forum.lex.bg • Виж темата - Бракуване автомобил без регистрационни номера\nКазвам се Емил Ячев и съм от гр. Плевен.\nНа 23.12.2015 год. на автомагистралата Белград - Ниш в Сърбия претърпяхме тежка автомобилна катастрофа с цялото ми семейството. Аз шофирах през Австрия и Унгария и за де ме отмени автомобила управляваше синът ми: Николай. Сръбските полицаите ми обясниха, че законът при тях е бил, че при пътнотранспортно произшествие се отнемат регистрационните номера на колата. До 2, 3 месеца трябваше да пристигнат в Република България, там откъдето са издадени в - КАТ Плевен. Проверявам всеки месец, но вече година и половина номерата ги няма. Имам документ за отнетите номера, но всеки път в КАТ любезно ми обясняват: двата талона и двата номера и го бракуваме веднага. Така че аз не мога да си бракувам автомобила и да го сваля от данъчна служба. Не знам към кого да се обърна за помощ и да проверя до къде са се придвижили и дали изобщо са изпратени. Може и с години да не пристигнат, но данъците си вървят. Посъветваха ме от кварталния по район да взема бележка за изчезнали регистрационни номера и с тях можело да се бракува. Срещнах се с него и му обясних откровено всичко. Да, наистина е така, но за да ми издаде такъв документ, аз трябва да пусна заявление от мое име. С издаването на такъв документ от него се задейства цял отдел „Издирване“. Ако регистрационните номера дойдат след 2, 3 или незнам колко си години такъв акт щели да ми тръснат за лъжепоказания, че не си струвало. По-добре да чакам и да си плащам данъците. А май на платените данъци разчита цялата ни държава и правителство, а?\nПриемам всякакви съвети и препоръки, различни от досегашните.\nС уважение и очакване: Емил Ячев\nRe: Бракуване автомобил без регистрационни номера\nот ivanov_p » 07 Юни 2017, 09:10\nОтивате в КАТ и там ще ви кажат какво трябва да направите. Таксата е към 15-20 лв., времето около час. Издават ви две бележки с които отивате в общината. И без обяснения, че няма кой да ги слуша - автомобилът го няма и не знаете къде е, затова искате да се спре от движение и да се отпише.\nот jhoro » 09 Юни 2017, 22:14\nСамо да вметна. Миналата година бракувах един автомобил, но аз носех и номерата, и талоните.\nМалкия талон и рег.номера се прибират, а на големия талон се отбелязва бракуван.\nИ по-интересното. При отиване в служба Местни данъци в Общината - разбрах, че те вече са уведомени от КАТ по служебен път. И на практика няма нужда аз да ги информирам.\nот stef899 » 18 Юли 2017, 20:27\nОТИВАТЕ В ПОЛИЦИЯТА ..ПОПЪЛВАТЕ ЧЕ СЛЕД КАТАСТРОФА СТЕ С ИЗЕТИ ТАБЕЛИ В СЪРБИЯ,ПРИЛАГАТЕ БЕЛЕЖКА ..ПЛАЩАТЕ 2,50+6,50ЛВ ТАКСА ЗА БАНКАТА /ЗАВИСИ КОЯ БАНКА ,АКО Е ВАЩА Е ПО МАЛКО /ТАКСАТА Е 2,50ЛВ ,НОСИТЕ КВИТАНЦИЯТА И ТЕ С ВАШАТА ДЕКЛАРАЦИЯ ЧЕ НОМЕРАТА СА ИЗЗЕТИ /ИЗГУБЕНИ /В СЪРБИЯ ВИ ДАВАТ НОМЕР ЗА В КАТО НА ЕДНА БЕЛЕЖКА ..ТАМ С ГОЛЕМИЯ ТАЛОН И Л.КАРТА/И АКО ИМАТЕ МАЛЪК ТАЛОН / НА ГИЩЕТО ЗА БРАКУВАНЕ ЗА 10 МИН ВИ БРАКУВАТ ...ПОДИСВАТЕ ОКОЛО 5-6 РАЗНИ ДЕКЛАРАЦИИ /КЪДЕ Е КОЛАТА НА ГАРАЖ , В КОЙ ГРАД ...И ОТ ТОЯ РОД ПОДПИСВАТЕ И ВИ ДУПЧАТ ТАЛОНА ,ПИШАТ КОЛАТА ЗА СКРАБ ЛИ Е /АКО Е ТРЕБВА БЕЛЕЖКА ЗА ТОВА / АКО Е В ЧАСТЕН ИМОТ ,ПИШАТ В ЧАСТЕН ИМОТ /ПЛАЩАТЕ И ТАМ ОКОЛО 2-3 ЛВ + ТАКСАТА НА БАНКАТА ....И С ПОСЛЕДНАТА БЕЛЕЖКА ЗА ВСЕКИ СЛУЧЕЙ В ДАНЪЧНАТА ...\nПРОЦЕДУРАТА Е ЧЕ ЗА КРАТКО ОТ ПОЛИЦИЯТА ДО КАТ ПРОВЕРЯВАТ КЪДЕ ИЗЛИЗА ЛИ КОЛАТА В ИНТЕРПОЛ ... /АКО СА ИЗГУБЕНИ НОМЕРАТА .. ПРИМЕРНО И ТОВА СИ Е ОБМЯНА НА ИНФОРМАЦИЯ ЗАРАДИ ТОВА ЧЕ ГИ НЯМА НОМЕРАТА ...,НО МИСЛЯ ЧЕ С ВАЩА БЕЛЕЖКА Е СА В СЪРБИЯ НЯМА ПРОБЛЕМ СЛЕД КАТО Я ПРИЛОЖИТЕ КОГАТО 1 ВО ПОПЪЛВАТ В ПОЛИЦИЯТА ОБЯСНЕНИЕТО ТЕ СИ ЗНАЯТ ИМАТ БЛАНКА/ТОВА Е 1 ТА СТЪПЛА ,ПОСЛЕ В КАТ\nДНЕС ПРАВИХ ТОВА ЗА 1 ЧАС ВРЕМЕ ....\nРегистриран на: 18 Юли 2017, 20:12


Счетоводство на лекарска практика - AccountingAcademy.bg\nСчетоводството на медицинската практика е от жизненоважно значение за финансовия успех на всяка здравна организация. Счетоводството на медицинската практика включва разнообразни задачи - от създаването и поддържането на точни финансови документи до изготвянето на данъчни декларации. Въпреки че може да изглежда като трудна задача, работата с квалифициран счетоводител може да ви помогне да гарантирате, че вашата медицинска практика ще остане в стабилна финансова основа. Освен че е в крак с последните промени в счетоводството в здравеопазването, счетоводителят може да предложи и идеи за това как да подобрите крайните резултати. Партньорството с реномирана счетоводна фирма е важна стъпка в осигуряването на финансовия успех на вашата медицинска практика.\nВъпроси и отговори свързани с "Счетоводство на лекарска практика":\n01Какво представлява счетоводителят на медицинска практика и с какво се занимава?\nСчетоводител в медицинска практика е лице, което отговаря за финансовите аспекти на медицинската практика. Той осигурява финансово управление и анализ на лекарите и другите служители на практиката. Освен това помага и с данъци и осигуровки. Работата на счетоводител в медицинската практика включва предоставяне на консултантски услуги на лекари по счетоводни, одиторски, данъчни и застрахователни въпроси. Те също така отговарят за управлението на финансите на офиса, като поддържат записи, изготвят бюджети, извършват анализи на рентабилността и разходите, изготвят финансови отчети и отчети за кредитори или инвеститори, както се изисква от закона.\n02Как да изберете правилния счетоводител за вашата медицинска практика\nКогато става въпрос за избор на счетоводител за вашата медицинска практика, има няколко неща, които трябва да имате предвид. Първо, трябва да се уверите, че счетоводителят има опит в работата с медицински практики. Това ще гарантира, че той е запознат с уникалните счетоводни предизвикателства, свързани с управлението на медицинска практика. Второ, трябва да се уверите, че счетоводителят е запознат с всички последни промени в областта на медицинското фактуриране и кодиране. Това ще ви помогне да гарантирате, че практиката ви е в съответствие с всички най-нови разпоредби. И накрая, трябва да се уверите, че счетоводителят е човек, с когото се чувствате комфортно. Това включва добри комуникативни умения и възможност да отговаря на всички ваши въпроси. Като отделите време за намиране на подходящия счетоводител за вашата медицинска практика, можете да се съсредоточите върху това, което е наистина важно: осигуряването на отлични грижи за пациентите.\n03Вземания по сметки\nВ света на счетоводството на медицинската практика вземанията са важен компонент. Тези сметки представляват средствата, които са били платени на медицинския кабинет от неговите пациенти или застрахователни компании, но които все още не са събрани в пълен размер. Поддържането на точни и актуални записи е от съществено значение за осигуряване на достатъчно парични средства в наличност за покриване на всички необходими разходи - от заплати на персонала и разходи за помещения до закупуване на консумативи и оборудване. Поради това медицинските практики често разчитат на специализиран софтуер или други финансови инструменти, които им помагат да поддържат организация и да определят приоритетите на своите вземания. Чрез внимателно управление на този аспект от финансите си практикуващите лекари могат да гарантират, че практиката им работи гладко и остава финансово стабилна във времето.\n04Ползите от използването на счетоводител за вашата медицинска практика\nЗа всяка медицинска практика е важно да има надежден счетоводител. Счетоводителят може да ви помогне да управлявате счетоводството и финансите си по систематичен начин, като ви позволи да идентифицирате тенденциите, да установите нецелесъобразното изразходване на средства и в крайна сметка да подобрите финансовото състояние и устойчивостта на вашата практика. Освен тези практически ползи счетоводителят може да предложи и безценни съвети за стратегически решения както от бизнес, така и от правна гледна точка. Независимо дали става въпрос за създаване на системи за фактуриране или за договаряне на условия за плащане със застрахователи и други доставчици, наличието на опитен професионалист на ваша страна може да има решаващо значение. Така че, ако искате да издигнете медицинската си практика на следващото ниво, помислете за наемане на счетоводител още днес!\nМедицинското фактуриране е процес, който започва с отчитането на услугите, предоставени на пациентите от медицинската практика. Обикновено това включва изготвяне на фактури, в които се посочват предоставените услуги, датите на извършването им и свързаните с тях разходи. След това тези фактури се изпращат на пациентите, които са отговорни за плащането им. В някои случаи пациентите могат да имат застраховка, която покрива изцяло или частично разходите за лечението им. В тези случаи медицинската практика ще работи със застрахователната компания, за да получи възстановяване на разходите за предоставените услуги. Медицинското фактуриране може да бъде сложен и отнемащ време процес, но е от съществено значение за гарантиране, че медицинските практики получават компенсация за грижите, които предоставят.


