ако аз дам пример и започна да говоря открито. Вие подозирате, че мис Вериндър е измамила всички ни, като е скрила диаманта, подтикната от някаква нейна лична цел? Нали така?\n— Точно така, милейди.\n— Много добре. Сега, преди вие да започнете, аз съм длъжна да ви кажа, като майка на мис Вериндър, че тя е абсолютно неспособна да извърши това, в което я подозирате. Вие я познавате само отпреди един-два дена. А аз я познавам от деня на нейното раждане. Колкото и рязко да изложите вашето подозрение — вие не ще можете да ме оскърбите. Аз съм предварително убедена, че при цялата ваша опитност в дадения случай обстоятелствата са ви заблудили. Помнете: аз нямам никакви тайни сведения! Дъщеря ми не е по-откровена по този въпрос с мен, отколкото е с вас. Едничката причина, която ме кара да говоря тъй положително, е причината, която вече ви изложих — аз познавам дъщеря си!\nТя се обърна към мен и ми подаде ръката си. Аз мълчаливо я целунах.\n— Сега можете да продължите — каза тя, като погледна детектива с предишната си твърдост.\nМистър Къф се поклони. Думите на моята господарка бяха му направили особено впечатление — неговото сурово лице се смекчи за минутка, сякаш той я съжаляваше. Що се отнася до неговите убеждения, ясно беше, че те съвсем не бяха се променили. Той се настани удобно на стола и започна гнусната си атака срещу репутацията на мис Рейчъл.\n— Трябва да ви помоля, милейди — каза той, — да погледнете на тази работа и от моя гледна точка. Бъдете така добра да си представите, че вие сте дошли тук на мое място и с моята опитност, и ми позволете накратко да ви напомня в какво се състои тази моя опитност.\nГосподарката кимна с глава в знак на съгласие. Детективът продължи:\n— През последните двадесет години мене често ме ангажираха за уреждане на деликатни семейни неприятности. Единственият резултат от моята практика в подобни случаи, имащ някакво отношение към настоящото дело, е резултат, който мога да ви обясня само с няколко думи. Съгласно получения от мен опит, някои млади девойки, знатни и богати, често пъти изпадат в тайни дългове, които те не смеят да признаят пред близките си роднини и приятели. В известни случаи причината за тия дългове е модистката или бижутерът. Понякога парите са нужни за цел, каквато в настоящия случай аз не подозирам и не желая да ви оскърбявам с нейното споменаване. Помнете тези мои думи, милейди! А сега нека видим как събитията в този дом ме принудиха да си припомня моя предишен опит.\nТой поразмисли, сетне продължи — с покъртителна яснота, която ни принуди да го разберем, с жестока справедливост, която не щадеше никого:\n— Първите сведения за изчезването на диаманта получих от инспектора Сигрейв. Той ме убеди, че е съвършено неспособен да се справи с този случай. Едничкото нещо в неговите думи, което ми направи впечатление, беше споменаването от негова страна, че мис Вериндър отказала да отговори на въпросите му и се отнасяла с него с непонятна грубост и презрение. Това ми се видя странно, ала аз го отдадох на някаква нетактичност от страна на инспектора, който навярно е оскърбил младата госпожица. Запазвайки това в ума си, аз лично се заех със случая. Моите изследвания завършиха, както ви е известно, с откриването на петното на вратата; от показанията на мистър Франклин стана ясно, че това петно и изчезването на диаманта са звена от една и съща верига. До този момент аз подозирах, макар и твърде неопределено, че Лунният камък е бил откраднат и то от някой измежду слугите. Много добре! Но какво се случи по-нататък? Мис Вериндър изведнъж се показа от стаята си и ме заговори. Аз забелязах три подозрителни обстоятелства, свързани с нея. Тя е все още крайно развълнувана, макар че от изчезването на диаманта е изминало повече от едно денонощие; отнася се с мен тъй грубо, както и с инспектор Сигрейв; и е страшно сърдита на мистър Франклин Блейк. Прекрасно! Ето, казвам си аз, една млада дама, която е загубила рядка скъпоценност; млада дама, която — както ми подсказват очите и ушите — е твърде избухлива и раздразнителна. При тези обстоятелства и с този неин характер, какво прави тя? Тя проявява непонятна вражда към мистър Блейк, към инспектора и към мен — с други думи, към тия именно трима души, които по разни начини се опитват да й помогнат да намери изгубената си скъпоценност. Довел следствието до този стадий, милейди, тогава — и само тогава — аз се обърнах за помощ към своята опитност. Тая именно опитност обясни поведението на мис Вериндър, което иначе изглеждаше непонятно. Тази опитност ме накара да причисля и мис Вериндър към другите млади госпожици, които някога познавах. Тази опитност ми подсказа, че вашата дъщеря има някакви дългове, за които не смее да си признае пред когото и да било, и които дългове трябва да бъдат платени. И аз не мога да не се попитам: не значи ли изчезването на диаманта именно това, че той ще послужи за изплащането на тези дългове? Ето заключението, до което моята опитност ме изведе от тия прости факти. Какво може да възрази против това вашата опитност, милейди?\n— Само това, което вече ви казах — отвърна моята господарка. — Обстоятелствата са ви заблудили.\nАз от моя страна не казах нищо. „Робинзон Крузо“ — един господ знае как — бе влязъл отново в старата ми объркана глава. Ако сержант Къф се бе намерил на някой пустинен остров, без никакъв Петкан, за да му прави компания, и без никакъв кораб, за да го спаси — тогава той би си намерил тъкмо това, което, според мен, си заслужаваше!\nМистър Къф продължи:\n— Независимо от това, дали моето заключение беше справедливо, или не, аз трябваше преди всичко да го проверя. Тогава ви предложих, милейди, да претърся всичките гардероби в този дом. Това беше единственият начин да открия дрехата, която бе направила петното на вратата; а също и единственият начин да проверя моето заключение. И какво стана? Вие, милейди, се съгласихте. Мистър Блейк се съгласи. Мистър Ейблуайт се съгласи. Едничка мис Вериндър спря следствието, възпротивявайки се най-демонстративно. Този резултат ми доказа, че моите подозрения са основателни. Ако и вие, и мистър Бетъридж все още не желаете да се съгласите с мен, тогава вие трябва да сте слепи за всичко, което се случи пред вас. Във ваше присъствие аз ясно казах на младата госпожица, че нейното заминаване — при настоящото положение на нещата — може да ми попречи да открия диаманта. Вие сама видяхте как тя заповяда на кочияша да потегли въпреки моето изявление. Вие сами видяхте как от благодарност за това, че мистър Блейк се опита повече от всеки друг да ми помогне да разреша загадката, тя публично го оскърби на стълбите пред майчиния си дом. Какво означава това? Ако мис Вериндър не е замесена в изчезването на диаманта, тогава… какво значи това?\nМистър Къф погледна към мен. Страшно беше да слуша човек как той едно след друго изрежда доказателства против мис Рейчъл и да съзнава, че въпреки най-голямото си желание да я защити, не може с нищо да му възрази. Аз благодарение на бога стоя по-високо от доводите на разсъдъка. Това ми помогна да застана твърдо на страната на моята господарка; нейното мнение беше и мое мнение. Това ми помогна спокойно да издържа на възгледите на мистър Къф. Възползувайте се, читатели, моля ви, от моя пример! Това ще ви избави от много неприятности. Възпитайте у себе си чувство на превъзходство над разсъдъка и вие ще видите колко непоколебими ще бъдете пред усилията на други хора да ви лишат от спокойствието на духа в името на собственото ви добро!\nВиждайки, че ние с моята господарка мълчим; мистър Къф продължи. Боже господи, как ме вбесяваше обстоятелството, че той никак не се смути от нашето мълчание!\n— Такива са изводите, милейди, които обвиняват само мис Вериндър. Нека разгледаме сега доказателствата, които говорят против мис Вериндър и покойната Розана Спирман, взети заедно. Да се върнем за минутка, с ваше позволение, към отказа на дъщеря ви да позволи да претърсим нейния гардероб. След този отказ аз бях вече стигнал до моето заключение, но исках да разреша още два въпроса. Как би трябвало да продължа по-нататък следствието? И второ: има ли мис Вериндър съучастница между прислужниците? Обмислил всичко това най-старателно, аз реших да проведа следствието по един съвсем необичаен начин, погледнато професионално. Защо? Защото имах работа със семеен скандал, който не трябваше да излиза извън пределите на фамилията. Колкото по-малко шум и колкото по-малко външни помощници — толкова по-добре. Общоприетите процедури: да се задържат хора по подозрение, да се разпитват в съда и тям подобни — тук бяха съвсем неприемливи, щом като вашата дъщеря (както предполагах) стоеше в центъра на произшествието. При тези условия аз почувствувах, че човек като мистър Бетъридж с неговия характер и положение в дома, който познава слугите и държи за честта на семейството, би подхождал за мой помощник повече от всички останали, които се намираха подръка. Аз бих си взел за помощник мистър Блейк, но тук ми попречи едно обстоятелство. Мистър Блейк още от самото начало забеляза накъде избива моето следствие и при неговата привързаност към мис Вериндър всяко разбирателство между нас двамата ставаше невъзможно. Аз се осмелявам да ви безпокоя, милейди, с всичките тия подробности, за да ви изтъкна, че не съм изнесъл тази тайна извън границите на семейния кръг. Аз съм единственият външен човек, който знае тази тайна; а моята кариера на следовател зависи от това — доколко аз умея да си държа езика.