Артър Хейли — Летище (36) — Моята библиотека\nДоктор Милтън Компаньо, практикуващ терапевт, прилагаше целия си професионален опит и знания, за да спаси живота на Гуен Мейгън, която лежеше сред кръв и руини в дъното на туристическия салон. Доктор Компаньо почти не вярваше в успеха на своето дело. Когато избухна бомбата на Д. О. Гереро, най-близко до взрива бе Гуен.\nПри други обстоятелства тя щеше да загине на място, както самия Гереро. Но две неща я бяха спасили — поне до този момент.\nПредпазиха я донякъде вратата на тоалетната и тялото на самия Гереро. Макар че поотделно нито едно от тях не бе масивна защитна преграда, двете заедно забавиха първоначалната ударна вълна за част от секундата, след което в корпуса на самолета зейна дупка и последва втори взрив — взривна разхерметизация.\nДинамитната експлозия повали Гуен и я отхвърли назад, сериозно ранена и обляна в кръв. Но на силата от тази експлозия противодействуваше друга сила — мощната въздушна вълна, която се втурна устремно навън през зейналата дупка. Сякаш два урагана се сблъскаха с челата си. Миг след това получилата се разхерметизация надделя, подхвана взривната вълна и я изтласка навън в разредените въздушни слоеве на нощната тъма.\nВъпреки мощта на експлозията, пораженията се ограничиха в малък участък.\nНай-тежко пострада Гуен Мейгън. Тя лежеше в безсъзнание на пътеката. Младият мъж с вид на бухал, който бе излязъл от тоалетната и изплашил Гереро, също бе жестоко пострадал. Целият в кръв, зашеметен, но без да изгуби съзнание, той стоеше до Гуен. Имаше още пет-шест души ранени или контузели в различна степен от разхвърчалите се парчета от бомбата. Повечето пътници в салона бяха повалени, ударени или зашеметени от предметите, понесени навън с вихъра на разхерметизацията. Но тези увреждания не бяха фатални. В първия миг след разхерметизацията всички, които не бяха пристегнати за креслата си, бяха увлечени назад към зеещата дупка в корпуса. Гуен Мейгън бе най-силно застрашена и от тази опасност. Но при падането си — инстинктивно или случайно — ръката й бе обвила стойката на креслото. Това я спаси да не полети в тъмните висини, а тялото й прегради пътя на другите.\nСлед няколко секунди вихърът от разхерметизация намаля.\nСега най-страшната опасност за всички — ранени или не — бе липсата на кислород.\nНаистина кислородните маски веднага увиснаха пред лицата на пътниците, но малцина се сетиха да ги използуват.\nПреди да стане твърде късно обаче, някои хора се съвзеха и енергично задействуваха. Стюардесите, добре тренирани за подобни ситуации, грабнаха маски и посочиха на пътниците какво да правят. Тримата лекари, които пътуваха със съпругите си, разбраха колко ценна е всяка секунда, надянаха маски и бързо накараха околните да ги последват. Джуди, осемнадесетгодишната племенница на митническия инспектор Стандиш, постави маска пред лицето на бебето до нея и взе една за себе си. Веднага посочи със знаци на родителите на бебето и пътниците от другата страна на пътеката да направят същото. Мисис Куонсет, старата дама от Сан Диего, която много пъти бе наблюдавала демонстрация за употреба на кислородни маски по време на своите чести нелегални пътувания, знаеше какво да направи. Грабна една маска за себе си и една за своя приятел обоиста, когото дръпна да седне в креслото до нея. Мисис Куонсет не знаеше дали ще се измъкнат живи от това приключение, но никак не се разтревожи. Каквото и да се случи, тя не искаше да изпуска нито миг.\nНякой от пътниците подаде маска на ранения млад човек до Гуен. Той се олюляваше, едва се държеше на крака и не знаеше какво става, но с мъка задържа маската до лицето си.