Евдокия Борисова - Към романа-картина "Името ми е Червен" - десет години по-късно\nКЪМ РОМАНА-КАРТИНА "ИМЕТО МИ Е ЧЕРВЕН" - ДЕСЕТ ГОДИНИ ПО-КЪСНО\nПредизвикателно, съживяващо, "приятнострашно" е всяко връщане към текстовете на Орхан Памук. Не само за фанатичните му изследователи, към които се числя и аз, но и за читатели и почитатели, които, възползвайки се разточително от времето си, обичат да препрочитат дебели романи. Ще попитате, защо пък страшно? Реален е страхът от разочарование при поредния прочит на шедьовъра ("Истанбул", "Сняг", "Музей на невинността", "Черна книга", "Бялата крепост"), от евентуален досег с несъвършенството на недоизказаността на недовършения шедьовър ("Странностите на ума") или с откровената издънка, усъмнила ни дори в реалното си авторство ("Червенокосата"). Метатекстовете върху Памук на български не са чак толкова много, интертекстуалните изследвания, които фокусират изкуства от различни редове в една творба също. Затова книгата на Маргарита Серафимова "Името ми е Червен". От османската миниатюра до постмодерния роман" моментално прави впечатление още с появата си. Тя се посвещава херменевтически и семиотически на безспорно най-майсторски сглобения и изваян Памуков роман, наричан от мнозина ориенталския вариант на "Името на розата". Само че този роман, въпреки безбройните си препратки и интертексти, в никакъв случай не е вариант. "Името ми е Червен", писан в далечната 1998 година и получил престижната литературна награда IMPAC през 2003, е книгата, която спечелва на Памук славата на разказваческия дар на Шехерезада; доста преди нобеловия му "Истанбул. Спомените и Градът" (2006).\nИзследването на Маргарита Серафимова е изключително полезно за изкушената публика и изследователите на турската литература и на компаративистиката с компактността на подхода си към текста на романа: като роман-картина, като енциклопедия, в която диша османското изкуство и историята, като роман на тайната и на любовта, като изтъкана мрежа от сказания, притчи, легенди, като криминале и философски трактат. Серафимова обглежда поетиката на творбата през двойната оптика на хипотетично визуалното и реално вербалното му съществуване. Тук романът, добил изключителна популярност и прославил Памук на много езици, е прочетен като картина и като разказ през призмата на рецептивистиката и структуралната семиотика. Ще си позволя да очертая и един, незаявен явно от авторката подход към романа, но пък твърде продуктивен: структурално-семиотичният фокус на Греймас, който, разсъждавайки от гледна точка на фундаменталния и на наративния синтаксис, предлага литературен и визуално-изобразителен подход към семиозиса на дадена творба, в която и героят, и антигероят ще бъде назован актант, а действието ще бъде разграничено от състоянието. Тоест, състоянието ще е подобаващо действие (името ми е Червен, аз съм цвят, аз съществувам), то ще е и реакцията спрямо конфликта, и оценката за действието. А тези трите - конфликт, реакция и оценка - ще определят формалния смисъл не само на художествения сюжет, но и на човешкия живот въобще. В структурално-семиотичния подход на Маргарита Серафимова се оказва възможно подреденото докосване до романа на Памук. Което само по себе си заслужава поздравления.\nНикога не успях да се изолирам от множествеността на текста Памук: непрестанно изкушавана, водена (или подвеждана), със сигурност обсебвана от сангвиничната динамика и обилие на посланията на неговите романи и есета, коментари и интервюта. Склонна съм винаги да ги чета и интерпретирам паралелно-едновременно като неотделим хипертекст. Затова приветствам уединението на авторката в текста на "Името ми е Червен". Макар и несъвсем уединена, защото тезите ѝ са обилно подкрепени с автотекстуални аргументи и екземплуми от автобиографичните "Други цветове" и "Истанбул. Спомените и градът". Тя смело посяга към най-яркия от "цветните романи" (М. Мехмедова) на Орхан Памук, търсейки и други цветове. Тук например, признавам, аз бих потънала моментално в преспите на интертекстуалното, сравнявайки криминалните интриги и екзистенциалните любовни вопли на героите от "Сняг" и "Името ми е Червен", където аналогиите и нарочните контрасти са повече от различията (Ка е белият, от кар - тур. сняг), Кара е черният, от кара - тур. черен). Но тук задачата е друга, да се проследи пътя на въображението от филигранния рисунък на османската миниатюра до атоналните нюанси и какофонични честоти на постмодерния роман. И мисля, че настоящото изследване успешно извървява пътя си от заглавието до финалните изводи.\nПризнавам, че през всичките години, повече от десет, в които чета романите на Памук с изкушеното око на изследовател, съм търсела аргумента за и против традиционноста, дори мелодраматизма, модерността и постмодерността на писателския му рисунък. И най-съществените ми колебания по отношение на неговата постмодерност е предизвиквал романът "Джевдет бей и неговите синове". "Името ми е Червен" борави с класическите похвати на яркия и коректен рисунък, той е аристотелиански завършен като композиция и с исторически убедителен сюжетен бекграунд - все аргументи в полза на съмнението какво означава всъщност понятието постмодерен роман? Авторката на изследването залага на наблюденията си върху конструктивната фантазия на творбата, презицно обвързала множествеността на романовите послания и постмодерното разиграване на аукториалния разказвач - всевиждащ и знаещ, но разроен в множествеността на гледните точки и събран в персоната на порасналото дете на Шекюре, малкия Орхан. Същият този Орхан, който непрекъснато си играе с нашите очаквания и нерви, с нашата наивна доверчивост и медийна информираност. Разказвачът Орхан, порасналият Орхан, писателят, "преживял наистина" историите, които разказва, наднича от финалните страници на почти всеки свой роман, от есетата и интервютата си, той като че ли се чувства длъжен непрестанно да обяснява.\n"Името ми е Червен", както впрочем и "Бялата Крепост", и "Черна книга", и "Музей на невинността", и "Сняг" буквално преливат от алюзии и цитати, те са съзнателно вписани в мейнстрийма на това, което наричаме световна литература. В "Името ми е Червен" главният герой Кара (Черен) и неговият антагонист или пък протагонист Червеният (доминантният цвят в рисунките на старите хератски майстори, стихията, кръвта, субстанцията на живота, творчеството) се надпреварват за надмощие и влизат в директна схватка на метафизично, но и на действено-сютжетно ниво в романа. Цветовият контраст червено и черно би тласнал лековерният тълкувател по повърхността на литературното клише, от подобна простъпка го предпазва интенционалният превод на Розия Самуилова (едно неочаквано преимущество сред множеството недостатъци да правиш литературознание върху преводна творба), която избира да не преведе името на героя, така, както постъпва с всички останали лични имена и прозвища: Щъркела, Маслината, Пеперудата, Дяволът, Смъртта, Лелин ефенди, дори Финяга (Зафер) ефенди. Маргарита Серафимова умело се изплъзва от тази уловка, в която, признавам, аз съм попадала. Защо героите се казват така и какво от това? Как името прави действието и е отговорно за него? Думите ли назовават нещата (Фуко) или обратно? Аз съм който съм или как магията на назоваването режисира живота? Nomen est Omen.\nТози роман на Памук обаче е безспорно изкушение за изследователя на визуалните изкуства и Маргарита Серафимова тръгва именно по тази продуктивна линия. Някога Кристо Явашев твърдеше, че думите са нищо, визуалното изразяване е всичко. Във визуалните изкуства няма смисъл, настояваше той, не търсете логика, свързаност и разказ; там има пропорции, цветове, движение, овладяване на пространството. Има ситуация. Ситуация без смисъл? Или може би някакъв вътрешен, неизразим с думи смисъл, но не и наратив. Едва ли. Та нали животът ни е разказ, светът е разказ - нелогичен, мистериозен, защото "истинската мистерия на света е видимото, не невидимото" (Уайлд).\n"Мисля се за рисунка, когато съм писане. Мисля се за писане, когато съм рисунка", твърди Памук художникът и писателят в есето си "Смисълът". Настоящото изследване започва с този провокативен епиграф и той го снабдява със солидни аргументи, защото резонира репликите на героите си, обживели диахронията на османските времена, световете на миниатюрата, хрониката и постмодерния разказ. Но не е съвсем прав, когато твърди, че трябва да решим дали да го четем или разглеждаме; дали е вещ или смисъл, буква или рисунка, разказ или багра. Защото едното не изключва другото, то е. Нарацията не изключва дескрипцията в живописта и в литературата. А екфразисът и хипотипозата са реципрочни упражнения по въображение и наблюдателност. Романът "Името ми е Червен" подсказва именно тези паралелни механизми на разказването, откривайки ги и в платната на ренесансовите майстори, и в разюзданите фантазии на Йеронимус Бош, и в източното спокойствие на Бехзад от Херат.\nВпрочем при Памук казусът художник или писател ще бъде буквално артикулиран във финала на романа "Истанбул. Спомените и Градът". Изкушавам се да припомня констатациите, натрупани от опита на фланьора, които получават своя синтез в концепцията на художника, който решава да стане писател, а гледането на картини позволява на автора да открие своя сюжет. Дали той му принадлежи обаче, е въпросът, дали е негов, или на картината? Този отговор търси и Кенет Кларк в "Когато гледаме картини"; този въпрос е фундаментален във визуалните изкуства въобще - особено във фотографията в зората на нейното раждане като изкуство. Памук много добре знае това, той се изявява и като автор на фотоизложби (първата му самостоятелна фотоизложба имах удоволствието да видя в Истанбул през пролетта на 2019). На кого принадлежи картината и изобразеното на нея? Кой в крайна сметка ще вземе душата на модела? Кой е Създателят и кой Арахангелът?\nВъпросът Кой задава всеки уважаващ себе си автор на криминални романи. Така всеки изследовател на романи, "с лупа в ръка", тръгва да разнищва тайната на романовата поетика и да дири смисъла. Щъркелът, Пеперудата, Маслината, и най-префиненият от тях, с тромавото преводно име Финяга, "неповторими образи в духа на западната живопис" (Серафимова), се изправят пред очите ни в причудливи силуети, като че излезли от платната на екстатичния Бош, хора с човки, дълги крака, нокти и пера, с крила и власинки, но въоръжени с палитри и четки, с пера и шила за самоослепяване, но и с ножове. "Изоморфизмът" на Памуковия роман (обектът на книгата е и неин метод), според който дори имената на героите носят актантен смисъл, тук все още остава неразгадан. Влюбеният Кара е черен от тъга, от хюзун, той наистина страда от несподелена любов (карасевда). Героите рисуват с имената си, те са своеобразни стилизирани елементи, орнаменти от рисунъка. Героите са художници и писатели, изследователката ги разпознава и като "хората-разкази" (Цв. Тодоров).\nКнигата на Маргарита Серафимова е в две части, като тръгва от романа като картина, вглежда се в неговите територии на сетивата, на обозримото-непознато, след което се вглежда в него като енигма, роман на тайната, на каузалните връзки, на онова, скритото зад кадър (знаем, че Памук е изкушен освен от изобразително изкуство и фотография и от киното, литературно обговорено в кинематографичния "Музей на невинността"). Първото четене е лъжовно обозримо, плоскостно, по хоризонтал и вертикал, подобно на рисуване на османска миниатюра. Второто е дълбинно, то разплита криминални и сюжетни загадки, наподобява влизане в коридори, лабиринти и тайници, то е четене на знаци, четене-съзерцание-тълкувание. Във второто четене откриваме авторефлексивния Памук, който се превъплъщава, въобразявайки се ту в Пол Остър, ту в Умберто Еко, но не бива да му се доверяваме съвсем, понеже сам той ни е предупредил, че е от измамната зодия Близнаци ("Сняг"), които обичат да лъжат, но не от лошо сърце, а защото никога не са сами. Така мотивът за двойника-автор и персонажното двойничество ще се превърне в изследователска нишка и на настоящото изследване.