\nТук аз почувствувах, че всъщност моята кариера зависи от това, да не си държа езика. Да бъда изправен на стари години пред моята господарка като някакъв своего рода домашен помощник-полицай — това не беше по силите на моята съвест.\n— Позволете ми да доложа, милейди — казах аз, — че никога съзнателно не съм помогнал на това отвратително следствие по какъвто и да е начин, от самото начало, и умолявам мистър Къф да опровергае думите, ако смее!\nДавайки по този начин воля на чувствата си, аз изпитах голямо облекчение. Господарката ми оказа чест, като ме потупа приятелски по рамото. С основателно негодувание погледнах към детектива, желаейки да узная какво мисли той за подобно откровение. В отговор той ми хвърли кротък поглед и както изглежда, изпитваше към мен още по-големи симпатии.\nМоята господарка му предложи да продължи обясненията си.\n— Аз разбирам — каза тя, — че вие най-добросъвестно сте направили всичко в полза на това, което смятате за мой интерес. Готова съм да чуя какво имате да кажете по-нататък.\n— Това, което имам да кажа по-нататък — отвърна мистър Къф, — се отнася до Розана Спирман. Аз познах младата жена, както вие може би си. спомняте, когато тя донесе тук домакинската книга. Дотогава аз се съмнявах дали мис Вериндър бе поверила някому своята тайна. Но когато видях Розана, моето гледище се промени. Тутакси започнах да подозирам, че тя е съучастница в изчезването на диаманта. Бедната девойка загина от ужасна смърт и аз не искам вие, милейди, да мислите сега, когато тя не е вече между живите, че съм несправедлив и жесток към нея. Ако това беше обикновен случай на кражба, аз щях да подозирам Розана не повече от всички останали слуги в този дом. Ние знаем от опит, че повечето жени, пребивавали в изправителен дом, когато постъпят някъде на служба и когато към тях се отнасят любезно и справедливо — проявяват искрено разкаяние и се оказват достойни за вниманието, с което ги обсипват. Ала това не е обикновен случай на кражба. Това, според мен, е една хитро замислена измама с участието на самата собственица на диаманта. Имайки предвид всичко това, за мен беше съвсем естествено да си спомня преди всичко за Розана и да помисля следното: би ли се задоволила мис Вериндър (моля за извинение, милейди) с положението, което ни кара да мислим, че Лунният камък просто се е загубил някъде? Или би отишла по-далеч и би се постарала да ни убеди, че Лунният камък е бил откраднат? В последния случай — Розана Спирман — с нейното вече установено име на крадла — е единственото намиращо се подръка лице, способно да подведе вас, милейди, а също и мен по лъжливи следи.\nБеше ли възможно (питах се аз) този човек да изложи по-отвратително обвинение срещу мис Рейчъл и Розана. И по по-отвратителен начин? Оказа се, че това бе възможно, както вие ей сега ще видите!\n— Аз имах и друга причина да подозирам покойната — продължи детективът, — причина, която ми се струва още по-убедителна. Кой би могъл най-добре да помогне на мис Вериндър да получи тайно пари за диаманта? Розана Спирман! Нито една млада дама с положението на мис Вериндър не би могла да се справи с такава рискована молба. Тя трябва да си има някоя помощница посредница, а кой би могъл да бъде по-подходящ за това, питам ви аз, от Розана Спирман? Вашата покойна прислужница, милейди, отлично познаваше своя занаят, когато се подвизаваше като крадла. Аз знам съвсем сигурно, че тя е имала известни връзки с един от малцината лондонски лихвари, който би се съгласил да отпусне голяма сума за такава скъпоценност като Лунния камък, без да задава неудобни въпроси, нито да настоява на неудобни условия. Не забравяйте всичко това, милейди! А сега, позволете ми да обясня как моите подозрения бяха потвърдени от постъпките на Розана и какви ясни заключения могат да се изведат от тях.\nСлед това той разгледа всички постъпки на Розана. Вие вече сте запознати с въпросните постъпки не по-зле от мен и ще разберете как тия неопровержими доводи хвърлиха сянка върху паметта на бедната девойка, доказвайки нейното участие в изчезването на диаманта. Дори и моята господарка се изплаши от неговите думи. Тя нищо не отговори, когато той свърши. На детектива, изглежда, беше все едно дали ще му отговорят или не. Той продължи — дявол да го вземе! — с предишната си непоколебимост.\n— След като ви изложих всичко, така както аз го разбирам — каза той, — на мен ми остана само да добавя, милейди, какво възнамерявам да предприема по-нататък. Аз виждам два начина да доведа следствието до успешен край. Един от тях смятам за по-надежден. Другия, трябва да си призная, считам само като смел опит и нищо повече. Вие, милейди, ще решите това. Да избера ли по-надеждния начин?\nМоята господарка му даде знак да постъпи, както той намери за добре и сам да си направи избора.\n— Благодаря ви — отговори детективът. — Ще започнем със сигурното, щом като ваше сиятелство ми предоставя аз да избирам. Независимо от това, дали мис Вериндър ще остане във Фризингхол, или ще се върне тук, аз възнамерявам — в единия и в другия случай — внимателно да наблюдавам всяка нейна стъпка — да следя хората, с които ще се срещне; разходките, които ще прави на кон или леша; писмата, които ще получава и изпраща.\n— След това? — попита моята господарка.\n— След това — отговори детективът — ще помоля ваша светлост да назначи на мястото на Розана Спирман като прислужник една жена, привикнала на тайни наблюдения от този род: жена, за чиято дискретност аз мога да гарантирам.\n— И след това? — повтори моята господарка.\n— След това — продължи детективът — аз възнамерявам да поръчам на един от моите колеги в Лондон да влезе във връзка с онзи лихвар, който, както вече споменах, е познат на Розана Спирман и чието име и адрес — вие, милейди, можете да разчитате на мене — са били съобщени от Розана на мис Вериндър. Не отричам, че мерките, които предлагам, ще струват пари и ще отнемат доста време. Но резултатът е сигурен. Ние ще начертаем обръч около Лунния камък и ще свиваме този обръч все повече и повече дотогава, докато не намерим Лунния камък в ръцете на мис Вериндър — ако тя само реши да го задържи. Ако ли пък нейните дългове не могат да бъдат отложени и тя реши да продаде диаманта, ние ще имаме човек, готов да залови Лунния камък още с пристигането му в Лондон.\nДа слуша подобни предложения във връзка с родната й дъщеря, беше за моята господарка толкова непоносимо, че тя за първи път заговори е гняв:\n— Считайте това ваше предложение за напълно отхвърлено и изложете другия си план за извеждане на следствието докрай!\n— Другият ми план — продължи детективът все така непринудено — се състои в това: да проведа смелия опит, за който ви споменах. Струва ми се, че имам достатъчно вярна представа за характера на мис Вериндър. Тя е напълно способна (според мен) да извърши някаква смела измама; обаче е твърде буйна, нетърпелива и не е свикнала да мами, затова не умее да се преструва, когато се отнася до дребни неща, както и не умее да се въздържа, когато има причини за ядосване. Чувствата й в този случай неведнъж са излизали наяве тъкмо тогава, когато е било в неин интерес да ги прикрива. Позовавайки се на тази именно особеност на нейния характер, аз възнамерявам да действувам сега. Искам неочаквано да й причиня силен шок при обстоятелства, които ще я трогнат и потресат до дъното на душата й. С други думи, искам да съобщя внезапно на мис Вериндър за смъртта на Розана с надеждата, че подобрите й душевни качества ще я накарат да си признае всичко най-откровено. Приема ли ваша светлост този начин на действие?\nМоята господарка ме удиви повече, отколкото бих могъл да кажа. Тя тутакси отговори:\n— Да, приемам!\n— Кабриолетът ме чака — каза детективът. — Позволете да ви пожелая, милейди, приятна утрин!\nМоята господарка вдигна ръка и го спря на вратата.\n— По-добрите душевни качества на моята дъщеря ще бъдат подложени на изпитание, както вие предлагате — изрече тя. — Но аз, като майка, имам право да изпробвам това изпитание лично. Вие останете тук, а пък аз сама ще отида във Фризингхол.\nЗа пръв път в живота си знаменитият Къф онемя от изумление като най-обикновен човек.\nМоята господарка позвъни и нареди да й донесат непромокаемата горна дреха. Дъждът продължаваше да вали, а закритата карета, както ви е известно, закара мис Рейчъл във Фризингхол. Аз се опитах да придумам господарката да не се излага на това неприятно време. Но напразно! Помолих да ми позволи да отида с нея и да й държа чадъра. Тя не искаше й да чуе за това. Кабриолетът пристигна.\n— Вие можете да бъдете напълно уверен в това — каза тя на детектива вън в хола, — че аз ще извърша този опит с мис Вериндър тъй смело, както и вие сам бихте го извършили. И ще ви съобщя за резултата устно или писмено още преди последният влак да потегли за Лондон тази вечер.\nС тия думи тя седна в кабриолета, хвана юздите и се отправи за Фризингхол.


