Вода Чемерична - суперлицев от супер въшки - Оцветяване\nChemerichna вода от въшки и ниц: прегледи и инструкции\nЗа съжаление, не всички съществуващи лекарства могат да ви спасят от този проблем. Много лекарства от аптеката не са ефективни и те също са много скъпи. В резултат на това ще трябва да дезинфекцирате няколко пъти и да хвърлите ценното си време и пари на вятъра. Какво да правя? Какъв инструмент може да помогне в тази ситуация? Химерната вода ще ви помогне.\nВода Chemerichnaya - разтвор, който включва алкохолна тинктура от хеллебар и вода (съотношение 1: 1). Той е евтин, но много ефективен агент, който има антибактериален и антипаразитен ефект.\nКакво се случва с въшките и гърдите при третирането на главата с вода от порите? На първо място, когато тази вода попадне в тялото на вишнеца, тя се овлажнява и покрива. След това лекарството навлиза в дихателните пътища на паразита, след което постепенно достига вътрешните органи на насекомото. Първоначално насекомото е по-малко подвижно, след това парализира краката и спира да се движи, в резултат на което се получава доста бърза смърт. Приблизително едно и също нещо се случва с ларвите на лопатите. Въпреки това, за разлика от въшките, които почти веднага умрат, нитките са по-издръжливи и има малка вероятност някакъв вид ларва да оцелее. Ако това се случи, процедурата трябва да се повтори след известно време.\nИзползване на вода от хълбока от епидемии и въшки\nКогато продуктът се прилага върху косата, той трябва да бъде навит с нещо. Можете да използвате всички налични неща: кърпа или обикновена пластмасова торба. Забележка 30-35 минути, след това изплакнете с течаща вода и изплакнете главата си с шампоан, за предпочитане няколко пъти.\nСлед това трябва да погледнете добре косата, да проверите дали няма останало нищо. Въсъдите трябва да изчезнат, но от ниц ще трябва да се отървете ръчно, тъй като те се придържат към всяка коса. Инструментът ги убива, но не се отстранява от косата. За да премахнете остатъците от ниц, се нуждаете от обикновен бял лист хартия и специален гребен с четина, които са разположени близо една до друга. Мидите могат да бъдат закупени в аптеката, като тези миди обикновено се наричат "гребен от въшки и глисти". С тази мида трябва само да гребеш косата си, опирайки се на главата си върху лист хартия. След като издърпате главата си, леко я вземете, навийте го и го хвърлете в урна.\nНяма самата предписана доза. Всичко се изчислява поотделно за всеки човек, тъй като дебелината и дължината на всяка коса са различни. Ще видите колко пари ви трябва директно в процеса. Важно е просто да навлажнете косата и скалпа добре, така че сухите нишки да не останат. Но в същото време не е необходимо да се излива много средства, така че да не тече и да не падне в очите.\nАко цемерската вода е способна да убие паразитите, въпросът узрява, може ли да навреди на човека? Отговорът е "да", той е способен, но само ако не спазвате инструкциите. Както бе споменато по-горе, в корените и стъблата на това растение има много алкалоиди, поради което химическата вода е токсична както за паразита, така и за хората. Важно е да се вземат предпазни мерки при работа с него. А именно:\nЗа да се гарантира, че по време на лечението лицето не попадне в лигавиците (в очите, в носа и в устата) и ако изведнъж се случи, незабавно ги измийте с обилна течаща вода;\nТези правила не са нови за никого, защото са посочени в много наркотици. Следователно, струва си просто да ги спазвате и да правите всичко правилно, тогава всичко ще бъде наред и нищо няма да навреди на вашето здраве.\nВъв всеки случай, дори ако детето ви е по-старо от тази възраст, заслужава да се използва внимателно спираловидната вода и да се държи далеч от детето.\nВ допълнение към анти-паразитната, цемерска вода също се използва като стимулант за растежа на косата. Чемерица има добър ефект върху скалпа, подобрява кръвообращението, намалява косопада и третира пърхота.\nВ различни форуми, много жени пишат мнения, че при използване на chemerichnoy вода от въшки, те не само се отървеха от този проблем, но и подобриха състоянието на косата. И сега периодично използвайте този метод, но за козметични цели.\nВодата на Чемерхняя е много ефективно средство за педикулоза, но тя, както и всички други лекарства, има редица противопоказания. А именно:\nЛекарството има срок на годност от 24 месеца (2 години). То трябва да се съхранява на тъмно място, при температура от 9 до 15 ° C, недостъпно за деца.\nОще веднъж съм убеден, че инструкциите трябва да бъдат прочетени. Дъщеря ми ходеше на училище с епидемия от въшки, а моята също се вдигна. Аптеката предлагаше много модерни скъпи спрейове, но аз по съвета на свекърва си купих меменическа вода, струваше 35 патрона на бутилка, взех две. Изглеждаше добре как да се кандидатира, но исках да го излея над главата ми точно над банята. И се оказва, че е необходимо памучната вата да се нанася добре и е невъзможно да се получи в очите ви. Вишките напълно изчезнаха само една седмица по-късно, третирани три пъти, пенирани. За трети път никой не беше изгорял - чист. Инструментът работи. Разбира се, скъпите лекарства вероятно убиват паразитите в един пропуск, но за тези, които искат да спестят пари, този инструмент ще направи.\nНямам представа къде идват въшките. Чувствата не са най-приятните. Купих химикалка вода в аптека с червена звезда на опаковката, според инструкциите, но спад в окото ми удари. Веднага се изми, но изгори нехило. Бъдете внимателни. И така, инструментът е евтин и ефективен, продава се навсякъде. Също така си купих гребен поотделно за пениране. Използвах само два пъти, нямах нужда.\nВодата на Chemerichnaya е много ефективна при лечението на педикулозата. Но има ситуации, когато това вещество е противопоказано за дадено лице по някаква причина (например деца под 3-годишна възраст или ако лицето е чувствително към това лекарство). Какво да правим тогава? Какво означава да се използва? И как да ги използваме?\nЗа тази рецепта, ще трябва да се разрежда чаша оцет с вода (за да се получи 3% разтвор), добавете 40 грама сол с варена към него. След това разбъркайте всичко това добре и добавете 5 ml 96% алкохол, разбъркайте отново. Нанесете сместа върху предварително измита коса, оставете за няколко часа, след това изплакнете. Гребнете косата със специален гребен от въшки и гънки и отново нанесете компрес. Препоръчително е процедурата да се повтори 3-4 пъти. След всеки път гребете гребена за коса.\nВажно е да запомните, че керосинът не може да се използва в чиста форма! Уверете се, че сте разредени с малко растително масло. Също така е важно да не забравяме, че керосинът е запалимо вещество, в никакъв случай не го правете в кухнята, където може да стои нещо върху печката и да не пушите по време на цялата процедура.\nСлед смесване на керосина с масло, нанесете сместа върху суха коса, обвийте пластмасовата торбичка над главата си и оставете за 50-60 минути. След това гребете косата си с гребен, а след това силно измийте косата си с шампоан няколко пъти.\nВ основата на този спрей са различни етерични масла, като иланг-иланг, лавандула и мента. Този инструмент е напълно нетоксичен и може да се използва дори и за най-малките деца. Ушите от този спрей започват да задушават, маслото, което влиза в тях в дихателните пътища, блокира достъпа до въздуха.\nНанесете лавината на суха коса равномерно и я оставете за 30 минути под капачката. След това се промива с вода и се измива с шампоан.\nОтстраняване на въшки Nydou е много ефективно и лесна за употреба, убива не само възрастни въшки, но и ларви. Тя струва много повече от водата в стаята, средната цена в аптека е 600 рубли. Купувачите са много похвали за това и отбелязват високата ефикасност и безопасността на лекарството. Предлага се с гребен за пениране на мъртви паразити.\n2 в 1: борба за красотата на косата, унищожаване на въшки. Ефективно средство за растеж само за пари\nАз съм студент в педагогически университет и така започна всичко. Те ни пратиха по някакъв начин да практикуват в училище. Една седмица след като започнах да тренирам, аз смених шампоана, в същия ден главата ми започна да ужасява. Седмица по-късно - и този път мислех, че това е алергия към шампан - отидох при доктора, му казах всичко, каза да дари кръв за общ анализ и да дойде след няколко дни. Когато дойде, каза, че това е алергия, той предписва маз. Главата не изглеждаше веднъж.\nЗа щастие за себе си реших да направя прическа, отидох при фризьора, когато я оставих с удоволствие, тя излезе след мен и спокойно ми каза, че видях въшки на косата ми и че сега е тук и там, наскоро, и сина си, те бяха, посъветвани да купуват шампоан и да не се притеснявате. Щастието ми не знае граници, защото въшките не са алергия.\nСлед фризьора веднага се втурнах в аптеката, за да поискам нещо за бедната ми глава, шампоаните ми бяха твърде скъпи, затова купих лосион Ultra Pediculin. Когато се прибрах вкъщи, я размазах. На следващия ден, краста стана много по-лесно, но практиката не е свършила! Седмица по-късно, сутринта, забелязах в леглото си пълзящо насекомо - беше въшка. Най-вероятно я донесох в училище, а тя нямаше време да се придържа към косата си, само че имаше време да ухапе тялото. Тук беше необходимо отново да закупи лосион, който не беше толкова евтин, затова отворих интернет, където открих, че педикулозата успешно се бори с мекикулинова вода, която струва една стотинка и не разваля косата.\nЕмисионна цена: около 20 рубли.\nТинктура на гръбначния стълб - 50 ml, пречистена вода - 50 ml.\nОпаковка: обикновени стъклени контейнери с пластмасови капачки и пластмасови ръкави.\nАрома: толерантна, за разлика от лосиона, мирише на билки и алкохол.\nВид на водата: леко жълтеникава течност.\nИнструментът се прилага върху корените и дължината на косата.\nКак работи: Хлебарството е отрова, която успешно се бори с живота на животните, алкохолът - хралупата се влива от него - разделя черупката от ницове (въшки ларви), което помага за елиминирането на проблема за добро.\nПрепоръчвам да направите подобна маска няколко пъти.\nРазмазваме косата, обличаме целофан - Имам чанта - и ние затопляме главата (Нося шапка, много удобна). Държим на главата около 30 минути.\nПрепоръчвам да се повтарят дни след 5.\nС течение на времето, ние пея главата както обикновено (шампоан / сапун, кой от).\nНамазваме корените на космите, по-добре е да смазваме краищата на косата, тъй като алкохолът, съдържащ се в тинктурата, изсушава главата. За тези, които вече имат сух скалп, не препоръчвам това лекарство., по-добре подхранващите маски правят.\nЗадръжте за 30 минути, измийте се, както обикновено.\nЧувства при нанасяне на маската\nКогато тази маска е на главата ми, ясно чувствам кръвотечение, усещане за парене в местата на раните (в моя случай това са ухапвания от паразити) не се препоръчва употребата на вода на гърлото върху раздразнена и увредена кожа (Вече не се интересуваше, до такава степен, че въшлените се възползваха).\nПротивопоказания. Свръхчувствителност към лекарството; бременност, период на кърмене, деца под 2,5 годишна възраст.\nНе забравяйте, че всяко средство може да се използва само след тест за алергия! И още повече в този случай!\nЧемерица е многогодишно растение с много отровни свойства! Тази вода може да причини не само алергии, но и\nСтранични ефекти: Алергични реакции под формата на сърбеж, еритем; чувство на парене, мравучкане или изтръпване на мястото на приложение.\nБъдете внимателни, погрижете се за себе си и за близките си, приложете внимателно този инструмент.\nза това, че наистина се бори с паразити\nМалко за това, че течността е отровна, не виждам причина да се обзалагам, че всеки избира да купи този или онзи продукт;\nСМЪРТ! ОТРОВА! Бъдете внимателни.\nChemericheskuyu вода е взета в друга бутилка и обжалване на изискванията за производителите. ДА НАПИСАЙТЕ НАЙ-ВСИЧКИ ГОЛЯМ ЧЕРВЕНИ ЛИСТОВЕ НА БУТИЛКАТА, ТОВА Е НАЙ-НОВИЯТ ПОВОД.\nПрочетете в интернет колко жени съживяват съпругите си chemerichkoy, като ги спасяват от алкохолизъм, без да знаят, че са отровени. Понякога до смърт...\nДа, дори не ми се стори, когато котката ми беше кайфанул, облизайки привидно безобидните капчици от извратената вода, падаща на пода, когато правех лошото масочуй на лошата ми глава. И това не се случи на главата, че котката е хибернация, тъй като kopek vodichka с очи и мирис, като слаб бульон от плодове, като птица череша или планинска пепел.