\nМаргарита Серафимова се впуска в многопосочни тълкувания на романа като "мултисензорен албум", композиран от разнообразни сетивни усещания, отключвани едно от друго чрез словото. Очевидно самият роман се превръща и за изследователя, и за читателите в урок по херменевтика, но и в урок по компаративистика, в урок по модерна жанрология, вгледана в разнообразни дискурсивни практики. Авторката акцентира върху паралелното тълкуване и следване на модуса любовен роман през класическата епическа поема и епизирането на любовта в източната традиция (любовта на Кара и Шекюре е положена върху архетипа на Хосроу и Ширин), както и върху модуса пиктурален роман (разказ за живота на картини и художници), съответно върху езиковите прояви на разнообразните пиктурални жанрове от живописта в романа (портрет, автопортрет, ателие, изброявания, списъци, музейни сбирки). Смея да вметна тук колко плътно автобиографично преживяно и литературно въобразено е всичко това у Памук: и разказите за картини и художници, и театрализирането и кинематографичността на любовните сюжети (скандални, инцестни, друговерски), и естетизираната шизофренност на другия в мен, преследвача и сянката, на фетишизирането на вещите в музейната страст и фанатичното писане на книгата на живота. И така е във всичките му романи, без изключение. Въобще Орхан Памук е някаква много странна и екзотична симбиоза от постмодернизъм и консервативна класика, някакъв много закъснял енциклопедист, който си играе и с постмодернизма, съвсем в духа на зодия Близнаци разиграва всички нас, които влюбено и лековерно му се доверяваме, намеквайки ни, че извън прашния музей на литературата има нови територии и други цветове. И вероятно трябва да избодем очите си, подобно на неговите хератски герои, за да ги видим?\nКнигата на Серафимова залага на добросъвестното вглеждане в онзи изобразителен план на творбата, разсъждавайки върху философията на рисуването и избора на цветове като светогледна норма, като постигане на смисъла на живота. Тук ще стане дума за рисуването в перспектива и със светлосенки като философски избор, то е субективно рисуване на един индивидуален, несъвършен и незавършен свят, какъвто е нашият европейски свят. Толкова различен от османското плоскостно рисуване с ярки завършени цветове и вертикални обеми и пропорции, вертикалното конструиране на един йерархизиран човешки свят, устремен към божественото. Светът на сигурната, непоколебима вяра на Изтока, застанала опасно близо до фанатизма - срещу вярата на съмнението в нюанси и светлосенки, обърнала поглед към света на човека. Мъдростта на Запада, изтъкана от кризи. Или пък точно обратното? Мъдростта на теософията срещу наивитета на антропоцентризма? Метафизичният османски човек или диалектичният европеец, кой е прав, а кой е по-щастлив? Единият иска да се преоблече в одеждите и да се размени с другия (мотив от "Бялата крепост", който срещаме и в "Името ми е Червен"). Всеки иска да поживее в чужда кожа нечий друг живот.\nРазсъждавайки от позицията на литературовед и изкуствовед, Маргарита Серафимова отбелязва, че проблемът за перспективата в изкуството, споделена и по страниците на романа на Памук, всъщност е светогледен въпрос. Венецианската срещу османската живописна школа е антиномия, която исторически и географски е поставена в полето на културата, а рисуването по вертикала освен обективните критерии на своята средновековна давност (та нима не изглеждат по този вертикален начин и Манасиевата хроника, и картините на Братята Лимбург) въплъщава и някакъв атавистичен ужас от празното пространство, предлагайки съвършената композиция на света, запълнен с детайли. (В средновековната византийска миниатюра има бял фон и много празни пространства!) Светът, такъв, какъвто го вижда Аллах, е пъстър, разпределен и даден за всички, мъдър и справедлив, всеки има място в него. Затова и миниатюристите са разпределени според конкретните си операции - един рисува листа, друг коне, трети хора, четвърти позлатява. Играта на присъствие и отсъствие на визуалния образ е видяна в настоящето изследване като "генеративна структура на романовия сюжет" (Серафимова): в неговото припомняне-неповторимост, фикционалност-имагинерност на любовното присъствие, на омрази и вражди. Авторката посяга (бих я насърчила да го направи по-смело) към любовния дискурс на Ролан Барт, разсъждавайки върху Памуковите дилеми за влюбването-смайване и влюбването-раздвоение по линия главно на женските образи в романа (Шекюре, Ширин, Естер), а защо не и на любовните мъжки съперничества, усещането на героите, че живеят чужди животи и философизирането на ефекта на огледалото. Защото постмодерният заряд на романа (а и на цялото романово творчество на писателя), мисля, е именно тук, в съзнателно търсения ефект на симулакрума: Аз съм имитация, но съм забравил вече на кого... Драмата на симулакрума е повсеместна драма на постмодерността, живееща с тревожното усещане за вече забравения оригинал и повторение на повторението. Обсебването от образите ни тласка към забрава на образите и вече не сме подвластни на щастието на рационалния човек да съзерцава.\nРазсъждаването в образи (по Калвино) и фантазията по картини (т.нар. двойно кодиране по Певийо) са етюди, които с удоволствие може да бъдат прочетени в настоящето изследване на Маргарита Серафимова. Османската миниатюра, а не картините на старите ренесансови майстори, всъщност е интересният жанр тук, защото балансира на границата между позволеното и забраненото, защото рисува хора, а ислямът не обича това. Творците се конкурират с Бог, възниква опасност от идолопоклонничество. Визуалното е легитимирано с идването на Христос, затова и портретът, а и като цяло живописта са патент на западния християнски свят. Портретът валоризира отделния човек, затова този жанр е съществен за Ренесанса, затова в цялата си красота и грозота, прелест и отблъскване пред очите ни се изправя, в цялото си несъвършенство той, човекът от всякакви прослойки, възрасти и социални общности. (Много полезни в този смисъл са двете фундаментални изследвания на Умберто Еко върху историята на красотата и на грозотата.) "Античният хюбрис" обаче, отбелязва прозорливо Серафимова, избликва като стихия в османския човек - творецът, дръзнал да се противопостави на нормата, именно в този роман на Памук. Затова Убиецът ни е толкова важен тук (както впрочем във всеки криминален роман), именно той е изразител на меандрите на съзнанието, което върши грях, убива, за да защити нормата и традицията. За съжаление, като част от традицията е и "несбъднатият османски ренесанс", живеенето не против, а с нормите, "изстрадвайки и Изтока, и Запада" (Серафимова). Убиецът се оказва прав, нужни са векове, за да се постигне изкуството на перспективата. Творците тук не са дарени свише с Омирова слепота, а се самоослепяват, убиват сами себе си със страха си.\nИзследователката, подобно на миниатюрист, продължава да се доближава опасно близо, взряна в лупата си, до посланията и знаците на романа. Понякога близостта обаче разсейва погледа, детайлът замъглява перспективата. Как текстът изобразява сам себе си? Това е въпросът формулиран от Серафимова, но наблюденията ѝ около "тайната книга на собствения сюжет", "миопията на близкия поглед" и "дистанцията на интелектуализма" ми звучат неубедително и признавам, малко самоцелно. Предупредих вече, че Памук обича да играе и послъгва, не питай старо, а патило, казват старите хора. А и кой творец не обича? Изследовател и романист общуват на един метаезик, подобен на игра на криеница, на котка и мишка, всяко четене е лъжа, фантазия. А когато смело прекрачваме от фикционалното в актуалното жизнено пространство, търсейки посланията на романа, говорейки за кризата на идентичността и изборите на модерния човек, на турците, живеещи "На ръба на изтока и запада" (една Памукова метафора, с която май злоупотребих преди десетина години с едноименната си книга), виждаме, от дистанцията на времето, колко много сме се лъгали. И то не, защото Памук ни е излъгал. А защото 2020 година не е 1996, не е 2006, не е дори 2010-та. И защото точно този роман на Памук, "Името ми е Червен", е най-далеч от политическите послания на всички останали негови романи, от заявените в тях (размитите вече) идентичностни кризи и нееднозначните избори на едно общество, каквото е турското. Общество, което чистосърдечно вярваше (някога, доста отдавна и твърде дълго), че стои пред съдбовен избор, който веднъж завинаги ще се случи и веднъж завинаги коренно ще промени живота му. Аналогия на подобно състояние ще открием в първото изречение на романа "Нов живот": "прочетох една книга и животът ми се промени завинаги..." (Памук). Да, ама не. Подобни кризисни избори и обрати завинаги ги има само в книгите. Темата за избора и кризите на идентичността, за самоопределенията и комплексите на нации и култури е много голяма, не ѝ е мястото да я разнищваме тук, в това херменевтично изследване. Изток или Запад е дилема, която съвсем не поставя и не разрешава нито Ататюрковата революция, нито множеството преврати след това или реформи още в султанските времена. Някога Киплинг бе казал "Изтокът е Изток, Западът - Запад и те никога не ще се срещнат." Памуковата мъдрост гласи: "На Аллах принадлежи и Изтокът, и Западът", а героите му ще възкликнат: "Аз съм Ти" ("Бялата крепост"). Предлагам да му се доверим и замълчим, ако не завинаги, поне засега по този въпрос.\nРоманът "Името ми е Червен" е нарисувана картина, а картината е разказана в роман. Османските миниатюри изразяват удивлението на човека пред света и Бога, пред въображението, което изгражда собствена вселена в творбата. Източният свят е ярък, цветен и ясен. Западният, в живописта, се оказва твърде драматичен в индивидуалното човешко преживяване на божественото, в контрастите и драматизма на ренесансовото киароскуро, в съмненията на сфумато. Писателят дълго разсъждава върху загадката на белия лист, отбелязва Серафимова, и тук се сещам за прелестната метафора от едно друго нейно изследване, за белия сняг ("Сняг") като лист, въру който писателят ще напише история. От белия лист и художникът ще възпроизведе картина, подобно на Микеланджело ще извади от белия карарски мрамор своя Давид. Романът на Памук предлага много повече възможности за тълкуване на подобия отколкото различия от типа на "просветлението и хармонията на източното изкуство и греховността и страданието в западното" (Л. Балабанова) или пък дори констатацията на мъдрия Яхия Кемал "ако имахме изобразително изкуство и проза, щяхме да сме съвсем друга нация", цитирани в настоящото изследване. Но те просто не са верни. "Името ми е Червен" е сложна плетеница от мотиви, сюжетни брънки, богато илюстрирана и оркестрирана история от истории, в които влизаш като в лабиринт, съставен от основен сюжетен гръбнак (изписването на книгата, портрета на падишаха, тайната), плюс разказаните истории на източните миниатюри, както и традиционни източни легенди; съчетани със западната нарация през различните гледни точки, през субективацията, водени от критицизма и недоверието на контрапункта. Романът е непрестанна среща на норми и тяхното нарушаване: норми на рисуване, писане и живеене - битово, любовно, творческо, социално, исторично.