Ако знаете как да готвите и дори да не го правите, шансовете ви са да се карате с яйца – една тиган от бъркани яйца е една от най-бързите и най-прости ястия наоколо и често първото нещо, което се научава да прави нов готвач. Обикновените яйца също са добри за вас – те са пълни с протеини и хранителни вещества като витамин D. Плюс това, те са евтини – дузина яйца струват по-малко от три долара.\nЕдинственият недостатък на бърканите яйца е, че тъй като те са толкова основни, те също могат да бъдат доста скучни. Добрата новина е, че като омлет, фритати и други ястия от яйца, бърканите яйца са невероятно универсални и са добре свързани с разнообразни съставки – от сирене до билки до остатъчни зеленчуци.\nБъркани яйца със спанак и фетаднес\nТези 11 рецепти ще ви помогнат да направите ново завъртане на старата си бъркотия. Повечето са направени с това, което е вероятно вече в хладилника или килера, а някои дори използват остатъци. Всяка рецепта използва три големи яйца и обслужва една, но не се колебайте да увеличите количествата за хранене на цялото семейство. И не мислете само за бъркани яйца по време на закуска – някои от тези вариации биха направили голям бърз обяд или вечеря.\nПреди да започнете, ето едно бързо опресняване на това как да направите леки и пухкави бъркани яйца. Рецептите по-долу са базирани на този метод, но се чувствайте свободни да използвате собствената си стратегия за катерене. При средно тиганче, разтопете 1/2 супена лъжица масло на средно слаб огън (или заменете зехтина или друго масло за маслото). В купа разцепете три големи яйца, докато те са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула, докато яйцата се приготвят по ваше желание, четири до пет минути, а след това се сервират със сол и черен пипер. Това е толкова лесно!\nСега остава само всичко, което трябва да направите, за да изберете първата рецепта, която искате да опитате, така че вземете вашите яйца и се разбийте!\n1. Спанак и фета: В средно тиган, разтопете 1/2 супена лъжица масло на средно-ниска температура. Добавете шепа спанак и соте до изсъхване, 2 минути. Разхвърлете 3 големи яйца, докато не са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана, поръсете с 1 супена лъжица раздробена фета и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула, докато яйцата се приготвят по ваше желание, 4-5 минути. Подправете със сол и черен пипер; гарнирайте с допълнителна фета.\nБъркани яйца с билки и сиренеднес\n2. Пресни билки и сирене: В средно тиган, разтопете 1/2 супена лъжица масло на средно-ниска температура. Разхвърлете 3 големи яйца, докато не са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула. Около 1 минута преди яйцата да са готови, добавете 2 супени лъжици нарязани пресни билки (магданоз и лук са добър комбо) и 1 супена лъжица прясно настъргано сирене (опитайте пармезан или Gruyère), разбъркайте и продължете да готвите, докато яйцата се приготвят за вашето вкус. Подправете със сол и черен пипер; гарнирайте с допълнителни билки и / или сирене.\n3. Брюкселско зеле и киноа: При средно тиганче, разтопете 1/2 супена лъжица зехтин на средна и ниска температура. Добавете 1/4 чаша останали варени и нарязани брюкселско зеле (печено кълнове са особено добри тук) и 1/4 чаша останали варени quinoa и sauté за 1-2 минути. Разхвърлете 3 големи яйца, докато не са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула, докато яйцата се приготвят по ваше желание, 4-5 минути. Подправете със сол и черен пипер; гарнирайте с горещ сос.\nБъркани яйца с карфиол, червен лук и чедърднес\n4. Карфиол, червен лук и чедър: В средно незалепващо тиган, изстудявайте 1/2 супена лъжица зехтин на средна и ниска температура. Добавете няколко тънки филийки червен лук и сойте, докато омекнат и започнат да кафяво, 8 минути. Добавете 1/4 чаша остатъчно сварено и нарязано карфиолче и нарязвайте за 1 минута. Разбъркайте заедно 3 големи яйца, докато те са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула. Около 1 минута преди яйцата да са готови, добавете 1 супена лъжица настърган чедър, разбъркайте и продължете да готвите, докато яйцата се приготвят по ваше желание. Подправете със сол и черен пипер; гарнирайте с допълнителен настърган чедър.\n5. Пармезан и песто: В средно тиган, разтопете 1/2 супена лъжица масло на средно-ниска температура. Разхвърлете 3 големи яйца, докато не са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула. Около 1 минута преди яйцата да са готови, добавете 1-2 супени лъжици песто, разбъркайте и продължете да готвите, докато яйцата се приготвят по ваше желание. Подправете със сол и черен пипер; гарнирайте с прясно настърган пармезан.\nБъркани яйца с бекон и картофднес\n6. Картофи и хрупкав бекон: В средно незалепващо тиган готвя 1 парче бекон, докато хрупкави. Извадете, охладете, след това се разпадайте на малки парченца. Изсипете всички, освен 1 супена лъжица мазнина от тигана, след това поставете върху средно-ниска топлина. Добавете 1/3 чаша останали варени картофи и нарязани на кубчета и се насищайте, докато хрупкавите, 2 минути. Разбъркайте заедно 3 големи яйца, докато те са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула, докато яйцата се приготвят по ваше желание, 4-5 минути. Подправете със сол и черен пипер; гарнирайте с натрошения хрупкав бекон.\n7. Пушена сьомга, кремообразно сирене и перушина: В средно тиган, разтопете 1/2 супена лъжица масло на средно-ниска температура. Разхвърлете 3 големи яйца, докато не са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула. Около 2 минути, преди яйцата да са готови, добавете 2 унции крема сирене на кубчета, разбъркайте и продължете да готвите за 1 минута. Добавете 1 унция на нарязана пушена сьомга, разбъркайте и продължете да готвите, докато яйцата се приготвят по ваше желание. Подправете със сол и черен пипер; гарнирайте с нарязана прясна пуешка.