СЕГА - Голямата тайна за ДПС, която Станишев издаде\nСтанишевата логика повелява да не дразним никога ДПС, да го обгрижваме, защото повехне ли крехкото цвете, ще ни сполетят огромни неприятности. Но думите му не са просто обикновен метан към движенето.\nИзявлението на Станишев пред вестник "Труд" предизвика обещание на ГЕРБ да сезира ДАНС за проверка на мотивите, които са предизвиквали думите му. ДПС пък се възползва от подобно подхвърляне на Росен Плевнелиев ("Можем ли да очакваме, че български граждани от турски произход могат да се обадят на министър-председателя на Турция и да поискат намеса? Докъде ще го докараме, ако не спазваме елементарните международни норми?"), за да разкритикува поравно държавния глава и председателя на БСП. "Призовавам лидерите на политическите сили, в това число и президента, да не разгръщат необосновано, безотговорно хипотези какво би станало в България", заяви Лютви Местан. Но дори и без реакцията на ГЕРБ и ДПС може да определим думите на Станишев като\nЕдин отговорен политик не може публично да предполага и предпоставя събития, без реален факт като причина. Някой някога можел да поиска отцепване на Кърджали? Мястото за такива опасения не са вестниците. Щом Станишев има страхове, нека ги разкаже на органите по сигурността и се вземат мерки.\nНо изявлението на лидера на БСП е недопустимо не само в контекста на украинската криза. То е зловещо описание на ролята на ДПС в българския политически живот. Ние, простосмъртните, бяхме чували за нея, но се надявахме да е лъжа. Станишев ни я потвърди: "...да си представим една хипотетична картина - етническите турци в България не се представляват от националноотговорна партия като ДПС, а изведнъж се появи политически субект, който се ръководи извън България от друг център и се прави референдум на подобна тема в Кърджалийска област. Ние мислим ли за тези последици?!". Изречена в този контекст, думичката "националнооттговорна" звучи като "натиска турците да мируват, не ги буни". Наистина ли? Станишевата логика повелява да не дразним никога ДПС, да го обгрижваме, защото повехне ли крехкото цвете, ще ни сполетят огромни неприятности. Но думите му не са просто обикновен метан към движенето. Те са\nрамо и по отношение\nна външнополитическите проблеми на ДПС. Знаем - появи се Касим Дал, той заедно с ГЕРБ търси мостове към партията на Ердоган в Турция. Станишев казва днес, че без ДПС не може. Иначе.... ставаме като Украйна и Крим.\nНакратко - лидерът на БСП изрече нещо страшно за значението на ДПС за българския етнически мир. Той каза, че ДПС е незаобиколим фактор. И в двата случая (фактора и по отношение на евентуален референдум в Кърджали) следва да сезира ДАНС. Но Станишев се радва на първото и се безпокои за второто. Ние си мислим, че целостта на България не може да зависи от една партия, която и да е. Той ни казва, че може, нека й се радваме. Ние говорим, че монополът на ДПС върху българските турци е заплаха за националната сигурност. Той отвръща, че я пази. Феодалното отношение към турските райони не било опасност, а щит за България. Потресаващо!\nЕдва ли можеше да очакваме друго от Станишев. Та нали той и партията му насърчаваха през годините мощта на ДПС?! До там, че днес БСП да е пресъдружна партия на движението. Още един любопитен момент: соцлидерът изрече думите в момент, в който се мъчи да убеди съпартийците си в правилността на непризнаването на референдума в Крим. И прави аналогии: ето, същото е, ако един ден плебисцит бъде поискан и в България; не бива да го признаваме. Не му ли минава през ум, че\nако българските партии се отворят\nкъм българските турци, ако разчупят монопола на ДПС върху тях, ако им се дава възможност за избор, намалява и рискът от референдум за Кърджали? Намалява и ролята на ДПС. Естествено, че му минава през ум, но интересите на БСП и Станишев в момента са съвсем други.\nВ заключение - мъчейки се да убеди противоположните мнения по отношение на Крим в БСП, лидерът й се принуди да каже публично нещо недопустимо. Той съобщи голямата тайна, че мирът в България зависи от ДПС. Същият ден парламентът остана без позиция за Украйна, а правителството почти разреши строеж в Карадере. Конюнктура. И целесъобразен шум.\nИзборите в смесените райони винаги са под строй и с ясен победител.\nДа не би сериозно да виждат украински сценарий пред България? Ако да, давайте всичко на масата, без недомлъвки!\nТая работа ще я свърши Чирепката уста, дето не е престанала да се хили на фантазия...\nЕдва ли можеше да очакваме друго от Станишев. Та нали той и партията му насърчаваха през годините мощта на ДПС?! До там, че днес БСП да е пресъдружна партия на движението. Още един любопитен момент: соцлидерът изрече думите в момент, в който се мъчи да убеди съпартийците си в правилността на непризнаването на референдума в Крим. И прави аналогии: ето, същото е, ако един ден плебисцит бъде поискан и в България; не бива да го признаваме. Не му ли минава през ум, че ако българските партии се отворят към българските турци, ако разчупят монопола на ДПС върху тях, ако им се дава възможност за избор, намалява и рискът от референдум за Кърджали? Намалява и ролята на ДПС. Естествено, че му минава през ум, но интересите на БСП и Станишев в момента са съвсем други.\n23 Март 2014 19:43\nЕстествено, че му минава през ум, но интересите на БСП и Станишев в момента са съвсем други.\n23 Март 2014 19:54\nНа когото му звучи"страшно", че ДПС и в частност Доган имат решаващо занчение за етническия мир в батуто, просто да не пише статии за етническия мир, щото нищо не разбира. ДПС и доган са гарант за етническия мир е това е факт нотороно известен. Кой е открил топлата вода сега?\n23 Март 2014 20:00\nИ ние вкупом трябва да циментираме, бетонираме и всякак да укрепваме това положение?\n23 Март 2014 20:01\nКой е открил топлата вода сега?\nИ аз имам да направя едно страшно разкритие - дебелите гора носят по-голям номер панталони.\nДа. Това е наш граждански дълг.\nАми, рекидж, през май имаш реалния шанс да го направиш - пусни бюлетинка за ДПС!\nДПС и доган са гарант за етническия мир е това е факт нотороно известен. Кой е открил топлата вода сега?\nОтдавна са известни такива гаранти. Преди почти сто години Чарли Чаплин в "Хлапето" беше гарант за целостта на стъклата в района, а сигурно и отпреди това е било известно - ноторно или неноторно.\nОтдавна са известни такива гаранти.\nМоже би редпочитатате за гарант Касим Дал и лицето Корман? За всеобщ късмет Доган е гаранта, а не такива като тези двамата.\n23 Март 2014 20:16\nМоже някой път да го направя.\n23 Март 2014 20:17\nпрез май имаш реалния шанс да го направиш - пусни бюлетинка за ДПС!\nВсе още се двоумя дали да пусна за ДПС и ли Станишко. Дпс са европейски политици и либералното ми е по-близко. Но пък Станишко има нужда от подкрепа за да натирим боко маймуняка завинаги от властта. Така че, от мен един глас има. Не ни улавят от социологическите агенции и ще има големи изненади на изборите\n23 Март 2014 20:18\nМисля, че автора словоблудства продължително и напоително, но в тази връзка и дума не обелва за войнствените изказвания на комсомолския секретар Роско, който по същия начин в речта си във Виена утре може наистина да ни вкара във война.\n23 Март 2014 20:31\nНе ни улавят от социологическите агенции и ще има големи изненади на изборите\nПрез последната година и половина непрекъснато ме тормозят по телефоните разни маркетингови компании, които се интересуват от мнението ми за лекарства, тенджери и какви ли не други продукти. Но от началото на прехода ни веднъж не са ми се обаждали цоцо-лози, за да ме питат за кого да гласувам.\nИначе аз отдавна съм се отказал "да гласувам за по-малкото зло" или с тънката сметка, гласувай за някой, когото не харесваш, за да натириш някой, когото не харесваш повече.\nОще повече, че натирването на Боко няма как да стане чрез подкрепа на БСП. Може да стане чрез подкрепа на неговите конкуренти - Бареков и РБ.\nМоже да стане чрез подкрепа на неговите конкуренти - Бареков и РБ.\nБонго не вярвам да си такъв наивник, все пак си интелигентен човек. Бареков е новия Янев, а РБ са със затихващи жизнени функции... Боковизма е най-популярен в територията, не забравяй, че електората на боко не е десен, той основно черпи от чугуна на бсп и маргинали...\n23 Март 2014 20:48\nСатанишев е готов и с дявола в съюз да влезе, но да не пропусне последния влак с топло местенце за Брюксел.\nПораженията , които копчеведа нанесе на България, ще плащат дълги години децата ни.\nНе ДПС и Доган са гарант за етническия мир, а фактът ,че преразпределението на богатството на България създаде една прислойка по върховете на ДПС , която никога не може в Турция да получи такава мазна миза, а изостряне на отношенията на етническа основа ще направят рискови активите им в България .\nОт друга страна гарант за мира са най-обикновените, човешки отношения като добри комшии, между обикновените българските мюсюлмани и българите , които заедно теглят ярема на силните сигнали и ясни знаци .\n23 Март 2014 20:54\nАз съм наясно и съм съгласен с тези неща.\nНо дали ни се иска или не - факт е, Боко е припознатият противник на БСП. Докато той държи монопола на тази ниша, той ще бъде и боядисван като "десен" от ЕНП.\nАз съм доволен. Нека на Запад да видят, какъв е идиот.\n23 Март 2014 21:06\nДПС не са гаранти. Няма на какво да са гаранти. Бяха - до връщането на имената. После си поеха пътя, начертан им от десе като доносници . А именно да раздават порции на техни слуги. За 25 г. израсна ново поколение, което избяга или в градовете или в чужбина. Поколение, което има шанса самО да види и прецени.\nВиденията или сънищата, които сподели сергей моников, са предизборно оправдание пред електората му за горещите прегръдки и целувки с агент павел. Обръчи от фирми и раздавачи на порции - не са забравени от бесепе електората, както и от бедняците из турските села. Най - лошото е, че голяма част от живеещите в тези села не знаят български. Което позволява все още да ги лъжат най - безсрамно.\n23 Март 2014 21:19\nДПС не са гаранти. Няма на какво да са гаранти.\nКак да няма? Ами на властта на Станишков са гаранти?\nДокато кучето не спира да лае, че\nМястото на ДПС е в Третия сектор и едва тогава, всички ще тръгнем нормално,\nнаш Станишко одма се редуцира, в "мека китка"...\nГосподи мили, и ти ли си цоциалист от неговия тип ???...\nДПС не е гарант за етническия мир и не трябва да бъде.Гарант за етническия мир в България трябва да е самата Конституция.Такива изявления показват,че българските политици са недоразвити и скоро време нищо хубаво не можеммда очакваме.ДПС,,не може една партия създадена от ДС да бъде гарант ,та тази партия е създадена да държи под контрол турците и ги държи.Отидете в Търговищко,Разградско ,Кърджалийско и ще видите местните феодализирани структури как стриктно осъществяват контрол над простото и бедно население.\nБългария се нуждае от партия която ще обедини нацията,само в това виждам спасение за всички,иначе извинявам се много за израза " но е..на ни е майката от всякъде"\n23 Март 2014 23:08\n24 Март 2014 00:57\nДПС и доган са гарант за етническия мир е това е факт нотороно известен.\nНякои по-горе списуващи тук са известни червени чугуни и "това е факт нотороно известен".