\nИзследователката Маргарита Серафимова ясно и отчетливо е доловила автентичната, но и отстранена гледна точка на Памук и съответно - на атмосферата на романа, движещ се между ретроспективата и проспективата. Тя констатира, че постмодерното четене няма нищо общо с "наивното" (Памук), органично, автентично четене, по детски откровено, дори бих казала оргаистично, емотивно-съзерцателно, удоволствено, табула раза четене, изчистено от предразсъдъка на предзнанието. То е противопоставено на "сантименталното" (Памук), споменно-чувственото, естетическо, изкуствено-изкусно, просветено, професионално, предразсъдъчно четене. Но дали наистина "постмодерното е несъвместимо с наивността на четенето" (Серафимова)? Защото играта допуска наивността. Ерудираното писане само по себе си отрича ли наивното четене и писане? Играта е приоритет на наивния разказвач и художник, но може да бъде плод и на дълбоко ерудитско, сантиментално светоотношение. Знаем, че постмодернът се подиграва и отрича всичко познато и установено, той си играе. Дори познатият бунт, атака, отрицание, в очите на постмодерна е вече суета и демоде. В тази теория на Памук за "наивния и сантименталния писател", ще призная, вече съвсем не съм сигурна. Затова вместо просвещенско-рециптивистичен подход към литературната творба на Памук, ще приветствам изкуствоведският, на който се доверява Серафимова, разглеждащ картината като предтекст за пораждането на дискурса, "като генеративен импулс, който задвижва съдържанието" (Серафимова), като картина, илюстрираща и наративизираща разказа. Картината в "Името ми е Червен" е провокация за разказ, анимация и вход в нечий друг разказ. Изследователката експлоатира универсалния език на визуалното в романа, езика на живописта като херменевтика, избран и от самия Памук, за да говори мимоходом и за история, и за политика, и за нещата от живота в любимия си мелодраматичен патос... Поредният Памуков капан, на който аз се хванах преди време, признавам. Капан, от който настоящата изследователска книга на Маргарита Серафимова умело се изплъзва.\n"Името ми е Червен" стои наративно-визуално между екфразиса (разказ по картина) и хипотипозата (картинното разказване). Памук обича да подчертава тази граница между изкуствата, в която е заключен да разказва и рисува. Като художник и архитект той обича галериите и музеите, затова превръща романите си в метафорични картини и музеи. Прави и истински музеи по своите романи. "Описанията картини не са невинни, те неизбежно носят някаква оценка" (Серафимова), това е така, а върху темата за невинността и престъплението разсъждават всички негови романи, независимо дали става дума за престъпление от любов или за творчески импулс, за неволен грях, за суицид или за политическо убийство. И понеже обичам да злоупотребявам с "Музей на невинността", продължавам да твърдя, че повечето сюжетни послания в романите му водят до този роман, ще отбележа само, че и Кара, и Кемал се държат като следователи-криминалисти, като учени-семиотици, те обследват и запаметяват следи, четат знаци, така се държи и Орхан в Истанбул - разчита тайните и знаците на града, неговата тъга. Героите обитават или конструират къщи-гробници, пълни с вещи със смисъл, в които намират себе си. В "Името ми е Червен" те живеят като че ли в картина, с такова усещане вървят и из града, напускат го, воюват, рисуват в ателиетата си, завръщат се, отмъщават, любят се, дори убиват като в картина. Усещаме каданса на романовата динамика, уж е много напрегнато, наситено и динамично, а всичко е толкова бавно. Затова и наблюденията на Серафимова върху пиктуралните жанрове, усвоени от романа, както и върху европейските традиции в криминалния роман, прозиращи изпод канавата на картината, тук са много на място и по същество.\nИ понеже романът е картина, ще стане дума и за антропологическите характеристики на онзи одухотворен Червен, който създава и управлява света. Ще го почувстваме със сетивата си - с температурата на кожата си ще усетим огъня му, с върха на езика си ще усетим соления му железен вкус на кръв, на страст, на маслената гъста субстанция на боята. Ще се вслушаме в обилното словоохотливо разказване - и на писателя, и на неговите изследователки, както, боя се, вече личи, и ще се окаже, че "Изтокът вече не е разказван, а разказващ, а Ориентализмът на Саид е отмъстен..." (Серафимова).\nВъв втората част изследването на Маргарита Серафимова се вглежда в знаци, детайли, следи, движейки се по червената нишка на убийството, напомняйки думите на Перес-Реверте "да изучим историята на книгата така, както се изследва престъпление". Да се фиксираме в магията на разместените цифри и числата, които бележат времето, а то може да бъде преодоляно с магията на фантазията, съветва ни авторката, припомняйки поредната игра (капан на Памук за улавяне на времето): "Казвам понякога на майка ми и брат ми, че съм пренесъл нашите години от 1950-а в Истанбул назад в 1590-а в Истанбул, запазвайки всичко непроменено...". 1591 година бележи художественото исторично време на романовата история в "Името ми е Червен".\nСерафимова полага Памук в познати и близки жанрови контексти на Агата Кристи, Артър Конан-Дойл, Ъпдайк и Баяр, говорейки за следите в текста на романа (по Гинзбург). Тя разсъждава върху любопитната методика на взирането в детайлите по метода на Морели и Фройд у Памук (макар фройдизма у Памук да е много сложна и дълга тема), за присъстващия и отсъстващ разказ, раздвоен между рационалното и мистичното (темата за мистицизма у Памук е съвсем отделна и много продуктивна), за несъвършенството, което прави стила. Разглежда естетически и методологически подходи, стратегии и повествователни техники в романа, в който героите и героините се самонаблюдават и самоанализират. Самотно като читатели или като приобщили читателите си интерпретатори, и ние се взираме като изследвачи в драмата на разказвача(-ите), в драмата на убиеца, който овладява две или дори повече идентичности, в драмата на хератския рисунък, уловил вечността, защото рисува идеални образи, в прецизността на франкския стил, реален, земен, подвластен на времето. Слепотата и раздвоението пред фантазията, зримото и смисълът срещу формата, разказвачът като миниатюрист, сюжетът книга в книгата, анахронизмът роман в писма и неговият мизансцен - множество проблеми, детайли, мотиви и гледни точки съсредоточават интерпретаторското внимание на Маргарита Серафимова, която вече захвърля лупата си и щрихира в едър план. Тук аз, както се досещате, доволна, я приветствам, уловила състоянията на дежа вю в романа (отново настоятелно отварям скобата към цялостното му творчество), се пренасям в собствено постсъстояние на изследователско дежа вю. Много лично преживяно, десет години по-късно.\nИма особена магия в четенето и писането върху текстовете на Памук. Колкото по-навътре навлизаш, толкова по-неясно става. Мистично повторяемо. Предупредих в началото - приятнострашно е.\n"Името ми е Червен" е най-изпипаната книга на Памук, най-прецизно обработеният романов разказ, отдавна заслужил свое самостоятелно литературно изследване, което на български език е вече факт. Този металитературен роман за разказването (но не като самоцел, както се опита да вмени това Тим Паркс преди време) и за изчезналото изкуство на миниатюрата, в който предизвикателно липсва дори и една рисунка, отбелязва Серафимова във финала на своето изследване, възкресява цели естетически и исторически епохи, осцилирайки по ръба на така обичаните от масовата литература жанрове на криминалето и любовния роман. "Името ми е Червен" е един от онези романи, които съжаляваш, че вече си прочел, защото никога повече няма да предвкусиш незнанието и блаженството тепърва да се потопиш във водите му. Остава утешението на препрочита, романът си е същият, но ти вече си друг. А има и трета съществена субстанция - нечий препрочит, който, безсилен да ти възвърне невинността, ти предлага божественото удоволствие от текста отново и отново. Един възможен отговор на въпроса защо все още пишем книги върху литературата.\nМаргарита Серафимова. Орхан Памук и "Името ми е Червен". От османската миниатюра до постмодерния роман. Велико Търново: Фабер, 2020, 211 с.\n© Електронно списание LiterNet, 11.06.2020, № 6 (247)


Как да декорирате стая с ниска цена - идеи и трикове, за да спестите пари\nИскате ли да добавите нов стил в стаята си, без да харчите твърде много? Тогава трябва да знаете тези евтини трикове, които ще ви предложим. Те са прости идеи, които освен това са много икономични и ще ви помогнат да придадете различно усещане на стаята си. Просто с поставяне на растения, огледала, снимки или смяна на завесите ще направят престоя ви по-различен и много по-приветлив. Ето защо, ако искате повече идеи да ви вдъхновят, препоръчваме ви да продължите в тази статия, в която ви казваме как да декорирате стая с ниска цена . Обновяването на дома ви никога не е било толкова лесно!\nУкрасете стая с ниска цена: основни съвети\nАко искате да знаете как да декорирате стая с ниска цена, трябва да имате предвид, че с прости промени можете да подновите същността на тази стая. Имайте предвид, че в една стая има някои много визуални елементи, които, променяйки ги, можете да получите нов и свеж образ. Ето някои съвети, така че можете да украсите стаята си с малко пари и да се почувствате по-добре във вашето пространство.\nПроменете цвета на стаята\nМного пъти, за да промените декорацията на стаята, просто му придайте различен цвят. Чрез обновяване на картината можем да оставим впечатлението, че стаята е различна. И това е, че картината е много важна и успява да създаде пространства с различни щрихи и есенции. Затова, ако искате да подновите декорацията на стаята си, но не искате да инвестирате твърде много, опитайте да промените цветовете. Ще видите каква голяма промяна!\nПоставете цветя и растения\nМного евтин трик, който ще ви позволи да дадете повече цвят и жизненост на стаята си, за да изберете растителност. Ако не сте много любители на растенията, нищо не се случва, можете да включите сортове, които са направени от пластмаса, но това също ще даде различен въздух на това пространство. Цветята и растенията ще донесат повече цвят, свежест и радост в стаята ви, за да изглеждат като нови. И също така и без да плащате!\nЗавесите за обличане на стаята\nЗа да декорирате стая с ниска цена, ви препоръчваме да смените пердетата. Въпреки че изглежда глупаво, истината е, че завесите имат голяма роля в малки помещения, като например стая. Ето защо, ако промените цвета или дизайна на завесата, ще почувствате, че стаята се обновява и изглежда като нова.\nИ друг от най-основните съвети, които ще ви помогнат да украсите стаята си, е свързано с осветлението. Това е много важен факт, тъй като светлината е отговорна за една или друга атмосфера. Един съвет е, че избирате да поставите нови точки на светлината или да намалите интензивността, по този начин ще създадете по-интимно и уютно пространство, в което ще се чувствате много по-добре. В тази друга статия ще ви дадем някои съвети, за да знаете как да декорирате стая при слаба светлина.\n4 идеи за украса на стая с ниска цена\nИма и някои важни елементи, които можете да поставите в стаята си, за да подновите имиджа си и да получите чист въздух, без да харчите твърде много пари . Както вече казахме, в малки пространства като стая обикновено е по-лесно да се промени декорацията с прости модификации, които ще ви помогнат да му придадете различно докосване.