\nБъркани яйца със Sriracha и авокадоднес\n8. Sriracha и авокадо: В средно тиган, разтопете 1/2 супена лъжица масло на средно-ниска температура. Разхвърлете 3 големи яйца, докато не са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула, докато яйцата се приготвят по ваше желание, 4-5 минути. Подправете със сол и черен пипер; поръсете със Sriracha или друг горещ сос и сервирайте с 1/2 кубчета авокадо.\n9. Пържени картофи и грах: Blanch 2 супени лъжици пресен или замразен грах. В средно незалепващо тиган, изстудявайте 1/2 супена лъжица зехтин на средна и ниска температура. Добавете 1/4 чаша останали варени и кубчета картофи и 1/4 чаена лъжичка къри на прах, и сойте до хрупкави, 2 минути. Разбъркайте заедно 3 големи яйца, докато те са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула, докато яйцата се приготвят по ваше желание, 4-5 минути. Подправете със сол и черен пипер.\nБъркани яйца с черен боб, сирене, салса и авокадоднес\n10. Черно боб, сирене, салса и авокадо: В малка тенджера, загрейте 1/3 чаша изцеден и изплакнал черен боб на средно слаб огън (или нагрейте боб в микровълнова фурна в затворен микровълнов контейнер). В средно тиган, разтопете 1/2 супена лъжица масло на средно-ниска температура. Разхвърлете 3 големи яйца, докато не са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула, докато яйцата се приготвят по ваше желание, 4-5 минути. Подправете със сол и черен пипер; сервирайте с топла боб, 1 супена лъжица настърган чедър или сирене, салса и 1/2 кубчета авокадо.\n11. Карамелизиран лук, ябълково сирене: В средно незалепващо тиган, изстудявайте 1/2 супена лъжица зехтин на средна и ниска температура. Добавете няколко тънки филийки лук и соте, докато сменете и започнете да кафява, 8 минути. Добавете 1/2 белени и тънко нарязани ябълки и сойте докато омекнат, 5 минути. Разхвърлете 3 големи яйца, докато не са равномерно жълти. Добавете яйцата към тигана и гответе, като често бъркате с топлоустойчива гумена шпатула. Около 1 минута, преди яйцата да са готови, добавете 1 супена лъжица раздробено синьо сирене, разбъркайте и продължете да готвите, докато яйцата се приготвят по ваше желание. Подправете със сол и черен пипер; гарнирайте с допълнително синьо сирене.\nКрайната комфортна храна: Направете най-добрата домашна рама на 3 лесни стъпки


▷ LG F2J5TN3W - Ревю, мнения и цена | Review-bg\nLG F2J5TN3W - Виж цената\nНачало » Ревюта » Ревю на LG F2J5TN3W\nДържите ли на ежедневната си безупречна визия? Искате ли вашите дрехи да бъдат искрящо чисти, със свеж аромат и запазено качество на материите? Ние имаме точния продукт за вас! Пералня LG F2J5TN3W ще осигури безупречната чистота на вашите дрехи, за да изглеждате спретнати и стилни във всеки момент от вашия ден.\nLG F2J5TN3W Review\nВиж още: Ревю на LG F4WN408S0\nПералнята разполага с изключително удобни и практични размери от 56 cm х 60 cm х 85 cm (ДхШхВ) и е с тегло от 63 кг. Това я прави лесна и удобна за поставяне във всяко подходящо помещение от вашия дом, като гарантирано няма да заема много от наличното ви пространство.\nТази иновативна пералня с модерни технологии разполага със стандартно предно зареждане и ляво отваряне на люка. Скоростта на въртене от 1200об/мин, ще осигури както перфектното изпиране на вашите дрехи, така и запазването на качеството на техните материи. С изключително ниските си нива на шум от 72 dB при центрофуга и 55 dB при изпиране, този уред е изключително практичен за поставяне в отворени пространства, като гарантирано няма да смущава спокойствието ви с възпроизвеждането на неприятни шумове при своята работа. Освен много ефективна, пералнята машина е и много енергоикономична. С капацитета си от 8 кг., този уред ще изпере ефективно дрехите на цялото ви семейство само с едно зареждане на пералнята машина.\nПералнята разполага с интегрирани някои от най-новите функции за защита. Тези функции в комбинация с иновативните технологии като NFC, Smart Diagnosis™ и др., гарантират както перфектното изпиране на вашите дрехи, така и максимална защита на вашата безопасност по време на работа на вашата нова пералня машина.\nНезависимо от материята, цветовете и вида на вашите дрехи – този уред има подходяща изпираща програма за всички тях, с различни изпиращи програми – тази пералня машина ще изпере всяка тъкан в дълбочина като същевременно ще запази качството на нейните цветове дори след многократни изпирания. Те са: Деликатни, Вълна, Смесена, Памук, Спортна, Цветни, Отстраняване на петна ,Деликатна ,Програма Baby Care, Синтетична програма, Бельо и Изплакване и центруфуга.\nПералня LG F2J5TN3W, предлага добър основен набор от програми и функции. Лесна за използване, и рентабилна за изпълнение на зададените функции. Тя притежава всички характеристики на уредите от този клас продукти. Тиха при своята работа, на достъпна цена, тя е идеалното допълнение за едно поддържано домакинство!\nF2J5TN3W LG Перални\nРевю на LG 75UN81003LB


Смартфоните надминават обикновените мобилни телефони / Технологии / Новина / News7\nСмартфоните надминават обикновените мобилни телефони\n26.04.2013 | 12:19\nНад 51% от доставените апарати на пазара през първото тримесечие на годината са смартфони\nСмартфоните вече надминават по доставки обикновените мобилни телефони. Тенденциите сред производителите също се потвърждават.\nНад 51% от доставените апарати на пазара през първото тримесечие на годината са смартфони. Сред тях Samsung увеличи още повече преднината си спрямо Apple, като държи вече близо 33% от пазара на умни телефони. Компанията с отхпаната ябълка пък отстъпва с близо 5 точки до 17%.\nДругият корейски производител LG е на трето място, а на четвърто и пето са китайските производители ZTE и Huawei. Nokia остава на второ място по доставени мобилни телефони, с близо 15% дял. Това обаче се дължи на "обикновените" мобилни телефони, чието бъдеще далеч не е оптимистично.