\nС маска на главата си тя се качи в интернет и беше ужасена - смъртоносна отрова, причиняваща сърдечен арест, тежко повръщане, потискане на всички функции на тялото и т.н. Чемерица, тя е Куколник, тя е Лобисток и т.н. Една линейка редовно отвежда хората - някой случайно приет, любимата жена на някого е дразнеща (има "рецепта", базирана на еметичните свойства на хлебарка, няколко капки засаждане се препоръчва да се дава на алкохолиците, без тяхното знание да се възстанови от алкохолизма).\nЦяла нощ гледайки котката - всичко е наред. Няколко дни по-късно тя въздъхна с облекчение. Няколко дни по-късно напуснах къщата - котката е жива, здрава и весела. Няколко часа по-късно се завръща - котката вече умира. Навсякъде повръщаше пяна, слепи очи с много разтегнато зенитно, Котката се опитваше да смири - и не можеше, да не затвори устата си, малкото тяло потрепери от гърчове. Е, би могло да се повлияе драматично и след няколко дни? Може би някоя друга отрова беше наранена. Проверете седалката! В края на краищата, хрътката дава най-силното сърдечно усложнение. Предсърдно мъждене - оставяйте котката в клиниката, каза ветеринарният лекар, като направи всички възможни инжекции, които могат да помогнат на котката, но няма противоотрова, така че до смъртоносния резултат... Те не напуснаха клиниката - взеха котката вкъщи - непозната среда - допълнителен стрес за сърцето на котката. Те дадоха сърце (изстрел) с тях - да убождат през нощта.\nКити млад, 1 година и 3 месеца. Написах ревю за него (Neva Masquerade).\nНаистина се надявам, че малкото предано котешко сърце ще победи много, много години и всичко ще струва (току-що пристигнахме от клиниката, котката вече яде).\nНа снимката е нашата котка Яша.\nЕвтино ефективно козметично лечение на косата\nНаучих, че косата расте доста трудно от хамерена вода. Реших да го опитам сам. Тъй като след боядисване косата падна доста силно и изобщо не расте. Мога да кажа, че наистина е. Въпреки че в началото имаше съмнения. За съжаление, не мога да предложа снимка, тъй като все още няма такава възможност. Това, което направих: се втриваше в корените на косата всеки ден преди лягане. Резултатът е за един месец: косата спря да пада, става по-дебела и доста забележимо се увеличава на височина. Ще продължа тази процедура, тъй като съм много доволен от резултата. Ако някой има същите проблеми като мен, аз съветвам всички. Можете да закупите в аптеката и е евтино.\nСредна № 1 от различни паразити!\nМного хора знаят за свойствата на чаровната вода (ще отрежа CV). Искам онези, които не знаят да говорят за свойствата си. CV се използва за различни паразити (точно за въшки), за главните въшки и те също казват, че CV активира процеса на растеж на косата и облекчава пърхота, спира косопада и ги прави блестящи.\nПо-скоро заглавието звучи на някои просто ужасно!) Като принцип за мен. Но кой не се случи? Разбира се, можете да вземете въшките без да измивате главата си за 2 месеца, но това не е за нас, нали?))) Като цяло, както всички знаем, тези паразити могат да се изкачат на "новия собственик" племенница. В детската градина взех тази инфекция и не можахме да свържем какво да правим с нея. Ние не ходихме в детската градина, бяхме третирани у дома. Купиха различни шампоани, особено нищо не помогна. Но добрите хора съветват автобиографията. Правил ли е всичко, както е посочено в инструкциите. След известно време процедурата отново се повтаря и ние вече не сме виждали тези същества. Момичето имаше здрава чиста глава, макар че ние поправихме всичко това със сапун.\nИ миналата година лекувах кучето си с тази вода, която по време на моето заминаване остана с моите роднини в селото и взе паразити. Сега красотата ми е чиста и тя няма намек за "живи същества".\nИ честно казано, не знам за ползите от автобиографията, като смяна на косата. Просто чух. Но няма да рискувам самичко.\nВсички мои поздравления!\nПреди да купите chemeric вода и да разберете за него, целият Интернет е разклатен, прочетете много отзиви за различните методи за лечение на педикулоза (въшки)\nДъщерята на съпруга ми от първата й съпруга дойде при нас за празниците. Тя е на 9 години.\nОт много дълго време (половин година) не можеха да измъкнат тази мръсотия от нея, нищо не помогна.\nРеших да поема този бизнес сам. Купи 3 бутилки наведнъж promericheskoy води.\nБях страх, че бях чела на форума, че е ужасно отровно и с ужасна миризма, от която едва се задушаваш. Ето защо, закупени по този лъчи превръзки.\nЕ, аз ще ви кажа, няма миризма там на практика! Така че няма нужда да предизвиквате истерия за това. Мирише на обикновена билкална тинктура, не повече от.\nПреработен 1 път, след това се пени всеки един дебел специален дебел микс. Косата след тази вода блести като злато, мека и много красива.\nТе се занимаваха на втория ден следващия път (трябва да седнете от 30 до 40 минути), отново разделиха всичко останало преди това.\nГледам през главата си за какъв ден (pah pah pah), ще трябва да го трик още 3 пъти.\nКупихме още малко лавандулово масло (пускаме го в шампоан, въшките не го харесват, за да не се забие отново)\nКато цяло съветвам всички! Възстановяването на всичко от тези неща.\nЛекарства, които наистина помагат да се отървете от въшките\nИскам да ви разкажа за нашата история, как успяхме да отървем главата на моята 8-годишна дъщеря от въшки. Никога не съм мислил, че такава атака ще ни се случи. Детето се обучава в гимназия, в която участват деца от богати семейства. Оказва се, че никой не е осигурен и най-често педикулозата се заразява в много ранна училищна възраст.\nЕдин ден, докато бършеше главата на дъщеря си, тя се отдръпна от ужас. Забелязах, за съжаление, беше твърде късно за мен, че неканените гости се спуснаха в косата ми. Фразата "прах сапун" незабавно дойде на ум, след като са били лекувани с тази инфекция. Ранен в аптеката, поиска ефективно средство за защита. Бях продаден спрей "Para-plus" за 300 рубли, което беше достатъчно само за един път. Седмица по-късно беше необходимо да се повтори. Така че този "Плюс-плюс" не помогна нито за първи път, нито за втория. Той не убива ларвите изобщо и не може да се справи с всички възрастни.\nЗапочнах да чета, че има интернет. Четох за евтини средства "Chemerichnaya вода", която се използва за въшки. Никога преди не бях чувал за него. Купих няколко бутилки в аптека за 20 рубли. Приложено лекарство за косата на дъщеря си, както следва: леко навлажнява целия скалп и след това разпространява лекарството върху цялата коса. Бутилките от по 100 мл бяха достатъчно за нас веднъж. После сложи чанта на главата на дъщеря си и затова отне 40 минути. Водата на Чемеричко ни помогна почти за първи път, но, разбира се, тези малки същества не се виждат от всички, така че повторихме процедурата след три дни и така няколко пъти.\nЕстественото средство за защита "Chemerichnaya вода" ни спаси въшки и дори укрепи косата. И най-важното - не е нужно да отрежете дълга коса! Не сме имали никакво раздразнение на скалпа, обаче, той може да се захване малко, съдържа алкохол. Тя може да е алергична към него или тежко дразнене, най-добре е да опитате първо върху малка част от скалпа. Когато използвате, трябва да сте внимателни, тъй като водата от кемпер е отровна, не можете да я пиете във всеки случай, тя дори може да бъде фатална от употребата й вътре, така че е възможно само външно използване! Когато се прилага върху скалпа и косата, по-добре е лицето да се покрие с кърпа, така че продуктът да не пада върху деликатната кожа на лицето и очите - може да корозира лигавицата.\nПожелавам на всички да се предпазят от това нещастие, но ако се случи, водата на вихрушката ще ви помогне!\nChemerichna вода от въшки: мнения, препоръки за употреба, цена\nДобър ден. Когато бях много млад и за пръв път чух за въшки, дори не разбирах какво говоря.\nСпомням си как баба ми се опита да ги доведе по различни начини, много от които не бяха много ефективни.\nСега този проблем не възниква, защото има много ефективни народни средства. Вземете, например, вода от виелица от въшки, рецензии, които сега разглеждаме. Тя вече се е възползвала от хиляди хора и резултатите бяха много впечатляващи. Сега ще анализираме всичко в детайли.\nРазтвор Chemerichna вода 100 мл\nОписание Разтвор Chemerichnaya вода 100 мл. Chemerichnaya вода е евтин и много качествен продукт за коса и кожа на лицето и главата, който има ефективен анти-паразитен, антибактериален и стимулиращ ефект.\nChemerichnaya вода - е алкохолна тинктура от костур коренища. Постигайки на скалпа, тя стимулира кръвоносните съдове, така че косата започва да расте по-интензивно и по-бързо. Също така благоприятно водата kelochnaya действа, а не кожата на лицето, осигурявайки изразен антибактериален ефект.\nОсновното действие - protivopedikuleznoe. Водата на Чемехняня разрушава червата на въшките, за да умрат бързо.\nИнструкции за употреба на водата от вихрушката: Преди употреба лекарството трябва да се разклати, след това да се нанесе върху влажна коса и скалп в продължение на 20-40 минути. Ако водата се използва като средство за премахване на въшки, първо трябва да се гребете и да ги измиете.\nПонастоящем не са представени аналози на хекерична вода. Цената на хекеричната вода е много малка, но това не оказва влияние върху нейното качество.\nChemerichnaya вода за коса: рецензии, инструкции за употреба\nМалко хора знаят, че водата за коса активно допринася за растежа им. Хората, които търсят най-ефективните начини за лечение и рехабилитация на косата, често изпробват голям брой хора, включително козметика.\nИ така се случва да намерим решение на нашите проблеми, където най-малко го очакваме.\nЛекарството оказва неблагоприятно въздействие върху гладките мускули на червата на въшките и други паразити, в резултат на което тяхната способност да се възпроизвежда и дори да яде, е нарушена. Освен това, когато се прилага локално, лекарството има антибактериален ефект.\nЕто защо е безопасно да се каже, че водата от въшките ще унищожи всички паразити на главата ви. В пакета с лекарството се съдържат подробни инструкции за помирение, които ще ви помогнат най-ефективно да изпълнявате всички уелнес процедури.\nВсеки знае, че педикулозата влошава както състоянието на косата и кожата, така и цялостното човешко здраве. Никой не се съмнява, че болестта спешно се нуждае от лечение.\nНай-добрата защита срещу въшки е, разбира се, превантивните мерки, за които често ни разказват лекарите. Но ако вече се е случила същата инфекция с въшки, е необходимо спешно да започне лечението.\nЧемехнянската вода от въшки има подчертан антипаразитен и дезинфекциращ ефект, благодарение на което тя бързо унищожава въшките и змиите, не само във вашата коса на главата, но и в дрехите.\nСъщо така очевидно предимство на използването на това лекарство е неговият регенериращ ефект върху косата. След като го използвате, косата става по-блестяща, копринена и подвижна.\nИнструкциите за употреба на водата от вихрушката са прости: разклатете бутилката с продукта енергично и намокрете с мокра коса в количество, което ще е достатъчно, за да намокрите косата и скалпа, обърнете специално внимание на тилната област и зад ушите.\nАко е необходимо, процедурата може да се повтори след един ден. В случай на вторична инфекция, лечението трябва да се извърши след 7 дни.\nУпотребата на вода от хлебарка включва прилагането му върху косата и скалпа. Начини за рисуване на различни, е възможно да се използват вата тампони, дискове, sponzh, четки.\nНо най-удобният и удобен начин е да вземете лекарството с обикновена медицинска спринцовка и внимателно да разпространявате продукта над парчетата на косата и след това просто да го гребете.\nКогато използвате лекарството, наблюдавайте честотата. Не е необходимо често, защото самото растение е отровно. Веднъж седмично е достатъчно. Също така не изключвайте ситуации, при които плешивите области се изтриват всеки ден.\nКато продукт за коса\nХлебарството растение е популярно нарича puppeteer. Chemerichnaya вода за коса я прави лечение с изключителна предпазливост. Тъй като нейните биологични фактори са причината за използването му в много наркотици.\nАлкалоидите, които се съдържат в херирица, имат целеви ефект и разрушават паразитите, безмилостно убиват храносмилателната и репродуктивната си система.\nВода Chemerichnaya за растежа на косата. Сега нека поговорим за възстановителните свойства на този инструмент. Това причинява активното стимулиране на новия растеж на косата на главата.\nПо време на употреба водата за косми за растежа на космите има добър анестетичен ефект и процедурата за възстановяване става приятна и освежаваща.