\nТук ви даваме 4 идеи, така че можете да украсите стая с ниска цена:\nПоставете килими в стаята си\nАко искате да дадете различно докосване на стаята си, с простото поставяне на един или няколко черги ще получите обновено пространство. Можете да изберете да поставите голям килим под леглото (както винаги е било направено), или да изберете два по-малки килима, които разграничават пространствата (зоната за спане, работната зона, зоната на килера и т.н.),\nВъзглавнички на леглото\nМожете също така да декорирате стаята си евтино, като включите възглавнички с различни форми и цветове на леглото си. Имайте предвид, че леглото е това, което има абсолютното значение в стаята и поради тази причина всяка промяна, която правите в нея, ще бъде много забележима. Ако искате, можете също да промените юрган или юрган, така че образът на престоя ви да се обнови изцяло.\nУкрасете със снимки\nДруг идеален трик за декориране на стая с ниска цена е да се включат снимки по стените. Има много начини да се украсят със снимки, като например да се създадат геометрични фигури или да се направи колаж с спомените от живота ви. Това е един от най-личните и красиви начини да направите стаята си наистина ваша, не мислите ли?\nМожете също така да изберете да създадете евтини табла за леглото, които ще дадат нов въздух в стаята ви, без да инвестирате твърде много пари. Някои елементи, които можете да използвате са бамбук, възглавници, палети, фотографски платна и т.н. Колкото по-оригинален сте с дизайна на таблата, толкова по-добре ще е стаята ви, ще видите!\nРециклирана украса за спестяване на пари\nНо ако наистина искате да декорирате стая с ниска цена, трябва да знаете различните възможности за рециклирана декорация, които съществуват. В основата на този тип декорация е фокусирането върху повторно използване на материали като дърво, палети, кутии за плодове и др., За да се вгради ново обзавеждане в дома ви, без да е необходимо да се влагат пари.\nТук ще ви дадем някои идеи за рециклирана украса, така че можете да бъдете вдъхновени:\nПлодови кутии като рафтове\nАко имате нужда от повече място за съхранение, но не искате да купувате рафтове или мебели, трябва да знаете, че кутиите с плодове могат да изпълняват тази функционалност. За да направите това, просто трябва да се измие, пясък и лак дървени кутии плодове и ги поставете на стената. Отвътре можете да поставите книги, снимки, растения ... и всичко, за което можете да се сетите!\nКлони на дървета за украса\nМожете също така да се възползвате от сухите клони на дърветата, за да украсите стените си и да получите по-селско и естествено пространство. За да направите това, трябва само да вземете клоните и да ги поставите на стената, тавана или плантатора. Вие ще успеете да създадете уютен и 100% естествен престой без да се налага да инвестирате пари. Чудесна идея!\nМожете също така да създадете спомагателни мебели (като нощни шкафчета, мебели за дрехи и т.н.) благодарение на палетите. Тези материали са много гъвкави и могат да се използват перфектно за съхраняване на обекти без да се инвестират пари. Освен това можете да рисувате палетите с ярки и цветни цветове, така че стаята ви да е по-забавна и весела. В тази друга статия откриваме как да правим мебели с палети.\n© Copyright 2021. All rights reserved. Как да декорирате стая с ниска цена - идеи и трикове, за да спестите пари


Mazovetski t rgovets na edro s meso i kolbasi\nВ Полша има безброй търговци на едро на месо, които се занимават с производство и продажба на традиционни месни продукти. Търговците на едро с месо разполагат с превозни средства, оборудвани с хладилни камиони, което им позволява да доставят пресни стоки до всяко място в страната. & Nbsp; Месото е друга дума, използвана за използване на скелетните мускули на животните с тъкани, достигащи до тях и някои вътрешни органи. Общоизвестен като месо е мъртвото тяло на представители на различни видове бозайници и птици, заклани в посоки на консумация, в резултат на размножаване или лов в естествения център.\nМесото рядко се яде сурово, т.е. веднага след убиване на животното, но обикновено се произвежда термично: варено, пържено, печено или задушено. Търговците на едро на месо предлагат широка гама от продукти, произведени главно от свинско, говеждо и птиче месо. Диетолозите разграничиха светлото и червеното месо, но това разделение напълно не зависи от цвета, то се прехвърля само към концентрацията на миоглобин в мускулните влакна. Бялото месо е пилешко, пуешко, заешко, телешко и щраус, с промените червеното месо е говеждо, свинско, конско месо, овнешко, оленина, козе, патица и гъска.\nПродуктите от животински произход от бяло месо, предлагани от търговците на едро с месо, имат по-малко мазнини, тоест по-малко холестерол, който излишъкът в живо тяло причинява атеросклероза, коронарна болест на сърцето или дори сърдечен удар. Месото е, разбира се, най-добрият източник на полезен протеин и съдържа всички основни аминокиселини, подходящи за организма. Животинските продукти от търговците на едро на тялото също са незаменим източник на желязо в обичайната диета, която определено се усвоява много от всички желязо от растителен произход.\nRazvitieto na bremennostta v sedmitsi\nSiewierz izklyuchitelen grad s shho svoite standarti\nLanos elektricheska instalatsiya


имел | Чудеса.net имел – Чудеса.net\nМагията на коледния имел\nПубликувано на 20.12.2011 от Марта Савова Молим, коментирайте!\nКлонка имел свързва влюбените за цял живот, а враговете сдобрява и ги превръща в приятели. Магическите свойства на едно растение са част от вълшебствата на коледните празници. В традициите на много европейски народи клончето имел, прикачено над вратата на дома по Коледа, носи любов и здраве и запазва щастливите дни в семейството. Ако влюбена двойка..\nЕтикети: друиди, имел, келти, Коледа, магия, паразитно растение


ПРЕДСТАВЯМЕ ВИ ТЕАТЪР КОЛОН – ПЕРЛАТА НА БУЕНОС АЙРЕС - Софийска опера и балет\nПРЕДСТАВЯМЕ ВИ ТЕАТЪР КОЛОН – ПЕРЛАТА НА БУЕНОС АЙРЕС\nТеатър Колон през нощта\nВ средата на 19 век операта в Аржентина преживява бурен разцвет. Само през 1854 година в столицата, на десетина различни по- малки сцени са осъществени 53 оперни премиери. По онова време в големите градове операта е масово изкуство с много публика. Назрява нуждата от нов и голям оперен театър. През 1856 е положен основния камък на първия голям театър, а на 27 април 1857 той е тържествено открит с премиера на Вердиевата „Травиата”/ и това е само четири години след първата й постановка в „Ла Фениче”, Венеция!/. Новият модерен за времето си театър може да събере 2500 зрители, като има и отделна галерия за дамите.\nВ прекрасната зала на „Колон” се изнасят редовно и симфонични концерти\nНовата сграда на прочутия театър\nСлед 30 години става ясно, че основната столична трупа се нуждае от нова, още по- удобна и технически усъвършенствана сграда и сцена. Тази бива продадена на Националната банка на република Аржентина, а с получените средства започва проектирането и строежа на бъдещия театър „Колон”, който ще носи името на Христофор Колумб / на исп. Колон/. За целта от Рим са поканени двамата опитни италиански театрални архитекти Виторио Меано и Франческо Тамбурини. Строителството обаче върви с бавни темпове,средствата не достигат, междувременно и двамата проектанти, мъже на възраст, умират, след тях умира и ръководителят на проекта и строежа, финансиста Анжело Ферари. Едва през 1908 година разкошното здание на Авенида Нуевес де Хулио в центъра на столицата е вече напълно завършено от аржентинския архитект Хулио Дормале, който прави някои съществени промени. Тържественото откриване е на 25 май 1908, националния празник на Аржентина, с премиера на „Аида” от Верди. Залата е също със 2500 седящи места, но и с възможност за още 500 правостоящи. Интериорите са изключително красиви и богати, а във фоайетата са поставени бюстове на редица велики музиканти: Бетовен, Белини, Бизе, Вагнер, Верди, Гуно, Моцарт и Росини.\nФасадата на „Колон” е в стил „ренесанс”, залата е с превъзходна акустика, подобна на тази в Скалата и Сан Карло, Неапол, осветлението в сградата е разкошно благодарение на стотиците кристални полилеи и лампи, а сцената е оборудвана с модерна техника, позволяваща постигането на най- сложни ефекти.\nМного богата е библиотеката- музей на „Колон”, в която се съхраняват ценни старопечатни и нови книги, нотни издания – партитури, клавири, ръкописи, снимки, афиши, сценични костюми, портрети както и цигулки на Страдивариус и Амати.\nПрез октомври 2006 „Колон” беше затворен поради голям ремонт, който трябваше да приключи на 25 май 2008, деня на стогодишнината му. Но ремонтните работи закъсняха и откриването стана на 25 май 2010 година, по повод 200- годишнината на основаването на държавата Аржентина. В програмата на тържествения спектакъл- концерт бяха изпълнени откъси от „Бохеми” на Пучини, балетът „Лебедово езеро” на Чайковски и симфоничната поема на аржентинския композитор Паскуале де Рогатис.\nВ „Колон” са танцували най- значимите балетни артисти от миналото и съвременността: Ана Павлова, Рудолф Нуреев, Вацлав Нежински, Алисия Алонсо, Маргот Фонтейн, Плисецкая, Уланова, Безсмертнова, Баришников, Владимир Василиев. Балетното изкуство тук се радва на не по-малък интерес от операта. Аржентина има добра танцова школа и нейните възпитаници се изявяват на много чужди сцени.\nИСТОРИЯТА НА „КОЛОН” Е НАИСТИНА СЛАВНА, изключително богата откъм събития, премиери, първи изпълнения, големи имена. В това отношение „Колон” не отстъпва и на Скалата, Ковън Гардън, Гран Опера, Метрополитън и превъзхожда националните сцени на повечето европейски страни.\nНа тази прочута сцена са пели и пеят и днес първите певци в света.\nВ миналото като започнем с: Шаляпин, Тита Руфо, Ханс Хотер, Де Решке, Мелхиор, Карузо, Ричард Тъкър, Джили, Пертиле, Клаудия Муцио, Аделина Пати, Лили Понс, минем през Дел Монако, Корели, Ди Стефано, Калас, Борис Христов, Тито Гоби, Бергонци, Херман Прай, Самуел Рейми, Тебалди, Херля, Френи, Луиджи Алва, Ричарели, Берганца, Доминго, Карерас, Павароти и стигнем до Хворостовски, Нетребко, Хуан Диего Флорес, Аланя, Кауфман, Дамрау, Ксавиер Камарена – целият оперен елит на ХХ век! Може да се каже, че още от основаването на „Колон” та до днес всички големи певци са гостували поне веднъж на тази знаменита сцена.\nТук дирижират и велики майстори на палката като: Тосканини, Ерих Клайбер, Фуртвенглер, Тулио Серафин, Караян, Маазел, Превитали, Мути, Абадо, Курт Мазур, Рикардо Шайи, Зубин Мета, Саймън Ратл, Хайтинк, Ансерме, Ростропович, Карл Бьом, Рене Якобс, както и прочутите аржентинци Даниел Баренбойм, Габриел Гаридо и Михел Анхел Велтри. Списъкът е дълъг, бих казал, безкраен!\nРепертоарът на „Колон” е предимно класически, с интересни попадения в съвременността. Безспорно, най- голям е делът на италианските опери / Аржентина е един от големите центрове на италианската емиграция в света, та именно италианците донасят своето велико изобретение в музиката тук!/. Следват френската опера / Бизе, Гуно, Масне, Обер, Майербер, Дебюси./, руската опера е също на почит, както и Вагнер. Играе се на езика на оригинала, само в началото на миналия век – на италиански. Театърът е изграден по италианския модел „стаджоне” / на сезони/, като една постановка се прави с премиера и серия спектакли на същото заглавие след нея при предварително ангажиран и обявен състав. Солистите са гости от чужбина и страната, а хорът, оркестърът и балетът са с постоянен щатен състав. Това позволява на тези три творчески звена / оркестър, балет и хор/, освен оперната продукция, да имат и своите отделни изяви: симфонични – при това редовни, хорови и особено много балетни. Балетната трупа е основана през 1925 година със спектакъл на аржентинския балет „Детски сцени” от Каетано Трояни в режисурата на руския хореограф- белоемигрант Георгий Кяшт. Днес балетната трупа наброява повече от 70 високопрофесионални артисти- танцьори, при равен брой на жените и мъжете. Сред солистите блести името на дългогодишния солист- премиер и постановчик, с мождународна кариера,\nМасимилиано Гера, отскоро художествен директор на балета при театъра.