Играта на прашинките – Марсианско общество – България\nХуан прекара ръка през лицето си, избърсвайки потта от него, след което се измъкна от шахтата, като от устата му изригна лавина от ругатни, насочени към въздушните клапани.\nСамо за седмица инсталацията, пречистваща въздуха, се бе развалила точно четири пъти и това идваше в повече на младия астронавт, който и без това бе потънал в проблеми по поддръжката на кораба.\n„Атлант” пътуваше вече месец в открития космос, с курс към третия по големина Сатурнов спътник – Япет.\nЕдин единствен кадър от заснемащата повърхността на белоликата луна камера, прикачена към сондата „Арес”, бе накарал цялото човечество да насочи вниманието си към космоса, прозирайки простата и категорична истина – РАЗУМЪТ НЕ ВИРЕЕШЕ САМО НА ЗЕМЯТА.\nТова го доказваше видеоматериалът, проследяващ излитането на странен, конусовиден обект от бледата част на Япет, който бе преминал в невиждано ускорение, изчезвайки в тъмнината на вакуума.\nХуан беше един от петте избрани астронавти на Международната космическа асоциация, които трябваше да достигнат далечния естествен спътник, и да разберат какво всъщност се беше случило само преди по-малко от година.\n− Бързо! Ела да видиш нещо! – изписка развълнувано по високоговорителя Джема, карайки Хуан да подскочи стреснато, както държеше тежката кутия с инструменти.\n− Хей! Тук някои хора работят! – излая ядосано тъмнокосия испанец с естествено извити нагоре краища на веждите, които му придаваха вечно учуден вид.\n− Ще съжаляваш, ако не дойдеш! – продължи англичанката, която бе на възрастта на Хуан. – С подобно нещо не могат да се похвалят, дори Нийл Армостронг и Юрий Гагарин!\nКутията издрънча, оставена на земята и Хуан пое с бърза крачка към командната зала, която се намираше малко след каютите на екипажа.\nПосрещнаха го ухилените лица на останалите четирима, които зяпаха удивени през големия илюминатор. Гигантското кълбо, нашарено в различни нюанси на кафявото и червеното, бе изникнало пред кораба, подобно на пълна луна, приветствайки ги със страховитата си красота.\n− Света Дева Марио! – промълви невярващо Хуан, долепвайки се до илюминатора.\n− Дами и господа! Моля, запознайте се с господин Юпитер! – обади се с тържествен тон някъде отзад командира на кораба – майор Чоу Ип, който държеше в ръка малка камера, заснемайки събитието.\n„Атлант” се приближаваше бързо към газовия гигант, който продължаваше да стои на пътя му все така непоколебимо.\n− Това там… − прозвуча несигурният глас на Юми Нишихара, японската биоложка, която МКА бяха вербували за полета, взимайки предвид голямата и популярност сред научните среди, в следствие от издаването на книгата „Еволюционни нива и динамика”.\nТя сочеше към едно малко тъмно кълбо в горната дясна част на Юпитер.\n− Това трябва да е Европа – заяви застаналият до нея Андреас Дайтер, астроном и физик, завършил университета в Хайделберг с успех, ненадминат до този момент. – Четвъртата най-голяма луна на Юпитер и шеста в Слънчевата система. Съставена от силикатни скали и желязно ядро, подобно на нашия любим спътник.\nНадрасканата светла повърхност на Европа накара Хуан да си спомни една експедиция до Антарктида, когато за първи път бе летял с фотонен самолет.\nДалечен, негостоприемен свят, обвит от сянката на своя господар, около който кръжеше. В сравнение с Юпитер, Европа изглеждаше като точка, срамежлива искра, появила се за малко в мрака, затъмнена от могъщото туловище на гиганта.\n− Нищо общо с Марс − заяви командир Ип. – Бил се изгубил в „окото” на Юпитер, подобно на удавник в океан.\n− Да освободя ли „Катчър” от контейнера? – обърна се към него Дайтер, който се бе настанил на един от помощните пултове за регулиране и управление на страничните докове.\n„Катчър” беше сонда, оборудвана с камери и радиоприхващачи, която трябваше да бъде оставена в орбита около Юпитер, събирайки единствено и само информация за планетата и нейните спътници, предоставяйки я чрез свръх бърз квантов поток от информация към Земята.\n− Действай! – даде му разрешение Им, докосвайки с върховете на пръстите си плоската клавиатура пред себе си. – Променям траекторията от координати А6001 към B2340. Пригответе се да усетите гравитацията на това чудовище!\n„Атлант” мина на сто и седемдесет хиляди километра от Европа, достатъчно близо, за да могат бордовите телескопи да уловят причудливата и повърхност, лишена от почти каквито и да било възвишения.\n− А онова там какво е? – попита заинтригувано Нишихара, която гледаше към една малка точка, изникнала сякаш от бързо движещата се външна обвивка на Юпитер.\n− Йо! – ухили се насреща и Дайтер, махайки и с ръка за поздрав.\n− Спътникът. Най-вътрешната Галилеева луна, която се върти в непосредствена близост до Юпитер. По размери надвишава малко нашата Луна, а гравитацията на повърхността и варира между 0.18 и 0.25 G, което от една страна…\nСилният трус накара германецът да замълчи, поглеждайки тревожно към командир Ип.\n− Не сме ли прекалено близо до планетата? − Обади се Джема, която пилотираше „Атлант”, откакто бяха поели в космоса от околоземна орбита:\n− Ще използваме гравитацията на Юпитер, за да ускорим максимално и по този начин да съкратим разхода на гориво, което ще ни е необходимо при извънредни ситуации.\nХуан излезе от мълчаливото си състояние, обръщайки се към Джема:\n− Някой правил ли е преди подобно нещо?\nДяволската усмивка, появила се на лицето и, говореше достатъчно красноречиво.\n− Ние сме първите хора, стигнали до Юпитер… Просто ще импровизираме.\n„Атлант” се понесе към най-външните слоеве газ на гиганта, без да се приближава толкова, че да бъде засмукан от мощната му гравитация. Задните му спомагателни крила бяха прибрани на половина, осигурявайки по този начин по голяма стабилност на корпуса при триенето, снабден с датчици за следене на външното налягане.\n− Отчитам повишен натиск върху фотонния разпределител! – отбеляза напрегнато Дайтер, следящ работата на енергийното ядро на кораба.\n− Увеличи охлаждането с петнадесет процента и поддържай това ниво – нареди командир Ип, който се бе надвесил над креслото на Джема, наблюдавайки умелото и пилотиране през гъстите облаци.\nТрусовете се увеличиха, поради което Хуан се завърза за своята седалка, съсредоточавайки се върху мониторите, показващи състоянието на уредите в машинното отделение.\n− Навлизаме в горен хелиев слой – почти извика Джема, извъртайки леко ъгъла на полета. – Приближаване нивото на екваториалната издутина.\n− Колко време ще трае това? – попита впила ръце в креслото си Нишихара.\n− Около два часа при подържане на тази скорост – отвърна и командир Ип.\nКорабът продължи да се ускорява, като Джема спусна защитните прегради пред централния илюминатор, предпазвайки го от силното триене, което можеше да го напука. В този момент, погледнат отстрани, „Атлант” приличаше на току що изстреляна стрела към слънцето, възпламенена от налягането, което се създаваше около нея.\nСветлината от звездите се сля в множество непрекъснати цветни потоци, които съпровождаха кораба по време на „разходката” му край гиганта.\nСлед час и четиридесет и седем минути „Атлант” напусна гравитационния кладенец, отправяйки се към уголемяващата се звезда на Сатурн. Изчисленията показваха, че планетата щеше да бъде достигната след близо три седмици и пет дена, включвайки се и допълнителното ускорение, както и близкото разминаване между Юпитер и Сатурн.\nДо достигането на крайната дестинация времето на екипажа премина в трескаво изчисляване на орбиталните параметри на Япет и симулации на приземяване. Хуан обикаляше из тунелите на машинното, поправяйки дребните повреди, възникнали в следствие от ускорението при Юпитер, споменавайки с искрена недоброжелателност имената на хората, отговорни за конструирането на „Атлант”.\n„Тези тъпаци са си оставили ръцете навсякъде!”, мърмореше под нос той, докато потракваше с ботуши по металния решетъчен под, стискайки в ръце богат набор от поялници, мини бормашини и всякакви други електрически инструменти.\nКогато трите седмици изминаха, звездата, която представляваше Сатурн, се бе уголемила до размерите на Луната, гледана от повърхността на Земята, а пръстените му, съставени от лед и прах, сияеха на фона на космическата чернота.\n− Чел ли си книгата на Бакстър „Титан”? – обърна се Джема към Дайтер, докато седяха в креслата в контролната зала, наблюдавайки унесено газовото чудовище през предните илюминатори.