Образът на религиозния водач на еврейския народ се появява толкова често върху страниците на Евангелието, че понякога това може да ни се стори неоправдано. Защо пък евангелистите не покажат образа на Христа просто, тъй да се каже, в чистия му вид, без да му противопоставят фарисеите?\nНавярно причината е не само в това, че Евангелието не представлява някакъв морален кодекс, но изобразява действителната историческа картина на реално извършилото се на земята спасение на човешкия род от греха и смъртта, но още и в това, че, слагайки край на Стария завет, то завършва предизобразяващата история на човечеството, която е подобна на сянката спрямо истинския предмет; история, написана (ако такъв израз не изглежда дързък) върху чернова, за да бъде написана по-после, в Христа, на белова. В Църквата е общоприето гледището, че твърде много неща във старозаветното Писание са предобрази на бъдещето. Струва ни се, че не ще съгрешим против истината, ако кажем, че историята на Църквата като народ Божий, след Христа, в своите най-основни и принципни духовни моменти се повтаря; повтаря се не като подобия на конкретните исторически събития, а като развитие на духовни тенденции.\nМежду другото, можем да кажем и това, че Бог е превел Своя народ през цялата старозаветна история и в края на времената се е въплътил и за това, да може Църквата, живееща в спасителната ера, да поглежда към своята старозаветна сянка и не просто да извлича оттам нравствени уроци, но и да разгадава времената и сроковете, да разбира пътищата и начините на Божия промисъл за света.\nНаистина, погледнато най-общо, нима не е видно сходството на епохата на непосредствената теокрация при Моисей и съдиите израилеви с ранната Църква на апостолите и харизматиците? Нима Иисус Навиновите победи не приличат на победната апостолска проповед, като, разбира се, различаваме телесното от духовното? Нима няма прилика между замяната на непосредствената теокрация от теокрация, делегирана от Бога (т.е. царската власт), царството Израилево и Християнското царство след Константин Велики? Нима няма сходство на промяната в начина на богослужение при прехода от една епоха към друга? Нима не са сходни паденията на Израилския народ в идолопоклонничество с ересите от Константиновата епоха? И не оприличава ли Сам Господ еретиците-николаити на съблазнените към жертвоприношения на идолите синове Израилеви (Откр. 2:14-15)? Нима не се вижда прилика между Божието наказание за нечестието в царската епоха (на старозаветния Израил) — попадането във Вавилонски плен, — и пленението на Русия от комунистите? Нима дори численото съвпадение на двата плена — 70 години, — не навежда на размисъл и не подбужда сравнение?\nВиждайки всичко това, няма ли да се вгледаме по-внимателно и в епохата, дошла след връщането от Вавилонския плен? И тук ние идваме съвсем близо до фарисеите.\nФарисейството е плод именно на Вавилонския плен. Момците и Даниил — последните верни от старата, царската епоха, — ще си отидат от земния живот по време на плена. Живи пазители на живото църковно предание не ще останат. Разбира се, ще се появят още и Ездри, и Малахиевци, и Макавеи, ала редом с тях ще дойдат и други духовни водачи, които чрез дълги компромиси с гонителите ще съумеят да „спасят външната църковна организация“, или по-точно казано, своето водещо място в нея. А в самите себе си и в своите потомци те ще възпитат съвсем нови качества и най-вече — повишена жизнеспособност в дарвинската борба за съществуване. Бог ще допусне тези лидери от нов тип да възглавят религиозната стихия на народа, който на практика е изгубил живата приемственост с вярата на праотците, и да поведат този народ по съвсем други пътища. Допуснато е от Бога те да възстановят почти в пълнота църковните форми от времето преди плена, но при коренно изменение на самосъзнанието и себеопределянето във вярата на по-голямата част от членовете на Църквата, които вече не ще започнат да се задълбочават в това какъв дух са имали техните праотци, пазели същите обреди и празници.\nС името „фарисей“ е прието да назоваваме всеки горделивец, взискателен до дребнавост в обредите и каноните и за тая си акуратност очакващ да получи Божието благоволение като награда за своята чистота и презрение към всички нечисти грешници.\nТова обаче не е съвсем вярно. Посочените черти можем да отнесем и към есеите и, може би, към караимите или други секти на „чистите“ иудеи и аналогичните тям християни. Но нали и самото есейство се зародило като реакция на фарисейството, в нещо те не могли да се съгласят едни с други. А всъщност главната отличителна черта на фарисеите е друга. Фарисеите не са сектанти, не са някакъв елит от „свръхчисти ревнители“ — не, фарисеите са духовни водители на целия народ. Те винаги са вождове, които (по самокритичния израз на един пламенен „руски“ революционер) никак не стават за второстепенни роли. Да оседлаят душата на Божия народ — ето я целта, всичко останало са просто средства. И тази цел, от своя страна, е произлязла от напълно благото намерение да се спаси външната църковна организация с чисто човешки средства. Това спасение за дългите си години на развитие довело до такова положение, че се спасили почти само спасителите, които собствено и съставляват сега Църквата, а идващия народ равняват по себе си.\nНикакви „чисти“ разколници не могат и не се опитват да се уподобят на фарисеите, макар и често да копират някои техни външни черти. Господ не случайно в притчата за лозето е оприличил фарисеите на лукави работници, които искат да си присвоят Божието лозе, да убият Наследника, за да завладеят Неговото наследство. „Чистите“ (катари) с презрение биха казали да слугите и на Сина на Стопанина: какво само се занимавате с това лозе, то отдавна вече вместо грозде ражда тръни. Друга работа си е наш’то лозенце!\nФарисеите постъпват другояче, тъй като преследват съвсем друга цел. Те не враждуват направо срещу Самия Стопанин, не прекършват Лозата, не стачкуват, не искат увеличение на заплатата. Когато не могат — тихомълком, а когато могат — открито си присвояват лозето. Ето тук е същината на работата, а средствата могат да бъдат в различни времена сходни или малко по-други, в зависимост от обстановката, преди всичко, в зависимост от самото Божие лозе.\nИ тъй, ако горделивецът не се явява началник на огромна маса църковен народ, той не е фарисей. Нека условно го наречем „есей“. Това е напълно различен духовен тип, който Евангелието не ни показва в цялост, но само ни представя някои отделни негови черти. Например, притчата за митаря и фарисея, в която под образа на фарисея може да се крие и „есей“.\nОттук, първата и най-главна черта на фарисеите, неотемлемото тяхно природно качество — това е човекоугодничеството, в най-широкия смисъл на думата. Трябва да се угажда на всички, без изключение, дори до грибоедовското куче на метача, но — то се знае! — на всекиго по различному. Има хора, на които може да угодиш и като се превъзнасяш пред тях, като ги изпояждаш, като ги ограбваш и ги биеш по лицето (II Кор. 11:20), и въпреки всичко това покоряваш душите им, правиш ги свои последователи дотам, че те почитат своя господар едва ли не като божество.\nФарисеят добре знае с кого има работа и кого може, а кого не може да изпояжда, обира или бие по лице, и с каква „любов“ и величественост трябва да върши това, за да го уважават и за плесниците.\nРазбира се, пред силните на тоя свят и фарисеите трябва да метат пътя с брадите си, но целта пак си остава същата. И резултатът — което е удивително! — си остава същият. Бившият подлизурко един ден, пък нека и не в първото поколение, но все пак става духовник и началник над своя началник по плът. Ето, колко много може човекоугодничеството!\nНо как се сдобива то с такъв успех? Помагат му постоянното актьорство, лицемерие и лъжа. Не всеки актьор е фарисей, но всеки фарисей е великолепен актьор. Той никога не е самият себе си, той винаги играе, чувствувайки прекрасно, че публиката не очаква от него нещо повече от това каква маска той ще нахлузи зарад нея в дадения момент. Ето затуй старозаветният фарисей е бил толкоза придирчив в тънкостите на обредите — защото сам старозаветният закон се е крепял върху плътски заповеди. В центъра стояли веществени, а не духовни дела. Затова и на иудея от дохристиянско време, който едва-що е отвоювал свободата да изпълнява своя закон, му било твърде приятно, когато неговите духовни водачи във всички дела и обреди показват велика педантичност. А пък фарисеят от християнско време, възвестил като първа заповед любовта към Бога и ближния, е до дребнавост добросъвестен към „обредите на любовта“. За Кайафа не струвало нищо да забрави своята обредна драгоценна одежда (което, струва ни се, било по-просто от това да осъди Христа), когато публиката очаквала от него това. Подобно на него и днешните фарисеи се нуждаят от разговори и жестове „на любов“ именно, за да привличат масите, т.е. за същата цел, за която на Кайафа били нужни обредите. Разлика има само в това, че масовият зрител, за когото и се поставя спектакълът, от тогава до сега се е попроменил.\nКайафа играеше Моисей, сядайки на Моисеевото седалище. Днешните фарисеи играят Христа.\nАктьорството им проличава най-вече в това какво говорят фарисеите на народа, а какво — на Пилат. Ако за народа те имат приготвени всякакви патриотични лозунги, ако му обещават свой месия или свое национално възраждане, то за Пилата те имат само едни думи: „ние нямаме друг цар, освен кесаря“ (Иоан. 19:15). Аналогично, новозаветните фарисеи пеят песни за възраждането на Родината, но същевременно благославят и награждават нейните палачи. В същност на фарисеите не е нужен нито свой Месия заради самия него (иначе щяха да познаят и приемат Христа), а още по-малко пък им трябва кесар или национално възраждане. Те искат да властвуват над душите на народа Божий, Божието стадо да превърнат в свое стадо; всичко друго е нужно само като условие за постигането на тая цел. И свой месия е нужен, но само да дръзне да посегне на това тяхно господство — те ще постъпят с него както постъпиха с Истинския Месия.\nВласт духовна!... О, тук е всичката сладост, всичката поезия! С нея изобщо не може да се сравнява властта на управника или даже на царя. Пред нея бледнее всяко друго земно величие. Заради нея може да бъдат пожертвувани древните църковни традиции и дори основополагащите принципи. „На нас, недостойните, Бог е дал толкова нелек и отговорен жребий да възраждаме в народа духовността и нравствеността, да лекуваме неговите душевни рани. Разбира се, ние сме немощни, но сега можем да кажем с Апостола: всичко мога чрез Христа, Който ме укрепява...“ За обикновения човек е трудно да си представи тази сладост. Тя се усилва едновременно с възкачването по йерархическата стълба, всеки знае броя на паството си, а също и степента на обожение, което неговото паството изразява към него. Съобразно с това пред всекиго от тях върви своя реклама, тръби своя тръба.\nВ своя рекламен афиш един екстрасенс признава: „Когато лекувам човека, мислено разговарям не с него, а с душата му, трепетна и нежна. С помощта на ръцете си аз очиствам душата и тялото...“ Може би след прочита на това признание, неприбулено с християнска благовидност, ще стане по-ясно всепревъзхождащото сладострастие на духовното обладаване.\nВъв връзка с това, че става дума именно за духовно господство, за сладострастно обладаване душата на пасомия, трябва да подчертаем, че не актьорството и лицемерието сами по себе си обезпечават на фарисея такъв колосален успех. Фарисеите са избрали за вечно мото на своето превъзходство думите на св. ап. Павел. „Всичко мога — казва фарисеят, — чрез Иисуса Христа, Който ме укрепява (Фил. 4:13). Успехът на моето властвуване над народа Божий е обеспечил Сам Бог, поне отчасти“. Как да разбираме това? Ето тъй: фарисеят може да бъде само служител на Божията Църква. Не просто частният човек Кайафа, а първосвещеникът, не просто работник, нает за един ден, а земеделец на Божието лозе. Само човек, седнал на Моисеевото седалище и поставил си за цел да доведе народа не при Бога, а при себе си. Ако не бяха свещеническите средства, ако не бе разпоредителството на Божията благодат, ако не бе властта да връзваш и развръзваш чуждите грехове — ни един фарисей не би държал такива огромни човешки множества под свое влияние. Той не би бил нищо повече от Февда или Иуда Галилейски с някакви си триста привърженици, но в никакъв случай — Кайафа. Да присвои истински Божието лозе може само здраво споен йерархически, дисциплиниран колектив от лукави работници, при което всеки един от тях си получава своя дял от духовна власт. Бог е допуснал те да влязат в лозето. Защо? То се знае, заради греховете на самото лозе, на народа Божий, изгубил живото богообщение и послушанието към Божията воля и обикнал фарисейското ласкателство повече от Божията правда и любов.\nТъкмо от тази нагласа на народа и бърза да се възползува фарисеят именно в качеството си на Божий служител. По силата на своя пръв дълг пред човеците свещеникът е нравствен ръководител, жив образец за нравственост. Той поддържа необходимото различие между нравствените потенциали на Църквата и на тоя свят, и като пропуска през него (различието) тока на Божията благодат, позволява на тоя ток да върши полезна работа — да откъсва човека от нравственото заземяване в тоя свят, лежащ в зло, и да го въздига в Църквата. С други думи, да изправя падналия човек. Ще подчертаем, че за истинското изправяне тази разлика между нравствените потенциали е абсолютно нужна. Църквата е едно нещо, а светът — друго; влизайки в Църквата, отърси от себе си поне малко нещо, прилепнало от света. Каноните на Църквата, предвиждащи дълги срокове за оглашение и дълги епитимии за грехове, веднага задавали чрез това твърде високо нравствено напрежение. Сега то, разбира се, не е посилно никому и се снижава, но в никакъв случай не до нула, а единствено до равнището на реалните човешки сили. При такива условия „работи“ благодатта Божия, възраждаща човека, който отива не при свещеника, угаждащ на греховните страсти, но при Бога, Който го избавя от мъчителството на тези страсти. Идващият вижда, че от Бога и единствено от Него той получава всяка милост, и съответно започва да служи на Бога, като не угодничи пред човека-свещеник. На плещите на последния, от своя страна, ляга твърде скромната помощна роля, понякога дори неблагодарна, ако идващият изобщо не желае да се труди над себе си. И понеже искрено стремящите се към Бога по тесния път винаги са били малцина, то за обладаване на масите тук и дума не може да става.\nКакво обаче прави фарисеят, когото подобна трудова постановка на работата изобщо не го удовлетворява? Той произволно унищожава разликата в нравствените потенциали, пускайки тока на благодатта направо в земята на греховния свят, давайки на късо, тъй да се каже, Божия генератор. Както се знае, в режим на късо съединение токът е максимален, а полезната работа е равна на нула. Да кажем същото не с езика на електротехника — фарисеят раздава светинята на Божиите тайнства на всички подред, по своя преценка, без да поставя нито като условие, нито като цел на приемането на тези светини нравственото изправление на човека. Кръщава, причащава, венчава и извършва опело за всеки, който идва при него — простосмъртния човек, — без да се грижи за това дали идващият търси Бога чрез това свое действие. Разбира се, и фарисеите „четат морал“, но те учат вярващите на такова съзнателно отношение, при което християнската нравственост е необременяващо и не задължаващо никого допълнение към тайнствата. Тайнства, които са достъпни за всички. Наистина, и фарисеят може да връзва трудни за носене бремена от външни обреди и дела, възлагайки ги върху човека, но именно като прикритие за още по-обременителното състояние на неразкаяност.\nПо такъв начин служителят на св. тайнства се превръща в требоизвършител. Истинският свещенослужител се бои от Бога и внушава на идващите при него, че дори ако той сам им преподаде светинята, то Бог, Който е Източникът на тая светиня, може и да не им я даде; требоизвършителят, напротив, обслужва всички идващи; и в собствените си очи, а най-вече в очите на народа, той заема мястото на Източника. Отиващите при свещенослужителя казват: удостоихме се със св. Причастие. Отиващите при требоизвършителя пък — отчето ни причасти. И тъкмо това требораздаване съвременните фарисеи-любвисти наричат „любов“.\nАла това всъщност е пълна противоположност на любовта — на истинската евангелска любов. Последната никому не се натрапва, не влече хората към себе си, за разлика от фарисейското угодничество пред паството, но затова пък от вкусилите я, от виделите колко блага е тя, от приелите я тя изисква пределно себеотричане. Христос ни яви любовта Си чрез Кръста и на всички, които искат да Го последват, заповядва сами да вземат кръст с тежест, отмерена всекиму от Бога. Ето, той прощава на Закхея (Лука 19:9), не иска много думи — но иска напълно беззаветно и решително движение на сърцето. Същото е и в случаите с хананейката (Мат. 15:28), с бащата на бесноватия юноша (Мат. 27:20), с опростената на обяда у фарисея блудница (Лука 7:47). Вярата, покаянието, любовта, решимостта да се живее по коренно различен начин — всичко това става крайно нужно, и макар и да се дарува от Него Самия, то се дава единствено на ония, които го приемат с цялото си същество. Тъй че в милосърдието Си към падналите люде — милосърдие без мяра, — Христос е същевременно твърде взискателен към тях. Той ни най-малко не прилича на днешните нравствени минималисти, колкото и да им се иска това.\nИ тъй, лесното, платено или безплатно требораздаване на светините само по себе си обладава най-нужното за фарисея свойство — то привързва човека не към Бога, а към требоизвършителя. Последният с лекота опрощава всички минали грехове и дава да се разбере, че и от бъдещите не следва да се опасяваш. Ако някому са простени с лекота всички грехове, по застъпничеството на прощаващия фарисей, той волю-неволю ще бъде послушен към необременителните заръки на своя духовен водач, който взема греховете му върху себе си. Ето защо става тъй, че раздавачите на тайнства едва ли не заставят хората да се кръщават при тях или да се причащават без подготовка. Като стори това един-два пъти, причастеният сякаш изгубва свенливото целомъдрие на душата си, която преди не е дръзвала да пристъпва към светинята по такъв начин. След това такава душа едва ли някога ще си отиде от фарисея. Човек ще се срамува да се кае, че тъй небрежно се е причащавал. Точно с такава цел требораздавачите упорито държат на общата изповед. Който е стъпил на тоя път, той е в надеждни нокти, той няма вече къде да се дене. Ето как се постига и целта — Божието лозе се присвоява от лукавите работници.\nСлед това те насаждат в лозето закона на послушанието. Нравствени ограничения по отношение на Бога не се поставят; но затова, мили овчици, бъдете любезни да слушате своя пастир. И — не дай Боже! — и през ум да ви мине да го осъждате! Не го съдете, за да не бъдете съдени от него. За Началника на пастирите не се грижете — вашият пастир знае волята Му по-добре от вас и от живелите преди него пастири. Досещаш ли се, читателю, кое послушание ще се окаже кулминационно? Да закрещиш: „разпни Го!“\nЗа фарисеите е характерна поразителна слепота и глухота към Божиите знамения, макар те постоянно да искат от Бога личби — „Ако и да бе направил Той толкова чудеса пред тях, те пак не вярваха в Него“ (Иоан. 12:37). Такава позиция е трудноуязвима — ако Христос не ни покаже личби, тогава имаме обвинение против Него, поне за пред народа. А ако ни яви личба по поръчка, значи може и въобще да Го подчиним на себе си.\nФарисеите обичат още да благоустрояват гробниците на пророците, да украсяват саркофазите на праведниците, убити от техните бащи. Обичат да прославят светците, които ако ги видеха, в ужас биха избягали от подобни „братя-пастири“, същите тези светци като св. Игнатий Брянчанинов или св. праведен Иоан Кронщадски, които най-много от всичко са се гнусели от лицемерието. А други светци, които приживе направо са изобличавали техните бащи, фарисеите могат и да не забележат (напр. св. Иосиф Петроградски — бел. прев.).\nФарисеите, след някой друг опит, вече не се стремят да въвеждат нови лъжеучения, ереси, да новаторствуват в богословието или да „обновяват“ богослужебните устави и традиции. Не, че се придържат към догматите и преданията като към драгоценно звено, свързващо с Бога и Неговата Църква. В своята артистична практика да спасяват църковната организация те са имали немалко случаи, когато по съображенията на глобалното човекоугодничество те са парафразирали едно или друго положение в учението на Църквата отначало — тъй, а сетне — инак. Но това било само в началото, в годинита на плена. С течение на времето за тях ставало все по-изгодно да се придържат към старите традиции и традиционната старина. Друго нещо е, че това ни най-малко се е вършело от вярност към Господа и Неговата света Църква. На фарисейското просвещение е дълбинно чужд всеки средновековен фанатизъм. Но вижте, как средновековният църковен антиквариат привлича хората!...\nФарисеите са глобалисти. Фарисей-самотник — това е немислимо! Фарисеят е направляваща и организираща сила. Никакви есеи не могат да формират синедрион в изгнание или да издигнат князе в изгнанието. Никакви караими не могат да надвият на фарисеите. Нужна е здрава и строга организация, естествено — на много равнища. А щом на всички равнища са събрани актьори и лицемери, понятно е, че интересите и учението на висшите степени са напълно различни от предлаганите на низшите равнища. На най-външните, все още незасмукани в организационните структури, се предлага почти чисто Православие. С две думи, системата е класически проста. Във всяка книжка за масонството може да се прочетат маса интересни подробности за това как се построяват и действуват такива системи, но в дадения случай за нас това е безинтересно. Важно е да подчертаем, че фарисеите винаги са с народа; да не забравяме, че откраднатият от Бога народ е тяхната самоцел. Най-добър успех новозаветното фарисейство постига тогава, когато със старозаветното фарисейство го свързва не просто духовна аналогия, но и жива приемственост в преданието.\nМакар следващият фарисеите народ и да обича да бъде зрител във фарисейския театър, далеч не всички са годни за актьори. Пък и не е нужно. Ако всички там бяха актьори, театърът би пропаднал. Нужни са и прости, скромни труженици, макар и не чак толкоз прости, та да почувствуват лицемерието и да се погнусят от него. Подобно на това — стените на къщата не трябва да се отливат изцяло от цимент, защото бездруго ще се разтрошат. Нужни са тухли дори в по-голямо количество от свързващата маса и те са от съвсем различно естество. И все пак, при всяко строителство циментът си остава най-главното свързващо средство. Да обърнем внимание и на някои други особености на това строителство — тухлите не се допират една до друга. От всички страни те са оградени с цимента, който ги държи на местата им. Цялата повърхност на тухлата е добре пропита с цимент, който практически е невъзможно да изкъртиш дори ако избиеш навън тухлата. И къщата се строи както се разпореди архитектът, а не както е решило общото събрание на тухлите.\nСтрува ми се, че не е нужно да разтълкувам тази езопова реч.\nАко сега разберем какво е това подчинен на фарисеите народ, то не ще се учудим как за пет дни народният вик „осанна“ се превръща в „разпни“. Работата е не само в това, че на народа е било предложено не земното царство, за което всички мечтаели, но в това, че и у хората има нещо, с което те са заслужили духовните си вождове.\nОще веднъж ще подчертаем, че добре съзрялата фарисейска организация — това е нещо далеч по-лошо от ереста. Това е „Църква“, там всичко дотолкова прилича на нещата в Църквата, че по външния им вид е невъзможно да различиш истинското от лъжливото. Латинството е представлявало нещо подобно, но твърде рано се е издало чрез различните свои ереси. А фарисейската църква всячески се старае да се опази дори от най-нищожния упрек в ерес. Наглед всичко е съвсем православно. И може да се случи циментът да се прилепне твърде силно към някои тухлички, някои членове на покорената от фарисеите Църква почти да не се приобщят към тяхната лукава закваска. Един ден тези тухлички навярно ще бъдат изтръгнати от фарисейската структура, ще оставят фарисеите и ще последват апостолите. Но за съжаление такива са твърде малко. Савловците са винаги изключение. Правилото са по-скоро обръщащите се от самаряните и от езичниците, от външните на Църквата люде въобще, и по-специално на фарисейската църква.\nА докато все още има хора, които ще бъдат спасени по Божието милосърдие и заради тяхното незлобие, Господ видимо промисля за цялото Свое Тяло и за цялата архитектура, макар тя вече да се строи от съвсем други архитект, назоваван в известни кръгове „велик“.\nВ новозаветните времена църквата на фарисеите още не се е появявала на историческата сцена. Явно още не е дошло времето ù, тъй като тя следва да се появи след царската Константиновска епоха и завършващия я период на Вавилонския плен. Сега ние сме свидетели на даден етап от нейното построяване. Характерно е, че и след Вавилонския плен външна свобода се дава само относително, окупацията продължава, па била тя под формата и на римски протекторат — тъй или иначе, властта е в чужди ръце. Но тази власт е в успешно взаимно сътрудничество с църквата на фарисеите.\nИ тъй, сплавта на пастирите от нов тип с пасомите също от нов тип, вярващи в непогрешимостта на своите пастири без да ги проверяват по предишните поколения добри пастири — тя заема мястото не на някакво външноцърковно общество, а именно на Църквата, като се стреми към обединение с всички по-рано отделили се общества.\nВ зависимост от хода на това обединение е възможен и нов тип икуменизъм. Фарисейството обединява в себе си всички ереси при един формален отказ от техните заблуди. Еретиците могат да преразгледат някои спорни точки тук-таме в богословските си теории в полза на православните догмати, но не заради самата Истина, а заради изгодата от съединението си с църквата на фарисеите, която набира власт и авторитет сред тоя свят. Та нали и самите еретици сега не са ония, предишните — и те не ще отстояват своите ереси до смърт. И обединението ще стане. Формално — върху чисто православна основа и предания, — и догматите могат да остават неповредени. Всъщност основата за обединението ще бъде леденото равнодушие към тези паметници на миналото, към тези оръжия и брони, в които са живели и воювали нашите отци. А движещата сила за това обединение си остава желанието да обладаеш цялото Божие лозе.\nКраят на старозаветната църква настъпил през епохата на фарисеите. Нямаме основания да предполагаме, че в новозаветните времена може да бъде другояче. Никакви пророци, дори и най-великият сред родените от жена, не биват приети, никакви знамения не служат за вразумяване, никакви пътища на Божия промисъл за избрания народ вече не действуват. Първия път се налагала НЕПОСРЕДСТВЕНАТА Божия намеса, за да бъде предадено лозето на нови работници, да бъде създаден нов Божий народ. Втория път вече няма от кого да се създаде друг нов Божий народ. Всички са били просветени, всички са горели от вяра и почти всички вече са изгаснали. Отново е нужна НЕПОСРЕДСТВЕНАТА намеса Божия, т.е. Второто Христово пришествие и завършекът на Историята.\nНяма съмнение, че след като напълно се установи, фарисейската църква ще се самоувенчае от антихриста, но външно тя ще блести с всичката тържественост на своето лъжливо православие. В Божието лозе ще се установи нов идеален ред. Всеки добре ще работи на своето място, не ще има нито съботаж, нито грабителство, нито нехайство — безупречна организация. Въпросът е само в това — къде е Стопанинът? Но на Него вече са му казали: „Не идвай тук, стой си там горе, ние тук сами ще се оправим!“ И Той все още търпи такова отношение. <...>