\nМасимилиано Гера на репетиция с балета на „Колон”.\nЕдин поглед в афиша на „Колон” –\nще ни убеди колко внимателно е обмислен и балансирано програмиран репертоарът на този велик театър. За годината на Моцарт – неговия шедьовър „Дон Жуан”, а за годината на Шекспир – Вердиевия „Макбет”. Следват:”Фиделио”, единствената опера на „гения от Бон”, „Тоска” на Пучини с изключителния аржентински тенор Марчело Алварес, „Дидона и Еней”- тази великолепна барокова опера на „Британския Орфей” – Хенри Пърсел, опияняващата музика на Доницети в „Любовен еликсир”, предсмъртната мистична творба на реформатора Вагнер „Парсифал”, а също и „Порги и Бес” на Гершуин. И още три интересни, макар и нерепертоарни заглавия, но поставящи доста творчески проблеми пред всеки театър: „Беатриче ди Ченчи” по случай стогодишнината на аржентинския класик, родения в Буенос Айрес, Алберто Хинастера / 1916 – 1983/, „Войниците” на германеца Бернд Алоис Цимерман, „Нощен полет” и „Затворникът” на италианеца Луиджи Далапикола. Наистина впечатляващ афиш, достоен за „Колон”. Поглед към някои от постановките, като например, „Макбет”, „Парсифал”, Любовен еликсир”, ще ни увери, че новите тенденции в оперната режисура – тоест, осъвременяването им / с промяна на време и място на действието, със съвременни костюми, абстрактни или битовизирани декори/, са възприети и тук, което, предполагам, невинаги се приема възторжено от публиката. Но сигурното е едно: музикалното качество на продукциите на „Колон” е неизменно високо, на истинско световно ниво, съизмеримо с това на Скалата, Виена или Ковънт Гардън.\nНа тази знаменита сцена са триумфирали и много български певци. Като се започне от първопроходеца Петър Райчев, Рафаел Арие, Любомир Вишегонов, Люба Велич,, Борис Христов, Елена Николай, Събчо Събев от миналото и се стигне до: Гяуров, Гюзелев, Кабаиванска, Ана Томова- Синтова, Гена Димитрова, Галина Савова, Александрина Милчева, Стефка Евстатиева, Веселина Кацарова, Юлиан Константинов, Красимира Стоянова, Соня Йончева...\nСветовноизвестният аржентински режисьор постави наскоро в София\nшедьовъра на Белини „Норма” и това бе третата му успешна работа след\n„Самсон и Далила” и „Аида”.\nДругото голямо име в оперната режисура на Аржентина е проф. Оскар Фигероа. През 1990 г. той реализира една от най- интересните постановки досега у нас на „Вълшебната флейта” у нас на сцената на Русенската държавна опера.\nВиолета Шаханова- Стамболиева / Памина/ и Даниела Димова / Царицата на нощта/ в постановката на проф. Оскар Фигероа в Русе\nСЛАВЕЯТ НА АРЖЕНТИНА – ЛИРИЧНИЯТ ТЕНОР МАРЧЕЛО АЛВАРЕС\nМарчело Алварес / Туриду/ пее своята наздравица от „Селска чест”на\nМаскани на сцената на Метрополитън, Ню Йорк\nДнес роденият през 1962 в Кордоба, Аржентина, Марчело Алварес е безспорната гордост на аржентинската оперна школа със своите близо 40 централни класически роли и гастроли по целия свят.\nНаскоро музикалните критици го определиха като един от претендентите за ролята на „четвъртия тенор на нашето време”, след Павароти, Доминго и Карерас. Музиката го съпътства от най- ранна възраст. Учи в музикално училище с педагогически профил в Кордоба. Но не става веднага певец, въпреки желанието си, по материални причини. Работи в мебелна фабрика. Един ден съпругата му го завежда на певчески конкурс, на който той се представя с „О , соле мио” и „Върни се в Соренто”...От този момент до дебюта му в „Ла Фениче”, Венеция минават само три години! Алварес „учи и се готви като луд!”/ както ще каже в едно интервю /. Съдбата скоро му протяга ръка в лицето на прочутия и благороден Джузепе Ди Стефано, който го чува случайно в Буенос Айрес. Алварес се явява на певческия конкурс в Павиа и неочаквано за себе си побеждава. Това му носи първия контракт, с „Ла Фениче”, Венеция и „Карло Феличе”, Генуа. Той дори успява да избере оперите, в които да се представи/ нещо, което се позволява рядко на един дебютант!/. И той избира „Сомнамбула” и „Травиата”. Успехът му е огромен. Посрещнат е като откритие, като „новия Павароти”. Следват: Скалата, Париж, Виена, Лондон, Берлин, Барселона, Чикаго, Метрополитън...\nМарчело Алварес е типичен лиричен тенор с възможности и за по- драматичен репертоар. Тембърът му е великолепен, запомнящ се, фразировката пределно изразителна, дикцията и артикулацията - перфектни, музикалността безспорна. Към това се прибавя и актьорският му темперамент, способността да се превъплъщава, да постига и най- деликатните нюанси във вокалното изграждане на образите. Репертоарът му е богат стилово – от италианското Белканто / Чимароза, Росини, Белини, Доницети/, през Верди, Маскани, Леонкавало, Пучини, Джордано, а също Бизе, Масне, Гуно, Офенбах, Чилеа. В повечето от ролите си е несравним, като сред коронните му засега са Каварадоси, Туриду, Херцога, Канио, Хофман, Вертер, Едгардо, Андре Шение...\nВижте още: « В. МОНИТОР - Карталов превръща "Кармен" в антична трагедия\tБНТ - Гост Александрина Пендачанска »


Дамите в селското стопанство: Надя Попова\n05.10.2018 | Коментари: 1 | 9572 прочитания\nНадя Попова е биопроизводител. От 20 години има животновъдно стопанство с говеда, овце и кози в Южна Италия, разположено на 1000 дка, а от 15 обработва 6000 дка с пшеница, слънчоглед, царевица, грах и бакла в Плевенско. У нас членува в Българската асоциация Биопродукти.\n- Как през тези години се промени българското земеделие?\nОт лошо в друго лошо. Нашата администрация не се вслушва в земеделеца. Тук не са ясни правилата. За да кандидатстваш по проект има правила, после трябва да се иде при консултанти, които обработват документите, обяснява ти се, че за да получиш дадени точки, трябва да направиш куп неща и т.н. и т.н.\nВ Италия не е така. Там сама си правя проектите, в което ми помага асоциацията, в която членувам, ако има нещо, което ми е неясно. Попълвам си сама документите и правилата са ясни. Там мерките по програмите са направени така, че земеделецът да стига до крайния потребител. Преработката си е при него и продуктите стигат до хората на възможно най-ниската цена.\nВ България с една фирма трябва да кандидатстваш по земеделските мерки, а по неземеделските трябва да имаш друга фирма. Това е адски нелогично. Защо земеделски производител да не може да преработва своята продукция?\n- А за в бъдеще?\nСега се коментира новата Обща селскостопанска политика, аз си мисля, че отново няма да се допитат до дребния земеделец и да се опитат да направят земеделието бизнес, който да развива семейството, да си изкарва прехраната и да работят 5-6 човека. Ще продължат да се отварят мерките за големите фирми, които ще бъдат раздробени на 10 по-малки и не мисля, че с таваните ще се реши този проблем.\n- Кое ви мотивира да продължите да се занимавате?\nМоже би е въпрос на чест. Искам да съм горда, но нещо не се получава. Моите съдружници, всички, са чужденци. И понякога, когато се случват някои неща, мен лично ме е срам от това, че съм ги довела тук, от това, че сме започнали да правим нещо тук. Нашите идеи бяха много големи. Искахме да направим същото, както в Италия.\n- Как избрахте да се занимавате в тази сфера?\nПърво със земеделие се захванах в Италия. Стана малко случайно. С единия от съдружниците ми започнахме общ бизнес, той вече беше започнал за се занимава със земеделие и въвеждайки го в моя бизнес, той ме въведе в неговия. След това вече имахме опит, в България още не бяха стартирали програмите и решихме, че познавайки нещата от Италия, можем да се захванем със земеделие и в България.\nПросто видяхме ниша, в която можем да работим. Хубавото е, че познавах правата си по-добре от един начинаещ човек. Не сме използвали външни хора, за да ни правят документи или нещо такова. Другото, което е, че и тук продължихме на работим на семеен принцип.\n- Кои са най-големите предизвикателства?\nБюрокрацията и администрацията, но иначе всичко е предизвикателство. Ако щете и реализацията на продукцията е предизвикателство. В България е много по-трудно.\nВ Италия няма посредник между производителя на първичния продукт и на този, който я преработва, т.е. търговците са изолирани. Аз като производител си товаря пшеницата, която жъна и си я карам на мелницата. А в България търговците буквално ти обират половината от цената. Затова всичко, което произвеждаме в България, излиза само за чужбина, нямаме продадена продукция в България.\nТук има и други трудности – с работната ръка. Много е трудно. Според моите виждания, в България няма хора, които търсят работа, а има хора, които не желаят да работят. В Италия този проблем го няма. Ако сравняваме с това какъв е стандарта на живот, може би в България дори работната ръка в земеделието е по-скъпо платена.\nНашите ферми не са с мениджърско земеделие, т.е. ние сме двама съдружници в едната фирма, а в другата сме трима. И си работим сами – аз и колегата само. Ние си караме тракторите, но не само заради желанието да седим сред природата, а и защото си спестяваме от работните заплати. Само в по-натоварените моменти работят по трима – най-много, общи работници. До този извод стигнахме след опита, който натрупахме с трактористите. Има една огромна разлика между България и Италия в този аспект. Там, работникът, който наемеш се грижи за фирмата като за своя собствена.\nТой е направил своят избор, че ще работи в земеделието – като тракторист, като общ работник. Целта му е да се задържи по-дълго на тази работа и да получава колкото се може по-добра заплата, което да става с колкото се може по-добре свършена работа. В България принципът на работа не е такъв. В земеделието тук идват на работа хора, които са преходни. Те са решили за момента да дойдат, защото на друго място не си намират работа. Това е огромен проблем, защото докато го научим на важните и основни неща за земеделието, той вече си тръгва.\nТекучеството е голямо, без значение от заплатата. Дори тя не ги стимулира.\nИ с техниката има известни грижи. По-голямата част от машините сме ги докарали от Италия. Проблемът е със сервиза и с резервните части. Не зная поради какви причини резервните части за земеделската техника в България са на двойни цени в сравнение с Италия. Ние се възползваме от това, че имаме възможността да ги купуваме оттам и да си ги носим тук.\n- Какво смятате за образованието в аграрния сектор?\nКато че ли тука в България сме станали по-католици от папата. За да имаш стопанство е задължително да имаш и агроном. В Италия, земеделският бизнес е повече тип семеен бизнес, където просто хората от натрупана практика и опит през годините, защото и земята не е била държавна, като у нас, и поколенията по традиция предават знанията си. опитът ги е учил повече, отколкото образованието.\n- Защо био, а не конвенционално производство?\nЗащото като икономист съм си направила равносметка, че при биопроизводството приходите ни са по-големи, отколкото биха били при конвенционалното.\n- Общото мнение в България обаче май не е такова. Дори напротив.\nСъс сигурност, за хората, които продават в България или нямат възможност да отидат на чуждите пазари, е така. Защото, продавайки продукцията си тук, на тези цени, даже се чудя как оживяват биологичните производители.\n- Как се прави успешен агробизнес?\nС упоритост и много труд. Физически и психически.