\nАстрономът поклати глава, затъмнявайки с едно бързо махване с ръка защитното стъкло пред двама им. Светлината от гиганта обливаше кораба, подобно на бледи утринни слънчеви лъчи през зимата, произведена от трилионите тонове газ, които се триеха помежду си, бутани от могъщи ветрове.\n− Нещо интересно? – попита той Джема, която бе млъкнала след въпроса си.\n− Писателят разказва за хора като нас. Тръгнали на далечна експедиция, първа по рода си за човешката история, с една едничка цел – да достигнат Титан, най-големия спътник на Сатурн. Научна фантастика.\nСмехът на Дайтер изненада жената-пилот, която откъсна поглед от огромната планета и го погледна въпросително.\n− Фантастика, която много скоро ще превърнем в поредния исторически факт. В една реалност.\n− Прав си – отвърна Джема. – Само допреди двадесет години корабите ни едва достигаха астероидния пояс отвъд Марс. А ето, че ние се носим из дълбокия космос, отвъд мечтите и книгите, отвъд смелите фантазии, които хората преди нас са имали.\n− И виждаме неща, които никой друг досега не е виждал наистина, нито е приближавал – допълни Дайтер.\nСлед края на четвъртия ден от последната седмица, измерен в стандартно космическо време, Сатурн се бе уголемил стократно, заемайки цялата гледка през предните илюминатори в контролната зала, заемайки мястото на Юпитер като господар на космоса.\nБледият силует на планетата заемаше цялото пространство, което можеше да се наблюдава от кораба в негово посока. Вездесъщите му пръстени впечатляваха с красива симетрия и преливащи се нюанси на сивото.\nЦелият екипаж на „Атлант” се събра в командната зала, активирайки камерата, която записваше дигитални трансмисии, изпращани към Земята. Командир Ип желаеше цялото човечество да се наслади на този исторически момент.\n− Виждате ли Япет? – обади се дребната Нишихара, надничайки през защитното стъкло.\n− Според сензорите наближаваме орбитата на спътника – заяви на висок глас Джема, следейки мониторите пред себе си. – Получавам данните от сондата. Инклинация седем цяло и петдесет градуса. Повърхностна гравитация – нула цяло двадесет и пет метра на квадратна секунда. Разстояние от обекта – двеста и седемдесет хиляди километра.\nДайтер изкара на един от големите екрани изчистена картина на Япет, който приличаше на прекомерно голяма снежна топка от мръсен сняг, търкаляща се из космоса.\n− Колеги, ето че се доближаваме до часа на истината! – заяви германецът, изваждайки джобен фотоапарат, с който снима поотделно всеки един от екипажа.\nХуан се бе подпрял с омазани в машинно масло ръце върху горната издатина на един от пултовете и следеше плавния полет на „Атлант”, който се бе насочил към най-отдалечения от големите спътници на Сатурн.\n− Ще огледаме ли или направо кацаме? – обърна се той към командир Ип, който седеше умислено в креслото си.\n− Трябва да получим разрешение от Централата, преди да правим каквото и да било – отвърна му след кратка пауза китаецът, потривайки с пръсти гладката си брада. – Нищо не ни пречи, обаче, да поогледаме от разстояние, докато чакаме.\nКорабът забави ход, отправяйки се към южната част на планетоида, където се простираше на стотици километри огромен кратер, покрит с дебел лед.\n− Къде се е случило явлението? – попита Хуан, поглеждайки към Дайтер. Знаеше много добре, че германецът бе привлечен в тази експедиция, заради проучванията си върху аномалиите, случващи се в последните петнадесет години из околността на Сатурн.\n− На приблизително двеста и четиридесет километра северно от южната стена на кратера – отвърна Дайтер, стрелвайки с поглед командир Ип, който продължаваше да седи безмълвно. – Ако следваме първоначалния план, трябва да кацнем с модула близо до мястото и да се придвижим пеша, като поставим роботи за химичен анализ и сеизмични дроиди.\n− Някакви атмосферни колебания в района? – попита командир Ип, разглеждайки схемите, излезнали на един от мониторите.\n− Не и според данните от сондата – отвърна Джема. – Започвам да сканирам повърхността.\nНа големия холоекран се появи относително ясна картина на заоблени скалисти хълмове, покрити от лед, както и отвесни зъбери, отправили застрашителна покана към звездите.\n− Пустош – промълви напрегнато Дайтер, взирайки се в гледката. – Още един мъртъв свят.\nНещо откъм креслото на командира записука, при което Чоу Ип с един бърз голям скок се озова на мястото си, вдигайки победоносно юмрук.\n− Имаме разрешение от Централата да се приземим!\nХуан кръстоса поглед с останалите, които бяха завладени от внезапно безмълвие. Опита се да запази спокойствие.\n− Време е да напишем малко история! – прозвуча триумфалният глас на командир Им, който даде команда на Джема да се спусне.\n„Атлант” се приземи на три километра от мястото, където бе забелязано „явлението”, заобиколен от остри скалисти шипове и малки кратери. Светлината от Сатурн падаше меко върху земята, оставяйки матови сенки, които се сливаха със сумрака.\n− Дайтер, Нишихара – обличайте скафандрите и заедно с мен! – нареди с широка усмивка Ип на астронома и биоложката. – Джема, наблюдавайте с Хуан сензорите и движението на сондата! Искам постоянен отчет за местонахождението и!\nСлед десетина минути основния шлюз на кораба се вдигна с тихо жужене нагоре, позволявайки на командира и двамата му придружители да стъпят върху повърхността на Япет. Пред тях се разкри обширна бяла пустиня, над която се бе надвесил страховития диск на Сатурн, хипнотизиращ с внушителната си големина.\n− Невероятно! – възкликна смаяно Дайтер, който снимаше с прикачената за дясното му рамо камера. – Не мога да го сравня с нищо друго! Все едно ще се стовари всеки момент върху главите ни!\nНишихара бе зяпнала с отворена уста към заобиколения от тъмните пръстени газов гигант, зад който се скриваше слънчевия диск, потъвайки в гъстите му облаци.\n− Мисля, че ще сънувам това доста нощи напред… − промълви японката по електронния говорител.\nТримата поеха на юг към гората от отвесни тънки скали, зад която трябваше да се намира МЯСТОТО. Командир Ип поглеждаше на всеки двадесет метра дигиталния радар на китката си, който показваше местонахождението на кораба и разстоянието до целта. По скафандъра му падаше ситен сняг от смесени вода и въглероден диоксид, отразявайки светлината, идваща от Сатурн, подобно на загасващ бенгалски огън.\nПрез следващия час Джема държеше непрекъсната връзка с тримата навън, съобщавайки им координатите на сондата, която се бе изместила на североизток в посока големия екваториален хребет. Данните, идващи от устройството, ясно показваха необяснимо симетричната форма на земното образувание, което се простираше на хиляда и триста километра по дължината на екватора.\nСлед още петнадесетина минути гласът на командир Ип извести пристигането им на мястото.\n− Виж монитора! – обърна се развълнувано към Хуан Джема, изваждайки на допълнителен холоекран картината, която цифровия колектор на кораба получаваше от камерата на астронома.\nМеханикът обърна поглед към появилото се изображение на дълбока яма, широка петдесетина метра, от която излизаше под налягане жълтеникава пара. Нещото беше заобиколено от нисък кръгъл насип от дребни разтопени камъни, слепени помежду си, чиято гладка повърхност отразяваше сатурновата светлина.\n− Какво е това чудо? – попита по предавателя Хуна, чувайки зачестилото дишане на Дайтер.\n− Нямам представа – отвърна му германецът, като се опита да изтрие замъгления скафандър отвън. –Сензорите ми засичат голяма разлика в налягането. Вероятно отдолу има магмена камера, откъдето се изпуска парата.\nКомандир Ип внимателно протегна ръка, улавяйки най-крайните изпарения, при което дебелата му ръкавица мигновено се покри със скреж.\n− Тя е ледена – отбеляза озадачено той, оглеждайки ръката си.\n− Някакъв вид криовулканизъм, може би? – предположи застаналия до него Дайтер. – Това е една от теориите, която обяснява наличието на тъмни региони из кратерите на Япет.\n− Нека проверим за органични сегменти – обади се зад тях Нишихара, приближавайки с ромбоиден уред, който примигваше в светлосиньо.\nТя почти се надвеси от насипа към ямата, наблюдавайки със сериозен поглед данните, които се изписваха върху дисплея.\n− О! – възкликна след няколко секунди биоложката, при което звуковия сигнал свързващ ги с кораба прекъсна, последван от камерата на астронома.