днес (108) вчера (123) Политика Икономика Общество Образование Здравеопазване Крими Регионални\nПравителството на Бай Ставри: проектосъстав...\n23.04.2021 09:25 18776\nТръгна новият парламент, първият ден особено беше голямо шоу, хората са въодушевени, че в Народното събрание отново ври и кипи, след като последните години тази институция беше превърната в санаториум за заслужили калинки и бюро за обикновен лобизъм.\nТова са, естествено, положителни явления и заявки, тъй като България се води парламентарна република, а не премиерска, джИпчийска или мутрогенична.\nНо в тая наша парламентарна република Народното събрание трябва да излъчи стабилно и работещо правителство, с което заедно - изпълнителна и законодателна власт - да водят напред и все напред страната следващите 4 години.\nЗа жалост това едва ли ще е възможно, както прогнозира и Тошко Йорданов, водещо лице в най-голямата партия след ГЕРБ (ИТН): “Няма нужда да се лъжем - каза той. - Този парламент едва ли ще изкара пълния си мандат”.\n(Борисов има един пълен мандат, от три опита.)\nТоест очакванията са да стане - “малко вътре, бързо вън”; или както се пееше в една гавърверсия - “омекна̀ като джапанка, каквото ни свързваше”; или научно казано - най-вероятно парламентът ще се изпразни преждевременно.\nПри такова стечение на обстоятелствата - ако парламентът не може да излъчи правителство, по Конституция президентът разпуска НС и съставя служебен кабинет, който управлява до събиране на ново НС.\nКакто винаги, ПРАС-ПРЕС мисли няколко хода напред и вече имаме предложение за проектосъстав на кабинета на Радев. Вярваме, че предложението ни ще възбуди сериозен политически дебат, защото ПРАС-ПРЕС е стабилен вестник и орган на сериозността!\nМинистър-председател: Бай Ставри, легендарен обитател на Централния софийския затвор, който толкова години вече чака за близка среща от третия вид с нашия политически елит. Той е строг, но справедлив, много обича майтапите!\nВицепремиер, министър на здравето и хигиената: доц. Атанас Мангъров, дарвинист. Прогресивният медик ще разчисти Авгиевите кенефи на българската медицина и местата за лишаване от свобода. Централният софийски затвор ще е първата институция в света с постигнат колективен имунитет. Той ще въведе в институцията и сексът без предпазни средства. Секс с презерватив и (не дай, Боже!) маска, това е все едно да се къпеш с дрехите. Любовта не признава предпазни средства, животът е по-силен от предразсъдъците.\nВтори вицепремиер, министър на културата и хазарта: Васил Божков, бизнесмен-изгнаник и новополитик, когото прокуратурата изгърби, за да му бъде цапардосан бизнесът. Той е мотивиран да си върне от прокуратурата, каквото е останало от колекцията му, и да възроди честния хазарт, всенародното търкане на талончета и бастунчета.\nДругите министерства ще се управляват от емблематични Братя, както следва.\nМинистерството на Мата Хари се оглавява от Братя бобокови. Белким-чунким-санким най-накрая научи народът коя е тая сексуалистка, аферистка, фотографка и шпионка!\nМинистерството на транспорта се оглавява от Братя Вълневи, Чикаго. Братята са партньори и спонсори на Цветан Цветанов и партията му, която остана под чертата за шарения 45-и парламент. Имат сериозен спедиторски бизнес в Щатите и съответно - имат понятие от транспорт.\nМинистерството на туризма и Агенцията на българите в чужбина се поемат от Братя Галеви - бивши собственици на Дупница и Ресилово, които бяха съдени и осъдени за мутризъм (образно казано), обаче избягаха от България още първия мандат на Бойко Борисов и оттогава контролът им върху бившето феодално владение бил отслабнал. Малко. Значи са си влиятелни, ще се справят с тоя ресор. То туризмът си е малко или много мутризъм, особено у нас.\nМинистерството на спорта и възраждането на “Бистришките Тигри” се поема от внуците на Борисов. Трябва да има и приемственост!\nПод някаква форма към правителството на анти-статуквото ще бъде привлечен и Владислав Горанов, вероятно като министър без портфейл и без наем.\nПри Бай Ставри наем не се плаща!\nНай-големите грешки на зодия Рак в любовта ... 128\nКакво се случва с телата ни, когато сме под ... 278\n5 сигурни признака, че мозъкът ви остарява ... 780\nНовините: Най-важното за деня, 1 август ... 966\nFT: Pfizer и Moderna вдигат цените на ваксините ... 533\nКакво всъщност е докторското образование... 7764\nПеевски атакува и лично списъка "Магнитски"... 5976\nАнтон Петров-Хамстера загина, паднал с джип... 4080\nТатяна Дончева: Не желаем авантюрата на група... 2402\n14 квартала в София остават без топла вода... 2310\nФилип Станев: 12 дни Пламен Николов знаеше,... 2284\nСлави Трифонов: Върша си работата и без да... 2202\nМинистър Комитова: Защо фирми са се съгласявали... 1983\nЕксперт: Москва набляга върху влиянието... 1590\nКНСБ: Всеки пети българин е нает на минимална... 1028\nТри катастрофи затрудняват движението по... 1011\nСедмицата на коронавируса: Удвояване на... 966