\nДори по време на Втората световна война, почти всички онези, които са били лекувани за въшки по онова време, са имали растеж на косата след лечението. Оттогава този инструмент е използван активно за лечение на косопад.\nПълно и цялостно изхвърляне на пърхот, прекомерно съдържание на мазнини в корените на косата, лечение и предотвратяване на плешивост - това е, което тази уникална вода може да се похвали. Биолозите обясняват много стимулиращия ефект върху косата.\nС разширяването на най-малките кръвоносни съдове, хранителната активност на хранителните вещества се увеличава и допълнителна част от кислорода влиза в колбата.\nВ различни форуми, където се обсъжда темата за загуба на коса, мексиканската вода събира отзивите само от положителната страна. Много потребители отбелязват, че буквално в един месец има забележителен контраст.\nКосата спира, структурата се променя по-добре, те стават по-дебели и имат здрав блясък. По-долу са някои от отзивите, които са събрани.\nПървоначално, разбира се, много се съмнявах, но накрая, странно, наистина помогна. Просто потърках тази тинктура в скалпа си с обикновен памучен тампон всяка вечер, винаги преди лягане. И това, което виждам, е, че след 3-4 седмици любимата ми коса се засили, стана по-обемна и най-сетне започна да расте.\nСега ще продължа да използвам тази вода - много добро средство. Ако някой също има проблеми с косата след боядисването - не забравяйте да го опитате, ще бъдете доволни.\nАнна, 18-годишна, Москва: Така че тя е хванала въшки и глупости в нейните 18 години и тя не разбира от кого. Отначало не мислех, че главата им се провира. И тогава по-малката ми сестра намери кокалче в косата си.\nНо чимеркиня вода просто ни помогна. Това наистина е много добър инструмент - и се отърваха от нитрите, а състоянието на косата се подобри. После измиваше косата си в банята, изглаждаше я с гореща ютия и започна да я изглажда.\nНа следващия ден направих същото - но за съжаление това не беше достатъчно, всеки от нас намери още две живи въшки. Общо направихме тази процедура 5 дни (5 пъти), докато не премахнем напълно всички въшки.\nВ крайна сметка търпението вече не беше достатъчно, исках да плача, но това помогна - оттогава, благодаря на Бога, не бяха открити въшки на главата. Така че съветвам и всички да опитат тази вода. Може би съм направил нещо нередно, защото казват, че трябва да помогне 1-2 пъти. Но няма значение.\nПо-голямата ми сестра ме посъветва да купя вода на хекерик. Те направиха всичко, което беше написано според инструкциите, т.е. първо направиха една процедура, после една след няколко дни. Вече не видяхме въшки на главата. Дъщеря ми стана здрава и чиста коса.\nВярно е, че в същото време ние все още измихме главите си със сапун от катран. След това реших да използвам този метод при лечението на нашите кучета за бълхи. Това помогна! Така че този инструмент е полезен не само за възрастни и деца, но и за животни. Също така чух, че това лекарство се отнася много добре за лишаването.\nСъставът на водата от хлебарката е, както следва: Активните съставки на препарата, 100 ml вода от хълбока, съдържат: коренища с корени от хлебарка, получени в етанол 70% (v / v); 50 ml тинктура (1:10); ексципиенти: пречистена вода, етанол.\nМного хора ще се счупят, че chemerichnaya вода за лицето е в състояние да ги отърве от акне.\nТова не е така, това лекарство убива микроби, но не трябва да забравяте, че хрътката е отровна растителна, с ежедневна употреба, рискувате просто да изгорите кожата на лицето си.\nИ ако употребявате лекарството периодично, например веднъж седмично, няма да има много от него. Ето защо, не се препоръчва да изтриете лицето си с вода за ръцете за лечение на акне.\nДерматолозите препоръчват лечение на пърхот, акне, фурункулоза и себорея. Наркотикът има положителен ефект върху елиминирането на въшки и нишки, както и за предотвратяването на въшки.\nЧемерицу популярно нарича "кукловод". Растението има токсични свойства и в големи количества носи до смърт. Някои пропорции от коренища и етилов алкохол превръщат отровно растение в лекарство, поради което дозата е важна тук.\nВсяко лекарство обича мярката, а водата от чемерихная не е изключение и има своя терапевтична доза.\nВ инструкциите на лекарствения продукт от растителен произход подробно се уточнява методът за прилагане на водата от храсталака.\nВъпреки простата рецепта и състав на тинктурата е необходимо да се вземе предвид факта, че предозирането причинява непоправими щети на човешкото здраве, следователно как да се използва химиомерна вода от въшки и в какви количества и в каква концентрация е много важен момент в процеса на лечение.\nВъзели и нишки: как да се използва\nПрилагането на терапевтична тинктура с помощта на спринцовки за еднократна употреба или импровизирано устройство от пластмасова бутилка с отвор в капака е най-добрият вариант. Веригите се намокрят последователно, като едновременно се разпръскват всяка направляваща и се разпределя равномерно колбата на коляното.\nПрепоръчва се употребата на лекарството за премахване на въшките на два етапа. Първият етап се извършва съгласно схемата, описана по-горе, а вторият етап - след 10 дни с цел превенция.\nСъщо така, въшките могат да мигрират от заразените хора до здрави с приятелски прегръдки или в обществения транспорт - метро, автобуси и тролейбуси.\nАбразиите се образуват по време на надраскване, което често се възпалява или изпарява. Chemeritsa има антимикробни ефекти и, когато се използва, възпалителният процес бързо изчезва.\nСкалпата става чиста и еластична, растежа на косата се подобрява, така че тази тинктура се използва като маска. Chemerichnaya маска поставя косата в продължение на пет сесии.\nЧудотворната черна вода често се отбелязва на форумите, както и на уебсайтовете на производителя на този наркотик или на уебсайтовете на онлайн магазините. За да се елиминира наркотикът от главата, събрани голям брой положителни отзиви. Ето няколко от тях.\nМарина, Москва. Евтино лекарство с невероятен ефект! Първо, той е много достъпен и се продава във всички аптеки на градовете и предградията. 100 мл тинктура струва 20 рубли. Съставът на лекарството е прост - хелебор 50мл, алкохол и вода - 50мл.\nИ цялата тази радост - за няколко пари! Той се прилага бързо и се измива лесно. Продуктът е без мирис. Прилага се на косата с памучен тампон, оставен за 20-30 минути, изплаква главата си - и всичко е готово!\nБих препоръчал да се повтаря процедурата в три дни. Основното нещо е да се избегне влизането в устата, очите и ушите! Да, и бременна, между другото, не можете да използвате тази инфузия. Инструментът е прекрасен, аз го препоръчвам на всички.\nАнна, Нижни Новгород. Научих за това чудо наркотик при деликатни обстоятелства. Отидохме с приятели за една седмица, за да си починем в къщата. Пътувахме в електрически влак с подозрителен вид, добре, за да го сложим леко, с човек, който отдавна не е измил и изобщо не е бил добре поддържан.\nВсички насекоми изчезнаха като лош сън. Използвах трикратно тинктурата, ефектът е неописуем - косата е мека и обемна и най-важното - придобива блясък. И паразитите са отишли завинаги. Аз съветвам всички!\nТаня, Чебоксари. Наистина искам да споделя моя опит. Преди два месеца се случи нещо невероятно, което е страшно събитие за мен и дъщеря ми. Имам краста и дъщеря ми има педикулоза. Това желание за непрекъснато сърбеж се появи през уикенда. Какво да направя\nАптеката се оказа само вода на Чемеришна, фармацевтът погледна и каза: "Вземи го, няма нищо друго! Ако тази инфузия убие въшки, то също ще елиминира изцапаните акари. "Купих го, направих всичко предписано от фармацевта и три пъти.\nконonov: Не забравяйте да определите ефекта на лекарството. Керамичната вода е един от най-ефективните методи за контрол на въшките.\nЛия. Тази вода от вихрушката не помага. Два пъти тя използваше въшки и дори и къна. И тя ухае на ужасна кожа и ако се озове в очите й, тя се ужасява. По-добре е да се вземат неинсектицидни агенти, т.е. да не са отровни. Те също убиват въшките, но го правят механично.\nСредства като паранита, например, върху масла и диметикон, всичко влиза в дупките на въшките и всичко останало, тяхната вечна памет. В същото време, разбира се, за човек е безопасно, защото нефтът\nМарина: Тук съм за същото. Водата на Чемерич не ни помага, гребецът не ни помага, само измъчва сина ми. Купих педикулоцид Wed-D-95.\nНанася се върху космите, масата е дебела, не тече, детето определено не иска да седне, носейки душ капачка, не може да остане за час и не може да направи нищо. Един час по-късно се измих и започнах да изхвърлям мъртвите нишки и въшки.\nНачин на отстраняване на въшките Chemerichnaya вода - рецензии\nqirl4ka: Не само облекчава въшките, но и лекува косата. Предимства: + ниска цена, - ефективност, елиминира въшки, ползи от косата.\nПовече от всичко, тя се страхуваше, че ще трябва да отреже дори един сантиметър коса. След няколко употреби на водата на хлебарка в комплекс с изпичащи въшки ние успяхме напълно да се отървем от този бич.\nИзмийте косата си с шампоан, когато косата е суха, така че да не се капе от водата, можете да започнете да прилагате с живачна вода.\nКерамичната вода се нанася върху косата с памучен тампон или марля.\nНанесете вода върху гърлото през цялата дължина на косата и я разтривайте в скалпа\nСлед това най-добре е да носите чанта\nПри недостатъчен ефект и преживели паразити е необходимо да се повтори лечението за един ден.\nНо трябва да бъдете много внимателни, когато използвате водата от вихрушката, тя е отровна. В никакъв случай не допускайте контакт с очите и повредена кожа. Използването на средства вътре е противопоказано поради високата токсичност. Но ако се използва правилно, тя не само ще облекчи въшки, но и ще излекува косата.\nСъстав: 100 ml вода от вида Hellebore се съдържа в пропорция 50/50 алкохолна тинктура от коренища и корени от вида Helatbore (Veratrum Lobellianum Bernh) и пречистена вода (Aquae Purificate). Тинктурата на спиртната напитка се получава, като се настояват за нейните корени и коренища върху 70% етанол.\nФармакодинамика и фармакокинетика. Водата на Чемерихна се използва като противовъзпалително средство (антипаразитно). Лекарството има подчертан невротоксичен ефект върху възрастни въшки.\nФармакологичните свойства на разтвора се определят от свойствата на неговата съставка като активна съставка на вида Hellebore - тревиста отровна многогодишна от семейството на лилиите.\nИ сега, след много, много години, тази атака отново ме нападна. Не мога да си представя къде може да вдигне. Главата ми се разтърси ужасно, а след една седмица на ужасна сърбеж, мислех, че ще проверя главата ми и въшките.\nСега тук отново се лекувам с мелодична вода, за дълго време си спомнях името на този инструмент, изкачих целия Интернет. После майка ми попита и веднага ми каза името.\nЦената, както и преди много години, не хапят, само 30 рубли за обем от 100 мл. Купих 3 бутилки. След първата употреба, след един ден се повтаря и се прилага отново. Сега главата не е толкова сърбяла. Но все пак, само за всеки случай, ще повторя процедурата за една седмица.\nНо този път аз измих главата си с катран шампоан, преди да напиша тестовата вода и напуснах пяната за 5 минути (прочетох този съвет в интернет). И когато дойде време да я приложи, въшките вече бяха обездвижени, като пияни. Затова ви съветвам да използвате шампоан и миди в комплекса, за да изковите "труповете".\nНадявам се, че все още успявате да избегнете това ужасно нещастие и няма да сте запознати с този инструмент, за да унищожите въшки, но ще бъдете запознати благодарение на здравните качества на този инструмент, за да се отървете от пърхота, да ускорите растежа на косата, да укрепите крушките.\nМоята оценка за този 5+ инструмент се справя с основната си задача, когато се използва правилно.\nКрасовскин: Всички мои поздравления! Преди да купите chemeric вода и да разберете за него, целият Интернет е разтърсен, прочетете много отзиви за различни методи за лечение на педикулоза (въшки). Дъщерята на съпруга ми от първата й съпруга дойде при нас за празниците. Тя е на 9 години.\nБях страх, че бях чела на форума, че е ужасно отровно и с ужасна миризма, от която едва се задушаваш. Ето защо, закупени по този лъчи превръзки\nЕ, какво мога да ви кажа, че изобщо няма миризма там. Така че няма нужда да предизвиквате истерия за това. Мирише на обикновена билкална тинктура, не повече от.