\nДа очакваш разум от чугун е глупаво и "това е факт нотороно известен"\n24 Март 2014 01:09\nНе иде реч за това, макар аз да не виждам с какво Касим Дал или Корман Исмаилов да заплашват етническия мир.\n24 Март 2014 01:41\nПризовавам лидерите на политическите сили, в това число и президента.... заяви Лютви Местан.\nПрезидента лидер на партия ? В снобското си желание да говори "сложно" момчилградският даскал Местан ръси все повече глупости.\n24 Март 2014 04:56\nСветъл американски опит. Корумпиран лидер - мирно гето. Описано доста образно в един от романите на Том Волфе. Има една сцена в която някакво младо бирниче се натопорчва да вкара един от черните лидери в затвора за кражби. Та се налага черния да му прочете малка лекция. Че той, черния лидер е един клапан за изпускане на напрежението. И хич не е разумно да се махат клапаните.\n24 Март 2014 08:59\nявно, либерастията не е въпрос на избор. сигурно е заболяване. чета тук как гаранция за етническия мир била конституцията, че територията нямала нужда от гаранти като дпс и пр.\nреалностите са такива, че след като сме направили хипер, супер и т.н. демократичен избор, без това не можем да минем - ей го къде е босфора. вече питаха по-горе - касим дал ли искате? в таз сфера няма вакуум, ако не е дпс, ще е някой друг. доган знае това и си държи цената. кокошите мозъчета могат ли да гарантират, че ако дойде друг, той няма да служи на някого отвън? за вселената не знам, но за човешката глупост съм сигурен - безкрайна е.\np.s. в продължение на казаното до тук - статията е ненавременна, ненужна, поръчана не-знам-от-кого тъпня.\n24 Март 2014 09:27\nМисля, че автора словоблудства продължително и напоително\nE? Как какво? Ми ни съ ут ДПС\n24 Март 2014 10:44\n„То е зловещо описание на ролята на ДПС в българския политически живот.”\nТази „топла вода” е държавноорганизираната престъпност във властта наложена централизирано в политическата система на България. Най-страшното е,че тази престъпност е настанена централизирано и в правораздавателната система,която е политически тотално зависима. Както правилно отбеляза един съвременен руски философ,тоталитарната държава беше заменена с тоталитарна демокрация. И каква е разликата с предишната политически тотално зависима правораздавателна система? Въпросът е риторичен, разбира се. А да,има и разлика – преди тоталният контрол беше от една партия,сега е от всички парламентарно влизали „партии”,които са еднояйчни ...-знаци. Ако не беше така КС щеше с пълно основание да забрани изкуствено формираното фалшиво „движение” добило дори статут на партия,а не да става за смях демонстрирайки невежество с малоумните си тълкувания на ясни постановки в Конституцията!! Поне се знае,ако България някога стане нормална държава, кой е виновен за смехотворното политическо и икономическо падение на България – самонареклата се досегашна „политическа класа”.\n24 Март 2014 10:52\nИскате или не искате да го чуете, ДПС наистина е бариера срещу\nрадикалния ислям. И най-голямото доказателство за ролята, която играе ДПС у\nнас е опитът да се замени ДПС с послушна протурска партия, чрез\nкоято ще се отвори пътят за ислямските фундаменталисти.\nНали като падне Башр Асад, Катар се готвят да прокарат газопровода си\nпрез България за Европа, а въпросните ислямисти ще бъдат тяхната\nпета колона в България.\nПък и няма място за сравнение между Кърджалийски окръг и Крим, който никога не е\nпринадлежал на Украйна и винаги е бил руски, освен\nкогато в опит да замаже ролята си на главорез в Украйна, Никита\nКукурузнный реши през 1954г. да го даде на същата Украйна, която съществува едва\nот 1918г. благодарение на В.И.Ленин.\nБСП, ще си платите за поклонението на Вигенин пред украинските фашисти.\n24 Март 2014 11:00\nИма едни хора, които твърдят, че са по-справедливи от закона –единият е този, който дойде да пие да пие кафе в Кърджали,другият е Росен Плевнелиев, който не ще да смята,каза в студиото на „Гореща точка“ по TV7 депутатът от ДПС Мустафа Карадайъ за действията на президента Плевнелиев с указа му за назначаване на състава на ЦИК.\nСпоред Росен Плевнелиев, ако някой му каже, ГЕРБ може да има и 17 членове в ЦИК, отчете още Карадайъ. „Той твърди, че независимо какво пише в закона, бил издал справедлив указ.\nНа въпрос дали ДПС ще иска импийчмънт, Карадайъ заяви, че Росен Плевнелиев не иска да бъде президент и не е искал още преди кандидатурата си.\nПри повтарянето на въпроса ще бъде ли задействана процедура за импийчмънт Карадайъ отвърна: „Ако се наложи“.\nChesterton's fence is the principle that you should never take a fence down until you know the reason why it was put up.\nПринципът на Честъртън гласи:\nНе събаряй една ограда преди да разбереш защо аджеба е поставена.\n24 Март 2014 11:18\nСтатията е добра, само заглавието малко куца.\nсъсела не е в състояние да издава тайни, щото не ги знае, не е посветен.\nТакива лузери ги държат на позиция само за парлама.\nТезата, че като се нахранят добре корумпираните етнически лидери няма да има конфронтация е дълбоко погрешна. Не е сигурно, че след време някой отвън няма да им предложи повече в замяна на етнически конфликт с последващо анексиране на определени райони. Като се обещаят на населението на първо време и някои благини, колко му е да се организира и проведе един референдум.\n24 Март 2014 13:19\nПохвално е, че подкрепящите БСП охотно признават: давайте да крепим корупцията, защото иначе иде по-зле. Тезата почива на една съща опорна точка с призива: крепете ни на власт, за да не дойде Боко\n24 Март 2014 13:20\nНе е сигурно, че след време някой отвън няма да им предложи повече в замяна на етнически конфликт с последващо анексиране на определени райони.\nЗа последните 25 години няма такъв случай.\n24 Март 2014 13:21\nЕтническият мир не зависи от партиите, а от желанията на етносите. Ако етноси системно са дискриминирани, унижавани и обругавани (и от партии), може и да го нарушат. Та каква е ролята на партиите?\n24 Март 2014 13:45\nКой разпалва етническия мир в държавите на Балканите и в Източна Европа е известно. Същият този ще взриви този мир и у нас ако прецени, че може да постигне някакви свои цели. За него Турция е стратегическият партньор и за всеки що годе трезво мислещ човек е ясно, че изобщо няма да им пука за България и за нейните права и интереси, за международното право. Засега е очеваден диалога на официална Турция с Касим Дал и с Корман. А не с ДПС. На сегашната официална Турция... В настоящия момент никой и никого не застрашава етническия мир. В същото време не бива да си затваряме очите пред разширяването на позициите на религията и в частност на радикалния ислям. А релиозността оформя съзнанието на индивида по начин, който го прави по-податлив на внушения и по-склонен към омраза, респ. към действия, несъвместими с понятието "етнически мир"... Така че като говорим за "гарант на етническия мир" в никакъв случай не бива да забравяме за евентуалните "рушители на етническия мир".\n24 Март 2014 14:49\nДПС нямат никакъв интерес от подобен референдум.\nЗащото ако българските турци станат част от Турция, ДПС като партия отива в небитието. Те нямат сериозни избиратели извън кърджали и родопите, което означава, че падат под избираемия минимум.\nВ момента са балансиращ фактор, но не могат да използват това. Ако направят проблем ще го отнесат много бързо. И от българска и от турска страна.\nТака, че нямат основание да го правят. А ако някой друг заговори за това, на тях им настръхват косите.\n24 Март 2014 15:26\n”След колко време?\nЗа последните 25 години няма такъв случай.”\nТова нещо като доказателство ли е? Или споко от сорта „Като стане, ще видим”? А казва ли ти някой кога може да стане? Тогава и да се прогледне вече няма значение. Нямаме и нищо за „Ще видим” защото сме голи не като пушки ,а голи без пушки. Достатъчно много прояви на ненаказана наглост има в България. В едно село местни електорали на дпс играеха хоро с турското знаме в ръката на водещия хорото – става дума за българско село. Колкото и представители на друг етнос да живеят в което и да е населено място в България,то е българско. Издигането на чуждо знаме в българско селище е директна подигравка и предизвикателство към държавността. Един тъпанарин, Юнал Лютфи борещ се за „права и свободи” ,търкайки пейките на НС най-нагло се изцепи – “Българският език е официален. И какво от това?”. Този мърляв милиционер да не би да е някаква алюзия за „оградата” по Честъртън? Този Ю.Лютфи е от днешните ДеСеденти управлявани вече не от бившата ДС, внушавана като „ограда” не за първи път. Това е директна провокация и то от зам.председателското място във висшия орган на управление на държавата България. В Конституцията на държавата България,в Чл.3 е записано,че българският език е официален,а някакъв пършивец си позволява обидно отношение към най-важния закон. Гл.прокурор беше задължен незабавно да се самосезира,но нямаше реакция от оня .....вец. КС отдавна трябваше да отсъди за грубото нарушението на Конституцията с тази „партия” – пак дебилно поведение от независимия КС,независим друг път. Понеже Ю.Лютфи не беше наказан подобаващо, наскоро същото движение „борещо се за права и свободи” поставяше отново "въпроса" за езика на който трябва да се води предизборна кампания. Пише го в Конституцията,а НС "мисли по въпроса”. Що за държава сме? До кога ще падаме без парашут?\n24 Март 2014 15:34\n24 Мар 2014 15:26\nА какво мислиш за хохляшката забрана на "регионални" езици? Щото и хохлите се отказаха.\n24 Март 2014 16:23\nТова нещо като доказателство ли е?\nТова е нещо като факт.\nА твоето е нещо като спекулация.\nКое има повече тежест - моят факт или твоята и на Патагонеца глупоспекулация?\n„Това е нещо като факт.”\nДа,нещо като факт е и не „тежи” особено. Като говориш за тежести не беше ли по - смислено да коментираш и моите факти,вместо глупаво да ги определяш за спекулация?\n24 Март 2014 18:23\nУчил съм с такива като тях в едно училище. Бащиците - ЦК наБКП (а на нашто момче бащата направо в политбюро, топ12), викаха КПСС, БКП от трибуната на мавзолея и след парада заминаваха по командировки по 2-ро направление (запада). Оттам се връщаха с валутка и от Кореком имаше декове,усилватели, тунери, колони и оттам се слушаше цепелин, форейнър, юрая и тем подобни, докато народеца се забавляваше с "Адаптация" на Васко "кеца" и Мими Иванова. Още през 70-те и 80-те децата на върхушката бяха с мозъци прозападно ориентирани. Станишко е един от тях. Не се подвеждайте по русизмите в имената - те са дадени от родителите им, самите те с удоволствие биха ги сменили. Още тогава ориентацията им беше антируска - заради соц-а не можем да караме лъскави коли и други работи, а за соц-а са виновни руснаците. Това е подплатата на фракцията станишковци и затова сега почва разцепление в БСП-то, тъй като и там опряха до про- и анти- руски. (Нали разбирате защо ликвидираха про-руския Луканов?)\nНа тази боя хора им трябва само едно - власт. Баща му беше член на политбюро. Той е председател на ПЕС.\n"Миньор е моят татко - миньор ще съм и аз".\n24 Март 2014 18:29\n„А какво мислиш за хохляшката забрана на "регионални" езици? Щото и хохлите се отказаха.”\nХохлите си определят официалния език – тяхна работа.\n„Бият протестиращи в Херсон, родния град на Сергей Станишев в Украйна”\n24 Март 2014 19:08\n24 Мар 2014 18:17\nнямаш факти, а лични впечатления. Аз да не съм психоаналитик, че да коментирам лични впечатления.