30 запора на касови наличности на задължени лица извършиха публичните изпълнители от ТД на НАП в Пловдив. В резултат на тази мярка за 10 дни са събрани над 42 000 лв. Става въпрос за търговски обекти, които основно са на патент и имат малки обороти. Ефектът от предприетите действия цели затягане на финансовата дисциплина и повишаване на данъчната култура.\nТова е част от изпълнението на програмата за извънредни мерки за повишаване на събираемостта на данъчните задължения и противодействие на измамите, която НАП обяви.\nКъм фирмите-длъжници, които са регистрирани по ДДС и се отчитат по Закона за корпоративното подоходно облагане, НАП прилага мярката запориране на банковите сметки, без обаче да блокира стопанската им дейност. Това се постига чрез прилагане на мярката „разрешение за извършване на неотложни плащания”.\nТози подход позволява на фирмите от една страна да извършват основната си дейност и да получават приходи, а от друга гарантира издължаването на данъчните и осигурителни вноски в рамките на няколко месеца.\nОт началото на годината публичните изпълнители от ТД на НАП – Пловдив са издали 185 разрешения за извършване на неотложни плащания от запорирани банкови сметки на фирми-длъжници. В резултат на приложения разрешителен режим постъпленията в хазната от тези фирми са над 2 млн.лв., т.е. НАП се явява като партньор на бизнеса в условията на криза.\nОт началото на годината на 44 управители и собственици на фирми с особено големи размери на данъчни задължения са отнети международните паспорти. Изпратени са и 122 уведомления до лицензиращи органи за изземване на лично оръжие, извършване на охранителнау транспортна и други дейности. Тази мярка се прилага към лица, чиито задължения надхвърлят 5000 лв., те не са се явили на поканите на приходната администрация и нямат покритие на задълженията си.\nОще в тази категория: « Застрахователните агенти декларират доходи и осигуровки Немските инвеститори остават у нас и през критичната 2009 »


Гигантският калмар „червена светлина и зелена светлина“ се появява в Netflix в Сидни\nсъобщението Гигантският калмар „червена светлина и зелена светлина“ се появява в Netflix в Сидни за първи път се появи следствие.\nЖителите на Сидни, Австралия получиха допълнително страшно лакомство за уикенда си. Нетфликс Поръча огромна реплика игра калмари‘с Опасната кукла с червена светлина, куклата Green Light, ще бди над квартала Rocks в Сидни до понеделник (1 ноември).\nСпоред Пърт сегаИ Куклата е висока по-малко от петнадесет фута и тежи три тона. Останете верни на функциите на куклата в игра калмари Той има способността да обръща глава и да скандира „Червена светлина, зелена светлина“. Очите му също могат да открият всяко движение от играчи, които не стоят неподвижни. Но не се притеснявайте – за разлика от шоуто, Това е невероятно Червената светлина, зелената кукла няма да стреля по мъртви губещи.\nигра калмари Премиерата му беше в Netflix миналия месец и вече е надминала Бриджтън Като най-гледаният оригинален сериал някога на платформата. Следва група от няколкостотин жители на Южна Корея, които участват в поредица убийствени детски игри за огромна парична награда.\nНеговият феноменален успех накара някои училища в Съединените щати да съберат файл забрана на игра калмари-Костюми на тема Хелоуин, цитирайки леко увеличение на „насилственото поведение“, което отразява поведението на дисплея. през езерото, игра калмари Той послужи като (прословута) основа за пропагандните уебсайтове в Северна Корея да обвиняват южните си съседи Корупция и неморалност.\nАбонирайте се за синопсиса Consequence of Sound по имейл и получавайте последните новини за музика, филми, телевизия, актуализации за турнета, достъп до ексклузивни подаръци и още направо във входящата си кутия.\nREAD Saweetie Busks за "дарения" на кей Санта Моника\nPrevious Есенното издание на София Филм Фест потвърждава физическото присъствие\nNext Джералдин Чаплин и Джонас Смълдърс се присъединяват към „Крепостта“ на Джесика Удуърт в началото на снимките (ексклузивно) | Новини