\nДжема запримига невярващо срещу екраните.\n− Какво стана? – попита стоящия до нея Хуан.\n− Нещо се случи със сигнала. Ще се опитам да го възстановя.\nПилотът защрака по холограмната клавиатура, опитвайки се да се свърже с приемниците на някои от тримата, но усилията и се оказаха напразни.\n− Смущението, каквото и да е то, заглушава датчиците ни, като не позволява нито да предаваме, нито да приемаме сигнали.\nХуан повися няколко мига над главата и, след което се отправи към междинната камера, отключвайки капсулата със своя личен скафандър.\n− Какво правиш? – обади се по високоговорителя Джема.\n− Отивам да ги намеря – отвърна твърдо механикът, нахлузвайки дебелия гащеризон, който се закопчаваше зад врата. – От петимата, единствено аз съм преминал военна подготовка. Трябваше да тръгна заедно с тях.\nТой постави шлема на главата си, който херметически се запечата, при което натисна червения бутон, отварящ шлюза и бавно прекрачи прага, напускайки кораба. Белотата на леда преряза очите му, от които потекоха сълзи. Хуан активира защитния филтър на стъклото, позволявайки му да свикне със светлината. После пое към високите зъбери, хвърлящи сянка върху „Атлант”.\nМинаваше вече половин час, когато сигналът от скафандъра на механика също се изгуби, оставяйки Джема сама в пристъп на надигаща се паника.\n− Чоу? Юми? Андрю? Хуан? – търсеше поотделно по трансмитера всеки един от екипажа.\nТя активира таблото за извънредни ситуации и повдигна капака на бутона за авариен екстремен сигнал, удряйки силно с юмрук отгоре му. На екрана пред нея премина къс едрошрифтен надпис:\n„СЪОБЩЕНИЕТО Е ИЗПРАТЕНО КЪМ ЦЕНТРАЛАТА. МОЛЯ, ИЗЧАКАЙТЕ ОТГОВОР!”\nИзправи се от креслото и закрачи нервно из залата, оглеждайки всички монитори.\nСамо един от тях работеше.\nТози на Нишихара.\nДжема се надвеси над него, опитвайки се да установи гласов контакт, но нямаше възможност за подобна връзка.\nЗнаеше много добре, че камерата на скафандъра на японката не бе заредена предварително, за да може да излъчи образ. Въпреки това тя работеше.\nБиоложката вървеше бавно през поле от ярка светлина, която подобно на дъжд капеше, само че в посока към виолетово-черното небе, заето в голяма степен от силуета на Сатурн.\nКамерата премигна за миг. На екрана се появи голяма ярка сфера, която се задържа няколко секунди над земята, след което с невероятна скорост се отправи нагоре, изчезвайки сред блясъка на гиганта.\n− Юми? – обади се по теснолъчевия предавател Джема, невярвайки на случващото се. – Юми, чуваш ли ме?\nНе получи отговор. Камерата угасна, като картината се смени с пращящи снежинки.\n„ПРОМЯНА В НАЛЯГАНЕТО НА КАРОБАТА!”, сигнализира бордовият компютър, при което Джема подскочи на място.\n„Някой е преминал през главния шлюз.”\nТя напусна залата тичешком, отправяйки се към междинната камера, където се намираха скафандрите. Неволно бе взела със себе си шоковата палка, висяща зад плексигласовата врата на мостика, която можеше да парализира нервната система на човек.\n− Хуан! – и извика Джема, спускайки се към пълзящия механик, чийто скафандър бе очукан по шлема и гърдите.\nПомогна му да свали костюма, след което докара медицинската количка и го постави в нея. Очите му се въртяха неконтролируемо във всички посоки, опитвайки се да се фокусират върху нещо, което Джема не виждаше.\n− Какво стана?! Къде са останалите?\nМеханикът сякаш не отчиташе присъствието на жената, обхванат от силни конвулсии. Лицето му се бе сдобило с мъртвешки бял цвят, сякаш снегът отвън бе пропил в телесните клетки.\nВнезапно лявата му ръка се повдигна бавно, докосвайки Джема по рамото. Тя се приведе към него.\n− В…в…виж… − промълвиха треперещите му устни, напукани от студа, прокраднал се през шлюза.\nДжема се извърна към монтирания в горната част на стената екран, който показваше картината от контролната зала и предните илюминатори. Там, където трябваше да се намират стърчащите от земята зъбери, сега имаше само ярка светлина, която поглъщаше всичко около себе си, завихряйки се подобно на водовъртеж от бушуваща материя.\n− Трябва…да…излетим… ВЕДНАГА… − изхриптя Хуан, опитвайки се да стане от електрическата количка.\n− Останалите?! – погледна го с лъщящи от тревога очи Джема. – Къде са те?\nМеханикът погледна към монитора, на който светлината вече почти бе достигнала носа на „Атлант”.\n− Там… Вътре…\nТой се подпря на страничните дръжки и мъчително се надигна, стъпвайки на треперещите си крака.\n− Ако не се махнем оттук, ще умрем – обърна се Джема с най-студения поглед, на който бе способен.\nДвамата поеха към мостика, където завариха прокрадващата се през илюминаторите светлина да залива контролните уреди, нажежавайки ги до бяло.\nДжема седна в командирското кресло, свързвайки се с бордовия компютър, който веднага препоръча аварийно излитане, пресмятайки големия риск от пълно разтапяне на целия кораб.\n„Атлант” се издигна във въздуха, оставяйки необяснимото явление под себе си и набирайки височина, позволи на двамата останали членове от екипажа да видят оформящия се конус в центъра на завихрянето, който бе насочил по посока на Сатурн, озарявайки и без това светлото небе.\nХуан седеше на мястото си в страни от подиума, където се намираха креслата на командира и пилота, проследявайки как фунията достига пръстените на газовия гигант и се впива в тях, ускорявайки въртенето им до скорост, която в очите на механика изглеждаше неестествена.\nКонвулсиите бяха напуснали тялото му и сега той се опитваше да съедини фрагментираните си спомени от последните няколко часа, мъчейки се да преодолее шока, връхлетял го по време на „разходката” му из повърхността на Япет.\nНареди отделните късчета по хронологичен ред, при което в съзнанието му се образува следната картина:\nНапускайки „Атлант”, облечен в защитния терморегулиращ скафандър, той се оправи към зъберите, отвъд които трябваше да се намира МЯСТОТО.\nНещо в самите отвесни скали го накара да се вгледа по-внимателно в тяхната структура, забелязвайки малките „човки”, стърчащи от върховете им, всичките насочени в една и съща посока.\nКогато достигна ямата, той разбра накъде всъщност „гледаха” зъберите и внимателно обходи цялото място, спирайки се накрая на самия ръб, отвъд който имаше само и единствено чернота. От вътре излизаше гъста пара, която издигайки се в небето, образуваше тъмни облаци, насочили се към екваториалния хребет.\nНякъде тогава бликна светлината, която обхвана краката му, улавяйки ги с искрящите си пипала. Хуан чу гласа на командир Ип, който викаше за помощ, някъде отвътре, съпроводен от писъците на Нишихара и тихите молитви отправени към Бог, излизащи от устата на Дайтер. Опита се да ги намери с поглед, но очите му бяха заслепени, прорязани от горещина, която можеше да идва само от сърцето на някоя звезда.\nПосле всичко потъна в непрогледен мрак, който продължи до свестяването на Хуан на прага на „Атлант”.\n− Добре ли си? – чу гласа на Джема, която седеше пред него, обърнала тревожно глава в негова посока.\nТой кимна, продължавайки да се взира в събитието отвъд илюминаторите.\nСатурновият пръстен се бе превърнал в бързо въртяща се маса от светлина, която се завихряше около три отделни зони, чиято форма все по-силно напомняше на сфера.\n− Някакви идеи какво става? – обърна се към Джема, която се опитваше да улови сигнал от земната Централа, но смущенията идващи от газовия гигант действаха като дебела оловна стена, която отблъскваше всички електроимпулси из вакуума.\n− Сензорите са се побъркали. Данните идващи от тях са крайно необичайни! – отвърна тя, проследявайки с поглед едно мощно изригване на светлина в десния край на яркото явление, където сферата увеличаваше скоростно големината си.\nСмехът на Хуан отекна из залата.\n− Да не би всичко останало, което се случва да ти изглежда обичайно? Трима от екипажа изчезнаха, докато някаква странна светлина, се опитваше да ме погълне и да ме запрати към пръстените на Сатурн! А сега! Виждаш какво става там. И искаш някакво логично обяснение, може би?\nСлед няколко часа той щеше да и се извини за избухването, но сега вниманието му бе приковано от ново събитие, което вся смут на борда на „Атлант”.\nТрите сфери експлодираха, засмуквайки малкото останало светлина около Сатурн, при което за един кратък миг всичко наоколо замръкна. Когато облаците газ се разсеяха около кораба, Джема и Хуан видяха трите планетоида, които засияха пред осветената от слънцето част на гиганта, изхвърлени назад от собствената си детонация.