Джой Филдинг — Виж Джейн бяга… (1) — Моята библиотека\nВиж Джейн бяга… (1)\nВиж Джейн бяга\nSee Jane Run, 1991 (Пълни авторски права)\nЛюдмила Берих, 1994 (Пълни авторски права)\nДжой Филдинг. Виж Джейн бяга…\nРедактор Вихра Манова\nХудожник: Росица Крамен, 1994\nПечатни коли 21,5\nИздателство Весела Люцканова София, 1994\nПредпечатна подготовка: Компютър Арт — Бояджиев\nПечат: АБАГАР ЕООД — Велико Търново\nКнигата се издава с подкрепата на Стефан Кънев, ЕТ и на Нели Даскалова, на които издателят изказва сърдечна благодарност.\nНа Уорън, Шенън и Ани\nВ един следобед на късната пролет Джейн Уитакър отиде до магазина за мляко и яйца и забрави коя е.\nТова стана изведнъж, без предупреждение или какъвто и да било намек от страна на Съдбата. Просто си стоеше на ъгъла на Кеймбридж и Боудън в центъра на Бостън. Поне за града бе сигурна. За себе си обаче нямаше дори най-бегла представа. Коя бе всъщност? Продуктите й трябваха, заради шоколадовата торта, която се канеше да прави. Защо и за кого, не можеше да каже. Беше абсолютно наясно точно колко грама готова смес изисква рецептата, а не помнеше собственото си име. Нещо повече — не знаеше дали е омъжена или не, дали е вдовица или разведена, дали има близнаци или е бездетна. Бе загубила представа за собственото си тегло и ръст, както и за цвета на своите очи. Не помнеше рождената си дата, нито на каква възраст е. Можеше да определи цвета на листата по дърветата, но дали е блондинка или брюнетка — нямаше дори най-бегъл спомен. Ясна й беше посоката, в която отива, но не и онази, от която идва. Какво, за Бога, ставаше с нея?\nДвижението по Боудън забави своя ход и спря. Джейн усети как минувачите, дърпани от невидим магнит, се втурват да пресекат платното. Само тя стоеше като закована, неспособна да продължи. Едва си поемаше дъх. Внимателно, сякаш се опасяваше да не счупи нещо по себе си, наведе глава и плахо се огледа. Пешеходците препускаха край нея — никой не я забелязваше. Мъже и жени, чиито лица не издаваха никакво съмнение относно собственото им аз, стъпки, в които нямаше и следа от колебание… Единствено тя бе напълно неподвижна, без желание и способност да продължи. До слуха й достигаха звуци — бръмчене на мотори, клаксони, човешки смях, шум от влачещи се или бодро потропващи нозе, преустановяващи своя ход с отприщването на автомобилния поток.\nВнезапно вниманието й привлече гневно женско изсъскване.\n— Малка мръсница!\nЗа миг си помисли, че става дума за нея, но непознатата явно разговаряше с жената до себе си.\nВъобще не забелязваха, че тя е до тях. Невидима ли беше?\nПомисли си, че може би е умряла — също като в онзи стар сериал „Зоната на здрача“, където героинята се обажда на собствените си родители, но те не я познават и казват, че дъщеря им е загинала при катастрофа, с тон на възмущение, заради среднощното безпокойство. Предположението, че е мъртва скоро бе опровергано. Жената, току-що просъскала думата „мръсница“, вежливо й се усмихна, обърна се към спътницата си и двете продължиха напред.\nПовече от ясно! Бе жива и при това видима. Защо помни идиотщини като този стар епизод от „Зоната на здрача“, а не името си?!\nКрай нея се подредиха няколко нови фигури, нетърпеливо чакащи поредния зелен светофар. Която и да бе, тя е сама! До нея няма човек, готов да улови ръката й, да я поведе напред, нито на отсрещната страна чака някой, обезпокоен, че е изостанала. Беше сама и толкова!\n— Спокойно! — прошепна на себе си, надявайки се интонацията на собствения й глас да я подсети за нещо. Напразно… Той звучеше чуждо. Не й припомняше нито на каква възраст е, нито дали има семейство. Изразяваше единствено напрежение. Тя вдигна ръка пред устните си и промълви в шепа — Не се паникьосвай! Всичко ще се изясни само след минута!\nДали и преди е имала навика да говори на себе си?\n— Всичко по реда си — продължи, но за какъв ред може да става дума, след като нищо не знае?\n— Не, това не е вярно — побърза да обори собствените си думи — Знаеш доста неща. Не може да се отрече.\nУсети се, че говори все по-високо. Огледа дали прави впечатление. Насреща й идваше група от около десет човека.\nСега ще ме върнат там, откъдето съм избягала, помисли си тя.\nЕкскурзоводката — млада жена, малко над двайсетте — започна да говори с познатия широк бостънски акцент, който необяснимо защо на нея й липсваше. Даде си сметка, че няма нищо общо с тези хора. Нито с двете жени, които неволно бе подслушала преди малко. Въпросът е — съществува ли някой, с когото има нещо общо?\n— Както виждате, — долетя гласът на младата жена, — Бийкън Хил е една от зоните, в които жителите на Бостън ходят пеша на работа. Дълго време смятан за елитен квартал, Бийкън Хил е характерен със стръмните си, павирани улици, красивите къщи с тухлена облицовка и неголемите сгради с апартаменти, строени между 1820 година и втората половина на XIX-ти век.\nГрупата с интерес оглеждаше характерната архитектура, а екскурзоводката продължаваше своето добре зазубрено изложение.\n— Повечето от по-големите и елегантни сгради, през последните години са дадени под наем, поради недостига на жилища и баснословните цени на недвижимите имоти в Бостън. Някога истинска крепост на янките, днес в Бийкън Хил, заедно със старите местни фамилии, живеят и хора от най-различен произход, стига наемът или високите полици да са по джоба им.\nГрупата оживено зашумя.\n— Извинете, госпожо, — разцъфна в пресилена усмивка младата екскурзоводка, смешно кокорейки очи. — Струва ми се, вие не сте от нашата група?\nИзвивките на гласа й напълно съответстваха на накъдрените като току-що разпукнала се розова пъпка устни.\n— Ако се интересувате от екскурзията, записването става в офиса ни. Той се намира в Градската градина.\nЩастливото й лице трепна за миг, усетило далечна, необяснима опасност.\n— В Градската градина ли? — механично попита тя.\nНачинът, по който младата екскурзоводка се обърна към нея, й подсказа, че не е на по-малко от трийсет години.\n— Продължете в южна посока по Боудън, до Капитола. Ще го познаете по позлатеното кубе. И да искате, не можете да го пропуснете.\nНе бъди толкова сигурна, помисли си тя, докато групата пресичаше на другия тротоар. „Щом мога да загубя себе си, значи мога да загубя всичко.“\nПосле бавно запристъпва с усилието на човек, което нагазва в непознати, опасни води. Продължи по Боудън, без да обръща внимание на старата архитектура край себе си. Пресече Дърн стрийт, мина през Либъртън без никакви усложнения, макар че нито улиците, нито внезапно изникналия пред погледа и Капитол, й говореха нещо. Зави по Бийкън стрийт, точно както я насочи напомнящата розова пъпка екскурзоводка и видя градината. След това се спусна край гробището Гренъри — без никакво усилие си спомни, че в него почиват останките на личности като Пол Ривер и Мадър Гуус — добрата разказвачка на вечните детски стихчета. Продължи покрай Визитър сентър, към големия градски парк, усещайки интуитивно, че маршрутът й е твърде познат от миналото. Очевидно градът й бе по-малко чужд от собствената персона.\nПочувства, че коленете й се подкосяват. С усилие се добра до първата пейка и отпусна тялото си върху нея.\n— Не се паникьосвай! — повтори си нееднократно, сякаш тези думи криеха някакво заклинание.\nНямаше кой да я чуе. Залови се да изрежда на ум известните й, макар и незначителни факти:\nПонеделник е. 18 юни 1990 година. Температурата е необикновено ниска за сезона — 68 градуса по Фаренхайт. При 33 градуса по Фаренхайт водата замръзва. На 100 градуса по Целзий може да се свари яйце. Две по две прави четири. Четири по четири — шестнайсет, дванайсет по дванайсет — точно сто четирийсет и четири. Хипотенузата на квадрат е равна на сбора от квадратите на двата катета. Е е равно на М по С на квадрат. Корен квадратен от триста шейсет и пет е…\nНе знаеше отговора, но нещо я подсети, че това е нормално. Сигурно никога не го е знаела.\n— Не се паникьосвай! — заповяда си на глас, приглади гънките на бежовия си шлифер и усети под него стройните си бедра.\nФактът, че бълва ненужна информация като истински фонтан й вдъхна убеденост — невъзможно е човек с толкова познания да не помни собственото си име?! Трябваше да си го спомни. Беше само въпрос на време.\nПрез тревната площ на парка към нея се втурна момиченце с разперени ръце, следвано от дебела, черна гувернантка. За миг си помисли дали това не е нейната дъщеря. Дори протегна инстинктивно ръце, но негърката улови момиченцето и го помъкна към близките люлки, хвърляйки недоверчиви погледи назад. Имам ли свои деца, питаше се тя, възможно ли е една майка да забрави собственото си дете?\nОгледа ръцете си. Ако на тях имаше халка, щеше да разбере, че е омъжена. Пръстите й бяха голи, макар че върху безименния пръст на лявата ръка личеше белег от пръстен. Внимателно го разгледа. Не можеше да се каже нищо определено. Пастелният лак на ноктите й бе започнал да се лющи. Те бяха изгризани до кръв. Свали поглед към краката си. Ниските й, нови обувки имаха цвят на слонова кост. Дясната я убиваше на палеца. Тя я събу и прочете марката — „Чарлз Джордан“. Номерът на обувката говореше, че ръстът й е не по-малък от 160 см. Макар и със закопчан догоре шлифер, ръцете усещаха, че тялото й е слабо. Какво друго знаеше за себе си? Беше бяла, от женски пол, ако разцъфналата розова пъпка и дланите й не я лъжеха, възрастта й бе доста над 20-те.\nПо алеята се появиха две хванати подръка жени, с големи чанти, полюшкващи се отстрани. Чантата ми, сети се тя с облекчение. Провери дали виси на рамото й. Чантата щеше да й каже всичко — коя е, къде живее, кой номер червило употребява? Вътре трябваше да се намира портфейла с документите за самоличност, шофьорската книжка, кредитните карти. Изобщо всички тайни на нейния живот! Оставаше само да я отвори.\nОставаше само да я намери.\nТя нахлузи обратно обувката си, облегна се на тъмнозелената облегалка и осъзна — всъщност, през цялото време си бе давала ясна сметка — нямаше чанта. Просто страхът й пречеше да го признае. Каквито и документи да носеше, тя вече не ги притежаваше. Беше ги загубила. За да се увери, че не е изтървала чантата си по невнимание, огледа веднъж и втори път тревата около пейката. Дори пообиколи наоколо. Единственият резултат бе, че отново привлече подозрението на черната детегледачка. Тя й се усмихна смутено и обърна гръб. Когато след секунди отново отправи погледа си натам, гувернантката припряно се мъчеше да отведе шумно протестиращото дете.\n— Ето на, изплаших я — рече и механично опипа лицето си, сякаш търсеше по него някакъв недостатък, предизвикал такава реакция. Нищо не откри. Продължи да опипва кожата на лицето си, като слепец, който чете Брайлово писмо.\nЛицето й бе тясно, овално, с леко изпъкнали скули и гъсти вежди, носът — малък, миглите — подсилени с туш, на места доста неравномерен. Може би беше плакала.\nИзправи рамене, стана и с бързи крачки излезе от парка, без да се съобразява с червения светофар. Затича се към една банка на ъгъла на Бийкън стрийт. Шумно почука на стъклената врата, привличайки вниманието на мениджъра. Той бе преждевременно оплешивяващ млад човек, с несъразмерно малка глава. Реши, че е мениджърът, тъй като носеше костюм и връзка и бе единственият мъж в салона.\n— Съжалявам — рече любезно той. През малкия отвор на вратата се подаваше само върха на големия, му нос. — Вече минава четири, а ние затваряме в три.\n— Знаете ли коя съм? — попита отчаяно тя, изненадана от собствения си въпрос.\nИзражението на мъжа показваше, че въпросът й изисква особено внимание.\n— Наистина съжалявам — повтори с недвусмислен нюанс мъжът. — Сигурен съм, че ако дойдете утре, бихме могли да ви обслужим, както се полага.\nНепознатият се усмихна — упорството върху устните му показваше, че разговорът е приключил.\nТя продължи да стои пред стъклената врата, вперила поглед в касиерките. Видя как започват да си шушукат. Дали някоя не я познава? Дори да беше така, те скоро се умориха от присъствието й и се заеха с работата си. Все едно, че не съществува! А съществуваше ли наистина?\nПое си дъх и се запъти към Ривър стрийт, обратно по стръмните, павирани улици с малки, стари къщи — мястото, където за първи път се бе озовала без спомени и напълно объркана. Дали не живее в някоя от тези исторически забележителности? Финансовите й възможности отговарят ли на високите наеми? Богата ли е? Работи ли, за да изкарва прехраната си или други се трудят за нея? А може би е чистачка някъде тук?