\nПреработен 1 път, след това се пени всеки един дебел специален дебел микс. Косата след тази вода блести - като злато, меко и много красиво. Те се занимаваха на втория ден следващия път (трябва да седнете от 30 до 40 минути), отново разделиха всичко останало преди това.\nГледам през главата си за какъв ден (pah pah pah), ще трябва да го трик още 3 пъти. Купихме още малко лавандулово масло (пускаме го в шампоан, въшките не го харесват, за да не се забие отново). По принцип съветвам всички! Възстановяване на цялата тази мръсотия.\nАко пишете тук, че нищо ужасно, това не означава, че нищо вредно не е влязло в тялото. Chemerichnaya вода - чиста отрова! Аз не твърдя, отрови също са полезни. Но за децата...\nИ с nits, проблемът се решава само чрез пениране или разрязване, ако бързо. Когато се сблъскахме с този проблем, ние най-накрая сме склонни да изхвърлим. Специални поръчки. гребен. Съпругата ми почистваше, аз също помогнах. Това ни помогна, но не и за първи път. Но те го направиха. И без да навреди на тялото.\nНеобходимо е усърдието на детето (не мисля, че дете на възраст под 10 години може да бъде настанено на 3 часа) и търпението е упорита работа. Но те го направиха. Известен е и първият наркотик, отровен. После, при някои съвети, се използваше гребенът. Но не достатъчно търпение.\nНие също мислим, може би намаление годишно, и можем ли да си позволим така, че да не се мъчим с 2 гребена? Като цяло, разсеян. Лично моето мнение е, че химията е зла и е невъзможно да се правят експерименти с деца, не можете да си купите здраве в живота!\nТатяна-Тера: Първоначално назначаването на водата от вида е педикулоза. Но аз я посъветвах с фармацевт по времето, когато страдаше от краста.\nПо-точно започнах да се отърва от нея, но още от първите признаци на зачервяване на кожата, надраскване или образуване на "водна топка" аз незабавно смазах това място с капеща вода. Ощипвам, разбира се, доста неприятно.\nВъпреки, че някой има някаква чувствителност към кожата, но тя помага добре, вече сутрин всичко, което ме безпокоеше, беше изчезнало. Съветите, които искам да дам на всички, които ще го използват, така че не го размазвайте за нощта във всеки случай.\nВ началото изглежда малко мравучкане и това е всичко, но когато лягате, особено чувствителните места (вътрешно лакътно или гъвкаво гънка) се притискат, дори и дрънкане, така че не можех да заспя за два часа.\nОтначало си помислих, че няма да го използвам повече, но когато започнах да го прилагам вечерта, два часа преди лягане, не намерих такива усещания. Така че, опитайте се да приложите според собствените си чувства в удобно време за вас.\nArinochka13: Опитах да хапна вода, наистина не ми хареса. Мирише толкова ужасно и наистина ужилва кожата. Току-що го приложих и незабавно започнах да дразня. В крайна сметка го измих. След това съпругът ми купи педикюрен лосион в аптеката. И аз вече ги донесе въшки от първото лечение.\nZatia: На 13-14 годишна възраст имаше такъв неприятен проблем като nits (отиде в драматичното студио, перуките бяха чести, затова го взех). Мама ми купи тази бутилка, ми го даде и току-що каза, че се търка, х) Следователно нямах представа, че е отровна. Просто го сложете на главата, като репейско масло и напълно масажирате и измивате.\nnyra75: Намиране на въшки в детето, аз паднах в някакъв вид транс от шока и в горещината на страстта започнах да търся информация в Интернет. Изберете естествено, не скъпо и ефективно сряда. Ефективно - т.е. да унищожи не само въшките, но и змиите. Но за nits - това не е напълно вярно.\nВ ревютата си пишат, че водата на Чемерихная е отровна отровна отрова. Не е вярно - обичайната тинктура от билки. Мирише добре. Косата й наистина блести прекрасно след нея. За обработка на пътя имаше достатъчно половин мехурче.\nПрерязах косата си, преди да я преработя. бяха много дебели и дълги. Сложихме пластмасова торба. Ch.z. 30 минути измити с шампоан. Не знам много или малко - 50 мл тинктура, просто напоена, нищо не се излива от косата, като някои.\nБельото се промени, какво нещата се събраха в пакет и се оставиха настрана за 2 седмици. Само на зимния балкон е невъзможно. Тук няма достатъчно студ. Там ниц ще попаднат в анабиоза и след това ще оживеят. И е необходимо те бързо да се излюпят и да умрат без човек. 2 вълнени капачки, поставени във фризера.\n3 дни гледаха гърдите на косата - започнаха да потъмняват. Четох, че светлите са живи ницове, тъмните са мъртви. Аз не ги взех - мислех, че не е реално. Ch.z. 5 дни нимфи излюпени и се появи една голяма въшка. Прекарах второто лечение - налях втората половина на балона.\nИ все пак poudalyala nits. това отне около два часа с прекъсвания. Всъщност мисля, че няма много от тях - вероятно ги открих сравнително рано. Все пак, те са поразителни и по-удобни да следват новите нишки, отколкото за въжетата. И ницките се появяват нови блестящи - парчета 5.\nMama_Dadi: Срамувам се да призная, но седнах на отпуск по майчинство и управлявах пълната хигиена. Успях да хвана въшки. Просто не мога да си представя целия си шок, като косата до кръста и гъста. Нямаше разговор да се отсече.\nСлед като прочетох в Интернет за водата на Чемер, се стичаше до аптеката. Цената на 70 рубли бутилка. След като направи всичко според инструкциите, резултатът дойде незабавно. Всички копелета умряха и косата ми остана на мястото си.\nChemerichnaya вода също има такава тайна: след като го използвате, косата придобива естествен блясък като след ламиниране на косата и расте просто не от дни, а от часове. Сега веднъж месечно използвам като маска.\nНо бъдете внимателни, защото chemerichnoe вода все още е отрова.\nПо мое професионално мнение, едно от най-ефективните начини за въшки днес е водата на Чемерихна. В нашия рейтинг на педикулозни наркотици, аз го поставя на първо място, защото дава отличен резултат от първото приложение. Какво е водата Chemerichnaya?\nАлкалоидите могат да произвеждат точно същия ефект върху човешките респираторни и храносмилателни органи, така че трябва да се използват много внимателно - разтворът е токсичен!\nПринцип на действие на въшки\nВземи си косата и сложи чанта, шал или капачка на главата си.\nИзвадете чантата и измийте косата с шампоан под топла течаща вода.\nВземете един метален гребен и нишка от верижен гребен през цялата коса, за да се отървете от гърдите. Не отделяйте време и усилия за комбиниране - ефектът на цялата процедура зависи от нейното качество. Прътът трябва да бъде метален - зъбите му няма да пропуснат гнездата.\nИма противопоказания: Проверете скалпа на детето - така че да няма абразии и рани. Преди да приложите водата от вида Hellebore в борбата с въшките, уверете се, че тя не е противопоказана за вас. Кой не трябва да използва тинктура, за да се отърве от въшки?\nНе се препоръчва употребата на вода от хлебарка:\nЖени по време на бременност и кърмене, тъй като изследванията в тази област не са проведени.\nНаталия: Обработих главите на въшките и шишките с тамирна вода за децата, която помогна от първия път. Добра подготовка, макар и през миналия век.\nКатрин: Да, Черемичка помага. но след една седмица е наложително отново да се извърши обработката, всичко е точно поне една нишка, която пропускате.\nРазбира се, кучето се въртеше и уплашена от остър мирис, но като цяло изтърпя всички мъчения. За да се консолидира резултата за една седмица, извършена е втората обработка. Бълхите са унищожени!\nИгор К: "Наскоро децата откриха въшки, взеха най-скъпата шампоан в аптеката - изобщо не помогнаха. Жена ми е истерична. В резултат на това интернет изкопава информация за водата на Чемер. Токсичен. Ами това може да бъде коригирано!\nВзех децата в селската къща и точно на чист въздух жена ми и аз бързо ги обработихме. Никой дори не се оплакваше от миризмата. В резултат на това всички въшки бяха убити за първи път, а седмица по-късно, за всеки случай, те повториха процедурата.\nОлга: "Преди месец петгодишна дъщеря вдигна въшки в детската градина. Свекървата забраняваше да отрови детето с химия като Паранита и тя донесе cheerichku. Преди да я приложа на косата, измих главата на дъщеря ми с катран за шампоан: поставя въшките в сън, което улеснява процеса.\nПосле нанесе половин час чакалката, която я остави в продължение на половин час, с метален гребен. Дъщеря ми и аз продължихме нормално, но съпругът ми се оплакваше от замаяност. Е, веднага го измихме. Но ефектът е голям, така или иначе. "


Бойко Борисов: Перник е управляван 26 г. от БСП, само последните 4 от Герб – Made In Varna\nПремиерът Бойко Борисов посети Перник, за да проследи работата по изкопаването на водопровода в града. Във фейсбук той обяви:\nАко погледнем последните 30 години – само в последните 4 Перник е управляван от ГЕРБ, а останалите 26 в града е управлявала БСП. И аз съм съгласен да търсим отговорност, но от всички. Да се види и как са приватизирани големите мощности на Перник. Ако държавата или общината бяха получили пари за своите капиталови мощности по време на приватизацията, сега нямаше да взимаме пари от държавата. Тук политика няма. Важното сега е да се работи по магистралния водопровод, по пречиствателната станция – новата и старата, и да помогнем на Перник с подмяната на водопровода.\nНа 27.12.2019 г., около 12:30 ч., непосредствено след кражба на дамско яке от магазин в района на кооперативен пазар – Варна е задържан А. К., на 43 г., осъждан, от Варна, като при задържането му в него е намерена вещта, предмет на деянието и впоследствие е върната на собственика. Образувано […]


На стоп около света: Юли 2012\nВървейки по прашния черен път към национален парк Пенджари, започвам да кроя планове какво ще направя, за да срещна най-накрая лъвове. Толкова месеци ги търсех отчаяно, но нито веднъж не попаднах на тях, а това, по всичко личи, е последният ми шанс в това пътуване! Видях толкова много други животни, но лъвовете сякаш бяха някакъв мит, сякаш не съществуваха, нямаше и следа от тях! А тъй ми се искаше да срещна лице в лице роднините на моя плюшен Симба, който толкова месеци се радва и страда с мен, живеещ в раницата ми. Той определено заслужава да открие роднините си.\nПремислям цялата информация, която имам досега от пътуването си в Африка. Няколко дни по-рано прочитам и пътеписа на Гената и Лора за Бенин (http://sharingiseverything.blogspot.com/) и решавам да предприема нещо ново и различно. Осъзнавам, че лъвовете са трудни за откриване животни дори и в самите национални паркове, където вървейки по няколко дни така и не успях да ги видя. След като обмислям цялата ситуация, решавам следното - за първи път откакто пътувам ще отида на "сафари" с другите туристи в Пенджари! Ще си платя билет за вход - 20$ и ще стопирам колите с туристите. Ще вляза законно в парка и след като ме заведат до лъвовете, ще премина към моята си част - незаконната. Обмислям плана до най-малката подробност, за да мога едновременно да видя какво представлява това, което винаги ме е отблъсквало и отвращавало, а именно сафарито с кола и гид и т.н. глупости, а в същото време да си правя моите неща както си искам. Докато мисля и вървя подминавам редици глинени къщички, мангови дървета, любопитни местни... няколко пъти минават коли, искащи ми пари за превоз. А аз така се наслаждавам на ходенето... ако само африканци можеха да бъдат за секунда на моето място, да усетят как краката ми направо се отлепят на метър от земята в постоянни пристъпи на радост, нищо че петте кила манго и двайсет и нещо кила раница са си все така на мястото... а умът и сърцето ми са преизпълнени с благодарност и щастие, че съм тук и сега, сред тая красота, на път за място, пълно с животни, нищо че около мен гъмжи от хора, виждащи единствено банкомат в мое лице. Дузина деца отново ме преследват с дежурното "дай ми кадо."\nпазарчето в Тангета\nне зная с какво е пълен чувала, но сигурно зверски тежи\nСлед няколко часа профучават претъпкани с хора джипове и последният спира. Вътре няма място не само за още един човек, ами дори и само за една раница, но веднага ми предлагат да ме вземат. Хората са бенинци от Ротари клуб, пътуват няколко джипа заедно и отиват на екскурзия до водопада и селцето Taнонгу, които са на двайсетина километра преди входа на парка Пенджари. Сбутват ме между предните седалки, почти върху скоростния лост. Незнайно как успяваме да седнем 4 немалки човека отпред, а отзад вече са 6. Тотално 10 човека с багаж в нормален джип, не особено голям. За пореден път се учудвам на уменията на африканци да оползотворяват всяко пространство и да го изпълват с всички налични обекти без никой да остане на улицата в крайна сметка. Както се казва - винаги има място за още един... Натъпкани в колата пристигаме близо до водопада, където има беседки с маси и пейки, както и малки бунгала с бар-ресторант помежду тях. Местенцето е леко туристическо, но поне красивата природа е налице. А и с охота приемам поканата им да се присъединя към пикника и разходката им. Умирам от любопитство да видя какво правят африканци на пикник, екскурзия и т.