С мисъл за природата: Една пародия с послание - NOVA\n20 октомври 2019 08:57\nМлада българка избра нестандартен начин да се опълчи на това, което човекът причинява на околната среда\nСана е млада, креативна и документира проблемите на околната среда в клипове. Тя е българка със сирийски корени и избра нестандартен начин да се опълчи на това, което човекът причинява на природата. Сана направи кавър на парчето на американската певица Били Айлиш – „Bad guy” - пародия с послание и мисъл за околната среда.\nАмазонската джунгла гори. Ледниците се топят, а тонове боклук заливат Европа. Земята се върти в порочен климатичен кръг под гигантски натиск, задъхана от парникови газове.Часовникът на апокалипсиса отмерва две минути до края на света, но плашещото бъдеще още не е предрешено, убедена е 30-годишната Сана.\nЕкоактивисти заляха с червена боя бика пред "Уолстрийт" (ВИДЕО+СНИМКИ)\n„Когато гледах нейния клип, ми се стори, че трябва да бъде за нещо, което те е побъркало, което те е накарало буквално да се въртиш в кръг по земята, да си лош. За мен това е, всичко онова, което ние правим на природата. Това, което се случва с околната среда. Най-вече човешкия отпечатък. Било то дренирането за нефт, което правим навсякъде, било то замърсяването от пластмаса”, посочи още младата българка.\n„Ако се замисляме какво ще остане след нас, нямаше толкова много да дренираме земята, за да вадим полезни изкопаеми, газ и нефт. Нямаше да замърсяваме толкова въздуха и да хабим ресурсите на планетата. Щяхме да действаме от друго място”, споделя Сана.\nНа въпрос дали посланията в нейната песен могат да бъдат чути от политиците, тя отговаря: „Аз може би се опитах да събудя обикновените граждани. Това, което имаме в момента е нашият дом и просто трябва да направим така, че той да е максимално здрав. По този начин ще оцелее колкото се може по-дълго, преди да стане следващия голям катаклизъм, за който учените ни предупреждават”, добавя Сана.\nБащата на Сана е сириец, а тя за последно е била там преди да избухне гражданската война през 2010-та година.\n„Къщата на леля ми, на чичо ми, всички са сринати със земята. Просто няма нищо от това, което имаше преди. Сирия беше една изключително приятна страна. Не съм ходила толкова по Арабския свят, освен в Сирия, но съседният град до нашия, беше християнски. Имаше абсолютен баланс между християни и мюсюлмани. Не е имало никакви конфликти вътре в страната. Освен това в Сирия се намират едни от най-старите църкви в света. Тогава си спомням, че планирахме да отидем до един храм, от времето на Исус. Тогава бях много радостна, обаче сега и него го няма. Всичко е бомбардирано”, допълни Сана.\nРефрен от неиния клип ни призовава: „Направи промяна, просто направи промяна. Направи нещо, което би донесло промяна”.


urban traveler: Мрън-мрън, МОСВ ми пречи!\nНаскоро в „Дневник“ излезе една публикация, в която милите хотелиери по Черноморието, в случая северното, се жалват, че много искат да бъдат еко, но тежка процедура на Министерството на околната среда и водите ги спъвала. Става дума за общоевропейската екомаркировка т.нар. Маргаритка, която се дава на хотели, които са изпълнили определени изисквания за екологично настаняване. Тъй като този екобранд е общ за целия ЕС и негов принципал е ЕК, единственият оторизиран за присъждане на такъв сертификат орган в България е МОСВ.\n„Още при първите ни опити да получим повече информация за процедурата обаче ударихме на камък и срещнахме мълчание от страна на МОСВ“ твърдят хотелиерите.\nНа мене обаче цялата работа ми прилича на чудната народна поговорка „На крив...вълната му пречи“. В никакъв случай не искам да защитавам МОСВ. Може и хотелиерите да са пратили запитванe, може и то да се е загубило нейде по веригата, може и министерството да е „заето“ с по-належащи проблеми...Кой знае.\nЕто обаче мотивите за моя скептицизъм спрямо искреното желание на варненските хотелиери да бъдат еко:\nОще преди години хотелиерите се бяха вдъхновили от идеята да имаме екосертификати. През 2006-та имаше големи планове. Още тогава МОСВ и Националният борд по туризъм планираха съвместно да работят по система за издаване на екосертификати за хотели. Четири години по-късно нищо такова няма, а това едва ли е само по вина на МОСВ.\nПропуск е може би, че в сайта на МОСВ няма подстраница, посветена изцяло на Схемата за екомаркировка на български. Министерството обаче доста време работи по популяризирането на Схемата заедно с Фондация ТАЙМ Екопроекти. Имаше информационна кампания. Имаше разяснителни семинари. Ако хотелиерите са наистина толкова неинформирани, това си е само и единствено заради факта, че не са били заинтересувани да бъдат информирани. Информацията е в изобилие.\nНяма такова нещо като „МОСВ ми пречи“. Който има желание, ще намери начин. Отне ми точно 5 минути търсене в интернет, за да намеря цялата възможна информация и документация по сертифицирането – всички изисквания, всички подробности. Има ги тук, тук , а документите са в самия сайт на МОСВ, в подраздел Административни услуги: Образци за заявления - трета точка от горе на долу. Тук са контактите на Денимила Денчева, която е отговорният експерт по Схемата. Звънете, докато я намерите. Може би не е лоша идея да се обърнете за съдействие и към Фондация Тайм Екопроекти. Като партньор по схемата сигурно има какво да направят. Ако нищо не помага...пишете ми! Предполагам, че някак ще се справя...\nЗащо точно Маргаритка? Да, тя е чудесна. Предимствата й са, че е общоевропейска и популяризирането на обектите със сертификат е на общоевропейско ниво. Но това са и недостатъците. Тъй като е свързана с Европейската комисия и с родното министерство, тя е и свързана с адски много бюрокрация. Процедурите са тромави, бавни, изискванията са по-стриктни. През 2008 в целия ЕС имаше едва 160 хотела с такъв сертификат. Сега дори да са двоен брой, пак са много малко за Европа. Вярно е, че у нас нямаме държавен екобранд за хотели, какъвто има в други страни в Европа. Да, обаче в Европа има и много други, частни екомарки и е къде къде по-лесно да бъде хотелът сертифициран по тях. Не че изискванията за екология са по-малки, но няма тази бюрократщина. Само един пример. Едва ли някой предполага, но хотел Севлиево Плаза в Севлиево е първият сертифициран екохотел в България. Още през през 2003 г. хотелът въвежда собствена система за управление на околната среда, а през 2004 г. получава сертификат от немската ТЮФ Рейнланд. Кое пречи на хотелиерите на Златни да направят това или да използват някоя от другите - поне 20 са - подобни марки в Европа?\nЕкосертификатът е последната стъпка от един процес, който обаче започва в мисленето на собствениците. На един хотелиер не му трябва МОСВ, за да си сложи аератори на душовете, да събира отпадъци разделно, да ползва енергоспестяващи уреди и т.н. В изискванията за екосертификат има 37 задължителни точки и още 47 пожелателни. Голяма част от задължителните нямаше да са проблем за хотелиерите ако не бяха инвестирали изначално в най-евтиното строителство и оборудване. Но никой не ги спира сега да си оправят градинката и да започнат да се самопозиционират в тази ниша т.нар. self -declaration. Никой не ги спира да се рекламират като еко и без сертификат, разбира се, ако не подвеждат потребителите. И ако наистина са направили нещо в тази посока, със сигурност гостите им ще го оценят, защото то се вижда и усеща. И когато това стане, все ще се намери от къде да дойде и сертификатчето.\nМрън-мрън..министерството ми пречи да съм еко...Айде бе. Няма да се хвана.\nПубликувано от findley в 4:37 ч.\nАлександър Алексиев 9 юли 2010 г., 7:42 ч.\nСтрахотна статия! Поздравявам те. Истината е, че първо трябва се промени мисленето и манталитета и тогава нещата вероятно ще се променят. Сигурен съм, че има собственици на хотели, които едва ли не чакат някой от МОСВ да дойде и да им кажа всичко на място и единственото, което се изисква от тях е само подпис или почерпка с кафе :)\nБях приятно изненадан, че малки семейни хотелчета правят стъпки в тази насока и дано скоро те сложат и маргаритката на видно място.


Блъснаха млад мъж на кръстовището на "Ян Палах" и "Брегалница"\nИзточник: Varna24.bg 12:45 / 15.11.2017 Отпечатай Изпрати\nВчера, около 18:00 часа, в гр. Варна, на кръстовището на бул. «Ян Палах» и ул. «Брегалница» е възникнало ПТП. Водачът на «Мерцедес» П.М. (36 г.) от Варна, при маневра за десен завой, не пропуска и блъска пешеходец, който пресича платното за движение. Вследствие на инцидента 37-годишният мъж е получил контузни наранявания, прегледан е и освободен, без опасност за живота.