\nЕдва ли. Изглежда твърде добре облечена, пък и ръцете й, макар позанемарени, са доста нежни за жена на физическия труд. Не е изключено по-скоро да продава къщите. Какво ли би било, ако тук я е довела среща с непознат клиент? Тогава? Тухла ли я е ударила по главата? Бързо опипа темето си за цицини или подутини. Установи единствено, че косата й виси на кичури около врата. Свърна в дясно по Маунт Върнън, после вляво по Сидър стрийт. Надяваше се все отнякъде към мозъка й да полетят чаканите сигнали.\n— Дано позная нещо — каза си тя, оглеждайки редиците от дървета по улиците.\nСъс същата надежда се спусна към крайморския булевард. Слънцето се скри зад голям, сив облак. Почувства хлад, въпреки че температурата не се бе променила. Спомни си, че зимата бе сравнително мека, а метеоролозите предвиждаха още едно горещо лято. Парниковият ефект — отново напомняха за него. Парници… Екология… Киселинни дъждове… Спасете тропическите гори! Защитете китовете! Пестете водата! Любов във ваната…\nИзведнъж почувства силна умора. Обувките ужасно я стискаха. Палецът й изтръпна напълно. Стомахът й започна да къркори. Всъщност — откога не беше яла? Каква храна обичаше? Дали мозъкът й не бе засегнат от някаква диета? От наркотици? Или от алкохол? Напивала ли се е някога? По какво би разбрала?\nТя закри очите си с длани — дано туптящата болка в главата означава най-прост махмурлук. Спомни си „Пропиляният уикенд“ на Рей Миланд. На колко ли години може да е, щом си го спомня?\n— Помогнете ми! — едва чуто изкрещя тя в шепите си. — Моля ви, помогнете ми!\nПогледна часовника си — беше почти пет. Обикаляше от близо час и нищо не я подсещаше коя е. Нищо не събуждаше в нея спомени. Никой не я спря, не я позна.\nОзова се на Чарлз стрийт — смесица от привлекателни магазинчета — бакалница, бижутерия, антиквариат… Всичко — от простата железария до галериите с пластично изкуство. Насам ли бе тръгнала да купи мляко и яйца?\nНякакъв мъж леко се докосна до нея, усмихна й се, но това не бе нищо повече от усмивката на една уморена душа към друга, в края на един уморителен ден. Нищо повече. Въпреки това тя бе готова да сграбчи мъжа за раменете и да изкопчи от него признание, че я познава. Остави го да отмине. Мигът отлетя. Можеше ли да спре напълно непознат? Ами ако извика полиция и я арестуват? Още една психопатка, която иска да намери себе си!\nЛуда ли е наистина? Дали не е избягала от някоя психиатрия? Или от затвора? Не се ли укрива от неизвестен преследвач? Изсмя се на собствените си измишльотини. Ако е била нормална преди, бе повече от сигурно, че докато свърши всичко това, ще е луда. А ще свърши ли изобщо?\nБутна вратата на малък магазин за хранителни стоки и влезе. Ако жилището й е наблизо, не е изключено често да се е отбивала тук. Надяваше се мъжът зад щанда да я познава. Тръгна бавно към него покрай редиците с консерви.\nМагазинерът — млад мъж с вързана на опашка коса, груби черти и тънки, равни устни беше зает с няколкото клиенти, всеки от които претендираше, че е преди останалите. Тя се нареди най-отзад с надеждата, че, когато продавачът я забележи, ще чуе нещо като „Здравейте, госпожо Смит“. Вместо това, някой поиска картон с цигари и той обърна към нея кокалестия си гръб. Погледна над рамото си към редицата ослепително красиви млади жени, усмихващи й се от кориците на модни списания. Приближи рафта и впери очи в нафуканото лице на една от моделките. „Синди Крауфорд — супермодел“ — гласеше надписът с ярки, розови букви. Нейната самоличност, очевидно не подлежеше на съмнение.\nВзе списанието и се загледа в лицето на снимката: кафяви очи и коса, бенка в ляво над устните… Именно тя я отличаваше от стотиците други, не по-малко красиви жени. Красива, млада, самоуверена.\nОтново се сети, че няма представа нито как изглежда, нито на каква възраст е. Пръстите й стиснаха списанието, прегъвайки корицата.\n— Хей, госпожо! — чу гласът на продавача. Заканваше й се с пръст. — Не пипайте списанията, ако няма да ги купувате!\nПочувства се като дете, хванато да краде бонбон. Кимна с разбиране, притисна списанието до гърдите си, но не помръдна от мястото си.\n— Е, ще го купите или не? — попита младежът.\nОстаналите купувачи си бяха тръгнали. Двамата останаха сами. Сега бе най-добрия, може би единственият шанс да го попита. Втурна се към щанда и видя как той отстъпи крачка назад.\n— Познавате ли ме? — попита, потискайки с усилие вълнението в гласа си.\nПродавачът я гледаше неподвижен, с леко присвити очи. После наклони глава, опашката докосна дясното му рамо. По устните му се прокрадна усмивка.\n— Да не сте някоя знаменитост?\nВъзможно ли е, помисли си тя, но не каза нищо, изчаквайки с притаен дъх.\nМладежът погрешно прие мълчанието й като съгласие.\n— Знам, че в града се въртят няколко филма в момента — отстъпи в дясно, за да огледа профила й. — Не ходя много на кино. По телевизията обаче не съм ви виждал. Да не сте от някой сериал? Знам, че артистките си падат по луксозните магазини. И сестра ми веднъж ме накара да я водя. Искаше да получи автограф от Ашли Абът — от „Младите и неспокойните“. Аз му викам „Младите и ненужните“. В него ли участвате?\nТя поклати глава. Какъв бе смисълът да продължава този цирк? Ясно е, че и той като нея не знае нищо.\nВидя как тялото му се напряга и застива.\n— Която и да сте, трябва да платите списанието. Два долара и деветдесет и пет цента.\n— Аз… съм си забравила портмонето — прошепна. Усети, че й се повдига.\nМъжът се ядоса.\nКакво си въобразявате? Че като играете в някакъв тъп сериал, можете да не носите пари, така ли? Или защото сте хубавка, трябва да ви подаря, каквото си изберете?\n— Не, разбира се, че не…\n— Или плащайте за списанието, или се махайте от магазина. Не ми губете времето. Не съм тук за подигравка.\n— Никой не ви се подиграва. Наистина.\n— Два долара и деветдесет и пет цента — повтори той с протегната длан.\nТя знаеше, че просто трябва да му подаде списанието, но нещо я караше да се съпротивлява. Синди Крауфорд беше толкова красива, щастлива и самоуверена. Дали не се надяваше част от безграничното й самочувствие да се прехвърли върху нея? Бръкна във вътрешните джобове на шлифера с надежда да намери поне дребни. Ръцете й опипаха ту единия, ту другия — не можеше да повярва — в тях се оказаха цели пачки нови, шумящи стодоларови банкноти.\n— Брей — подсвирна мъжът зад щанда. — Да не сте обрали някоя банка, а? Или сама си ги печатате?\nТя не отвърна, неспособна да откъсне поглед от парите.\n— Във всеки случай стотачки не ми трябват. Ако ви върна, няма да останат дребни за другите клиенти. Колко имате от тези каймета?\nПочувства, че въздухът излиза от устата й на кратки хрипове. Какво, за Бога, прави с два джоба пълни със стотачки? От къде са всичките тези пари?\n— Добре ли сте, госпожо? — мъжът зад щанда нетърпеливо поглеждаше към вратата. — Няма да ви стане лошо, нали?\n— Имате ли тоалетна?\n— Тя не е за външни хора — троснато отвърна продавачът.\nСигурно отчаянието в гласа го накара да се смили, защото й посочи склада отдясно.\n— Току-що измих там. Гледайте да не повърнете на пода, става ли?\nБързо намери тоалетната, разположена точно до склада. Беше тясна — почти килер, със стара клозетна чиния и счупено огледало над мръсния умивалник. Край стените бяха наредени кутии чак до тавана. Зад вратата стоеше полупълна кофа с вода, а до нея — внимателно опряна дръжка с парцал.\nВтурна се към мивката. Пусна студената вода, мушвайки под мишница списанието. Пълнеше шепи с ледената вода и плискаше лицето си, докато почувства, че би могла да се изправи, без да припадне. Какво й става? Ако това е кошмар, време е да се събуди!\nПовдигна бавно лице към огледалото. Наложи се да се хване с две ръце за мивката, за да не падне. Жената, която я гледаше от него, й беше напълно непозната. Нямаше нито една черта, която да събужда какъвто и да било спомен. Разгледа бледата кожа, тъмнокафявите очи, малкия, леко вирнат нос, плътните устни, с червило в тон с лака на ноктите. Кестенявата коса бе един нюанс по-светла от очите, прибрана на опашка с разхлабена шнола, която можеше да падне всеки момент. Свали я, разтърси косата си и тя се разпиля на вълни върху раменете й.\nЛицето е привлекателно, помисли тя, оценявайки го, сякаш отново гледа корицата на списанието със Синди Крауфорд. Хубавка сте, беше казал младежът преди малко. Сега това й се струваше слабо. Нищо не й липсваше. Всяка черта бе на точното си място — нито по-голяма, нито по-малка от необходимото. Оцени възрастта си на около трийсет години, но дълго мисли дали не е по-възрастна или пък по-млада.\n— Всичко е толкова объркано — прошепна тя на собственото си, затаило дъх отражение. — Всъщност, коя си ти?\n— Не те познавам — отвърна й огледалото и двете жени сведоха глави над мръсния умивалник.\n— О, Господи! — прошепна едва чуто, усещайки прилив на гореща вълна. — Моля те, не припадай! Която и да си, само не припадай!\nПочти изкрещя тези думи. Горещата вълна още по-силно заля тялото й, достигна ръцете и врата, притисна гърлото й. Почувства, че се разтапя отвътре навън. Всеки миг можеше да избухне в пламъци. Плисна още вода на лицето си. Това не я охлади, нито й подейства успокояващо. Започна да къса копчетата на дрехата, за да освободи тялото си — да му даде възможност да диша поне малко по-свободно. Списанието падна на земята. Наведе се бързо да го вземе. Когато се изправи, шлиферът й се бе отворил.\nПое дълбоко дъх и замря.\nБавно, сякаш бе марионетка, дърпана от неизвестна сила, сведе глава върху гърдите си. Видя онова, което не бе убягнало от нейния поглед, още при навеждането — беше облечена в семпла синя рокля, цялата в кръв.\nИзписка тихо като животинче, уловено в капан. Писъкът й бързо се превърна в стон и премина във вик. Чу стъпки и гласове, после усети, че е заобиколена от надвесени над нея хора.\n— Какво става тук? — каза продавачът и застина със зяпнала уста.\n— О, Боже! — простена някакво момче до него.\n— Ужасно! — възкликна приятелката на момчето.\n— Какво сте направили? — продавачът оглеждаше тясното помещение за следи от счупено стъкло.\nНе отвърна нищо. Само впери поглед в окървавената си рокля.\n— Вижте, госпожо — започна човекът от магазина, — докато избутваше младежите през вратата. — Не зная какво сте извършили и не ме интересува. Взимайте си кръвта и стотачките и изчезвайте от тук, преди да съм извикал полиция.\n— Чухте ли какво ви казах? Ще извикам полиция, ако не се разкарате моментално.\nПогледна изплашения продавач. Той рязко грабна парцала от кофата и го размаха пред лицето й като тореадор.\n— Кръв! — прошепна тя, свеждайки невярващ поглед към роклята си.\nКръвта беше сравнително прясна, почти влажна. Дали бе от нея или от някой друг?\n— Кръв! — повтори, сякаш произнасянето на тази дума щеше да постави всичко на мястото му.\n— Имате десет секунди, госпожо! После викам ченгетата. Не искам неприятности! Само се махнете от магазина ми!\nТя вдигна очи към него. Гласът й бе толкова тих, че продавачът трябваше да се наведе, за да я чуе.\n— Не знам къде да отида — проплака. Усети как тялото й се смачква като ненужна салфетка в нечий груб юмрук.\n— А, не! Без тоя номер! — мъжът бързо я улови, миг преди да се строполи на пода. — Няма да припадаш в моя магазин!\n— Моля ви! — едва отрони тя.\nНямаше ясна представа точно какво иска, съчувствие или просто да я оставят в безсъзнание.\nМладият мъж, макар да не изглеждаше нито особено висок, нито кой знае колко добре сложен, се оказа изненадващо силен. Хвана я здраво през кръста и я поведе към вратата. Спря изведнъж и подозрително огледа магазина.\n— Това, да не е скрита камера? — в гласа му се прокрадна колебание — Не се ли е хванал в твърде плитък капан?\n— Трябва да ми помогнете — повтори тя.\n— Трябва да се чупите от магазина ми — окопити се продавачът и я избута навън.\nЧу как вратата хлопна зад гърба й. Видя продавача ядосано да й прави жестове да се разкара.\n— О, Господи, какво да правя сега?! — прошепна сама сред забързаната улица.\nОтново усети кукловода. Той закопча шлифера, мушна списанието под мишницата й и насочи погледа й към обезумялото движение. Приближи някакво такси. Дори не си даде сметка как конецът дръпна ръката й нагоре. Автомобилът веднага спря до тротоара пред нея. Без да се замисля, отвори задната врата и скочи в него.