н. странни и нетипични за местния човек занимания. Но тези не са точно стандартни африканци, те са от по-заможните хора и по-друго мислещите. В колите си носят голямо количество храна, напитки в ледени кутии, изваждат студени безалкохолни и веднага ми бутат един спрайт в ръцете. Нареждат и чиниики за всеки, но когато почват да сервират, осъзнавам, че всичките им ястия са с месо и отказвам гостоприемството. За късмет повечето говорят английски и ме разбират много добре, така че няма сърдити. След яденето и пиенето се отправяме към водопада, има такса от 1000 франка (2 долара) за посещение, но тъй като се смесвам с тяхната група, никой не ме търси за такса, може би някой е платил за цялата група, а може би нищо не са плащали и таксата важи само за белокожите туристи. По пътеката преди водопада има куп сергии със сувенири, продавачите веднага почват да зарибяват за покупки. Освен тях обаче има и други ентусиасти без работа, дошли да изкарат някой франк. Пътеката до водопадите е необособена и трябва да се минават хлъзгави скали на места, затова местни младежи вървят до минаващите и предлагат помощта си срещу пари. Леко ме стъписа и тая чудесия, на какво ли не се нагледах в Африка, но това бе меко казано смешно и едва се сдържах да не прихна при вида на огромна леля с лачени обувки, клатушкаща се безпомощно по скалите и поддържана от хилав момък :) Аз като нахална маймуна хващам да се катеря по доста по-непристъпен страничен маршрут само за да избегна разправиите с местните кандидат-помагачи, но неколцина от мъжете от групата, с които най-често говоря и вървя, се хващат на въдицата и си вземат помагач. Помагачите никак не са щастливи да видят, че някой им се измъква и почват да ми крещят да не минавам от там, защото било много опасно. После като не става номера с опасното, започват да викат, че е забранено. В крайна сметка по най-бързия начин се завличам до водопада и повече никой не ме тормози за нищо. Самият водопад е много красив и местенцето е извънредно изкушаващо за плуване. Няколко местни и туристи вече са наскачали от скалите във водата в търсене на прохлада. Откривам и малка пещера, идеална за спане, но за жалост няма как да спя там при положение, че доста местни се навъртат наоколо и са особено нахъсани да измъкнат по нещо от туристите. След като снимам до насита и се разделям с огромна благодарност с цялата група, те си тръгват обратно за цивилизацията, а аз умирам за баня! Оставям всички багажи на сигурно място, така че да ги виждам и се хвърлям във водите. Просто няма такъв кеф :)))\nхарактерни за района селца\nоколо сувенирните сергии преди водопада\nмалко водопадче преди да се стигне до големия\nпещерата, в която исках да преспя\nна живо е по-красиво от снимката, а водата е чиста и идеална за плуване\nчаст от групата от Ротари клуб\nДоста време плувам и се радвам на водопада, изобщо не ми се тръгва и много закъснявам с плана за пристигане в Пенджари. Късно следобед едва се навивам да изляза от водата, събирам всичко и се отправям пеша по пътя. Коли никакви, но минават местни на колела и мотори, всичките притеснено ме питат къде отивам толкова късно и изпадат в ужас като казвам, че отивам в Пенджари, което според тях е мноооого далече. Почва се с дежурните въпроси "къде ще спиш като мръкне?", "не те ли е страх, има диви животни?", "опасно е, ще те ограби някой"..... Главата ми почва да бръмчи от тия глупости, но няма как - продължавам да вървя. Десетки деца от селцата по пътя тичат след мен и искат кадо, ама не са агресивни поне, не са като етиопските, някак си по-внимателни са и няма дъжд от камъни. Даже някои от тях се съгласяват на снимки без кадо, но след като се отдалечавам двайсетина метра, решават че не може така - трябва да има кадо! Вървят след мен и викат, но опитът ме е научил да не се обръщам, така че не след дълго се отказват и остават само с емоцията да се видят на дисплея на фотоапарата. А аз показвам снимките на всеки, когото снимам и хората много се радват, особено децата, които вероятно за пръв път се виждат как изглеждат (никъде не видях типична африканска къщичка с налично огледало вътре). Спирам често да снимам термитници и да ям манго, ръцете ми са целите лепкави и омазани в сок от манго, толкова е вкусно, че не мога да се спра.\nкадо за снимка :)\nтермитник като замък :)\nнаправо нереална картина, толкова натурално е всичко тук\nсергиите на пазарчето са празни\nНе след дълго по пътя минава мотор, пътуващ в противоположната посока. Човекът намаля и изглежда сякаш не вярва на очите си - бял човек върви по пътя с усмивка до уши и лице, обилно омазано със сок от манго... досущ като африканските хлапета, само сополите и мухите ми липсват :) Човекът не успява да спре до мен и обръща, след секунди вече ми се представя като местен учител от едно от селата надолу по пътя и ми дава точни указания къде да отида и кого да потърся. Казва ми да намеря къщурка до училището и да кажа на синовете му, че той ме е пратил, за да ме подслонят и нагостят. Моята идея обаче е въобще да не стигам до това село, а в близките двайсетина минути да изляза от пътя и да си търся местенце за палатка с някаква надежда да видя животни през нощта, колкото и да се съмнявам да има такива извън парка. Но с благодарност се разделям с човека, ако се озова в селото му все пак, ще направя каквото ми казва. След още няколко минути вървене минава друг мотор - този път в моята посока. Младежът Албърт веднага спира и предлага да ме закара до където отивам. Естествено с увереност му отказвам, защото зная, че ще иска пари, а и не ми се ходи по-нататък вече, предпочитам да си легна рано и да се наспя. Все пак през целия път ме подминаваха мотори и коли, които искаха пари за превоз. Много грешен подход от моя страна! Младежът с такова желание предлага да ми помогне, толкова искрено и безрезервно иска да ме закара макар и по-далеч, отколкото отива и след като се качвам на мотора, подминаваме неговото село и продължава да кара към Пенджари, въпреки че аз настоявам да не се разкарва допълнително. Оставя ме точно на входа на Пенджари, вече е почти тъмно. Толкова ми е гузно, че така грубо подходих към него в началото, хваща ме срам от държанието ми с това очевидно различно от връстниците си момче и му давам няколко мангота, поне малко да измия срама! Мисля си колко ли му е трудно! Колко е трудно на различните в Африка, каква борба е в такова еднотипно общество да си алтернативен, сещам се за момичето със стиховете в Зимбабве и за растафарката Мона в Етиопия и растафаря в Боцвана, който плачеше от мъка, че народът му убива и яде животните. И сега това момче с раздрънкания си мотор, което би закарало белия човек на майната си без да иска пукната пара, докато братята и сестрите му седят гладни вкъщи! Спомням си една история, която някой ми бе разказвал - за дете, умиращо от глад в Сомалия, което намерило забравената торбичка с храна на няколко чужденци и хукнало да тича километри след тях, за да им я върне!!! Направо ми се реве, а и как можах да проявя предразсъдък спрямо този младеж, защо ослепях за различните под натиска на множеството еднакви! Изпадам в ужасна самокритика, спомням си какъв ад беше в България да си вегетарианец преди двайсетина години, как никой нямаше идея какво е това, всеки те заклеймяваше за болен и физически, и психически... А тези африканци живеят в общество, много по-нетолерантно от българското и им е стотици пъти по-трудно да се борят за себе си в свят на задължения към роднините, уредени бракове, насилствено образование или изобщо липсващо такова, принудителна работа, за да издържаш семейство... А колкото и да са малко - има ги, онези различните, уникалните... те се раждат навсякъде без значение от страни и общества, граници и правила... и се борят и ще се борят докато умрат, така че нещо ми подсказва, че момичето от Зимбабве ще продължи да си пише прекрасните стихове, а Албърт от Бенин ще помага на всеки без значение черен или бял... и светът ще си светува, докато единствено тези хора придават смисъл на това светуване.\nСлед като Албърт ме оставя, попадам на човека, пазещ входа на Пенджари и го питам дали мога да разпъна палатка близо до сградата на информационния център. Отговорът е отрицателен, а човекът - не особено приятелски настроен и изобщо не говори английски. Силно впечатление ми прави, че персоналът, свързан с туризма навсякъде в Бенин, не говори английски. Оказвам се малко в задънена улица - по целия път обратно е пълно с къщи и от двете страни, да се промъкна в Пенджари от там точно не е добра идея, защото всички вече ме видяха и разбраха, че искам да спя навън, затова се връщам малко назад по пътя и като се стъмнява съвсем, отбивам на една страна и тръгвам през нивите до малка горичка. Усещам обаче, че двама от селото ме следят колкото и да се опитват да са тихи. Африканци са добри в промъкването в пустощта, но не знаят, че се захващат с човек, който е дете на природата и единствено там му е силата. Веднага ги усещам и се притаявам в ниското зад едни храсти. Причаквам ги да се приближат на два-три метра и изскачам насреща им. Стресват се доста, а аз почвам да им викам на английски, те очевидно не разбират, споглеждат се и се чудят, а аз все повече се ядосвам и грубо настоявам да ми кажат защо вървят след мен. Нищо не разбират и не им остава друго освен да си тръгнат на обратно. Така и не се разбрахме какво става, защо ме следят и какво искат, езиковата бариера попречи. А аз какъвто съм кибрит не помогнах особено много за яснотата на ситуацията с агресивния си подход. Понеже вече знаят къде съм и какво се опитвам да направя, което значи, че около палатката ми цяла нощ ще обикалят индивиди, чудещи се какво аджеба правя там, решавам да се връщам към пътя и да продължа да вървя, докато намеря друго по-надеждно място. Обаче като излизам на пътя ме обхваща тотално безразличие и се зачудвам на будалъка си - защо да ходя да търся място, където няма никой, вместо да си легна до пътя направо, на първото видяно място и да се наспя добре при положение, че следващите ми една-две нощи в Пенджари ще са 100% безсънни. Така и правя - забравям всякакви следящи ме, ходещи по пътя, по нивите и къде ли не местни, че даже и къщите наблизо, от които звучи музика, явно има някакво празненство (или погребение?). Разпъвам палатката до едно дърво на двайсетина метра от пътя.