Символика на обувките - ARMADA MODA\nPosted on 05.05.2020 25.09.2021 by Галя Атанасова\nХората използват голямо разнообразие от символи, за да идентифицират себе си в заобикалящия ги свят. Език на тялото, жестове, религиозни символи, цветове и естествените символи са само малка част. Символите въздействат на много по-дълбоко, почти подсъзнателно ниво, за разлика от думите и речта. Всички ние имаме своя собствена символика, конкретни образи, мотиви, животни, емблеми, форми или цветове, все елементи, към които някои от нас изпитват афинитет, а други дори отвращение. Личните символи на даден човек често могат да изглеждат смешни за останалите хора, но това не ги прави по малко значими. Ние от Армада те насърчаваме да откриеш своя вътрешен символичен език, за да достигнеш до скрити и непознати аспекти на собствената си личност.\nОбувките в символиката имат противоречиво значение. Те могат да бъдат символ на авторитет и сила, но и на смирение и покорство.\nОбувките, като символ на смирението\nВ някои религии, например Исляма, при влизане в джамия е необходимо обувките да бъдат събути, като по този начин посетителят показва смирение и уважение към божеството. В този случай обувките са символ на послушанието, контраста между земното и божественото. „Свали обувките от краката си, защото мястото, на което стоиш, е свята земя“, е заповедта на Мойсей.\nОбувките, като символ на свободата\nНякога не всички хора са можели да си купят обувки. Например, робите не са имали обувки или са имали само един чифт, който са носили само през студените месеци. Привилегията и удобството на обувките са били запазени за богатите и робовладелците, затова обувките са били символ на свобода, богатство и комфорт.\nОбувките, като символ на суетата и арогантността\nПодобен пример можем да открием в приказката на Ханс Кристиан Андерсен „Червените обувки“. В приказката, младо момиче приема своя нов чифт обувки за най-важното нещо в живота си, загърбвайки всичко друго, метафорично можем да приемем, че обувките се явяват символ на арогантността.\nВ Средновековието се появяват обувките на висока платформа, известни тогава като чопини. Някои жени носели толкова високи чопини, че се налагало поне двама слуги да ги придружават и да им помагат да вървят. Всъщност, традицията мъжа да подаде ръка на дамата, за да и помогне да излезе от автомобила например, е останала именно от тези времена. Прекалено високите чопини/обувки на платформа/ в Италия са били възможност да се подчертае високия статус, като по този начин кралските особи не са цапали краката и роклите си от мръсотията в градската среда.\nОбувките, като символ на еротиката\nНякои обувки, особено тези на високи токчета имат еротични и сексуални конотации. Фаталните жени никога не ходят с маратонки. Те носят черни или червени обувки на висок ток. За някои дори обувките на ток в стил “Stiletto” са фалически символ. В световен мащаб се появяват все повече компании специализирани в производството и продажбата на обувки на висок ток за еротични танци.\nСимволика на обувките в сватбения ден\nВ Средновековието обувките са били символ на авторитета на мъжа над жената. На специална церемония на обувката, бащата предава властта над дъщеря си на нейния бъдещ съпруг. В сватбения ден младоженецът подарява на булката обувка, която тя трябва да обуе и по този начин да покаже, че му принадлежи.\nВ Китай една от червените обувки на булката се хвърля от покрива. Вярва се, че това ще осигури щастие на младоженците. В Унгария младоженецът вдига тост за булката, като отпива от нейната обувка. В САЩ бащата дава едната булчинска обувка на младоженеца, като символ за предаване на отговорността към булката. След което обувките се връзват за бронята на колата на младоженците. В англосаксонските времена булката е хвърляла обувката си на шаферките, а тази, която я хване е трябвало да бъде следващата булка. По времето на Тюдорите обувките са били хвърляни по каретата на младоженците за късмет.\nАко видиш обувки на сън\nАко видиш обувки на сън, те са символ на твоята лична решимост да поемеш в определена посока. Обувките се свързват със силно желание да се положат големи усилия, за да се постигне нещо веднага. Ако видиш на сън, че обувките ти липсват, това означава, че си готов да се насочиш в посоката, която желаеш.\nКато цяло, обувките представят твоя подход към живота. Носенето на обувки в съня ти означава, че си здраво стъпил на земята. Ако сменяш обувките си насън, това означава, че ти предстои смяна на ролята, която имаш в собствения си живот или, че предприемаш нов подход към живота. Ако забравиш обувките си насън, това означава, че изоставяш задълженията си или отказваш да се съобразяваш с дадено отношение или идея.\nАко видиш на сън стари, износени обувки, това означава, че ще постигнеш успех чрез упорит труд и страдание.\nАко сънуваш, че носиш в ръка обувки, които са били неудобни или неподходящи означава, че напредъкът ти в живота ще бъде дълъг и труден. Може да означава също, че е възможно да поемаш в грешна посока и е необходимо да преосмислиш целите си.\nАко сънуваш, че обувкитети стягат или убиват, това означава, че се съмняваш в пътя по който си поел и поставяш под въпрос целите си.\nАко сънуваш, че не носиш никакви обувки означава, че имаш ниско самочувствие и липса на увереност в себе си. Контрастно на това тълкувание обаче е мечтата на сън да не носиш обувки. Това е твоята лична игрива нагласа към живота, безгрижие и спокойствие.\nАко загубите обувките си насън, това предсказва болест. Лъскавите обувки насън предсказват щастие и романтика. Прашните обувки са символ на предстоящо пътуване.


Новини :: 168 млн. лв. поръчки за Сиела от старата власт и как ползва безплатно златен имот на София 19min.bg\nВидян 5139 пъти | Коментари 2\nмалко повече от 4 години. Тогава пак Министерството на държавната администрация възлага поръчка за 2 934 000 лв. на издателството. Сумата е с близо 2 милиона (!!!) лева повече от тази по оферта на конкурента АПИС. За да бъде неутрализиран той, в състезанието е включена фирмата Инфогард. Тя никога не е произвеждала правна информация, няма нито една продажба, но царският министър Калчев – преди това кмет от БСП и шеф на близката до ДПС Мултигруп – Русе, и назначената от него комисия си затварят очите. Инфогард копира информационната система на "Норма" и "Сиела" (същите фирми, които печелят сегашната поръчка за 2 млн. на същото министерство). Единствената промяна в софтуера и базата данни е елементарната замяна на фирменото име Норма с Инфогард или само Инфо. Сигурно затова е предложена невъзможно ниската цена от 115 020 лв. за 3-годишно обслужване на 25 000 работни места. Тогавашният закон изисква от министър Калчев да изиска писмена обосновка при подозрително разминаване на офертата с реалните цени и да я отстрани от участие. Това не е направено, както и никой от членовете на оценъчната комисия не е подписал задължителната декларация за липса на материален интерес от изпълнението на поръчката.\nАвторитетни сайтове като Медиапул и econ.bg определят всичко това като “Грозен скандал”. 19’ провери информацията за Сиела. Според регистъра на ДАКСИ 94,299% от общия капитал са на американската фирма Вашингтон Паблишинг Груп Интернешънъл, за която няма никаква информация дори в google. А това май буди доста подозрения и в най-непредубедените наблюдатели. Все пак става въпрос за собственика на фирма, която печели обществени поръчки за огромни суми. И по ирония на съдбата се занимава с прозрачността на информационните масиви на българското правителство и на българската съдебна система”.\nИ Д. Вълчев като министър, въпреки подозренията за конфликт на интереси, че издателството му публикува книгите, поверява изработването на портал за половин милион лева на Сиела, а получава прост сайт и то не в срок. Цялата покъртителна история е в архива на 19min.bg. Даниел Вълчев е същият човек, който наричаше плагиата и кандидат за премиер, вице и правосъден министър П. Илиев „любим преподавател” в тв пледоарии в негова защита.\nПоследната скандална поръчка, с която се прочу Сиела е за 6,7 млн.лв. от ББ3 и ни прочу в цял свят с арестуваното в Дубай българско златно съкровище, което поради непрофесионализъм на консорциума-организатор на участието ни в Експо 2020 се превърна в чутовен провал. Тя е получена при друг член на кръга на Д.Вълчев – заместник-министър на икономиката и при Борисов, и в служебното правителство Ст. Янев. Той даде и друга интересна поръчка на Сиела – за роудшоу за инвестиране в България, което трябваше да обикаля евростолиците в търсене на инвестиции насред първия тотален локдаун, но пък държавата реши да даде за тази очевидно невъзможна мисия 1,75 млн.лв. В случая дали Ст. Янев е кум на Веселин Тодоров от Сиела е отделен и не така важен въпрос.\nСами станахме свидетели как работи тази система на нагласени поръчки при конкурс за 800 000 лв. без ДДС на МОН при главен секретар бъдещия министър К.Вълчев, когато участвахме в търг за организиране на събития и медийното им отразяване, заедно със Сиела и също осигурен от нея трети участник. Понеже дадохме по-добра оферта, нормално – професионалисти сме в това с огромен опит, за разлика от братята, а както лично К. Вълчев ни обясни: „Поръчката не е предвидена за вас”, търгът беше провален. В такива случаи, организиращата институция кани кандидати по свое виждане, които да участват. Бяха поканени 2-те фирми, не и ние, за да бъде изпълнено партийното поръчение. Най-добрата оферта въобще нямаше шанс.\nТогава поне не получихме заплахи от Сиела, но при едно друго разкритие, и те дойдоха в писмен вид в редакцията:\n168 млн. лв., безплатно, веселин тодоров, делян, дубай, златен, злато, Иван Тодоров, имот, поръчки, Сиела, София, старата власт\nВече 10 години Сиела си присвоява ...\nТова са същите машини, за които се говори от\n228-те машини НЕ са в склада с изборните, НЕ\nСиела Норма пак спечели поръчката за\nОще скандали за милиони с приятелите на\n002 за това българите са цинично бедни 12.11.2021 10:36\nС министерстването си Даниел Вълчев започна унищожаването на българското образование и от един обикновен юрист вече е професор и шеф на ЮФ в СУ с ректор друг нефелник А.Герджиков. Пипалата на октопода и мафията са дълбоки и от десетилетия работят зависимости и престъпни свързаности и трябва доста работа от честни хора и безсребърници. Големият проблем е, че Гл.Прокурор е същият боклук и сериозно обвързан и хванат от пипалата на октопода и не само бездейства, а нещо повече, помага и прикрива с всички законови и незаконови похвати\nОт точно 20 години насам подземният свят и висшият ешелон на МВР са в тясна симбиоза помежду си - до степен да са неразличими. Представяте ли си Карло Гамбино или Лука Дженовезе да бъде назначен за директор на ФБР? Точно това се случи есента на 2001 г., когато човек на Маргините, Маджо и Румен Пашата бе посочен на царя-премиер от резидента на КГБ в България - генерал Бриго Аспарухов - за Главен секретар на МВР. Защо се учудваме, че той напълни МВР с гангстери?


Салата с карамелизирани круши и горгонзола | Жената днес\n1812 ПРОЧИТАНИЯ ОТ 13 ноември 2016 Брой 09 2016\nкруши – 2 бр., зехтин – 2 с.л., сол, черен пипер – на вкус, кафява захар Мускавадо – 1 с.л., бърбън, коняк или друг твърд алкохол – 50 мл, рукола – 100 г, горгонзола – 100 г, орехи – 100г, захар – 40 г\nЗа дресинга: ябълков оцет – 50 мл, крушов сайдер – 50 мл, чесън – 1 ск., шалот – 1 с.л., магданоз – 1 с.л., мащерка – 1/2 с.л., сол, черен пипер – на вкус, зехтин ~ 80 мл\n1. Започнете с това да карамелизирате крушите: нарежете крушата на осминки по дължина и почистете всяко от парчетата от сърцевината. Загрейте широк тиган с 2 с.л. зехтин в него и запържете крушите на висока температура, докато станат златисти. Поръсете ги със мускавадо и ги полейте с алкохола. Оставете крушите да покъкрят в соса за около 1-2 минути, след което ги прехвърлете в чиния да се охладят. Тази стъпка можете да направите от предния ден, като съхранявате карамелизираните круши в хладилник.\n2. Карамелизирайте орехите: загрейте малка, суха и чиста касеролка на средна степен на котлона. Сипете захарта в нея и я изчакайте да се стопи и карамелизира, като не я разбърквате през това време. Ако започне да се топи прекалено бързо по крайчетата, можете да раздрусате касеролката, за да се разбърка захарта, но не бъркайте с лъжица. След като се стопи и карамелизира цялата захар, прибавете всичките орехи накуп и ги разбъркайте с лъжица, за да се покрият добре с карамел. Веднага след това ги изсипете върху предварително подготвен лист хартия за печене и ги разстелете на един слой. Оставете ги да се охладят напълно за около 5-10 минути, след което ги нарежете на ситно.\n3. Подгответе дресинга:\nнарежете чесъна, шалота, магданоза и мащерката на много ситно и ги прехвърлете в подходяща купичка. Прибавете всички останали компоненти, без зехтина, и разбъркайте добре. Накрая прибавете и зехтина и разбъркайте. Можете да направите този дресинг предварително и да го съхранявате в бурканче в хладилника.\n4. Вземете голяма купа и сипете руколата в нея. Овкусете я с дресинга и я разбъркайте внимателно, без да я мачкате.\nПрехвърлете овкусената рукола в плоска, голяма чиния и подредете карамелизираните круши отгоре. Натрошете горгонзолата отгоре и поръсете със ситно нарязани карамелизирани орехи. Сервирайте веднага.\nРецептата е от кулинарно училище AmuseBouche и е за 4 човека\nКак да изчистим банята до блясък – гениални трикове 470111 прегледа