Николай Борисов, зам. областен управител на София: Напролет тежкотоварният трафик отново ще бъде пренасочен през Искърското дефиле (Костинброд, Новини) - balkanec.bg\nЧетвъртък, 25 Февруари 2021, 23:37\nНиколай Борисов, зам. областен управител на София: Напролет тежкотоварният трафик отново ще бъде пренасочен през Искърското дефиле\nПрочетена: 2254 1\nНапролет тежкотоварният трафик отново ще бъде пренасочен през Искърското дефиле, въпреки че трасето е сериозно компрометирано. Това каза в интервю за предаването „Добър ден, България“ на Радио „Фокус“ зам. областният управител на София Николай Борисов. Той обясни, че участъкът е изключително рисков.\n„В момента е почистен и в добро състояние като главна пътна артерия. Проблемът е по отношение на тежкотоварния трафик, който бе пренасочен към този участък. Има множество дупки и слягане на асфалтовата настилка, необходима е подмяна на мантинели и поставяне на предпазни мрежи в посока от Нови Искър към Своге. Това трябва да е фокусът на едни бъдещи дейности по това трасе. Притеснително за този участък е, че в пролетния сезон тежкотоварният трафик отново ще бъде пренасочен през Искърското дефиле, необходимо е трасето да бъде предварително подготвено“, обясни той.\nПроблемен е и участъкът между общините Костинброд и Своге – Бучин проход – Искрец - Своге, допълни Николай Борисов. В края на миналата година е започнат ремонт, който обаче не е довършен и към момента целият път е разбит.\nПо отношение на почистването на пътищата на територията на Софийска област в дните с обилен снеговалеж Николай Борисов коментира, че проблеми е имало по автомагистрала „Европа“. В рамките на ден-два е отреагирано, но при самите снеговалежи е имало проблемни участъци, каза още той. Затова при прогнози за очаквани снеговалежи настилките трябва да бъдат третирани предварително.\n1. добавен от: Анонимен 17 Февруари, 11:12\nАма трябва да бъдат, а защо не са е отделен въпрос


Бюджетният план на Тръмп призовава за съкращения на агенциите за медицинска помощ и общественото здраве - Политика | Може 2022\nБюджетният план на Тръмп призовава за съкращения на агенциите за медицинска помощ и общественото здраве\nАдминистрацията на Тръмп иска от Конгреса 627 милиарда долара за нови съкращения на Medicaid през следващото десетилетие в план, който ще позволи на държавите да ограничат достъпа до програмата, според бюджетен документ, публикуван очевидно погрешно онлайн в понеделник.\nБюджетният план призовава за затягане на допустимостта за Medicaid извън това, което вече се съдържа в републиканския план за здравеопазване, който в момента се обсъжда в Конгреса. Той също така съдържа дълъг списък от съкращения за научни и обществени здравни агенции, посветени на изследванията на рака, здравето на децата, злоупотребата с наркотици, психичното здраве и болестите.\nОчаква се бюджетът да бъде официално представен във вторник сутринта, но копие от бюджета за здравеопазване и човешки услуги беше пуснато онлайн в понеделник късно следобед. Малко след това беше изтрит.\nБюджетният план трябва да бъде одобрен от Конгреса, който обикновено изписва собствен бюджет, като използва предложенията на Белия дом като преговорни точки. Дори с републиканците, контролиращи и двете камари, далеч не е сигурно, че планът ще бъде такъв, какъвто е. Но това показва как администрацията на Тръмп се надява да се справи със здравните права.\nВерсията на Американския закон за здравеопазване, приета от Камарата на представителите и в момента преди Сената да ограничи плащанията по Medicaid към щатите и да отмени по -широката допустимост, въведена от Obamacare. Това би намалило около 830 милиарда долара плащания за 10 години, според Бюджетната служба на Конгреса.\nВ момента програмата е отворена за всеки, който отговаря на изискванията - деца и граждани с увреждания или с ниски доходи. И съгласно AHCA дори хората, които са получили достъп при разширяването на Obamacare, ще бъдат включени, докато загубят допустимостта.\nНо докато щатите не могат да зарежат хората от Medicaid съгласно ACHA, планът за бюджета на Тръмп отива по -далеч, като дава на държавите нови правомощия да ограничават достъпа до Medicaid. Той предвижда 627 млрд. Долара нови спестявания през следващото десетилетие, като позволява на държавите да ограничат достъпа или дори да изгонят хората от ролките на Medicaid.\nТова е голямо отклонение от обещанието на Тръмп по време на предизборната кампания за запазване на програмите за предоставяне на права. В бюджета не е посочено изрично какви ще бъдат новите промени.\nДоналд Дж. Тръмп @realDonaldTrump\nАз бях първият и единствен потенциален кандидат от ГП, който заяви, че няма да има съкращения на социалното осигуряване, Medicare & Medicaid. Хъкаби ме копира.\nсимптоми на вируса на iphone\n15:38 - 07 май 2015 г. Отговор Retweet Любими\nТова предложение ще освободи държавите да предлагат решения, които най -добре обслужват техните уникални популации - например насърчаване на работата, насърчаване на личната отговорност и задоволяване на разнообразните нужди на техните популации на Medicaid, съгласно бюджетния документ.\nОкуражаващата работна секция вероятно намеква за идеята за въвеждане на изисквания за работа към допустимостта на Medicaid, която отдавна е популярна в републиканските среди. Всички работещи хора, които са безработни, ще трябва да си намерят работа или да бъдат изхвърлени от Medicaid съгласно предложението.\nПланът също така говори за реформиране на законите за медицинска отговорност, за борба с измамите с Medicaid и за насърчаване на системи, при които лекарите предоставят услуги на пациенти на фиксирана цена извън застрахователната система.\nСъкращенията от Medicaid, ако бъдат приети в закон, са все още на няколко години. По отношение на финансовата 2018 година, която започва през октомври, бюджетът предлага 14 милиарда долара съкращения спрямо миналогодишния бюджет на HHS от 1.126 трилиона долара. Голяма част от това (почти 6 милиарда долара) идва от Националните здравни институти и различните му агенции.\nТова включва съкращения на:\nНационалният институт по рака; 1,03 милиарда долара, 19% от бюджета на агенцията\nНационален институт по сърце, бели дробове и кръв; 575 милиона долара, 18% от бюджета на агенцията.\nНационален институт по диабет и храносмилателни и бъбречни заболявания; 355 милиона долара, 18% от бюджета на агенцията\nНационален институт по неврологични разстройства и инсулт; 337 милиона долара, 20% от бюджета на агенцията\nНационален институт по алергия и инфекциозни болести; 838 милиона долара, 18% от бюджета на агенцията\nНационален институт по детско здраве и човешко развитие; 305 милиона долара, 23% от бюджета на агенцията\nНационален институт по стареене; 294 милиона долара, 18% от бюджета на агенцията\nНационален институт по психично здраве; 301 милиарда долара, 19% от бюджета на агенцията\nНационален институт по злоупотреба с наркотици; 210 милиона долара, 20% от бюджета на агенцията\nНационален институт по злоупотреба с алкохол и алкохолизъм; 105 милиона долара, 22% от бюджета на агенцията\nкак да зареждате телефона\nаспирационна банка срещу съюзник\nпращенето има ли ходещите мъртви


Генералният секретар на ОИК за събитията в Китай и за други неща.\nГенералният секретар на Организацията "Ислямска конференция" ( ОИК ) турският проф. Екмеледд ин Ихсаноглу ( бивш Директор на IRCICA в Истанбул и истинския автор на проекта за Ислямския цен тър в София ) дал обширно интервю за турската информационна агенция "Джихан", в което се спира основно на етническото напрежение в гр.\nТурски пир по време на българската чума.\nАнадолските лешояди отново точат зъби и нокти в очакване на поредните икономически трупове в Б ългария. Един от водачите на глутницата в Истанбул с българското име Шевкет Башев с радост от белязва днес, че "кризата може да предложи нови възможности и те трябвало да бъдат бързо мате риализирани". Предприятия, които доскоро изглеждали\nДариха мощи на светец на църква в Кърджали\nСвети мощи открити на Перперикон бяха дарени на църквата “Успение на Пресвета Богородица” в Кърджали. Поредното откритие свидетелства, че древния град е бил първия епископски център в


Hellblade: Senua's Sacrifice - запомняща и отличаваща се психологическа игра - hategame.com\nпуснато на 17 юли 2018 от still_no_one\nВ рубриката Fanview всеки с малко повечко желание може да се включи с ревю за нова, по-стара или ретро игрица\nHellblade: Senua's Sacrifice беше представена за пръв на изложението Gamescom на 12-ти август 2014 година от студиото Ninja Theory чрез един кратък трейлър. Визията на предстоящата игра много напомняше на предишно заглавие на студиото - Heavenly Sword. Това зарадва много хора, включително и мен. По всичко изглеждаше че ще видим едно продължение или духовен наследник на Heavenly Sword. Спекулациите за това се засилиха, след като стана ясно, че арт директорът зад играта се е завърнал в студиото за разработката на Hellblade.\nС напредването на разработката обаче стана ясно, че първоначалната визия на проекта е изцяло преработена и няма да видим това, което очаквахме. Три години по-късно, играта е изцяло завършена и прави своя дебют като временен ексклузив за PlayStation 4 и MS Windows на 8-ми август 2017 година. През април 2018-а играта излиза и за Xbox One. Това беше накратко историята на Hellblade, ако все пак някой не е чувал за нея преди официалната премиера. Нека видим обаче какво, как и по какъв начин е свършено по разработката и какъв е крайният резултат.\nАз следих развитието на проекта почти от самото начало. След обявяването на Hellblade като „независим ААА” продукт и честите промени в концепцията на играта през различните стадии на разработка имах доста резерви и притеснения. Изглеждаше така, все едно от Ninja Theory нямат ясна представа каква трябва да представлява играта. Съмненията ми относно „независимия ААА” проект се задълбочиха, след като от студиото обявиха, че с цел спестяване на средства играта ще е налична само в дигитален вариант и няма да е налична в търговската мрежа на физическо копие. Цялата ситуация ми изглеждаше много странно, но търпеливо изчаках да видя крайния резултат, но да започваме по същество.\nС пускането на играта, минават традиционните надписи да почивате често докато играете, ако имате проблеми с епилепсия или други ментални проблеми да потърсите медицинска помощ и т.н. Нищо интересно и ново. Следващото което ми направи впечатление е надпис, препоръчващ игра със слушалки за по-пълноценно изживяване. Странно, но май и в друго заглавие съм засичал подобни препоръки, но аз така или иначе винаги си играя със слушалки.\nСлед пускането на играта обаче разбрах защо смисъла на този надпис. Озвучението и звуковите ефекти са така направени, все едно сте на мястото в играта, все едно сте на това мрачно място и разказвача в играта говори на Вас, не само като играч, а като личност която е там.\nТочно тогава разбрах, че може би не съм попадал на игра, направена по подобен начин, но за това малко по-късно.\nСлед първоначалното размазващо впечатление дойде ред на историята в играта. Аз не обичам да издавам по никакъв начин да давам спойлери - заради това ето няколко думи накратко.\nКато цяло историята е съвсем тривиална и сме я виждали в различни интерпретации много пъти. Главния герой, в случая момиче на име Сенуа се отправя на пътешествие към еквивалента на ада от келтскта култура - Helheim, за да спаси душата на своя загинал любим Дилион от богинята Хела. На пръв поглед клиширана история, нали? Как един път за разнообразие един опечален герой не отиде на небето да върне своята любима, като разхвърля по пътя си наляво и надясно ангели и прочие. Ей така, защото никой не го е правил, но не знам дали ще има студио, което да поеме такъв риск. Както и да е, накратко това е обичайната история и всичко обичайно, познато и изтъркано като сюжет свърша до тук. Защо, ще попитате?