\nоказва се хубаво местенце за спане\nСпя като бебе и на сутринта събирам всичко много рано, жените с бидони за вода, минаващи по пътя, ме оглеждат с любопитство, но зяпачи не се събират, явно станах по-рано отколкото децата стават за училище и избегнах най-ентусиазираната си публика. Около 6 сутринта съм на входа на Пенджари. След има-няма 5 минути се появява кола - двойка французи и техния шофьор Габи от Буркина Фасо. Поради външния вид и възрастта на туристите не ми бе лесно да ги заговоря. Двойка на годините на родителите ми, изглеждащи супер сериозни и спретнати, нагласени и дори.... сдухани. Почвам да се съмнявам дали няма да ме наругаят ако ги заговоря, но решавам, че тъй или иначе нищо не губя. Поприкривам си дупките по тениската с чантата на апарата и с усмивка до уши заговарям мъжа, жената в този момент уговаря билетите им за парка. Питам го дали биха ме взели в парка, защото нямам транспорт, а без кола е забранено да се влиза. Човекът се усмихва и казва да се качвам. Доста се изненадах да си призная, някак не очаквах този отговор още повече, че никой от тях не говори английски, а само разбират мъничко. Но явно достатъчно, за да разберат какво искам. Шофьорът също няма против да кара още един човек в така или иначе огромния джип тойота. А освен мен от входа вземат и задължителния за парка гид, който бе толкова кльощав човечец, че тениската му очевидно размер L го правеше да изглежда като нахлузил огромен чаршаф. Призракът Каспър би изглеждал по-сериозно, сравнен с горкия африканец. Веднага тичам да си купувам билет, плащам само 20 долара за вход и нищо не споменавам за нощувка, за да не ме таксуват и за палатката. А тъй като жената в инфо-центъра не знае дума английски, дори няма как да ме пита какви са ми намеренията за нощувката и ме пуска само с билета. Натоварват ме на колата и потегляме. Вече съм на сафари с туристи, но решавам да го приема без предразсъдъци и негативизъм, за да разбера дали наистина толкова много НЕ ми харесва. Към 70 километра има до хотела, в който французите имат резервации. По пътя спираме на няколко езера, където има най-голям шанс за виждане на животни. Отначало караме километри без да видим нищо, води се буферна зона на Пенджари и няма почти никакви животни. По-натам се появяват антилопи и диви прасета, но никой от моите спътници не ги вижда! Направо съм в шок - гидът не продумва и дума, не вижда никакви животни, независимо, че са покрай пътя и ще му избодат очите, шофьорът и той нищо не забелязва, сякаш са слепи. Французите и те, но за тях е обяснимо - виждали са животни само по филмчетата на National Geographic и дори не могат да ги забележат в истинската савана. Сега осъзнавам що на туристите им забраняват да ходят без гид и кола, че те ще се спънат в лъв преди да го видят! Толкова се шокирам от всичко това и на практика аз им правя цялото сафари. Показвам им всяко животно, дори всяка малка птичка, които се виждат от пътя. Соча им накъде да гледат и французите снимат доволни. В колата обаче не се обелва и дума. Гидът и шофьорът, които се предполага, че трябва да обясняват за парка и животинските видове, мълчат часове наред. Двойката французи пък гледат през прозорците с надежда да видят нещо, ама не виждат дори и да е там нещото. Толкова ми е странно всичко това, съвсем различно си представях сафарито, мислех, че е много по-интересно направено. След като им показвам доста животни по маршрута и спираме до всяко за снимки като им обяснявам макар и на английски какъв вид е животното (не ме разбират много), шофьорът Габи ме признава за гид на групата и макар и да говори на френски разбирам, че ме хвали на туристите и се радва, че са ме взели. Аз пък се радвам, че си изплащам превоза по тоя начин :) На езерцата виждаме крокодили и няколко антилопи. В момента е най-доброто време за наблюдени на животни в Пенджари - края на сухия сезон. Всички животни се въртят около водните басейни и по-лесно се откриват. Аз по случайност уцелих най-доброто време за посещение на Бенин - сезонът на мангото и на животните :) Пристигаме в хотела ранния следобед и французите се настаняват. Аз седя отвън и се чудя какво да правя отсега нататък. Не мога никъде да ида пеша, защото ще ме видят и ще ме изкарат насила от парка с присъщата глоба. Не мога да ходя на сафарита из парка без кола, а французите вече достатъчно направиха за мен, не мога да им досаждам през целия им престой, все пак хората са дошли на почивка, не с мен да се занимават. Решавам да седна под една сянка привършвайки запасите от вода и да чакам съдбата да се намеси. В това време всички шофьори хукват към джиповете и туристите на бегом излизат от хотела и се насочват към колите. Габи ме вижда отстрани и ми вика "лъвове, видели са лъвове недалеч, ела да ги видиш!!" Макар и на френски, бързо схващам какво ми говори! Изпадам в луда радост, забравям веднага за комфорта на французите и решавам да ги обезпокоя за втори път. Те вече са в колата, когато аз скачам на покрива, няколко местни гидове вече са там и ми подават ръце, почти в движение на колата успявам да се кача! Бърза се много, държа се за решетката на покрива и едва приготвям с една ръка апарата за снимане. Стигаме до мястото, 5-6 джипа на куп, всеки намаля, оглежда, търси... Туристите са озверели за лъвове, аз най-много. Отдавна ги чакам, та сега направо сърцето ми се е качило в гърлото. По едно време, гледайки към мястото, където горе-долу се предполага, че се въртят, забелязвам двойка лъвски уши зад храстите. Чукам по покрива колата, Габи се показва от прозореца и му соча към лъвовете. Всички зяпат натам и не след дълго цяла лъвска глава се забелязва зад дръвчетата. И лъвовете аз ги намерих, самоубеждавам се, че съм един горе-долу добър търсач на животни, при все това по-добър от всички гидове и шофьори на това място и замазвам срама от издънката си дето не намерих пукнат лъв толкова месеци. Огромна радост ме обзема, но се сещам за плюшения ми Симба, който е в раницата, която пък остана да лежи в двора на хотела. Обещавам си, че и Симба ще види лъвове и то още днес! След някоя снимка и съзерцание на това разкошно животно и след като брутално се самоизяждам от яд, че не мога да сляза от колата, се връщаме в хотела. Там ме обзема душевен мир - мисията изпълнена, макар и наполовина! Трябва да остана поне една нощ в Пенджари, за да ги усетя лъвовете, не само да ги видя.\nПърви лъвове :)\nникой не може да каже дали този лъв е мъжки или женски, защото мъжките лъвове в Пенджари нямат никаква или почти никаква грива\nСедя в двора цял следобед и надвечер туристите отново се събират около колите за друго сафари из парка. Няма какво да правя до тъмно и ми се ходи с тях поне да разгледам още парка. Не ми се иска да тормозя французите повече. Но за времето, през което седя на двора, се сприятелявам с целия обслужващ персонал. Габи ме хвали на всички шофьори и гидове, всеки вече знае за уменията ми да виждам животните и иска да ме вербува за гид. Тия слухове стигат до ушите на Адам - англоговорящ гид със сияеща усмивка и много добро сърце. Веднага идва да ме заговори и много му става жал, че нямам кола за сафаритата. Казва, че е шофьор на двама мъже от Полша и техния гид от Камерун. Предлага да говори с тях и да ги помоли да ме вземат. Когато всички туристи и гидове се приготвят да се качват по колите, Адам идва до мен и ми казва, че поляците отказали да ме вземат, след като им казал за мен, но същевременно настоява да не се отказвам, а незабавно да отида при тях и лично аз да говоря с тях, защото той не можал добре да им обясни. Сочи ми джипа и виждам двама мъже, въоръжени до зъби с фотоапарати и камери. Отивам с нагласата, че ще си променят мнението ако са готини, ако пък не са, даже по-добре, че не ме вземат с тях. Заговарям първия от тях, поляка Томек, който веднага ме изгледа на кръв. Разговорът ни протича по следния начин:\n- Здравейте, мога ли да ви попитам нещо?\n- Какво искаш? - хладно и почти грубо\n- Ами опитвам се да стопирам кола в парка, за да видя повече животни, докато съм тук. Надявах се ако е възможно някой да ме вземе за едно сафари.\n- И защо реши, че тоя някой ще сме ние.\n- Щото изглеждате приятни хора, а и шофьорът ви Адам мисли, че сте готини. Освен това мога да ви помогна на сафарито, виждам животните отдалеч и ще ви ги показвам, за да ги снимате.\n- А ти знаеш ли каква отговорност е да те вземем, стават инциденти, някои хора излизат от колите и ги изяждат лъвовете.... откъде да знаем, че и ти не си от тях (тук направо ме закопа, сякаш знаеше защо всъщност съм в Пенджари).\n- Обещавам, че няма да създавам проблеми и няма да съжалявате ако ме вземете. Ще седя тихичко и само ще ви показвам животни като ги видя.\nОбръща се към спътника си и пита:\n- Ти какво ще кажеш, Рафал?\n- Ами аз нямам нищо против! Искаш да видиш животни, добре, не виждам проблем, имаме свободно място в колата. Трябва обаче да питаме и Маршъл дали е съгласен.\nУра! Усещам, че се уредих. Идва Маршъл - гидът им от Камерун и не само няма нищо против да ме вземат, но и много се радва, че ще има още един участник в сафарито. Така тръгвам на едно съвсем различно сафари. Вземам Симба от раницата и я оставям на сигурно с мъжа от магазинчето за сувенири, който по-рано ме черпи разкошен ориз, сготвен лично от него за персонала. По принцип туристи и персонал общуват само по работа, но когато всички тези хора ме видят да седя на двора с окъсани дрехи и раницата до мен, без да имам стая в хотела и маса в ресторанта, ледът между нас, нашите раси и социални принадлежности, моментално се стапя и аз ставам част от техния свят. Говорят с мен, смеем се заедно, ядем заедно храната за персонала, а аз им давам от моите мангота в знак на благодарност. Никой не се опитва да ми продава нищо, никой не ме търси по бизнес.\nСафарито от самото начало почва със смях и разговори. Всички искат да разберат що за човек са взели. Тъй като поляците говорят перфектен английски, както и гидът, и шофьорът, всички започват да ме разпитват откъде съм, защо съм тук и т.н. Разказвам им пътуването си набързо и окончателно печеля доверието им. Оказват се пътешественици, особено Рафал. Вече не съжаляват, че са ме взели и първоначалната резервираност изчезва като с магическа пръчка. А леденият Томек се оказва голям образ, Рафал му се присмива колко се стреснал отначало, че искам да идвам с тях, да не би да съм някой психопат с пистолет случайно. Томек изглежда като човек, който често се тревожи за сигурността си. Постоянно се бъзика с мен, че само и единствено човек от Ал Кайда може да оцелее в пътуване като моето и той твърдо смята, че съм обучен талибан. :) Започваме също така задълбочени и вълнуващи разговори, Рафал и Томек са много интелигентни, а Рафал знае адски много за Африка. Не са типичите туристи и ми е много интересно с тях. Не успяваме през цялото време да говорим, защото сме заети да зяпаме навън, животните се появяват от всички страни, много и всякакви видове. Направо се побърквам от радост :) Адам знае всички имена на абсолютно всяко животинче! Не само английските, но и латинските и френските им имена! Разказва всякакви неща за видяните животни, а Маршъл допълва каквото е пропуснал. И двамата са истински гидове и си личи, че с огромно желание вършат работата си. Осъзнавам, че на това сафари никой няма нужда от мен да им показвам животните, Адам и Маршъл ги виждат колкото и аз. Шокира ме разликата при двете сафарита, които преживях. В едното никой не продумваше, обстановката бе така потискаща, сякаш никой нищо не знаеше и не го интересуваше. А тук всеки говори, обяснява, търси, всеки има онзи откривателския поглед в очите и като видим животно всички полудяваме от вълнение... Томек снима като луд, абсолютен маниак на тема фотография. Рафал повече гледа и коментира, отколкото снима. Виждаме толкова много животни и единствената ми мъка е, че не мога да сляза от колата и да ги приближа... но мъката не трае дълго, нощта идва, а с нея и моето истинско сафари!\nПаркът изобилства от тези сладури, на английски Kob\nафриканската дива крава - биволът\nтези винаги се правят на голяма работа :))\nинтересната птица носорог\nкъсно следобедни лъвове\nПрибираме се в хотела преди тъмно, за едно сафари създадохме приятелство, каквото се създава за доста повече време. И не само с Рафал и Томек, а всички заедно! Адам и Маршъл бяха равностойни събеседници и спътници, което много ми хареса. При слизане от колата благодаря от цялото си сърце на поляците! Рафал ме кани да се присъединя към тях за вечеря в ресторанта. Веднага приемам, макар и да не се присъединявам точно към вечерята, защото не мисля нещо да ям, а просто да си говорим цяла вечер. Обаче при Рафал такива не минават, връчва ми се менюто и ми се нарежда да си избера нещо. Цените са космически, има само едно вегетарианско ястие, а ни най-малко не ми се иска да набутвам човека, който и без това толкова много направи за мен като ме взе на сафари. Томек също настоява, че трябва да ям иначе ще ми се разсърдят. И ме заплашват, че ако не си избера, те ще ми поръчат нещо така или иначе. Няма мърдане - ще ям, то се е видяло. Двойката французи са на съседната маса и очевидно се радват, че си имам компания, мъчно ми беше, че с тях въобще не можехме да говорим. Маршъл също е с нас на масата и си говорим за Камерун, той много се вълнува, че му говоря за престоя си в Дуала и околността, той самият е от там. Разказва толкова интересни истории, факти, случки... от неговия опит като тур-гайд. А Рафал като започва с неговите пътешественически разкази, направо онемявам. Разказва за Антарктика и Северния полюс, за страни, където кракът ми не е стъпвал, за Африка и неговите идеи какво и защо се случва тук... Поднася ми съвсем друга перспектива, кара ме да се замисля за немалко неща. Човекът доста годинки е пътувал, финансово има възможност да отиде навсякъде и постоянно се възползва. Казва, че поне веднъж годишно идва в Африка. Естествено пътува най-вече със самолети, защото човек като има пари няма време (това си е неписан закон :)\nЧасовете се нижат, вечерята отдавна приключва и ние оставаме последни в ресторанта, говорим почти до полунощ. Канят ме на сафаритата с тях и следващия ден. Идеално! Уплътнявам дните чакане със сафарита, а когато стане късно вечер се захващам с любимите си