\n− Какво, по дяволите, е това?! – не вярваше на очите си механикът, доближавайки лице до екрана пред себе си. – Някои от спътниците?\nДжема поклати глава, примигвайки срещу невероятната гледка, показваща се през илюминаторите.\n− Не мисля. По-скоро… − тя активира записващите периферни камери по външната част на корпуса, след което продължи: − Тези…неща събраха в себе си всички по-значителни части от сатурновите пръстени, обединявай ги в три отделни геоида, подобни на спътниците, но със значително по-големи размери.\nХуан задържа напрегнато дъх.\n− Искаш да кажеш, че това са планети? Истински планети? Като нашата? Като Марс?\nДжема кимна, продължавайки да следи бавното захождане на новите обекти около Сатурн, които поеха в своя собствена орбита около космическия титан.\nПо-късно, когато „Атлант” се завърнеше на Земята, Хуан щеше да премине през редица конфиденциални разпити, на които щеше да разказва за случката на Япет, от която бе започнало всичко. Как по някакъв начин пристигането им там беше активирало процес, който завинаги бе променил лика на Слънчевата система.\nЗемните медии щяха да гърмят месеци наред с горещи заглавия като „НЕПОЗНАТ РАЗУМ НИ ЗАВЕЩАВА ЦЕЛИ СВЕТОВЕ!”, „САТУРН РАЗКРИВА СВОИТЕ ТАЙНИ”, „ГЕРОИТЕ ОТ АТЛАНТ ПОПАДАТ НА ЕПОХАЛНО СЪБИТИЕ!”…\nСамо десетилетие след експедицията до Сатурновия спътник щеше да се организира нова, която да проучи планетите, кръстени на изчезналите членове на екипажа на „Атлант” – Ип, Дайтер и Нишихара и да потърси обяснение на случилото се.\nНо въпросите винаги ще бъдат повече от отговорите и човечеството като една малка прашинка, изгубена в океана, ще се лута из необятния вакуум, дирейки смисъла на собственото си съществуване, отваряйки една след друга скритите врати на истината.\nИграта на прашинките > Литкон2013: проза > Литкон2013 > Литкон > Проекти > Марсианско общество - България\nноминации стихотворение МОБ литкон колонизация михаил матеев карти лирика разказ карта на марс годишно събрание дейност списък с номинирани творби марс литературен конкурс проза 2012 запис сесия конкурс 2014 2013 Когато хората пораснаха отличия училище проект карта къс разказ зубрин litcon


Премиерът за шпионския скандал: Ориентацията ни към ЕС и НАТО е определена още преди ГЕРБ да го има - Труд\nПетък 30.10.20 / 01:28\nПетък / 30.10.2020 / 01:28\nБВП никога не е бил по-голям - как ще кажеш, че правителството е провалено, възмути се Борисов\nТова, че някой си е организирал срещи, по никакъв начин не ни бърка. Това че, хората се събират по сборове и пеят руски песни - също, даже го толерираме", добави той. "Нямаме нищо против хората, които обичат Русия. Бил съм и в Кремъл, бил съм и в Белия дом на камината, изтъкна Борисов.\nАко знаех, че купуването на най-добрия самолет F-16, блок 70 ще предизвика такава злоба, сигурно изобщо нямаше да се занимавам, заяви още той. Идеята беше с военния министър да вземем най-добрия самолет за българската армия, обясни Борисов.\nНяма нито едно направление, по което работят министрите в този кабинет, да е по-слабо от предишни години, за да се казва "тотален провал на правителството", категоричен е министър-председателят. Никога тази държава не е имала по-голям БВП - как ще кажеш, че е провалена. Вече имаме по-голям износ за Германия, отколкото Германия за България. Над 240 завода има само в автомобилната индустрия. Рекордно ниска безработица имаме, а като дойде петък, магистралите отесняват - всички отиват на почивка. Това е факт - отесняха магистралите, коментира още министър-председателят.\nБългария беше оценена като държава, която в традициите си има добро образование, култура спорт и мозъци от типа на Джон Атанасов. Ресорът, който получихме, е първа точка не само в България, а и в Европа. Това е, за да можем да станем конкурентоспособни на САЩ, където се отделят огромни средства за иновации, обясни Борисов. Вследствие на това, което няколко години правителството прави, председателят на новоизбраната ЕК Урсула фон дер Лайен, която беше в София, получихме ресора, добави още той.


Ето как се паркира пред РПУ Стамболийски\nИзточник: Plovdiv24.bg 16:35 / 16.11.2014 Отпечатай Изпрати\nВъзмутен читател на Plovdiv24.bg сигнализира за неправилно паркиране пред Районното управление на полицията в град Стамболийски. Ето какво ни пише:\n"Ето как се паркира пред РПУ Стамболийски. На въпроса ми защо колите са навлезли при наличието на знак - дежурният ми отговори, че са с пропуск, но никой от тях не разполагаше с такъв. При правенето на снимките бях заплашен и с акт".\nНуйна е 4иска от кам главата.искат повецко бои .\nха ха ха, само с акт ли те пла6ат, 4е тва е ни6то бе на6енетз, ако бе6е те сре6тнал митето ген4ев, 6те6е да отнсе6 една девятка, я в крака, я в корема, там се стреля на месо....а занеси снимката на директора.....и савета ми не се мяркаи пове4е там ако иска6 да си жив и здрав....\nами да, там се стреля безеазборно по хора от зората на =демокрацята ако има такава, там е убит полицаи, тамм стреляха ватре в полицятапо служител на икономи4еска полиця през 2009, така 4е не ходи пове4е там и не снимаи там, снимаи някаде другаде.....\nЦървулите от РПУ Стамболийски да ми ядът х*я.Скоро ще се видим в тъмното.\nВ това РПУ повечето полицаи са от милионер нагоре\nХа Ха мишките нещо надигат глава. Не 6 акта а 60 трябва да ти напишат, скоро ще стане. И не ми е ясно как 6 акта пък ти искали подкуп ? Май имаше една за един който е подсъдим за лъжесвидетелстване , да не си втория ?\nМишка си ти селтик\nТи си май най-голямата мишка, г-н Анонимен...\nПовечето в това РПУ са псевдо полицайчета!!! Които се чувстват Богопомазани. Пълна Пародия.\nако има държава и ти доказателства сега нямаше да пишем тук\nаз сам 1 от потарпев6ите,бях бит от полижаите,написаха ми 5-6 акта,като 4акат дори пред нас на ГИЪМЕ,а искат и покъп,задалйават ме да им вар6а работа без-ПАРИ.и т.н\nя сега и на български :) ама разбираем да е :)\nтакива самозабравили се милиционерчета да им свалят пагоните и да ходят с мотиката да копат на село ,явно не оценяват работатаси\nМъж осъди пловдивска частна болница заради смъртта на жена си, сумата е огромна


Тренд радар: Рамене на показ | Fashion Inside\nРадарът ни обяви код червено и засече ударна доза сексапил на котешката пътека. Без излишна плът под формата на голи гърбове и изрязани деколтета, женствеността си има ново (не чак толкова) скрито оръжие. Фанфари, овации и намигвания за раменете на показ.\nУж небрежно, а така предумишлено секси, връхните дрехи полека се плъзват по гърба и откриват красивата извивка на врата и нейното продължение. И ето как напълно конвенционални дрехи от ранга на пухенката и плътното вълнено палто откриват съучастник в лицето на ризите с прилежно колосани яки, за да създадат тандема на сезона. И един от най-парещите трендове, които с удоволствие ще изпробваме.\nВдъхновение черпим от ревютата на Dior, Acne Studios, Off-White, Balenciaga и Alexander McQueen. И докато едните залагат на по-кежуал визии с акцент върху спортните якета с пух, то останалите се подписват под визии с класически палта и тренчкоти. Фокусът е зададен върху раменете и те остават в главната роля. Останалото, както се казва, са подробности, които сами ще допишем с правилните аксесоари.


Две деца се удавиха на Южното Черноморие | boulevardbulgaria.bg\n18:28 - 26.07.2020\n14-годишно дете се удави край плажа на бургаския кв. "Крайморие". Инцидентът е станал малко след 14 ч. днес в района на третия залив от неохраняемата зона, съобщиха от МВР-Бургас.\nМомчето, което било от с. Дебелт и след два дни трябвало да навърши 15 години, отишло със семейството си на плаж. Във водата влезли две деца, но изляло само едното, предаде БНТ.\nСигнализирани били спасители, гранични полицаи и служители на пожарната, които с помощта на катери на Морска администрация предприели издирвателни действия, за да открият момчето.\nСлед близо 40 минути спасителите са извадили тялото на 14-годишното дете.\nПо-късно стана ясно, че още едно дете се е удавило в региона. Инцидентът е станал в Поморие - на охраняем плаж близо до два хотела. Сигналът е подаден в 17 ч. Удавило се е 9-годишно момиче от Търговище, съобщи БНТ. Било е на почивка заедно с баба, дядо и сестра си.