Влезе в сила лятното разписание на полетите – НА БРЕГА\nЛетище Бургас свързва морския град с над 150 дестинации през летния сезон\nОт 29 март е в сила лятното разписание на полетите на летище Бургас. С най-голяма честота в лятното разписание на редовните линии са полетите до Москва, София, Прага, Лондон и Санкт Петербург.\nОт средата на месец април редовни полети до руската столица ще изпълнява авиокомпания “България Ер“ – 4 пъти седмично до летище Шереметиево. От началото на месец май ежедневни стават полетите и до московското летище Домодедово, изпълнявани от S7Airlines. Авиокомпанията ще изпълнява допълнително и полети до Новосибирск (Русия) един път седмично. Авиокомпания “Россия“ ще предложи на пътниците ежедневни полети до Санкт Петербург от началото на месец юни. През този период са планирани полети и до Киев (Украйна) на Ukraine International Airlines.\nРедовните полети на авиокомпания Norwegian Air Shuttle AS до Копенхаген (Дания), Осло (Норвегия), Хелзинки (Финландия) и Стокхолм (Швеция) започват от началото на април. През месец май съществуващите полети до Брюксел (Белгия) ще се изпълняват три пъти седмично от 2 авиокомпании – JetAirfly и Thomas Cook Belgium. През същия период Lux Air ще извършва полети до Люксембург веднъж седмично, а авиокомпания Aer Lingus ще предложи на пътниците, желаещи да летят до Дъблин (Ирландия) полети 5 пъти седмично.\nОт началото на юни авиокомпания Condor започва редовни полети до Франкфурт и Лайпциг (Германия), както и до английския град Манчестър.\nРедовните полети на Ural Airlines по направленията Екатеринбург и Самара (Русия) ще се изпълняват от края на месец май, междувременно от юни авиокомпания Severstal Airlines ще стартира полети по направление Бургас- Череповец.\nТravel Service разширява своята мрежа с общо 6 маршрута- полети до Братислава и Кошице (Словакия), Бърно и Острава (Чехия) ще се изпълняват 4 пъти седмично от месец юни, до Пардубице (Чехия) – 2 пъти седмично, а до чешката столица – Прага, полетите започват в края на месец май и ще се извършват ежедневно.\nАвиокомпания Wizz Air Hungary ще продължи да обслужва своите редовни полети до Будапеща (Унгария) , Варшава и Катовице (Полша) – 3 пъти седмично от средата на месец юни, а до Лондон (Великобритания) ежедневно.\nПрез летния сезон на 2015 летище Бургас ще свързва морския град с над 150 дестинации в 42 държави в Европа, Азия и Африка. През лятото най-слънчевoто летище ще обслужва близо 80 български и чуждестранни авиокомпании.\nПодробна информация за разписанието на полетите на летище Бургас може да се види на интернет сайта: www.burgas-airport.bg\nБургас летище лятно полети разписание редовни


Тоници от по 3 съставки ви осигуряват най-доброто здраве - Здрави всеки ден - новините за здраве и благополучие\nХората сме очаровани от идеята за чудодейното изцеление. Приема се, че чудото може да дойде под формата на хапче, чай или фантастичен еликсир за здравето. Всеки ден се харчат милиони долари докато хората търсят лекове под формата на мистични фармацевтични лекове, които могат да прогонят всички болести и да предпазват от всички заболявания.\nТъжното е, че никой така и не го намира. Изглежда, че лъскавите опаковки и умелият маркетинг не са пряко пропорционални на лечебните свойства. В най-добрият случай, тези масово произвеждани полу-синтетични и прецизно етикирани продукти обаче имат незначително плацебо действие. В най-лошия случай те могат действително да накарат здравето да се влоши, да разбалансират хормоните и да разстроят важни телесни функции.\nМоже да се изненадате като научите, че мистичният здравословен тоник, който търсите от край време е много по-близо до вас. Както е с много неща в света на здравето, ако човек направи стъпка назад и погледне как предците ни са вършели нещата, това може да се окаже безценно. Решението се крие в простите минимално обработени сурови съставки — такива, избрани заради натуралните ползи за здравето, а не като малка бурмичка в огромна машина, направена от много, преправяни и неестествени съставки.\nЕто два лека от по три съставки, които може би просто ще ви предоставят това чудо за здравето и лечението, което от край време търсите.\nСупер сироп от ябълков оцет, мед и канела\nМакар и много лесен за направа и несъдържащ редки или трудно намиращи се съставки, този здравословен тоник предоставя широкоспектърни ползи на пиещите го. Той облекчава запек, снижава възпалението, стимулира бъбречната функция, укрепва здравето на сърцето, предпазва или се бори с инфекциите на уринарния тракт, предпазва от бактериални, гъбични или вирусни атаки, и държи простудните заболявания под контрол. Както виждате, този сироп е от тежката категория в грижата за здравето, като помага за стимулирането на имунната система, както и на силната функция на сърцето и органите.\nКлючът към успеха при този здравословен тоник е да се намерят само съставки с най-високо качество. Сега не е времето да се притеснявате за портфейла си в супермаркета или в магазина за здравословни храни. Това е абсолютна инвестиция в здравето, така че напълно си струва да закупите съставки от висока класа.\nИмайки това наум, ето защо да използвате следните съставки:\nЯбълковият оцет трябва да е натурален и органичен. Натурален означава, че оцетът все още съдържа активните култури, които стимулират флората в стомаха и червата и които укрепват имунната система. Органичен означава, че ябълките, от които е направен не са обвити в пестициди, тежки метали и токсини, които след това ще проникнат в организма ви и ще провалят всичките ви неимоверни усилия.\nМедът трябва да е натурален и за предпочитане органичен. Органичен просто предполага, че пчелите не са опрашвали цветя или растения, третирани с пестициди, хербициди или други вредни химикали. Това гарантира, че ще използвате мед с най-високо качество от познати източници. Натурален означава, че медът не е пастьоризиран, процес за удължаване на срока му на годност, който обаче може да го направи биологически неактивен като унищожи активните ензими в него — или причината, поради която той е такава силна и ефикасна съставка.\nИ разбира се канелата също трябва да е органична. Като другите съставки, купуването на неорганична канела означава, че рискът ви да поглъщате вредни токсини и тежки метали е по-голям, а това може да повлияе негативно на здравето ви.\nСмесете две чаени чаши ябълков оцет, една чаена чаша мед и две чаени лъжици канела в стъклен буркан и разбъркайте добре. Дръжте супер сиропа си на сухо място като имате предвид, че слагането му в хладилника ще втвърди меда и той ще се утаи на дъното. По две глътки сутрин и отново вечер са достатъчни да ви подсигурят всички подхранващи ползи на този тоник.\nРазновидност на сиропа е този лек: Сипете една чаена лъжица ябълков оцет в студена вода и изпийте или просто изпийте глътка ябълков оцет. Този лек има действието на спортните напитки. Можете да възнаградите себе си след глътката ябълков оцет като глътнете лъжица мед и канела.\nЗдравословен лек от топла вода, лимон и ябълков оцет\nТочно така, отново използваме здравословните свойства на ябълковия оцет — ето колко полезен е той! Този път това е лесна смес, която можете да приготвите за секунди, ако съставките са готови; трябва ви само филтрирана или минерална топла или на стайна температура вода, натурален органичен ябълков оцет и половин органичен лимон. Това е.\nПиенето на това всяка сутрин възможно най-скоро след събуждане и преди да сложите нещо в устата си е отличен начин за започване на деня. Тоникът стимулира храносмилането, изхвърля токсините от черния дроб и поддържа храносмилателните ензими за усиления ден пред вас.\nОще веднъж, изискванията към съставките са стриктни: водата за предпочитане трябва да е кладенчова от стъклени бутилки, но ако нямате такава, тогава и филтрираната вода ще свърши работа. Това гарантира, че основата за вашия тоник не внася още токсини в тялото ви — противното би било малко контрапродуктивно. След това, както и в сиропа, ябълковият оцет трябва да е натурален, органичен и нефилтриран. Когато ябълковия оцет се прецеди, полезната за здравето „майка” (утайката от полезни бактерии и маята, която превръща ябълките в оцет) се премахват, а ние определено не искаме това.\nНакрая, лимонът трябва да е органичен, за да е сигурно, че кората не съдържа неприятни пестициди и други вредни химикали.\nНапълнете чаша с топла вода, изстискайте половин лимон и добавете пълна чаена лъжица ябълков оцет. Пийте бавно на глътки и оставете течността да върши магията си!\nТези здравословни тоници действат най-добре, ако ги пиете редовно — непременно ги пийте както е указано поне една седмица, за да започнете да изпитвате безбройните ползи за здравето, които те предоставят.\nот Ливи Хес\nTags: сироп от ябълков оцет мед и канела, тоници за добро здраве, топла вода лимон и ябълков оцет\nPrevious Тази билка предпазва от 9 различни очни проблема включително катаракти!\nNext Ефикасен чиа шейк сваля 6 килограма за седмица!