\nМного просто - едно от първите неща които виждате, е че нашата героиня в това пътешествие освен своя меч носи и много странен „багаж”. Лековити билки, колби с отвари, магически руни, тиган и продукти за яхния? Не, нищо подобно, носи в платнена торба… главата на своя любим. Да, точно така. И точно тук е моментът да отбележа, че тази игра неслучайно има рейтинг PEGI 18. Това не е просто приумица на студиото, повярвайте ми. Рейтингът не е заради непремерена реч, кървища или това, което Сенуа носи в торбата си.\nМалко след началото на играта, разбирате защо е забранена за лица под 18 години и за какво бяха всички предупреждения за ментални проблеми. А също така и защо няколко абзаца по-нагоре казах, че това вероятно е игра, която не съм изживявал до този момент.\nБързо разбирате, че освен гласа на главната героиня и този на разказвача ще чувате още гласове. Но те няма да са от околната среда или враговете, които Сенуа ще среща по пътя си. Не, тези гласове са в нейната глава, в нейното съзнание. Точно така, те са в следствие на менталното състояние на нашата героиня. Няма да навлизам в подробности от къде, как и защо ги чува, това е голяма част от историята, която не искам да разкривам, особено за онези, които ще играят играта.\nЗапочнах с този аспект от творението на Ninja Theory, защото ефекта на гласовете в главата на Сенуа не са за подценяване. Те почти през цялото време говорят едновременно, но по-стряскащото е какво всъщност казват. Те понякога подкрепят и напътстват пътя през трудностите, или чисто и просто й казват, че няма да се справи, ще се провали, трябва да се откаже, ще умре. Гласовете са записани по такъв начин, че създават усещането, че са около вас, дори след по-продължителна игра се създава усещането, че тези гласове са във вашата глава. Е, поне при мен имаше такъв ефект. За записването на въпросните гласове е използвана така наречената 3D звукова технология. На практика се използват микрофони, улавящи звук на 360 градуса и така се създава усещането, че чувате звуци в пространството около вас.\nТова е невероятно силен психологически ефект и във никакъв случай не го подценявайте. Не се шегувам и не преувеличавам като казвам, че тези ефекти ще окажат влияние над вашата психика. Обикновено нямам проблем да играя игри 5-6-7 часа, обаче тук не можех да изкарам повече от 2-3 часа. Просто имах усещането, че главата ми се пръска от психическото натоварване. За това, моля ви, не подценявайте тези ефекти. Сега сигурно си задавате въпроса - "Е добре, де, това са си някакви записани гласове, защо трябва да ме притесняват?". Веднага отговарям.\nПри създаването на играта мозъците от Ninja Theory се свързват със специалисти по ментално здраве, работещи и изследващи пациенти с психически проблеми. Целта е била при работата с тези лекари и техни пациенти с ментални проблеми да създадат и запишат звукови и видео ефекти, наподобяващи и имитиращи възможно най-много от проблемите и гласовете в главите им. Предимно пациенти страдащи от делюзия. Сега разбирате ли, драги читатели, защо ви предупреждавам относно ефектите, които тази игра може да окаже върху играчите? Въпросът е реторичен.\nРазбира се разработчиците не са се ограничили само до звука, той е първото нещо, което забелязвате като аномалия в съзнанието на Сенуа.\nHel will not give you the answers you want But you mustn't look away from the horror it does offer, because you cannot overcome suffering if you refuse to look at it.\nИдва ред и на виденията. Създадени със същото сътрудничество между лекари, пациенти и разработчици. Бързи премигвания, имитиращи халюцинации, гротескни образи (няма да конкретизирам), придружени от въпросните звукови ефекти създават илюзията за приближаващи се към героинята стени, накъсване на образа, някои предмети от околната среда проблясват или са по-ярки и други. Подобни зрителни ефекти изцяло променят възприятието на света в играта. Сякаш го виждаме през други очи, през тези на Сенуа.\nКато цяло много силна комбинация на екрана от трикове имитиращи халюцинации или видения. Не е за всеки. Това обаче повдига много въпроси. Докъде ще стигне индустрията с цел да даде на потребителите максимално автентично и дълбоко изживяване? От една страна е похвално за труда, който е положен в този аспект. Наистина започвате да разбирате главната героиня и да влизате в нейната кожа (образно казано), но на каква цена? Такива техники сме виждали и в други игри, мигащи образи, стряскащи звуци, но колко от тях до сега са били разработвани по този начин? Добрата новина от друга страна е, че по този начин няма да прекалят с психологическите трикове и играчите няма да се нуждаят от психиатрична помощ след 3 часа игра например. Но това пак повдига много въпроси, а докъде ще стигне индустрията в тази насока можем само да гадаем и да изчакаме времето да покаже.\nМалко се олях, но тази част от играта е най-силния й коз и нямаше как да не съм подробен. А защо започнах именно с това ли? Много просто. Ефектите от подобни техники могат да се отразят по различен начин на всеки, особено ако родителите не обърнат внимание на този рейтинг PEGI 18, той не е там само за красота. Е, годините невинаги са фактор - на всеки от нас може във всеки един момент дъските му така да се разхлопат, че да засвирят котешкия марш… Така че ако усетите дискомфорт, притеснение, или каквито и да е странични ефекти, за ваше добро е да спрете да играете тази игра. Като подкрепа за думите си ще кажа само че студиото е създало уеб сайт за хора търсещи повече информация и помощ при ментални проблеми.\nАйде стига толкова по този аспект.\nВизия и графика. Едно голямо евала на момчетата и момичетата от Ninja Theory. Играта изглежда невероятно. Всичко е направено с внимание към детайла. Всичко от околната среда до начина, по който изглеждат враговете. Минах играта два пъти и не видях някакви визуални бъгове, или изобщо каквито и да било гличове като цяло, освен може би един. Но и за него не съм сигурен, може да е част от халюцинациите не Сенуа. Като графика нямаше забележки, нито на версията за компютри, нито в тази за PS4. Имах възможността да тествам и двете версии, но завърших играта на PS4.\nКато техническо изпълнение - безупречна работа, макар че не се усеща разнообразие на врагове. Противниците, които срещате още през първата битка няма да се променят много през цялата игра. Това прави впечатление, защото има 4 или 5 модела на враговете, като изключим пазителите, разбира се. Но пък като се тегли чертата на бойната система мога да разбера защо враговете са толкова оскъдни като разнообразие. Освен това играта залага на силната история и на емоционалност, а не в избиването на стотици или хиляди разноцветни врагове стил Doom или Serious Sam. Обаче ако вникнем в съзнанието на един индивид, колко вида демони биха го измъчвали, е няма да са десетки, а едва няколко, но за сметка на това ще го измъчват качествено.\nВ началото на играта имах забележки относно визията на главната героиня. Винаги оглеждаща се, все едно страда от параноя, с изцъклени и втренчени очи. Изглеждаше ми все едно е настъпена блондинка (нищо лично към блондинките), която се опитва да не пръдне. Обаче след няколко минути игра, атмосферата в играта, визията, звуковите ефекти и гласовете в главата на главната героиня разбрах защо тя изглежда така. Че кой не би изглеждал по този начин? Сама в отвъдния свят, без ясна идея какво трябва да направи, някакви гласове в главата й постоянно и повтарят, че ще се провали и ще умре… Ами и аз бих изглеждал така, даеа. Така че напълно разбирам решението Сенуа да изглежда по този начин, а демоните които я преследват, да са едва няколко. Ефекта от визията й се подсилва от кинематичните ефекти, използвани при заснемането на кът сцените. Понякога героинята поглежда директно в камерата, все едно гледа във вашите очи, или кима с глава, все едно ви показва нещо зад нея. Това направено във правилния момент е направо смразяващо кръвта. Имате чувството, че пред вас е реален човек. Това разбира се е много сполучлив психологически трик, правейки атмосферата на тази игра уникална. Заснемането на сцените е направено с реални актьори, но няма да се спирам на това. От доста време това е стандарт в създаването на игри и без да го подчертавам сами може да се сетите че всички персонажи са реални актьори.\nЗвук и музика.\nВече споменах за звуковите ефекти, страхотно свършена работа. Обаче какво са те без добрия саундтрак. Тук просто мога да кажа че музиката в комбинация с другите ефекти, не само ще накара косъмчетата на врата ви да настръхнат, но направо ще ви смразят кръвта и ще ви оставят без дъх в някои моменти. Дори пишейки тези редове слушам саундрака от играта, и трябва да призная че е адски въздействащ сам по себе си, да не говорим в комбинация с останалите елементи от Hellblade.\nВизия и звук, ами какво да кажа страхотна работа, моите адмирации към Ninja Theory. Разбира се света в играта може и да е много красив и да спира дъха ви с красота, а не само с мрак и тъга.\nДобре, толкова за визията и звука. Но как ще реагирате, ако ви кажа че това са впечатленията от едва първите 15 минути в играта? Няма да ми повярвате ли, ами истина е. Играта не ви жали, вкарва ви директно в центъра на събитията. Без обяснение, без предистория, без излишни глезотии. Мята ви в дълбокото, а вие сами трябва да се научите да „плувате”.\nСлед едва няколко минути и бомбардирането на слуха и зрението ви по брилянтен начин, Hellblade ви вкарва в първата битка. Когато демоните надделяват над вас за пръв път виждате кратка кът сцена, в която дясната ръка на нашата героиня почернява, започвайки от китката й. Тогава играта решава да ви застреля, като ви каже, че ако това достигне главата на Сенуа, играта свършва и вашия напредък, или така наречения сейв гейм, ще бъде изтрит и ще трябва да започнете отначало. Как ви се струва за първите 15 минути игра? Лично на мен тогава главата ми гръмна, разбрах, че това е нещо, което не съм играл досега и ще изживея тази игра, както никоя друга досега. Но за това после. Още сме далеко от финалните думи.\nYou destroyed everything! Everyone! But not me! Fight me now!\nРед е на бойната система. Тя е следващото нещо, което трябва да усвоите - след шока, че прогресът ви може да бъде изтрит, разбира се.\nБойната система не е сложна. Като цяло се състои от лек и тежък удар, блокиране на атака и търкаляне за избягване на атаки. Толкова. Просто и ясно. Разбира се могат да се правят някои специални атаки или чрез добър тайминг и редуване на ударите, или чрез задържане на бутоните, но няма да навлизам в подробности. Ще ги оставя сами да ги разучите, защото някои от тях са изпълними в различни етапи от играта, и няма как да не спойлна ако навляза в подробности.\nДругото което веднага ми направи впечатление е колко бързо реагира бойната система. Натискате даден бутон, и Сенуа почти веднагически реагира на вашия екран. Няма забавяне, няма лаг. Виждате враг вече замахва към вас с меча си, няма проблем, натиснете бутона за блокиране на атака, и веднага ще блокирате. Буквално мигновена реакция. Изцяло отсъства лаг в бойната система, не само за вас, но и за вашите опоненти, така че както вие можете да парирате мигновено удар, така го могат и те. Много добре свършена работа като цяло. Да, не е сложна, но за сметка на това лесно се помни, не се чудите кой бутон трябваше да натиснете. Проста и много добре работеща, което ме връща на думите ми за разнообразието на врагове. Простотата на бойната система е и нейния голям недостатък. Просто не позволява да се сражавате с врагове, които ходят по тавана или пропадат в пода да речем. Не си представяйте бойна система тип Devil May Cry или God of War. Тук се залага най-вече на прецизността и точния момент за удар - така наречения тайминг. Така казано битките изглеждат еднообразни, но това съвсем не е така. Когато схванете алгоритъма на поведение на противниците играта ви изненадва, като ви дава различен типове врагове. Като визия изглеждат много близки, но поведението им е различно. И когато свикнете с новия противник, изненада, играта ви изправя не срещу двама, а срещу 5-ма и ви се завива свят. Не е проблем, но не забравяйте - всеки път, когато враговете ви надвият, онова черното нещо по ръката на Сенуа се качва към главата й… изтриване на прогреса, нали се сещате?