занимания. Казваме си лека нощ и всеки се оттегля. А преди вечеря разпънах палатката в двора, след като всички гайдове и шофьори бяха направили събрание за дискутиране на моята нощувка. Казаха ми, че тъй като нямам билет за палатка, който трябвало да си купя от входа, щял да дойде управителя през нощта и да ми иска пари. Аз тогава им казах, че изобщо няма да разпъвам, а ще си спя на чувал под звездите, обаче те много настояваха да съм си в палатката на сигурно и отидоха да говорят с управителя. Уредиха всичко и така получих право да спя на палатка. След вечерята се промъквам тихо в палатката, нарочно беше разпъната в кътче без светлина от лампите. Оглеждам през процепа на входа дали има някой наоколо, вижда се само охраната, но той е далеч и в тъмното надали ще да ме забележи. Вземам Симба, шише с една жълта и миризлива вода, напълнена от чешмата в двора, както и челник ако евентуално се наложи да си светя. Друго не ми трябва. Апарата и документите остават в палатката с надеждата, че няма да ме окрадат точно тази нощ. За пръв път ги оставям някъде, нормално и до тоалетната съм с тях. Промъквам се незабелязано в мрака, хотелът и цялата собственост няма огради, което прави живота ми в този момент лесен. Луната хвърля някаква светлина в саваната и успявам да се ориентирам лесно. Лошото е, че все още нямам развитите животински умения от типа да виждам добре в тъмното, но поне се ориентирам добре и се движа бързичко. Тръгвам към мястото с лъвовете. При следобедното сафари пак ги бяхме видели там, а те по принцип са много мързеливи животни и вероятно не бяха се преместили много. Нормално би трябвало да ловуват нощем, но тези дни явно бяха сити и не си правеха труда да мърдат. Докато вървя натам усещам десетки шумове и движения около мен, животните не спят. Саваната никак не е тиха нощем. Спомням си слоновете в Боцвана какъв шум вдигаха призори като бяха навсякъде около палатката ми. А тук освен слонове има и много други животни. Успявам да видя едва няколко силуета в мрака, вероятно антилопи. Опитвам да вървя възможно най-безшумно, усещам обаче, че стотици очи са вперени в мен - ново животно в саваната! Какво ли е, откъде ли идва... Чувствам се толкова добре, толкова на място. Така леко ми е на душата, намирам се в Рая, а дори и тъмен Рая си е Рай. И всички тези душички около мен, които са смисъла на живота ми.... Стъпка след стъпка стигам близо до реката, където видяхме лъвовете през деня. Още са там, направо ги усещам във въздуха. Не виждам добре в тъмното и това ми пречи. Като нищо да се спъна в някой спящ лъв, точно както се подигравах на туристите през деня, такава случка ще ми се случи през нощта. Всичко се връща. За късмет обаче мога да чувам добре, а и носът ми хваща характерната хищническа миризма. Никак не са далеч, всъщност вече едва на двайсетина метра! И са се събудили от клонките, кършещи се под обувките ми, от тревата, гънеща се под тежестта ми - те чуват всичко. И за разлика от мен много добре виждат. Усещам главите им с насочени към мен погледи и изпълнени със съмнения умове. Зная каква грешка можех да допусна с още 5 метра скъсяване на дистанцията, щях да ги уплаша и да унищожа любопитството им като събудя една друга лъвска страна. Седнах тихичко на тревата, извадих Симба от джоба и на ум му казах, че вече сме лице в лице с тях, голяма глупост щеше да е на глас да му го кажа и да стресирам животните. Лъвът обича да бъде уважаван, никога няма да избяга в такава ситуация и никога няма да нападне ако не му дадеш причина! А аз не му давах. Преброих 4-5 парчета, силуетите им се виждаха, а и започнаха да издават тихи звуци, леко подобни на ръмжене, но за кратко. После всички потънахме в тишина. Седяхме си цяла нощ със Симба и се гледахме с големите котки, можехме да се видим горе-долу с помощта на Луната. Те не знаеха какво точно съм аз, но знаеха, че няма да ги нараня, а аз имах нужда от време, за да се придвижа още 5 метра без това да е проблем за тях. По някое време единият се надигна да ме огледа, пак от разстояние, но леко скъсено. Повъртя се малко и пак легна. Явно бяха сити щом не ловуваха нищо тази нощ и само лежаха. Трябваха ми дни, поне седмица да ги спечеля на 100% и да скъся нацяло дистанцията между нас. И все пак тези мигове за мен бяха велики, седяхме и се гледахме, слушахме, усещахме... разменихме толкова много енергия, толкова много мисли, спокойствие и обич, и доверие... никога по никакъв начин не мога да общувам с човешко същество така както с животно. Нивото е много различно. Това, което ми дават тези лъвове, антилопи, слонове, баобаби, мравки...... не може да се сравни с нищо, което някой човек някога ми е давал. Сякаш Вселената е скрила цялата си истина, всичките си отговори, знания, информация, емоции.... в животните и растенията и е толкова лесно и достъпно да почерпиш от този източник. За пореден път осъзнавам, че нищо повече не ми трябва на тоя свят. Изпитвам безрезервна обич към всички тези същества, които срещам за първи път, но остават вечно в сърцето ми. По едно време се сещам, че времето си тече неумолимо и тихичко се измъквам и тръгвам да се връщам, трябва да съм в палатката преди изгрев, иначе някой ще ме види и много ще загазя. С много бързане, спъване и падане, успявам да се завлека обратно и да се промъкна отново незабелязано (или поне така се надявам). Естествено умората от нощния "излет" вече се усеща, но в 6:30 почва дневното сафари и трябва да съм до колата. Егати кефа - денем и нощем сафари, кой турист може да се похвали със същото :) Моите хора се събират бързо и потегляме по друг маршрут в парка. Поляците много искат да видим слонове, поръчката им не закъснява и виждаме няколко в далечината. Сафарито отново е съпътствано с много емоции, шеги, снимки, разговори и смях :) Аз вече изпитвам особено задоволство - планът ми успя на 100%! Видях лъвовете по моя си начин, Симба ги видя, всичко остана незабелязано от хората наоколо, на сафарито се правя на нормален човек и всички са доволни! Разбира се - нито дума на поляците за нощните ми приключения, че горкият Томек щеше да се панира и да ме обади на полицията, че съм от Ал Кайда (същия ден сподели, че веднага ще ме одобрят ако кандидатствам за член там и трябва сериозно да се замисля :) След сафарито ме завлякоха на закуска с тях. Вече ме е срам да ям за чужда сметка, но Рафал явно има доста пари в излишък и иска да си ги харчи за непознати. И все пак ми е неудобно, цените са доста височки в ресторанта. В същото време манготата ми се развалят в раницата и почнах да ги раздавам на всички от персонала. Доста приятелства създадох за толкова кратко време. Следобед ни чака още едно сафари, последен шанс за лъвове и евентуално гепард, който е изключително рядък тук и почти няма шанс да се види. Отново отиваме да се радваме на хипопотамите, те станаха най-голямата ми слабост в Африка, тотално се побърках по хипопотами и хиени :) А хиените са толкова красиви с широките си черни муцунки, по-сладки са от кучета дори. Никога няма да разбера как може да имат толкова лоша слава и хората да ги намират за грозни! На сафарито не успяваме да видим гепард, но се радваме на още слонове, а и моите другари лъвовете накрая. Те отново са си там, недалеч от старото място, явно се придържат близо до водата в този сезон и не се местят много. Вечерта говорим ли говорим, а моите очи едва се държат отворени, направо умирам за сън, но ми е адски интересно с тези образи, имат какво да разкажат. Преди полунощ се оттеглям от масата и правя същото упражнение - до палатката за вода, Симба и челник и право в саваната. Планът - пак лъвове. Знам къде да ги намеря - да, ама не! Попреместили са се, има няма 200-300 метра :) Егати мързелите, чудя се кога ще огладнеят и ще тръгнат да гонят антилопите, които между другото пасат цял ден около лъвовете, щом знаят, че не са гладни. Изумително е да видиш антилопа на едно никакво разстояние от лъвове да си пасе най-спокойно, а тя така добре усеща кога е в опасност и трябва да бяга, и кога няма да й сторят нищо. Мързеливи животни! Този път имам чувството, че вече ме знаят защо идвам и няма дори да си направят труда да ме оглеждат. Сядам пак на същото разстояние, даже мъничко по-близо и говоренето с очи започва. Зяпат ме, после им писва, скланят глави и заспиват. Тоя път и моите очи не издържат и тупвам на тревата да спя. Втора безсънна нощ трудно ще изкарам. А вместо да си говорим с очи, можем да си говорим със сънища. С тях мога да общувам по всички възможни (и определени като невъзможни) начини. Заспивам така сладко, зная, че лъвовете ме закрилят, каква по-добра охрана от негово величество царят на животните :) Като по някакво чудо успявам да се събудя още докато слънцето изгрява. Няма и следа от лъвовете, явно са огладнели или ожаднели! Само следи, миризма и изпражнения напомнят присъствието им. Направо тичам през глава към палатката, тоя път вече ще ме хванат!! Сериозно се тревожа и бързам колкото мога. Като стигам вече всичко се вижда и криейки се зад една постройка наблюдавам охраната. Двамата мъже седят и си говорят, чакам да се размърдат и да се добера до палатката. Провървява ми! Махат се от мястото и отиват да си вземат порциите за закуска. Веднага се промъквам до палатката и с огромно облекчение започвам да събирам багажа за тръгване. Поляците днес си заминават и ще ме вземат до края на парка, откъдето вече мога да вървя без да ме глобяват затова. Закусваме набързо и тръгваме, на практика по целия път към края на парка правим ново сафари, пълно е с животни. Като цяло при всички сафарита успяваме да видим доста различни видове животинки.\nWaterbuck в комбина с Kob\nнай-голямата антилопа, викат и конска антилопа, на английски - roan antelope\nмарабу се среща и тук, изненадах се\nстранен вид червена маймуна, на френски й викат "патас"\nбунгалата в част от хотелската собственост\nколата и Маршъл\nна изхода на парка има карта\nкакто и информация за забрани и глоби, установих, че наруших три от тях :)\nИзлизайки от парка (минаваме по друг път, не този, по който минах на отиване) се озоваваме почти на границата с Буркина Фасо. Поляците отиват чак до столицата със забавното име Уагадугу, но аз - не. На мен краката ми крещят в един глас "искаме да вървим!!" Така че забравям за сигурния стоп до столицата и решавам да сляза на границата и от там да почвам яко ходене, защото от седяне по тия коли сякаш загубих тонус! Толкова много обичам да вървя по пътищата, че ако трябваше да направя цялото това пътуване само на стоп, щях да се откажа още преди да стигна Египет. Разделяме се с дружината със снимка и безкрайна благодарност от моя страна!\nотляво надясно: Рафал, Томек, Адам, Маршъл\nНадали може да се изрази с думи, защото тези хора не само ми дадоха материални неща, но най-вече - идеи, информация, знание, над които да се замисля! Това е най-голямото съкровище в моите пътувания, това е нещото, което никой никога не може да ми отнеме. Продължавам с вървенето между двете граници, доста километри ничия земя. Чудя се дали днес ще вляза в Буркина или ще спя в ничията земя. Не се чудя дълго, минава кола точно за другата граница и предлага да ме вземе. Иска ми се да приключа с границите възможно най-скоро и отивам. Минавам горе-долу бързо, няма много въпроси и разправии. Денят е едва наполовина и прекарвам доста часове във вървене и нестопиране на минаващите коли, не че има много такива, все пак граничните райони са най-бедни на трафик. Буркина ме посреща с красиви пейзажи... савана с вече усещащ се намек за пустиня. Сранни малки вихрушки с форма на американско торнадо се въртят във въздуха и раздухват листа, сергии с плодове, колоездачи... но нямат силата да ги съборят. Вървя през селца, хората наизлизат да ме огледат, а аз се чудя сега дали са верни легендите за добротата и почтеността на буркинабетата. Та нали Буркина Фасо означавало "страната на почтените хора." И наистина - никой нищо не ми иска, всеки ми се усмивка, хлапета ми подхвърлят манго, мотористи предлагат да ме возят до следващото село... Хората са определено много мили. Изпълвам се с хубави чувства относно престоящите си дни в тази страна, леко ми е на душата и си мисля за вълшебните мигове с лъвовете в Пенджари, докато вървя по пътя.... и сълзите на радост потичат. Излизам от портата на едно приключение и прекрачвам входната порта на друго такова. "Welcome to Burkina, welcome, welcomeеее!" - провикват се дузина ухилени деца :) И вълшебството продължава...\nдокато си вземам довиждане с величествената река Пенджари, забелязвам две жени във водата...