Тревожност / чувства на потисничество - Симптоми - 2022\nТревожност / чувства на потисничество\nРазговорно, терминът "тревожност" се използва най-вече за описание на относително неспецифични симптоми и обикновено се отнася до нарушаване на психическото благополучие. От медицинска гледна точка, терминът се използва също така, за да опише физически възприемаща стегнатост в гърдите (чувства на потискане).\nТревожността описва вътрешно усещане за стягане, което може да се появи във връзка както с умствени, така и с физически увреждания. Латинското наименование за тревожност е ангина, въпреки че терминът също обикновено описва стесняване или стесняване в организма. Това се изразява в медицинските наименования на различни клинични картини, като тонзилит (ангина тонзиларис), който се характеризира с подуване на сливиците и съответно стягане в гърлото (виж дебела шия). Тонзилитът обаче не е свързан с усещане за безпокойство. Това е различно при стенокардията, която описва стягане в гърдите и всъщност се възприема като потискаща от засегнатите.\nТревожността сама по себе си описва усещане за вътрешна стегнатост или стеснение, по принцип чисто психологическо оплакване. Въпреки това усещането за безпокойство обикновено е придружено от физически симптоми, които могат да бъдат резултат (напр. Поради класическа атака или реакция на полет, когато възникне тревожност), както и причината за тревожността (например ангина пекторис). Физическите оплаквания, често наблюдавани във връзка с тревожност, включват задух, учестен пулс, сърдечно спъване, изпотяване, треперене, гадене и повръщане. Мускулните спазми също не са рядкост с потисканията.\nПсихологическите причини за безпокойство са толкова разнообразни, колкото са възможните задействащи тревожността и могат да варират значително от човек на човек. Те могат да бъдат наблюдавани все по-често при силен емоционален стрес, когато хората чувстват, че вече не могат да се справят с тях. Повечето фобии, като страх от затворени пространства или страх от височина, също могат да причинят безпокойство. Чувствата на потисничество също са възможни оплаквания с депресия.\nВ допълнение към психологическите фактори, различни сърдечни проблеми като коронарна болест, възпаление на сърдечния мускул или сърдечен удар причиняват чувство на стягане, които се проявяват в гърдите. По принцип временната стегнатост в гърдите с придружаващи симптоми като болка в сърцето, ужилване в гърдите и излъчваща болка в гърба или горната част на корема се обобщава под наименованието стенокардия, която въпреки подобни симптоми в медицински смисъл трябва да се разграничава от сърдечни заболявания като инфаркт или миокардит. Ангина пекторис се причинява от временна лоша циркулация в сърцето. Функционалните проблеми със сърцето също могат да причинят безпокойство, но те не се дължат на органично увреждане на сърцето. Общото между гръдния натиск е, че засегнатите пациенти често изпитват тежки пристъпи на паника и страх от смъртта.\nСтеснение и тревожност в гърдите също могат понякога да се наблюдават на фона на респираторни заболявания като белодробна емболия или плеврит.\nПри диагностициране първо трябва да се изключи възможната физическа причина за чувствата на безпокойство. Ако пациентът страда от споменатите по-горе съпътстващи сърдечни симптоми и ако има съмнение за сърдечен удар или хронично сърдечно заболяване, е необходим физикален преглед, при който сърдечната функция се проверява с помощта на така наречената електрокардиограма (ЕКГ). Първоначално ултразвуково изследване може да се извърши и при остри спешни случаи. В случай на кръвни тестове често могат да бъдат идентифицирани специални биомаркери, които дават информация за възможни сърдечни проблеми. В случай на съмнение съществува възможност за т. Нар. Ангиография на коронарните артерии (рентгеново изследване с предварително инжектиране на контрастно вещество), което обаче представлява значителна тежест за организма и следователно трябва да се използва само ако останалите методи за диагностика се провалят.\nБелодробната емболия и плевритът трябва да се разглеждат като други възможни физически причини за тревожността при наличие на гръдна болка. Белодробната емболия често се вижда при създаване на ЕКГ. В случай на съмнение, окончателното доказателство е компютърно-подобрена компютърна томография на белите дробове. В най-добрия случай, плевритът на гърдите може да бъде определен чрез слушане на гърдите, типичните симптоми на болка и кръвен тест в лабораторията, но диагнозата им също може да бъде значително по-трудна. В такива случаи ехографският преглед често предоставя важна допълнителна диагностична информация.\nАко са изключени всички възможни физически задействания на тревожността, може да се предположи, че оплакванията имат психологическа причина и се препоръчва задълбочен медицински преглед, за да се разкрият евентуални неизвестни досега фобии, депресия, сърдечна невроза или други психологически оплаквания на засегнатите лица и впоследствие да бъде в състояние да осигури целенасочена терапия.\nАко тревожността е причинена от респираторно или сърдечно състояние, терапията първоначално се фокусира чисто върху физическите оплаквания. Тук не е рядкост да се действа бързо, тъй като например белодробната емболия и сърдечният удар са потенциално животозастрашаващи събития, които трябва спешно да бъдат лекувани от спешен лекар.\nАко тревожността се дължи на хронично сърдечно заболяване, като коронарна болест, обикновено се осигурява дългосрочно лечение, основано на предписването на лекарства за инхибиране на кръвосъсирването и за понижаване на холестерола и кръвното налягане. Целта е да се избегнат по-нататъшни артериални калцификации в областта на коронарните артерии и остри сърдечни проблеми. В случай на съмнение може да се наложи и хирургическа интервенция, например под формата на байпас или поставяне на стент. С нормализирането на сърдечната функция до голяма степен може да се постигне и чувство на потиснатост.\nВ случай на тревожност, основана на психологическа причина като фобия, е на разположение психотерапевтично лечение, което освен коригиране на преките причини за чувствата на тревожност може да включва и стратегии за обучение за справяне с тревожността. Например, специални дихателни техники и автогенни тренировки са известни с положителните си ефекти при остра тревожност. Така наречената когнитивна терапия на поведение също предлага обещаващ вариант за лечение на фобии. Ако тревожността се дължи на депресия, психотерапевтичното лечение понякога може да бъде много по-трудно. Тук все по-често се използват и психофармацевтици за успешно преодоляване на депресията.\nНатуропатия за чувство на безпокойство\nНатуропатията предлага обещаващи подходи, по-специално за облекчаване на психологическата тревожност, но и във връзка с функционални сърдечни проблеми. За борба с острите чувства на безпокойство например в областта на билковата медицина се използват аканит, имел, маточина, валериана и жълт кантарион. Друга употреба на натуропатично лечение на тревожност е използването на цветя на Бах. На хомеопатична основа Aconitum се използва главно срещу психологически оплаквания, Tabacum се е доказал срещу ангина пекторис. От областта на солевата терапия на Шуслер, солите на Шуслер № 6 (калиев сулфурикум) и № 7 (магнезиев фосфорикум) се използват главно за борба с тревожността в контекста на функционални сърдечни проблеми. Медицинските масажи и акупунктурата също трябва да имат положителен ефект тук.\nКато цяло, различните натуропатични процедури предлагат добри възможности за съпътстваща употреба в контекста на психотерапията или лечението на физическите причини за безпокойство. В много случаи обаче те не могат да ги заменят, а по-скоро представляват полезно допълнение. (FP)\nUlrich Voderholzer; Fritz Hohagen: Терапия на психичните заболявания, Urban & Fischer, 2018\nAchim Eckert: Дао на акупресура и акупунктура, Thieme, 2005\nReinhold Saldow: "Като нов живот", в: Deutsche Heilpraktiker-Zeitschrift, том 10, брой 1, 2015\nРаботна група на научните медицински дружества (AWMF), напр .: www.awmf.org (достъп: 14.08.2019), тревожни разстройства: регистрационен номер 051 - 028\nДейвид Кастелеййн и др.: „Естествено натуралистично изследване на билковата медицина за самоотчитана депресия и / или тревожност протокол“, в: Изследвания за интегративна медицина, том 8, брой 2, 2019, sciencedirect.com\nВидео: Справяне с тревожност, хипохондрия и социална фобия (Януари 2022).\nCopyright 2022 \_ Тревожност / чувства на потисничество...


Вторите поставени ще спорят за титлата на двойки - bulgaria.utre.bg\nВторите поставени ще спорят за титлата на двойки\n09 февруари 2018, 17:58 | bulgariautre.bg\nПреди полуфиналния двубой специален плакет получи популярният тенис коментатор Тодор Попов\nХърватинът Никола Мектич и австриецът Александер Пея са първите, които се класираха за финала на двойки на турнира DIEMA XTRA Sofia Open, съобщи БФ тенис. Вторите поставени надвиха с 6:2, 6:4 тандема Николас Монро (САЩ) / Джон-Патрик Смит (Австралия) след 56 минути игра на централния корт в „Арена Армеец“.\nПреди полуфиналния двубой специален плакет получи популярният тенис коментатор Тодор Попов, който беше отличен за дългогодишен труд и отдаденост към професията.\nВтората двойка, която се класира за финала в София ще стане известна в събота.\nКвалификант пребори Багдатис за място на полуфиналите


Макси мода онлайн – стилно решение и за по-пищните дами - Presata.eu\n2018-04-08 2018-04-02 bgpresa 0 Comments\nПроблемът с намирането на подходящ размер е най-неприятното изживяване, което ни спохожда, докато обикаляме магазините. Както казва продавачът в популярния виц – „Да ви дам ли направо подходящия размер или да стигнем до него постепенно от най-малкия?“ Намирането на точния размер дреха отнема много време в пробната, като дори не се знае дали в крайна сметка от цялото това събличане и обличане ще има някаква полза. Всичко това в най-голяма степен се отнася за по-пищните и едри дами. Трудно се откриват подходящи големи размери от най-атрактивните модели и в много случаи обикалянето по магазините е обречено на неуспех.\nИменно поради тази причина секциите за макси мода в онлайн магазините са изключително любими на голям брой жени. Там може да се открие огромно разнообразие от всякакви дрехи в размери от XL до XXXXL, че и нагоре. Най-хубавото е, че в макси категориите са налични всички или почти всички предлагани в е-магазина модели, но в по-голям размер. Разбира се, има и предостатъчно специално съобразени с пищните дами и бременните жени дрехи, които се отличават с по-специални кройки и цветове.\nМакси дамите пазаруват с особено голямо удоволствие свободни туники и рокли. С тях се чувстват и изглеждат добре, без да изневеряват на стила си и без да пропускат спазването на актуалните модни тенденции. Разнообразието от такива модели онлайн е повече от достатъчно. В електронните бутици са на разположение стотици различни къси и дълги туники, рокли до земята и до коляното, модели с къс и дълъг ръкав. Предлагат се във всякакви цветови комбинации и са подходящи за различни сезони и поводи.\nВ интернет магазините обикновено е много ниска опасността да е изчерпан даден размер от някой макси модел. Освен отделни макси категории, вече съществуват дори специално създадени онлайн магазини за мода в големи размери. Там разнообразието е още по-голямо, а макси жените с лекота и бързина могат да си поръчат всякакви тоалети в размери дори над XXXXL.\n← Време е за поредното дерби в Испания\nКак се определя цената на хартиените торбички? →