\nЕто за това всеки провал в битка може да ви коства прекалено много. Разбира се, за да не ви е прекалено лесно, този ефект съществува и ако се провалите в изпитание тип пъзел. Например преминаване през лабиринт. Проваляте се, опитвате пак, но следва кът сцената с наказание за провала. Без значение дали ще паднете в битка или ще се провалите на пъзел, наказанието е неминуемо и виждате как бавно Сенуа се доближава до мрака… или той към нея.\nКато стана въпрос за пъзели, тези тип лабиринт не са единствените. Понякога трябва да отключите врата, като намерите определени символи в обкръжаващата ви среда. Тази механика може да е доста изнервяща за някои играчи. Например въпросния символ се крие във формата на сянката до вас или във формата, която се образува от дупка в стената и т.н. Търсенето и напасването на подобни символи може да е доста тегава работа в някои местности. Изисква се търпение и не малка доза въображение, защото в повечето случаи не търсите символ, който просто е там, а трябва сами да намерите начин да го визуализирате. Например търсите символ, но той се вижда като такъв само когато застанете на определено място и фокусирате камерата да погледне през няколко предмета в далечината, които насложени правят въпросния символ. Не е сложно, но понякога може да е много досадно и да ви отнеме доста време. Е добрата новина тук е, че нямате ограничение и можете да ги търсите колкото време искате.\nРедно е да отбележа също, че тази игра не е RPG. Тук нямате инвентар, не събирате нищо. Без колби, тревички, гъби (е Сенуа може да ги е взела предварително), ресурси, пари, монетки, книги и т.н. Тук водите битка в отвъдното за да спасите Дилион и за целта трябва да се преборите с демоните, а те не всички са около главната ни героиня, ако ме разбирате. В играта няма и показател за кръв или живот. Колкото повече щети понасяте в битка, толкова девойката е по-малко подвижна, а камерата се замъглява. Ако не успеете да се преборите в битка, следва гореспоменатото наказание. Това е индикатора за провал. Замъглена камера и намалена подвижност… очаквайте кофти кът сцена и се гответе да започнете тази битка отначало. Провалили сте се в лабиринта, понесете наказанието отразено на дясната ръка на Сенуа, опитайте пак, успех.\nГоворейки за ограничение и продължаване на играта, май е време за няколко думи относно системата за съхранение на прогреса. Играта автоматично запомня до къде сте стигнали и няма нужда да се притеснявате за слотове, чекпойнти и тн. Когато решите, излизате от играта, и следващия път като я пуснете ще сте на същото място.\nНаближаваме края на това писание. Това бяха основно механиките, графиката, звука и цялостната атмосфера.\nНяколко думи за двете версии излезли първоначално. Тези за PS4 и за MS Windows. Аз започнах играта на версията за компютри. Останах изключително впечатлен от визията. Играта беше много добре оптимизирана и нямаше някакви спорадични спадове на кадрите в секунда. Доста впечатлен останах от тази версия, с оглед на факта, че играта първоначално беше обявена като екслузив за конзолата на Сони. Това ми бяха първоначалните впечатления, обаче дали, защото пришпорих моята машина до краен предел, или просто заради естеството на копието имах две изхвърляния от играта, без видима причина, или спадове на кадри. Отдадох го на въпросното копие и реших все пак да си купя играта за PS4. Визията съвсем леко отстъпваше на тази за Windows. Разликата не е толкова голяма, но се забелязва, айде да кажем, че е пренебрежимо малка. Във версията за конзоли има моменти със спад на кадри и то най-вече при битките с много врагове. Или с други думи във възможно най-лошия възможен момент. За секунда две, конзолата успява да навакса и нещата се връщам към нормалния ритъм на игра, но може да са напълно достатъчни и без да видите да ви нанесат много неприятен удар. Аз играх Hellblade на обикновената PlayStation 4. Към играта обаче е добавена поддръжка за висока резолюция и 60 фрейма в секунда за PS4 Pro, така че при нея едва ли ще се наблюдават подобни аномалии и спадове на кадрите. За обикновената конзола трябва да отбележа, че тези проблеми не са константи, тоест са като цяло на случаен принцип. При няколко преигравания на една местност, не е гаранция че ще попаднете на подобна графична аномалия пак. Е, предвид визията на играта, и липсата на каквито и да визуални гличове, няколко спадания на кадри не са болка за умиране и няма нужда да се оревават форуми и социални мрежи. Нищо ново и нищо което няма да виждаме за в бъдеще.\nТака, нещата отиват към заключителните думи, но преди това искам да спомена за нещо добавено в играта. Това е мини документален филм с името Hellblade: Senua's Psychosis за направата на Hellblade: Senua's Sacrifice. Показани са кадри от създаването на играта от фазите по ранен етап на разработка, до завършената концепция и крайния резултат. Този кратък филм разкрива как са реализирали съвместната работа със специалисти по ментални проблеми. Филмът съдържа страшно много спойлери и в никакъв случай НЕ ви препоръчвам да го гледате преди да сте изиграли играта.\nНапред към финалните думи и заключения.\nЗа мен това е една страхотна игра. Направена е с много внимание към детайла. Свършена е страхотна работа от екипа на Ninja Theory. Определено скоро не бях попадал на заглавие, която да ме накара буквално да спра да дишам. Играта е изпълнена със страшно много емоционални моменти. Лично за мен това е едно изцяло ново изживяване. До сега не бях играл игра в която главния герой страда от ментални проблеми и не само това, но и да чувам вътрешните му гласове, които го измъчват. Пишейки това това се сещам за друг персонаж с вътрешни гласове. Сетихте ли се? Говоря за Deadpool. Там обаче играта е толкова голяма кретения и черен хумор, че даже се кефех на тия гласове дето му дрънкат от време на време. Голям смях.\nВ Hellblade обаче се показва мрачната и тъмна страна на човешкото съзнание. Показва се (може би) това което се случва в главите на хората със толкова сериозни психически заболявания и в повечето случаи определено не е красиво. Никак даже. Това ме връща на мислите до къде ще стигне индустрията, за да ни създаде едно реално усещане във виртуалния свят. Тук не му е мястото за подобни разсъждения, но определено ме кара да се замисля, ако това е нов подход за създаване на игри, с такова психическо въздействие, до къде би достигнала геймингът? Е, ще поживеем и ще видим. Да се върна на играта за финални думи.\nОпределено играта е страхотна, доказателство е, че я пуснах за второ преиграване веднага след свършването на финалните надписи. Не казвам че е перфектна или е нещо което не е правено под никаква форма досега. Е, като изключим консултацията със психолози и психиатри. Положен е адски много труд за създаването на тази игра и това се вижда веднага, не ви трябва да играете часове, за да разберете колко много работа е свършена по Hellblade: Senua's Sacrifice. Заслужава си да пробвате заглавието.\nWhere are you now? ...a burial mound. So strange that we go to such lenghts to bury death, something so very ordinary, inevitable. It's as if we conspire to hide death, because we have no answer for it. But when it comes, and it forces itself onto our friends or loved ones, then comes the reckoning.\nИсторията и атмосферата са страхотни, но нещо битките ми се видяха прекалено фрустриращи...То реално вече всичко, което не е souls-инспирирано като битки ми е скучно и еднообразно\nРеално фокусът в играта е насочен към историята и атмосферата. Мисля че една прекалено сложна бойна система би развалила фокуса и би създала ненужно неудобство. При такава силна история е немислимо да се размива със мислене по статистики, предмети, и т.н. Така че според мен съвсем логично са избрали опростена бойна система, която не разваля емоционалния заряд на играта, и в същото време добре изпипана, за да не дразни по никакъв начин.\nНе става дума, че е проста системата. Тя и на DS на повърхността е проста - можеш да минеш играта и без да четеш статистики, по усет. Просто тук си прекалено бавен за битки с по няколко души, все едно се движиш в блато...\nОткъм движение на героинята да. Малко е бавно, но лично на мен ми създава усещането за предпазливост и плахост в движенията. Не знам може би прекалено буквално приемам нещата. Но пък откъм реакция е мигновена, без дилей, натискаш бутом и нещата се случват.\nЩе взема да я доразцъкам пак, може нещо да не съм дооценил битките\nДействително игра - шедьовър, много често изглежда като симулатор на различни психични състояния, но в никакъв случай никой да не си мисли, че няма да попадне на геймплей и здраво натискане на бутони до нейното превъртане. Все пак трябва да се има предвид, че върху нея са работили екип от 20 души и се предлага на по евтина цена, от почти всички други ААА игри.\nПрекрасен моушън кепчъринг, а тук дори може и да се говори за сериозна актьорска дейност в драматичното изкуство и от все пак не от страна на професионален актьор, което напомня до голяма степен за независимо кино, режисирано от човек, който подбира за целта непрофесионални актьори.\nДа, играта не е пълна с тонове съдържание, но паралелно с това от други места ни заливат с изкуствено удължен геймплей и повтарящи се светове, докато тук на всяка минута имаме уникални нови локации и усещания. Враговете са почти едни и същи, но интуитивните битки винаги ни поднасят зрелища, винаги се наслаждавам от всеки успех и се опитвам да се поуча от всеки провал. В интерес на истината босовете бяха интересни, но не бяха някакво огромно предизвикателство. Точно на този тъмен лабиринт май умрях повече от очакваното, докато не му схвана цаката.\nКонцепцията в играта до огромна степен покрива моите разбирания относно човешката природа, която е съвкупност от десетки, стотици Аз-ове с тази разлика, че не е задължително да ги чуваме под формата на гласове, освен ако вече хептен не сме се бъгнали. Нещо което преди около столетие изследва П.Д. Успенски. Всеки от нас е изпитвал тънкия момент между намерението и извършването на действието, когато нещо ти подсказва: Направи го! Абе не го прави! Абе трай си! и т.н.\nТочно поради добре свършената работа, Нинджите трябва да продължат да реализират собствени творчески проекти, а не да влизат в сянката на отдавна утвърдени поредици, защото с Devil May Cry си направиха лоша услуга.\nА що се касае до музиката, лично имам неприязън към проекта Combichrist (за онези, които са пуснали дълбоки корени в индъстриъла и не приемат някои отвеяни нови течения), но работата на Нинджите с Анди бележи нелоши резултати. Хубаво е, че отново са заедно, това говори за лоялност.\nМного съм съгласен с теб, или ти с мен. Играта наистина е изпипана, и момчетата и момичетата нинджи много са се постарали.\nНо ме накара да се замисля за Аз-овете. Това е факт, и ги има всеки от нас, едни повече, други по-малко. Но каквото и да си говорим е кофти ако ти говорят, и отговарят. В тази игра това е основен акцент, и не е лошо да се замислим, че в тези времена всички не сме много далеко от това, гласовете в главите ни да не са само съвест и желания, а нещо много по-мрачно и зловещо.\nНяма да задълбавам, но играта наистина е много добра, и си заслужава да се пробва.