Великите европейци - крал Ричард I на Англия, втора част - Култура\nВеликите европейци - крал Ричард I на Англия, втора част\nпубликувано на 01.06.16 в 10:06\nРодословието на крал Ричард І, поне според отец Ралф, историк от ХІІ век, може да се проследи назад чак до библейския Ной и скандинавския бог Один, а се мълви, че през фамилията д`Анжу в него е внесена и поне малко дяволска кръв. Това са легендите. А фактите за детството на крал Ричард, са сравнително малко.\nЧуйте тук очерка на Пламен Асенов за крал Ричард I на Англия, втора част\nОткърмен е от дойка и никога не научава английски. По онова време английският е езика на простолюдието и благородниците не го ползват, макар че към края на века в това отношение започва да настъпва промяна. Все пак Ричард цял живот говори или латински, или френски, или майчиния си окситан, аквитански диалект на френския. Също както майка си, той получава много добро образование, включително чете и пише на латински, а до нас са достигнали и текстовете на две негови поеми, съчинени по-късно, в съвсем зряла възраст.\nОще от малък обаче Ричард се обучава най-вече за политическите и военните дела, това е в кръвта му, това иска да прави. И не е въпрос само, че прекрасно знае как се язди кон, как се върти меч или как се опъва лък. Подготовката му стига до върховете на тогавашните кралски науки – как логистично се подготвя, води в поход и управлява в бой цяла армия, как се превземат крепости, как се водят преговори, как се печелят съюзници, такива неща. На всичкото отгоре телосложението му и цялата негова визия са особено подходящи за ролята на крал и велик воин. За разлика от брат му Джон Локланд например, за когото със сигурност се знае, че е висок 1.65 м, Ричард е гигант с неговите 30 сантиметра отгоре. В онези времена подобен ръст е наистина впечатляващ, а, в съчетание с необходимата сила и съответните умения, прави воина страховит. Но това тяло не е грубо, а изтънчено.\nЕдна латинска хроника на Третия кръстоносен поход описва крал Ричард Лъвското сърце така: „Той беше висок, с елегантно телосложение. Цветът на косите му беше между червено и златно. Крайниците му бяха прави и гъвкави. Имаше дълги ръце, подходящи да въртят меч”. А за да е още по-завършен образа на твърде привлекателен мъж, какъвто израства Ричард, към това се добавя и информацията, че той има светли очи и, въпреки походите и битките - бледа кожа.\nСаксон, Lionheart, 10.00\nКогато е на 8, Ричард за първи път отива с майка си в нейната родна Аквитания, херцогство със столица Бордо, което обхваща територия от централна Франция на юг чак до земите на баските, на изток до река Лоара и на юго-изток до Прованс. Това е страна с прекрасен климат, фантастична храна и страхотно вино – как да не се влюбиш в нея, особено като я сравниш с мъгливата и хладна Англия.\nРичард, естествено, се влюбва, още повече – това е неговото наследство. Когато през 1170 година баща му, крал Хенри ІІ се разболява тежко, той най-сетне решава да изпълни обещаното и да раздаде на тримата си най-възрастни живи синове земите, предвидени за тях. Английската корона, плюс френските територии Анжу, Мейн и Нормандия, получава Хенри ІІІ, наричан още Младият крал. Ричард става херцог на Аквитания и принц на Поату, а за брат им Джофри е предвидено херцогство Бретан. Разбира се, Хенри ІІ прави нещата по своя си начин – той формално раздава земите, но фактически запазва изцяло властта си над тях и, въпреки обещанията, не дава никаква самостоятелност на синовете си. Да, Ричард е само на 12 и наистина още не може да бъде самостоятелен владетел.\nНеговата умна майка Алиенор обаче веднага започва да прави страхотен ПР на любимия си син, новия херцог на Аквитания. Те тръгват из страната и това е повод за празненства за всички, включително за простолюдието. Покрай това се организират обаче и редица наистина полезни неща – умиротворяват се някои немирници, уреждат се възникнали спорове между васални владетели, дават се пари за строителство на това и онова, поставя се основният камък и на манастира „Свети Августин” в Лимож. За да стане още по-популярен Ричард в Аквитания, дори се отменят разпорежданията за конфискации, наложени върху провинцията от Хенри ІІ. Кралица Алиенор, която вече на практика не живее със своя крал, може да си позволи подобна закачка с него в полза на сина си, още повече, тогава Хенри е зает с други неща.\nИ така, в Лимож 15-годишният Ричард официално е интронизиран за херцог на Аквитания, като слага на палеца си пръстена на покровителката Света Валерия и е увенчан със съответната диадема. Освен това той става и рицар – опасват му меча и му надяват рицарските шпори. Неговият собствен поход през живота вече може да започне.\nСаксон, To Live by the Sword, 24.50\nПървата голяма стъпка на бъдещия крал Ричард І на Англия е участието в бунта, който брат му, Хенри, Младият крал, повежда срещу баща им Хенри ІІ. Младият крал всъщност иска реално да управлява поне част от земите си, уж вече дадени от баща му. Той търпи тиранията на баща си още няколко години, но през 1173 не издържа и събира войски.\nСмята се, че в това негово недоволство има пръст и майка му, Алиенор, кралицата, която Хенри ІІ отдавна открито пренебрегва. Това е повод в бунта на Хенри Младият крал да се включат и братята му Ричард и Джофри. Един тогавашен трубадур нарича този остър конфликт „война без любов”. Бунтовниците търсят подкрепа от краля на Франция Луи VІІ, като в замяна му обещават да не сключват никакъв договор с баща си, без одобрение от Луи и френските барони. Няма да влизам в подробности за сложните перипетии около развитието на този бунт. Обаче в него се случват важни неща, свързани с нашия герой. Първо, макар едва 16-17-годишен, той води собствените си войски и се справя страхотно в битките. Другото важно е, че Алиенор е заловена, отведена в Англия и затворена.\nВ един момент Хенри ІІ разбива войските на Луи VІІ, сключва с него мир, който обаче не важи за бунтовните синове. Изправени пред силния си баща без силен съюзник, те един по един молят Хенри за прошка. Крак повлича точно Ричард, който застава пред баща си разплакан и на колене, след което получава „целувката на мира”. Майка му Алиенор обаче остава затворена, един вид заложник, който гарантира послушание то на буйния син. На всичкото отгоре Хенри ІІ буквално се гаври с Ричард, като го праща с войска в Аквитания да накаже онези барони, които преди това са воювали на негова страна в бунта срещу бащата. Ако си мислите обаче, че Ричард отказва, лъжете се. В този момент той е предан на короната, напада и превзема много от крепостите на своите собствени хора, а заради смелостта си при една двумесечна обсада, получава прозвището Лъвското сърце, поне такава е първата от версиите за това.\nСаксон, Justice, 20.24\nПротивопоставянето на отделни барони в Аквитания срещу самия техен херцог Ричард е все по-често, а заради жестокостта, с която той се справя с това, през 1179 срещу него започва и голям бунт. Ричард обгражда главните бунтовнически сили в замъка Тайлербург, замък, който е силно укрепен и изглежда непревзимаем. Той напълно разорява околностите, а когато защитниците разбират тактиката му, излизат от портите и атакуват. Ричард първо се прави, че бяга, но после контраатакува и влиза в замъка по петите на отстъпващите защитници.\nТази победа на едва 22-годишният Ричард не само увеличава много славата му на воин, но кара бароните в Аквитания да преосмислят поведението си и повечето от тях му декларират лоялност. През 1181 година обаче започва голям бунт в графство Ангулем, а противниците на Ричард се обръщат за помощ към новия френски крал Филип ІІ. С помощта на баща си и брат си, Хенри Младият крал, Ричард се разправя безжалостно и с този бунт. После идва още една поредица от семейни драми, предателства и взаимни битки между братя, но през 1183 Хенри Младият крал умира. Така Ричард остава най-големия жив син на крал Хенри ІІ и законен наследник на английската корона.\nПри това положение баща му иска той да се откаже от Аквитания в полза на по-младия Джон Локланд, братът, който до този момент няма собствена земя, защото за него не остава нито парче. Ричард, естествено, не иска да се откаже от любимата си Аквитания и конфликтът с баща му избухва с нова сила. За да засили позициите си, този път самият Ричард се обръща с предложение за съюз към Филип ІІ, новият крал на франките, полубрат на формалната му годеница Алис, за която така или иначе никога няма да се ожени, защото е любовница на баща му. Годината е 1187, Ричард е на 30, Филип е на 22. Двамата сключват договор за приятелство и взаимна помощ срещу английския крал Хенри ІІ и, за да скрепят договора, както пишат хронистите, вечерта спят заедно в едно легло.\nТова е основното свидетелство, което насочва към вероятността Ричард да е гей или поне бисексуален, с предпочитания по-скоро към мъжете. Някои твърдят, че не е така и че споменатото спане в едно легло на двама висши благородници, е напълно целомъдрено деяние, в съответствие с традициите на онова време. Като доказателство против хомосексуалните наклонности на Ричард се сочи и факта, че по-късно, макар да няма деца от съпругата си, все пак има незаконен син, плод на връзката му с неизвестна жена от простолюдието. Трудно е да се разбере каква е точната истина.\nФакт е обаче, че спането в едно легло на Ричард с Филип ІІ води до истински съюз между тях и две години по-късно, след поредица сблъсъци с войските на Хенри ІІ, който продължава опита си да отнеме Аквитания, старият крал на Англия умира. Като законен наследник трона поема Ричард І, наричан още Лъвското сърце. Когато той идва да види тялото на Хенри ІІ в замъка Шинон, през носа на баща му изпръсква кръв, което, както пише един хронист, присъстващите приемат за знак, че точно Ричард е неговият убиец.\nСаксон, Jack Tars, 29.00\nРадио Пловдив Култура Великите европейци Англия Крал Ричард Лъвското сърце