Емил Попов и Ангел Станев успоредно\n"Успоредно" е по-особена изложба. Тя се случи заради желанието ми да се доближа до изкуство, което ме привлича, без да ми е докрай яснo. Скулптурата на Емил Попов и Ангел Станев ми се е струвала едновременно позната и непозната, близка и далечна. От контакта си с техните работи аз винаги излизах победена, с усещането, че там някъде, отвъд сетивната форма, отвъд образа съществува един недосегаем живот. Живот на духовна материя, поела много и различни натрупвания, сложен сетивен опит и уникална емоционалност.\nИзложбата "Успоредно" за мен се оказа път в много посоки. Търсех разбиране за конкретни произведения, исках да намеря мястото им в контекста на процесите, развиващи се в българската скулптура в годините на създаването им; не на последно място бях привлечена от обаянието на две уникални личности, на тяхната творческа връзка. Въпреки че това не е първата им съвместна изложба - зад гърба си имат и други - вярвам, че сегашната (на четвъртия етаж на "Шипка" 6) е по-различна. Тя не е ретроспективна в общоприетия смисъл на думата, най-малко е изложба-равносметка; тя е артистична и емоционална. Неин обект са не общите проблеми в работата на двамата скулптори, нито общите теми, а успоредността в развитието им.\nТе са много различни - единият е земен, другия крачи на стъпка от земята - но вървят в една посока. За отправна точка в погледа към тази успоредност взехме 1975-та, годината, в която Емил Попов завършва Художествената академия с бронзова фигура на седнало момче. Работата има възлово място в изложбата. Отбелязвам не без усмивка, че 1974 е годината на моето раждане. Така пътуването назад във времето придоби за мен личен смисъл, а погледът ми на "съвременник" (надявам се) по интересен начин допълни подбора на самите автори.\nВ продължение на няколко месеца се опитахме в разговори да осмислим по нов начин всяка работа. Изложбата бе оставена да "зрее" в съзнанието на авторите, да търси и интуитивно, и аналитично своя облик до последния момент - часове преди откриването.\nПри подредбата разделихме пространството на две изложбени половини - едната на Ангел, другата на Емил. Местата им не са изрично упоменати, но е невъзможно да бъдат сбъркани. При възприемането им е от значение да се отбележи контекстът, в който са създадени по-голяма част от скулптурите. Със своята поява от края на 70-те години тези работи бележат важен етап в българската скулптура. Те са другото, новото й лице - крачка встрани от общоприетата естетика, алтернатива на паметникарството, на мащабните поръчкови монументални пластики. Тези процеси са намерили своя образ най-напред в скулптурата на Галин Малакчиев и Георги Чапкънов. През онзи период точно от малката пластика се раждат новите идеи.\nОт дипломната работа на Емил Попов - седналото момче, до сноповете от бронзови пръчки, излети преди дни и пресичащи сега пространството на залата, са изминали години. Работите, създадени между тях, са част от един последователен процес-търсене на пластичния живот на формите в пространството. Намесите са в конкретно-изобразителна и/или абстрактна посока - от седналата фигура на старица в естествен размер до лаконичния метален триптих, висящ като картина на стената. Така в исторически, а оттам в смислов план е представен образът на женската фигура. От 1984 до 1999 г. са правени стоящите, наведени или лежащи фигури на едри жени. Тежките им форми, макар и преминали през силна пластична деформация, стъпват здраво. Земни и в известна степен примитивни, в тях говорят сложните взаимно преплитащи се влияния от праисторията до модерното изкуство. В рамките на тези 15 години, в които темата се е отработвала, конструктивната форма е станала по-лека и ескизна.\nОсобено място в работата на Емил Попов заемат големите, почти в естествен размер портретни фигури. Те са правени през последните години и са от гипс. Сам авторът ги определя като ескизи за портрети - в изложбата са показани тези на Иван Ненов и на Майката. Портретите на Емил Попов са затворени и мълчаливи, въпреки че в позите има движение, очите гледат някъде другаде, навътре и нагоре.\nПоставен по диагонал, в залата е и портретният цикъл на Ангел Станев. Бронзовите и гипсови бюстове, поставени в близост, образуват скулптурна група с магнетично излъчване. Едва ли има друг скулптор, който да прави двойни портрети. Започнала като експеримент с бюста на Беба и продължила в още няколко портретни глави, тази мултиплицираност е придобила уникален смисъл и въздействие. Изхождайки от презумпцията за херметичността на човешката същност, скулпторът, повтаряйки образа, търси пластическото й разгръщане. Двете еднакви глави, поставени една до друга в близка дистанция, вече придобиват друг смисъл и въздействие.\nНай-общо казано, действат странно, дори смущаващо. Хронологически портретите са правени в рамките на повече от 15 години, но като че ли още с първия са намерили своята формула. Друга работа, маркираща в исторически план пътя на автора, е "Невинните" от 1986 г. - бронзова женска фигура в естествен размер. Статична, застинала в пространството, с голяма рокля като камбана, тя е част от цяла поредица приличащи на цветя форми. Въпреки размера, фигурата е фино моделирана, въздействието й е едновременно завършено и ескизно. В голям размер са и работи, причислявани към един по-нов етап в творчеството на Ангел Станев - гипсовите скулптури. "Голям ескиз", "Люлка за светици" и "Коледна люлка за светици" са част от търсенията му през 90-те години. В тях, както и в цялото предшестващо и последващо творчество, се повтарят едни и същи елементи - стъпала, покрити с фина дантела, люлки, цветни камбани, дискове. Големи, но въпреки това със сложна фактура и множество детайли, те стоят като странни бели същества, носещи неземна природа. Едновременно са леки и тежки, статични и движещи се, търсещи различни контексти. Уникалната творческа природа на Ангел Станев е белязала и окачените по стените рисунки. Малки, детайлни или просто леко нахвърляни върху страниците на тефтерче, те съхраняват обаянието на първоначалната идея и са свидетелство за постоянство - правени са от 1966 г. до преди месец.\nПреминавайки от работа на работа, а оттам от тема в тема и от период в период, зрителят може да види едно друго лице на българската скулптура. Кръгът се затваря; остава само малък процеп, през който може да се влезе, но не без усилие. Скулптурата на Емил Попов и Ангел Станев не е лесна, тя е като хубавата книга, съпротивява се. Но когато направиш емоционално и интелектуално усилие да я доближиш, разкрива неподозирани пластове от светове и животи.


В МОЛДОВА С НАУЧНА КОНФЕРЕНЦИЯ ПОЧЕТОХА ПАМЕТТА НА ИВАН ВАЗОВ – НДБ в РМ\nВ МОЛДОВА С НАУЧНА КОНФЕРЕНЦИЯ ПОЧЕТОХА ПАМЕТТА НА ИВАН ВАЗОВ\n23.09.2021 23.09.2021 Пресслужба на НДБ РМ\t0 коментара\nНа 22 септември 2021 г. се навършиха 100 години от смъртта на патриарха на българската литература Иван Вазов. По този повод Научното дружество на българистите в Република Молдова (НДБ в РМ) организира научна конференция. Мероприятието се проведе в българската библиотека „Христо Ботев” – гр. Кишинев.\nКонференцията откри с кратко слово, посветено на Народния поет, Негово Превъзходителство, извънредният и пълномощен посланик на Република България в Република Молдова, г-н Евгени Стойчев. Г-н Посланик отбеляза за голямото значение на литературното творчество на Иван Вазов, което остави своят белег и днес в развитияято на българите не само България, но и тези, коитосе намират отвън границата й.\nС приветствие към участниците се обърна и г-жа Анжела Олареску, директор на библиотеката и домакиня на събитието. Тя представи на присъстващите изложбата „Иван Вазов – енергията на българския дух”, която отразява основна литература посветена на творчеството и жизненния път на великият български писател.\nВ рамките на научноата конференция бяха изнесени различни доклади, осветлващи различни аспекти от творчеството на Иван Вазов. Д-р на историческите науки Иван Думиника (председател на НДБ в РМ) представи научно съобщение на тема „Епохата в творчеството на Иван Вазов и личността на Вазов в епохата”. Д-р Думиника очерта епохата, в която живее и твори Иван Вазов. Роден по време на османското иго, но развил бурна творческа дейност след Освобождението на България. Свидетел на робските неволи на българите и на бурния възход на младата българска държава.\nД-р по история Елена Рацеева (член на УС на НДБ в РМ) се пря на темата „Творчеството на Иван Вазов – национална митология за България и българите”. Д-р Рацеева засегна темата за националните герои на България, които Вазов канонизира в пантеона на безсмъртните чада на родината. Той очертава границите на върховния подвиг на народа според критериите на българската народопсихология.\nД-р по филология Надежда Кара (член на УС на НДБ в РМ) очерта темата „Общонародно и индивидуално в речника на Иван Вазов”. Д-р Кара засегна темата за чистотата на българския език, за която пледира Иван Вазов след Освобождението. Запозна участниците в конференцията с усилията на твореца за заместването на много турски и гръцки думи, останали от времената на робството, със старобългарски или славянски аналози, които да извисят говоримия български език до статута на държавен език.\nД-р Любомира Жакоте (Теоретичен лицей „Васил Левски” – гр. Кишинев) разкри темата „Личност и народ в творчеството на Иван Вазов”. Д-р Жакоте анализира Вазовото осмисляне на философския въпрос за ролята на историческата личност в съдбата на народа. Направи извод, че Иван Вазов със своя неоценим принос в развитието на българската култура сам е станал историческа личност, повела един народ към собствено извисяване и укрепване на младата българска държава.\nД-р Виталий Тодоров (ТЛ „Васил Левски” – гр. Кишинев) в своят доклад „Аз пях за България, защото я обичах” засегна един малко познат въпрос, свързан с творчеството на Иван Вазов – песните създадени на негови текстове. Това са музикални произведения, познати на всеки българин, превърнали се в революционни песни или химн на младата българска държава. Пеят се до днес, без дори да се подозира кой е написал стиховете, които и сега вълнуват, и са любими на целия народ.\nПреподавател начален курс в ТЛ „Васил Левски” – гр. Кишинев Снежина Владимирова в съобщението си „Детската поезия на Вазов възпитава младото поколение и днес”, засегна изключително важния принос на Иван Вазов в развитието на българската детска поезия. Той написва стихотворения, които и днес са незаменими в обучението на малките деца в родолюбие и преклонение пред родители и родина. Те са включени в читанките на всички български деца по света. Вазов е работил като учител и с педагогическо умение и професионализъм е създал модела на детската литература на български език, ценен и днес.\nПодготвените материали бяха много разнообразни и обхванаха различни области от дейността на Иван Вазов. Всички участници в научната конференция изказаха своето задоволство от изнесените доклади, които разкриват гения на патриарха на българската литература.\n← БЪЛГАРИТЕ ОТ МОЛДОВА ОТБЕЛЯЗАХА 113 ГОДИШНИНАТА НА НЕЗАВИСИМОСТТА НА БЪЛГАРИЯ\nПОЗДРАВИТЕЛЕН АДРЕС ДО ПРОФ. АЛЕКСАНДЪР ПРИГАРИН →