Сугестопедичен курс по английски език – Озарея\nОзарея 06.03.2015 Без рубрики\nНе сте учили английски? Учили сте малко или много, но вие трудно да проговорите?\nИскате да се изразявате с желание и свободно? Искате да общувате?Стандартните системи на обучение ви отегчават и натоварват?\nМетодът СУГЕСТОПЕДИЯ е тук от десетилетия. Известен и разпространен по цял свят. Създаден от българския лекар и психотерапевт проф. Георги Лозанов, той е не само доказано по-лесен и ефективен начин за изучаване на чужди езици, но също и начин да се разгърне личностния потенциал.\nЗа 5 седмици, по 5 дни в седмицата, по 4 учебни часа на ден имате шанса да се потопите в една дружелюбна и непринудена езикова среда, да преоткриете и да се насладите на ученето като процес и да се вдъхновите …за много повече.\n►запаметявате големи дози учебен материал с лекота\n►разговаряте свободно съвсем скоро\n►усмихвате се повече\nКакво представлява самият курс?\nСугестопедичният езиков курс се състои от 100 учебни часа (45мин.), разпределени в 25 дни по 4 учебни часа дневно, с изключение на почивните дни. Работи се по специални сугестопедични учебници и специално разработени допълнителни материали. Сугестопедичният цикъл се състои от четири етапа: въведение, активен и пасивен концертен сеанс, разработка и представяне. Във всеки един етап седемте закона на сугестопедията/резервопедията се спазват едновременно, неотделимо един от друг при всеки момент на общуването. Няма домашна работа. Гаранция за резултати има при 100% посещаемост.\nмаксимален брой участници в групата: 12\nза информация и записване за входно интервю тел 0899 838 269


Приеха държавния бюджет,10% увеличение на заплатите от догодина\nКъcнo cнoщи пaрлaмeнтът oдoбри нa втoрo чeтeнe държaвния бюджeт зa cлeдвaщaтa гoдинa, прeдaдe Бългaрcкoтo нaциoнaлнo рaдиo.\nПрeз пocлeдния oт днитe зa дeбaти пo Бюджeт 2020 гoдинa дeпутaтитe oдoбрихa изнeнaдвaщo, чe рaзмeрът нa държaвнaтa cубcидия зa пoлитичecкитe пaртии зa eдин пoлучeн дeйcтвитeлeн глac щe бъдe 8 лeвa зa 2020 гoдинa. Пo-рaнo прeз дeня тoвa прeдлoжeниe нa БCП, кaктo и прeдлoжeниeтo нa упрaвлявaщитe зa пaртийнa cубcидия oт 1 лeв бяхa oтхвърлeни в плeнaрнa зaлa.\nНo пo прeдлoжeниe нa Eмил Димитрoв oт "Oбeдинeни пaтриoти" дeпутaтитe ce върнaхa oтнoвo нa глacувaнeтo нa чл. 64, в кoйтo ce oпрeдeля рaзмeрa нa пaртийнaтa cубcидия, в зaкoнoпрoeктa зa държaвния бюджeт зa 2020 г. и тoзи път пoдкрeпихa прeдлoжeниeтo нa БCП зa 8 лeвa cубcидия нa дeйcтвитeлнo пoлучeн глac. "Зa" прeдлoжeниeтo глacувaхa 182-мa нaрoдни прeдcтaвитeли, 1 бeшe "прoтив" и 1 ce въздържa.\nДeпутaтитe глacувaхa и увeличeниe c 600 млн. лeвa нa cрeдcтвaтa зa oбрaзoвaниe прeз cлeдвaщaтa гoдинa, кaтo oбщo зa ceктoрa нa oбрaзoвaниeтo ca прeдвидeни близo 5 млрд. лeвa.\nПрeдвидeнo e и увeличeниe c 10% нa зaплaтитe в бюджeтнaтa cфeрa, кaтo в държaвния бюджeт ca зaлoжeни cрeдcтвaтa зa oтдeлнитe миниcтeрcтвa. Зa coциaлнитe рaбoтници ръcтът нa възнaгрaждeниятa щe бъдe дo 15%, a зa пeдaгoгичecкия пeрcoнaл - 17 нa cтo. Oбрaзoвaниeтo e oпрeдeлeнo кaтo нaй-гoлeмият приoритeт във финaнcoвaтa рaмкa нa cтрaнaтa, кoятo зa първи път oт 11 гoдини нacaм e бaлaнcирaнa.\nДeпутaтитe oдoбрихa и cрeдcтвaтa зa oбщecтвeнитe мeдии - Бългaрcкoтo нaциoнaлнo рaдиo щe пoлучи 47 млн. лeвa, a Бългaрcкaтa нaциoнaлнa тeлeвизия - 70 млн. лeвa.\nДoгoдинa e прeдвидeнa възмoжнocт зa изтeглянe нa нoв дълг oт мaлкo нaд 2 милиaрдa лeвa, включитeлнo и чрeз eмиcия нa външнитe пaзaри. Тoвa нямaлo дa ce oтрaзи нeгaтивнo нa oбщaтa зaдлъжнялocт нa cтрaнaтa ни, пocoчвaт упрaвлявaщитe.\nУпрaвлявaщитe пoдкрeпихa и пo-виcoки зaплaти зa coциaлнитe рaбoтници пo инициaтивa нa лeвицaтa.\nНa втoрoтo чeтeнe нa бюджeтa дeпутaтитe глacувaхa зa квoтa oт 350 милиoнa лeвa зa вaучeри зa хрaнa.\nCъщo тaкa бeшe пoтвърдeнa cумaтa oт 610 лeвa кaтo рaзмeр нa минимaлнaтa рaбoтнa зaплaтa зa държaвeн cлужитeл. Тoвa e cумaтa и зa вcички ocтaнaли, нo пo зaкoн - тя ce oпрeдeля c пocтaнoвлeниe нa кaбинeтa.\nПaрлaмeнтът cъщo тaкa рeши, чe cиcтeмa зa видeoнaблюдeниe и кoнтрoл трябвa дa имa и в лицeнзирaнитe cклaдoвe зa aлкoхoл и тютюнeви издeлия. C прeхoднитe и зaключитeлни рaзпoрeдби нa зaкoнoпрoeктa зa държaвния бюджeт зa 2020 гoдинa дeпутaтитe приeхa прoмeни в Зaкoнa зa aкцизитe и дaнъчнитe cклaдoвe.\nOcвeн в cклaдoвeтe, видeoкaмeри трябвa дa ce мoнтирaт и нa вcички мecтa, oпрeдeлeни зa влизaнe или нaпуcкaнe нa физичecки лицa oт oбeктa. Прeз нoeмври c прoмeни в Зaкoнa зa кoрпoрaтивнoтo пoдoхoднo oблaгaнe пaрлaмeнтът глacувa пoдoбнo видeoнaблюдeниe дa имa в дaнъчнитe cклaдoвe зa гoривa (бeнзин, гaзьoл, кeрocин и др.).\nБeз oчaквaнитe дeбaти бяхa oдoбрeни тeкcтoвeтe зa мecтaтa зa крaткocрoчнo oтдaвaнe пoд нaeм. Тe щe пoдлeжaт нa рeгиcтрaция, a при тeжкo нaрушeниe мoжe oнлaйн плaтфoрмитe, кoитo ги прeдлaгaт, дa бъдaт cпирaни мeжду 14 и 30 дни.\nОще в тази категория: « Полицията на крак заради студентския празник Чиновници от няколко министерства се разтушават с порно »


Начало България Каракачанов отново призова за диалог между президент и премиер и експертен кабинет\nНавръх Деня на независимостта вицепремиерът Красимир Каракачанов отново призова за диалог между институциите. Изрази и готовност да се оттегли ако президент и премиер си „подадат ръка.“ Думите са част от обръщението му по повод 112 години Независимост във Фейсбук и бяха изпратени в съобщение до медиите от пресцентъра на ВМРО.\n„Аз съм готов да гарантирам този диалог. Аз самият наскоро поех ангажимент да се оттегля като вицепремиер, ако Бойко Борисов и Румен Радев си подадат ръка в името на сваляне на напрежението и експертен кабинет, който да изведе България от тази моментна политическа криза без реваншизми и политически пристрастия. Предложих го в Деня на съединението и го напомням в деня, в който честваме Независимостта“, заявява вицепремиерът и лидер на ВМРО Красимир Каракачанов.\nКаракачанов призовава датата да не се употребява за партийна пропаганда.\n„Българският народ е мъдър и не приема безсмислени крайности, разпознава ПР акции, скрити зад милосърдие и може да отсее лицемерието“, заявява Каракачанов.\nСпоред Каракачанов се виждало, че протестите вече останали преди всичко сбор от партии.\nпредишна статияПротестите прерастват тази вечер в Трето “Велико народно въстание”\nСледваща статияКога ще осъзнаем кой е истинският ни национален празник?


EndoPRO – Double Biceps Bulgaria\nYamamoto® Nutrition EndoPRO е хранителна добавка, базирана на изолирани грахови протеини, подходяща за възрастни, които търсят растителна алтернатива на животинските протеини. Подходящ за вегетарианци и вегани.\nКакво представляват граховите протеини? Граховите протеини сега са възможна растителна алтернатива на по-често срещаните протеинови добавки, като протеини от суроватка и белтъци от яйчен белтък.\nСуровината за производството на грахов протеин на прах е жълт грах. Това малко бобово растение е един от най-богатите на протеини зеленчуци и за да направи пътя от грах до протеинов прах възможно най-естествен и деликатен, протеиновата фракция се концентрира с помощта на процес на водна основа. Резултатът: грахов протеинов изолат, фин прах със светложълт цвят.\nКакви са предимствата на граховия протеин пред другите източници на протеин? Месото и яйцата съдържат наситени мазнини, допълнителни калории и холестерол. Суроватката може да причини подуване на корема, газове и други проблеми с храносмилането. Някои добавки от суроватъчен протеин дори съдържат безполезни и никак диетични съставки като гуарова гума, ксантан, карагенан, палмово масло.\nСоята е алерген и съдържа съединения, които имитират естроген. С толкова много странични ефекти от тези протеинови източници, хората естествено търсят други начини за получаване на хранителните вещества. Някои приемат протеинови капсули, други добавят растителен веган протеинов прах към своите напитки или ястия.\nВ това, граховият протеин на прах е наистина идеалната алтернатива. Какви са ползите?\nВъпреки първоначалните предразсъдъци, мотивирани от стари интерпретации на качеството на протеините (като тези, свързани с биологичната стойност, сега надминати от по-надеждни индекси като PDCAAS), граховите протеини показват интересни хранителни свойства като:\nсъдържа всички 9 незаменими аминокиселини ;\nвсъщност съдържа всички девет незаменими аминокиселини: валин, фенилаланин, треонин, метионин, триптофан, изолевцин, лизин, хистидин и левцин.\nТялото се нуждае от тези девет аминокиселини, за да изпълнява важни функции в тялото.\nВъпреки че грахът е с ниско съдържание на метионин, това лесно може да бъде компенсирано чрез добавяне на кафяв ориз към диетата.\nЗа всички намерения грахът е отличен източник на вегетариански протеини.\nлесно храносмилане ;\nкато бобово растение, чистият грах съдържа високи нива на фибри и нишесте, които затрудняват смилането.\nМеждувременно граховият прах губи голяма част от фибрите и нишестето си при обработката, което прави граховия прах по-лесен за смилане.\nбез алергени ;\nЗа разлика от соята, суроватката, млякото и сиренето, грахът не е алерген и свързаните с него алергични реакции са изключително редки.\nГраховият протеин на прах също не съдържа глутен като много зърнени култури и по естествен начин не съдържа лактоза. Хората, които избягват млечни или глутенови алергени, определено могат да пият и ядат грахови протеинови напитки и ястия на прах.\nбавно храносмилане ;\nИзвестно е, че граховият протеин се усвоява много по-бавно от суроватъчния протеин, но по-бързо от казеина.В зависимост от това кога планирате да ядете протеин, изборът на грахов протеин може да бъде полезен непосредствено преди лягане, тъй като ще помогне за насърчаване на по-бавен и по-дълъг процес за освобождаване на поток от аминокиселини, докато спите, което го прави чудесна алтернатива на казеиновия протеин.\nEndoPRO, базиран на грахов протеин, е висококачествена и лесно смилаема добавка за всички, които искат да увеличат приема на протеини. Той е богат на набор от аминокиселини, които спомагат за насърчаване на мускулния растеж, намаляване на стреса, предизвикан от упражнения, и увеличаване на ситостта.\nНачин на употреба: добавете 3 равни лъжички (30 g) в 300 ml вода, плодов сок или друга любима напитка и приемайте веднъж дневно, за предпочитане между храненията.\nОпаковка : 500 г


Приемникът Leika GR50 е един от най-съвременните и надеждни ГНСС приемници, предназначени за референтни станции. Проектиран е така, че да гарантира предоставянето на точни и надеждни данни 24 часа в денонощието, в продължение на много години. Апаратурата поддържа 555 универсални канала и приема спътникови сигнали на всички съвременни геодезически навигационни системи (ГНСС): GPS. GLONASS, Galileo, BeiDou, QZSS, SBAS.\nПерманентната станция е част от непрекъснато работещите референтни станции на Международната ГНСС служба (International GNSS Service, IGS) и е интегрирана в Европейската мрежа от перманентни станции EPN (European Permanent Network). Нейните данни са важни за поддържането на реализациите на Международната земна координатна система ITRF, на Европейската земна референтна система ETRS89 и на Българската геодезическа система.