\nВъпреки че доста хора взеха мерки веднага, до изтичането на критичното време — петнадесет секунди след разхерметизацията — само половината пътници бяха с кислородни маски. Тези, които останаха без кислород, неусетно изпаднаха в унес и след още петнадесетина секунди повечето изгубиха съзнание.\nГуен Мейгън остана без маска и без първа помощ. Безсъзнанието й от раните след експлозията още повече се задълбочи при липсата на кислород.\nВ този миг Ансън Харис, рискувайки самолетът да получи още по-тежки увреждания и дори да се разпадне на парчета, взе решение за стремително пикиране, за да спаси Гуен и останалите пътници от задушаване.\nПикирането започна от височина двадесет и осем хиляди фута и завърши след две минути и половина на десет хиляди фута.\nЧовек може да преживее без кислород от три до четири минути, без да се наруши мозъчната му дейност.\nПрез първата половина на пикирането — за минута и петнадесет секунди до деветнадесет хиляди фута височина-въздухът все още бе разреден и недостатъчен да поддържа живота. По-надолу количеството на кислорода растеше и можеше да се диша.\nНа дванадесет хиляди фута височина нормалното дишане се възстановяваше. След още две хиляди фута снижаване — когато изтичаха последните критични секунди — всички пътници на борда дойдоха на себе си с изключение на Гуен. Мнозина не можаха да разберат, че са изпадали в състояние на безчувственост.\nМалко по малко първоначалният шок започна да минава, пътниците и стюардесите взеха да се ориентират в създадената обстановка. Стюардесата, втора по ранг след Гуен, едно решително русокосо момиче от Оук Лон, Илинойс, се спусна назад към пострадалите. Лицето й беше бледо и безкръвно, но тя делово запита:\n— Моля ви, има ли лекар сред пътниците?\n— Да, мис! — доктор Компаньо, без да чака покана, бе станал вече от креслото си. Той беше дребничък енергичен човек с остри черти и говореше с бруклински акцент. Огледа набързо обстановката, зъзнещ във ледения студ и свирепия вятър, който нахлуваше отвън. В дъното, на мястото на тоалетните, се виждаше ужасяваща купчина отломки от дърво и метал, обгорени и оплискали с кръв. В опашката зееше отвор с открити кабели и тръбопроводи.\nДокторът крещеше, за да надвие воя на вятъра и рева на двигателите, станал оглушителен след пробива в корпуса.\n— Опитайте се да прехвърлите напред колкото се може повече хора! Трябва някак си да се стоплят. За ранените ще ни трябват одеяла.\nСтюардесата неуверено отговори:\n— Ще се опитам да намеря.\nПовечето от одеялата, подредени по багажните рафтове над главите на пътниците, бяха повлечени навън заедно с палтата им и други дребни предмети.\nДругите двама лекари дойдоха на помощ на доктор Компаньо.\n— Донесете ни всички медикаменти за първа помощ — обърна се един от тях към стюардесата.\nКомпаньо, коленичил над Гуен, единствен носеше медицинската си чанта. Той никога не се разделяше с нея. И сега пръв откликна на лекарския си дълг, макар че другите двама доктори интернисти бяха с по-висок професионален пост.\nДоктор Милтън Компаньо смяташе, че дежурството на един лекар никога не свършва. Преди тридесет и пет години като младо момче той с мъка се измъкна от нюйоркските бедняшки квартали. Оттогава — по думите на жена му — той не практикуваше професията си само в часовете, когато спеше. Чувството, че може да помогне, му доставяше радост. Своята лекарска професия той ценеше като висока награда, която, ако не отстоява, ще му бъде отнета. Никога в живота си не бе отказвал да прегледа пациент в кой да е час на денонощието. Никога не отминаваше автомобилна злополука, както много негови колеги, които се бояха от съдебна отговорност при евентуална небрежност. Милтън Компаньо винаги откликваше за неотложна медицинска помощ.