Димитър Аврамов: Фандъкова печели, защото предлага оптимизъм - 24chasa.bg\nДимитър Аврамов: Фандъкова печели, защото предлага оптимизъм\n04.11.2019 00:00; Мила Гeшакова\nГЕРБ ще трябва да си избере стабилен партньор до следващите парламентарни избори\nМая Манолова беше добър кандидат, но беше напълно невъзможно да спечели като червен кандидат\nЗдравко Димитров в Пловдив бе единственият нов на вота, който не се беше търкалял в общинския парламент и не е участвал в игри за власт\nНяма как да ѝ е лесно на г-жа Фандъкова в четвъртия ѝ мандат като кмет - ще се сблъска с нараснали обществени очаквания\nИзборите в София много приличат на националните - не можеш да ги спечелиш с размахване на пръст, казва политологът\n- Йорданка Фандъкова победи на балотажа Мая Манолова. Кое натежа в избора ѝ?\n- Няма български политик, който да не търпи критики за работата си, защото публичната сфера у нас много изостава от частната по редица критерии. Но от тези местни избори големият извод е, че можеш да спечелиш само като покажеш много положителна и оптимистична алтернатива. Тоест, за да спечелиш срещу действащ кмет с всичките му предимства и недостатъци, трябва просто да си много по-добър. С остро критична кампания не става. И това се видя на много места в България, включително в двата най-големи града София и Пловдив.\n- Според ваш колега политолог най-тежката грешка на Мая Манолова била, че е загърбила левия електорат и червения цвят. Съгласен ли сте?\n- Мая Манолова беше добър кандидат, но беше напълно невъзможно да бъде ляв кандидат и да спечели като червен кандидат. Защо? Защото, на първо място,\nкато омбудсман тя си\nизгради един различен образ\nот този на политик социалист\nНа второ място, днешната БСП не е модерна социалистическа партия, която може да печели избори. Ако в България можеше да се печелят избори с БСП, тогава и нейният кандидат в София би могъл да спечели кметския вот. БСП обаче не е в такова състояние. Тя бе превърната от г-жа Корнелия Нинова в подгласник на националистическите формации и в ксенофобска партия. Ако някой иска да спечели избори в България като социалист, на първо място, трябва да се яви на тях с напълно нова реформирана социалистическа доктрина, която да стъпва на факта, че България е западна страна, и да търси социалистическия образ на днешния модерен градски човек. БСП обаче се проваля в това.\n- Табелката “независим” отличи ли Манолова от партията, с която бе свързана? Видяхме я да се заиграва и с десните, нали така?\n- Независим всъщност е една нищо незначеща формулировка. Независим си само ако не си на позиция. В момента, в който си на позиция, започваш да зависиш от всички - от общински съвет, от екипа си, от основните политически сили, от другите политически фактори в страната, от големия бизнес, от хората, от неправителствените организации, от всеки. Има две думи, които, в рамките на шегата, трябва да се забрани да присъстват в Избирателния кодекс, защото звучат като политически псувни - едната е “граждански”, другата е “независим”.\nПартиите се правят от политици, а политиците трябва да имат политическа подкрепа, да отправят политически послания и да поставят политически цели. Всичко друго са брътвежи, които или идват от устата на неподготвени хора или като случая с г-жа Манолова са в ситуация, от която са длъжни да вземат максимума от използването на концепцията за независим. А тя е много трудна - от една страна, си социалист и идваш от БСП, а от друга - не си от БСП. От една страна, трябва да получиш вота на БСП, от друга - да получиш вота на хората, които не харесват БСП. Не можеш да пренебрегнеш БСП, защото там\nкато сърдити старчета\nстоят едни хора и като\nчервени аятоласи гледат\nпод лупа какво си казал\nИзобщо това е една много невъзможна позиция. Затова трябва да се отнасяме с уважение към опита на Мая Манолова да спечели тези избори. Със сигурност това от самото начало беше от трудно към невъзможно и разбира се, ако беше успяла да направи една идея по-добре структурирана и по-оптимистична кампания, основана на проект за алтернатива, а не на критичен прочит на управлението на г-жа Фандъкова, може би щеше да има по-добър резултат. В крайна сметка обаче е много трудно да се бориш срещу добре структурирана партия, особено ако тя е управляваща.\n- По-трудно ли ще бъде на Фандъкова да работи с новоизбрания общински съвет в София - групата на БСП е удвоена, десните също присъстват видимо, а мнозинството на ГЕРБ е по-крехко?\n- В политиката третият мандат винаги е много труден, а четвъртият е направо политическо проклятие. За справка - бившият британски премиер Тони Блеър. Значи, няма как да ѝ е лесно на г-жа Фандъкова, защото ще се сблъска с нараснали обществени очаквания, с всичките си изпълнени и неизпълнени програмни приоритети от всичките си мандати.\nСрещу нея има три структурирани алтернативи. Едната е на Мая Манолова, другата е на “Демократична България” и третата е на “Спаси София” и Борис Бонев. Никой в общинския съвет няма да я остави дори за минутка. Така че този мандат ще ѝ е най-трудният.\n- Има ли ДПС пробив в София?\n- Когато спечелиш едно място, разликата между едно и нула много често е въпрос на разпределение на гласовете. Тоест ако говорим за ДПС, трябва да разгледаме позициите му в националната политика върху националната карта, а не върху София или Пловдив, защото фактът е, че на ДПС му става все по-трудно. То трудно разчупва образа си на етническа партия, капсулирано е, а това е политическо проклятие - нито една партия не иска да управлява с ДПС. И това е техният най-голям проблем, а не колко общински съветници ще има - един повече или един по-малко в София и в Пловдив. Просто ДПС трябва да направи стратегия за декапсулирането си, защото всички бягат от тях, все едно са чумави.\n- Кое помогна на Здравко Димитров да спечели убедителното си надмощие на балотажа и кое дръпна назад Славчо Атанасов в Пловдив?\n- Здравко Димитров се готви за кмет от 2007-2008 г. и в предишното десетилетие нямаше шанс да бъде номиниран, което е едно от важните неща за него. Другото е, че той никога не е бил в общинската политика. Беше районен кмет един мандат, което е позиция, от която можеш да комуникираш директно с хората, нямаш голям бюджет и е лесно да спечелиш позитив от управлението си, ако си комуникативен и обръщаш внимание на хората. След това беше областен управител. Всъщност той беше единственият нов човек в тези местни избори в Пловдив, който не се е търкалял в общинския парламент, не е участвал в договорките, не е участвал в играта за власт.\nПлюс това, без да разработва някакви стратегически приоритети за Пловдив, той беше\nи говорене към изборите. Всички други критикуваха и бяха негативни. На този фон има голям провал на основния му опонент Славчо Атанасов.\n- Първо, защото той се представяше за алтернатива на управлението, докато де факто го подкрепя в парламента. Второ, основните му тези бяха “По цял ден ще приемам хора и ще възстановя гражданските съвети”. Никой не си спомня в Пловдив да е имало граждански съвети, въпреки че това е някакво негово заклинание от мандата му 2007-2011 г. Тоест, ако няма какво да кажеш на хората, което да ги привлече, няма как да спечелиш.\n- Пловдивският общински парламент как ще работи с Димитров?\n- Новият кмет на Пловдив ще има комфорта да направи широко мнозинство и то със сигурност ще е дясноцентристко. И съм убеден, че общинските съветници от БСП по важните за града проблеми ще гласуват с кмета.\nИма нещо много важно в характеристиката на\nтой не е догматичен\nидеологически тип политик,\nа консенсусен и прагматичен. И от тази гледна точка ще му е много по-лесно в общинския съвет, отколкото на всеки друг кмет, който гледа на политиката през разделителните линии на ляво-дясно, на либерализъм, консерватизъм, социализъм и на “-измите” изобщо.\n- В битките за София, Пловдив, Варна, а и в повечето областни градове според мен драмата беше единствено, че се стигна до балотажи. Но лидерството на повечето кандидати на ГЕРБ сякаш беше необратимо в проценти. От липса на сериозна алтернатива ли?\n- Няма как управляващата партия, която е сериозно структурирана в страната, да загуби, защото срещу нея няма достатъчно силна партия.\nБСП от много време е\nв общинската власт\nОт тази гледна точка не че ГЕРБ са постигнали някакви много велики неща, но просто излизат срещу тотално неподготвени структурно организации и при липсата на силни мажоритарни кандидатури няма много какво да очакваш от изборите.\n- Повечето анализатори очакваха умората от управляващите да си каже думата на този вот. Къде в крайна сметка се оказаха големите загуби на ГЕРБ? Дотук Русе, Благоевград, Плевен...\n- ГЕРБ отидоха на балотаж срещу кандидат на СДС във Видин, т.е. срещу коалиционния си партньор в национален мащаб, една практически несъществуваща на централно ниво партия, но която очевидно има все още местни структури.\nСтрува ми се, че ГЕРБ ще има проблем със стандартите, които задава обществото през следващите 4 г. Но това не е предвестник на криза. България е добре развиваща се страна, макар и на опашката в ЕС. Въпреки че сме с много проблеми, ние вече сме капиталистическа страна. И ако не развиваш капитализма с необходимите социални ангажименти, които се изискват от европейския тип политическа система, социалната държава, която е традиция в Европа, изобщо ако не го правиш по правилния начин, ще загубиш. Това ще е големият проблем на ГЕРБ в следващите 2 г.\nГЕРБ трябва да си\nако искат да останат във властта в бъдеще. А с този коалиционен партньор да си довършат мандата. Нищо повече.\n- Как стои след местния вот БСП?\n- Промяна в негативната тенденция за една партия е възможна буквално за месеци. Ако обаче левицата си избере харизматичен лидер, който усеща пулса на обществото, модерен човек, който може да примири тежкото политическо наследство на БСП с очакванията за модерен социализъм, убеден съм, че такъв човек може да спечели изборите и да бъде избран и за министър-председател. Но, разбира се, Супермен съществува в комиксите. Въпросът е да го намериш в реалната политика.\n- Възродиха ли се според вас десните?\n- В дясното пространство има проблем, защото то е много разхвърляно и не е съвсем дясно.\nне е дясна коалиция\nТя е обсебена от определен тип идеи, те може да са правилни, може да са модерни, но не са точно десни. Там всяко решение е плод на непрекъснати конфликти и договаряне между двете партии - “Да, България” и ДСБ. И по всичко изглежда, че така ще продължи, защото техните лидери ще запишат 2019-а като успешна година в политическата си история. Аз лично не бих казал, че това е истинският прочит на постиженията на десницата. Досега обаче не съм видял неуспял политик, който да не е казал, че е успял. Те всичките успяват. Даже, като ги махнат започват да разказват историята на успеха си...\n- Каква ще е политическата съдба на патриотите?\n- След думата патриоти мога да сложа само многоточие - каквото и да кажем за тях, ще е малко. Нищо не остана от заявките им за национален интерес и за обединение. Днес имаме една разпадната в управлението коалиция с лидери, които едвам се траят. Нулеви идеи за развитието на България. Патриотизмът е превърнат в чучело, което се размахва. Единственият печеливш от присъствието на националистически партии в парламента е ДПС. Движението ги размахва пред своя електорат като плашило, каквото всъщност те са.\n- Според политолог ГЕРБ е отстъпила на този местен вот част от властта, за да се самосъхрани. Застрашена ли е ГЕРБ от разпадане?\n- Никога не съм можел да споря с тактически и стратегически гении, които отстъпват власт, за да се самосъхранят. Просто няма партия, която дава власт доброволно. И от тази гледна точка не мисля, че някой се самосъхранява, като губи целенасочено избори.\n- С какво тези местни избори бяха по-различни от предишните и какъв знак дават?\n- Не може да тръгваш към местни избори с поглед към националната власт. Не може да сваляш правителство на местни избори. А колкото до специфичните им особености, зависят от това какво си представят хората, че е важно за техния град и изобщо за местата, където живеят. Обикновено картината е толкова сложна и различна, че е трудно да се обобщи. Очевидно на Пловдив беше необходим кандидат с позитивна визия, който, като го погледнат хората, да разбират, че градът им ще се развива, а не да е някакво политическо мрънкало, което само критикува. За София беше необходим човек, който, като го видиш, да си кажеш: “Този не излъчва заплаха за града”. И тук Йорданка Фандъкова успява много добре.\nИначе градът е с лоша инфраструктура и това е очевидно. Много работа има да се свърши в малките улички, но хората не зависят от кмета, оправят се сами и нямат много време да мислят за политика. Но пък имат време за идеи и това се вижда. В София имаше различни кампании, казаха се важни неща. Но изборите тук много приличат на изборите в национален мащаб. И от тази гледна точка не можеш да ги спечелиш с размахване на пръст.\nПри 100% паралелно преброяване: Фандъкова е получила 50,3% от гласовете Фандъкова: Хората ми казаха - очакваме работа, но и промяна (Видео) Андрей Райчев : В София не победи ГЕРБ, а Йорданка Фандъкова


Стрелбата осигури на Анев победата в първия старт от държавното | 7 Дни Ски\nСтрелбата осигури на Анев победата в първия старт от държавното\nНай-добре представилият се българин в изминалия сезон на световната купа по биатлон – Красимир Анев, спечели първия старт от държавния шампионат, който се провежда в Банско.\n30-годишният самоковец от клуб “Боровец” направи само 1 пропуск при двете стрелби в спринта на 10 км и записа най-добро време. Втори се нареди Владимир Илиев (“Аякс”). Троянецът отново се пропука на рубежа и не свали общо 4 мишени. Въпреки това Владо финишира само на 28,9 сек след Анев.\nТрети стана Антон Синапов (“Рожен”), който с 3 грешки финишира на 47,1 сек от Анев. Така биатлонистите в топ 3 са събрани в по-малко от минута, което предполага интересно развитие в преследването на 12,5 км, което ще се проведе в петък.\nВ дамския спринт на 7,5 км в Банско триумфира Десислава Стоянова (“Амбарица”). Тя сбърка 3 патрона. Даниела Кадева от “Банско” не свали 5 мишени и се нареди втора. Трета стана състезателката на “Славия” Емилия Йорданова. Тя сбърка 4 пъти на стрелбището. Трите биатлонистки са събрани в 55 сек.\nПредишнаИспанец изпревари Камен за златото в слалома, но Златков грабна държавната титла! Киркова е №1 при дамите\nСледващаЗлато в гигантския слалом осигури на Златков и държавната титла