Nina Ricci L’Extase Caresse de Roses EDP за жени\nтози чувствен цветен парфюм дължи славата си на кралицата на цветята – розата. Розите са емблематичен символ на любовта, така че един цветен парфюм с ароматна нотка роза в сърцевината му ще разтопи сърцето на любимата жена – точно като букет кадифени наситено червени рози!\nGivenchy Play For Her 2014 EDP за жени\nтози парфюм принадлежи към ароматното семейство на ориенталски цветни, а неговата най-отчетлива флорална парфюмерийна нотка е орхидеята. Сладкото, подобно на ванилия ухание на орхидея, ще ви накара да се почувствате по-добре, ако сте напрегнати или страдате от постоянно главоболие или мигрена. За да постигнете още по-добри резултати, освен да се поглезите с парфюм с нотката орхидея в него, можете да си вземете една орхидея и за вашия дом – комбинацията от нейния божествен аромат и изящен вид ще ви помогне да се почувствате отново спокойни след дълъг ден, прекаран в офиса или в изпълнение на задължения.\nблагодарение на успокояващия аромат на лавандула, този парфюм ще намали вашата тревожност и ще ви помогне да постигнете вътрешен мир. Заедно с цялото изобилие от цитрусови нотки, плюс божур и бяла роза, този аромат ще ви накара да се почувствате така, сякаш се разхождате сред разцъфнала градина от брега на Средиземно море.\nтози цветен дървесен мускусен аромат за жени ще ви накара да се почувствате женствена и елегантна като листенцата на момината сълза, една от най-осезаемите средни нотки в Cacharel Noa EDT за жени. Точно като невидим воал, деликатното ухание на момина сълза ще донесе със себе си положителни чувства и скъпи спомени, които ще държат усмивката на лицето ви през целия ден.\nHermes Terre D’Hermes Eau Fraiche Tres EDT за мъже\nсвеж и лек, този парфюм със здравец сред средните нотки е идеален за пролетно-летния сезон. Той е ненатрапчив и може да се носи по много поводи! Ароматът на здравец в сърцето на композицията ще повдигне настроението на мъжа, който носи парфюма, напомняйки му, че спокойствието е също толкова важно в живота на мъжа, колкото и изкачването по корпоративната стълбица.\nтози унисекс аромат е събрал цял букет от цветни нотки в себе си (лотос, божур, зюмбюл, ирис и др.). Такъв аромат ще се хареса на мъжа, който е стресиран по време на работа, работи дълги часове и няма енергия сутрин. Цветният букет в композицията на аромата ще намали тревожността, ще повиши продуктивността, ще насърчи креативността, а дори може и да подобри паметта!\nдруг мъжки аромат на базата на флорални нотки е Cerruti 1881 Pour Homme EDT за мъже. В неговата композиция ще откриете лавандула, бергамот, карамфил, роза, момина сълза и иланг-иланг. Тази комбинация със сигурност ще донесе глътка жизненост и усещане за хармония на мъжа, който носи аромата. Естествено свеж и дискретен, този мъжки аромат е чудесен избор за пролетен парфюм!


Надуваем SUP борд Aqua Marina Vapor 300 | YAKO.BG\nКод: SP 3310\nМесечна вноска от 61.79 лв.\nВноска: 229.18 лв.\nВноска: 227.29 лв.\nВноска: 228.61 лв.\nВноска: 43.4 лв.\nВноска: 34.2 лв.\nНадуваем SUP борд Aqua Marina Vapor 300 е универсална дъска за начинаещи и напреднали гребци. Технологията Drop Stitch поддържа формата на дъската. Kick гумена подложка в задната част улеснява контрола при завои и вълни. EVA покритие за по-добро сцепление и комфорт. Дръжка за лесно пренасяне. Място за багаж с ластик в предната част. Педълборд / SUP борд Aqua Marina Vapor 300 е в комплект с удобно Sports III телескопично гребло, сак за транспортиране, ръчна помпа с двупосочно действие Aqua Marina, предпазна каишка и финка. D -Ring в задната част за закачане на предпазаната каишка. Товароносимост 100 кг.\nРазмери : 300 x 76 x 12 см\nТегло : 8,2 кг\nОбем : 220 л\nТовароносимост : 100 кг


Модерен балет, хип-хоп, джаз и латино ритми представя русенския балет "Откровения" | Kafene.bg\nСлед премиерата на „Откровения” в Русе /на 29 април – Международният ден на танца/, критиката възторжено отбеляза, че „този спектакъл показва в едно ново амплоа русенския балет – на границата между екстаза и напълно овладения език на човешкото тяло, който е безграничен.\n… Това беше овладяна стихия, еманация на танцуващото въображение, освободено от постулатите на класическия балет, освободено да мечтае и да твори, докато танцува, докато превежда езика на тялото на езика на емоциите и чувствата, в синхронизирана подборка на музикалните парчета, върху които се играеха етюдите. Беше безумно върховно /insanely supreme, както би се изразил покойният Стив Джобс, таткото на Apple/ усещане за вибрация от сцената към публиката и обратно към сцената…..” – Пламен Калинов, в. „Бряг”, 1 май 2015.\nСпектакълът Откровения на Държавна опера – Русе е калейдоскоп от различни танцови техники и светоусещания. В него са представени танцовите фантазии на четирима от най-нашумелите ни танцьори и хореографи в момента – както на българската, така и на европейската сцена. „Ангелина Гаврилова, Анна Донева, Асен Наков и Християн Бакалов сътвориха божествения огън на „Откровения” /Пламен Калинов, в. „Бряг”/. Ангелина Гаврилова е солистка на Балет Арабеск, с репертоар от над 70 роли и редица участия в различни театрални и телевизионни проекти. Преподава модерни техники, композиция и импровизация, учебна практика, специалност „Модерни танци“ в Националното училище за танцово изкуство. В танцовата си композиция от албума Тишината в мен тя ползва музика на несравнимия цигулар Гидон Кремер. С миниатюрата Молитва Анна Донева, на основата на Сюита за виолончело от Й.С. Бах, пресъздава състоянията на надежда и вглъбяване, от които се нуждае всеки в търсенето на своите съкровени мечти. Авторката е сред малцината българи, специализирали хореология и рилийз в престижния Лабан Център Лондон (Laban Centre London). Асен Наков също оформя своя творчески почерк като солист в балет Арабеск. Работи със световноизвестни хореографи от САЩ и Канада, Англия и Холандия. В своята танцова миниатюра той използва хита на Енгелберт Хъмпърдинг Сянката на твоята усмивка, невероятния глас на перуанската легенда Има Сумак и колаж от латино ритми, за да изрази сложният лабиринт от взаимоотношения между мъжа и жената. Християн Бакалов е европейска и световна звезда като танцьор, с престижни проекти във Франция, Белгия, Норвегия и САЩ. Той е автор на мъжки танц, чиято основа са емоционалните послания с вечния шансон на Au Suivant на Жак Брел.\nХудожественият ръководител на балетната трупа на театъра Силвия Томова дава шанс и на двама млади изпълнители от балета – Александър Марков и Мариян Янков, да се изявят и като хореографи. Техният хип-хоп танц Странен отряд е и с ефектното мултимедийното решение, също дело на балетен артист от трупата – Теодор Цаков.\nЕко ли е да хвърлиш бутилка с писмо в морето


Конкуренцията на българския картов пазар е слаба\nИма място за нови играчи на българския картов пазар\nКонкуренцията на пазара на кредитни и дебитни карти в България като цяло е ниска. Това заяви Цветан Кръстев, управител на Аксес Файнанс, в ефира на Bloomberg TV Bulgaria.\nСъщевременно продуктите, предлагани на нашия пазар, са съпоставими по качество с всички международни стандарти. Това резултира в намаляване на разплащанията в брой, в крак със световните тенденции.\nОсновен двигател за популяризиране на картовите трансакции остава развитието на онлайн търговията. Все пак обаче, темпът не е достатъчно бърз и страната ни изостава по този показател дори от страни в Азия и Африка, завърши Кръстев.


Оскъдната лястовича опашка е голяма пеперуда; размахът на крилата му варира между 6,5 и 8,0 cm. Неговите черни тигрови ивици са на фона на крилото, който варира от доста ярко жълто в първото пило до почти чисто бяло при пеперудите от второ пило. Долните страни на крилата са оцветени много подобно на горните, но с по-малко черно оцветяване близо до краищата на крилата. Няма особена разлика в моделите между мъжете и жените.\nОсвен като скитник, летящ от Централна и Южна Европа, тази голяма и величествена пеперуда отсъства от Великобритания. Общото му наименование отразява рядкостта да се вижда във Великобритания, където ранните лепидоптери го кръстиха. Със сигурност във Франция и много други части на континентална Европа това е по-често срещана гледка от лястовича опашка, Papilio machaon , която понякога се нарича обикновена лястовича опашка.\nС изменението на климата този някога рядък посетител на Великобритания в крайна сметка може да бъде забелязан доста по-често, но в момента все още е необичайно да се види Оскъдна лястовица навсякъде, с изключение на случаен мигрант в югоизточната част на Англия. Оскъдните лястовичи опашки са много често срещана гледка в континентална Европа и Далечния изток.\nЛарвовите хранителни растения са различни видове Prunus и включват бадем, череша, черен трън и глог.\nВ северната половина на ареала си Оскъдната лястовича опашка дава само едно пило между май и юли, докато по-на юг има две или дори три пилета между май и август; оскъдната лястовича опашка може да се види на крилото до края на септември или началото на октомври, в зависимост от местоположението.\nТъмнокафяви, когато са много млади, гъсениците скоро стават яркозелени и развиват фини жълти гръбни и странични ивици.\nТози вид зимува в стадия на кученцето си в кафяв кафяв хризалис; обаче, когато се появи по-ранно лятно пило, хризалите са зелени (и следователно добре замаскирани на фона на листа).


Цена: 2900 лв. 45.50лв.\nЛайф Лайт Ацетил L-карнитин е един от най – чистите L-карнитин продукти на пазара. Приемането му подпомага загубата на тегло, като подпомага транспортирането на мазнините. Една от основните му роли е да превръща мазнините в енергия.\nЛайф Лайт Ацетил L-карнитин – за стегнато и оформено тяло.\nОфертата е предоставена от хранителни добавки\n03 : 06 : 03 : 44