\nСлед дългогодишно отлагане сега пътуваше за Рим, родното място на своите родители. Възнамеряваше да прекара с жена си едномесечна пълна почивка. Но той бе уверен, че някъде по пътя, а може би в Италия, независимо че нямаше разрешително за задгранична практика, ще потърсят помощта му. Той бе винаги готов, винаги на поста си.\nВеднага се отправи към Гуен, чието положение бе най-критично, и подхвърли през рамо на колегите си:\n— Вие се заемете с останалите!\nДоктор Компаньо извърна леко и внимателно тялото на Гуен върху тясната пътека и се наведе над нея, за да провери дали все още диша. Дишаше, но слабо. Той се обърна към стюардесата:\n— Донесете ми маска.\nМомичето бързо се върна с портативна маска. Д-р Компаньо разтвори устата на Гуен да огледа дали нещо не възпрепятствува достъпа на въздух. Устата й беше пълна с кръв и избити зъби. Докторът я почисти и старателно я прегледа, за да се увери, че кървенето не пречи на дишането.\n— Дръжте маската на лицето й — каза той на стюардесата.\nЧу се съскането на кислорода от бутилката. След една-две минути по мъртвешко бледите страни на Гуен се появи едва забележима розовина.\nДоктор Компаньо насочи вниманието си към обилно кървящия участък между лицето и гърдите й. Бързо, с помощта на хемостат, той пресече обилния кръвоизлив от лицевата артерия и обработи останалите рани. Забеляза счупване на лявата ключица, която се нуждаеше от шина, но в момента за това нямаше възможност. С тревога откри ситни парченца от експлозията, набили се в лявото око на Гуен. Дясното засега изглеждаше незасегнато.\nВторият пилот Сай Джордън мина покрай Гуен и доктор Компаньо, помагайки на стюардесите да придвижат пътниците напред. Повечето бяха прехвърлени в първа класа, някъде по двама на кресло. Други бяха настанени в полукръглото барче на първа класа, където имаше няколко кресла. Всички оцелели дрехи, независимо чии, бяха разпределени между нуждаещите се. Както винаги в случай на беда, хората сърдечно си помагаха един друг, без егоизъм и дори с искрици хумор.\nДругите двама лекари превързваха и помагаха на пътници, получили по-слаби наранявания и удари. Младият човек с очилата, който се намираше зад Гуен по време на взрива, имаше дълбока рана в плешката, но тя лесно щеше да заздравее. Лицето и раменете му бяха покрити с по-незначителни наранявания. Превързаха го и успокоиха болките му с морфин. Настаниха го най-удобно, завит с одеяло.\nРаботата на лекарите и придвижването на пътниците се затрудняваше от силното люлеене и друсане, тъй като слизаха на по-малки височини, където ураганът бушуваше с пълна сила. Самолетът непрестанно вибрираше и от време на време силно пропадаше или рязко се наклоняваше встрани. Към тревогата от преживяното се прибави и морската болест.\nСай Джордън докладва повторно и се върна при доктор Компаньо.\n— Докторе, капитан Димирест ме помоли да ви предам благодарността му за всичко, което вие и вашите колеги направихте. Когато ви остане миг свободно време, той би желал да ви види в пилотската кабина. Трябва да му кажете какво да съобщи по радиото за състоянието на пострадалите.\n— Дръжте този бинт — разпореди се доктор Компаньо. — Поставете го тук и натиснете хубаво. Искам да ми помогнете да направим шина. Ще използуваме кожени обложки от списания и хавлиена кърпа под тях. Намерете най-голямото списание — и след малко добави: — Ще дойда, когато мога. Кажете на вашия командир, че според мен трябва да се обърне с няколко думи към пътниците. Хората вече превъзмогнаха първоначалния шок и сега имат нужда от малко кураж.\n— Да, сър — Сай Джордън гледаше безчувственото тяло на Гуен и тъжното му слабо лице се сгърчи от мъка. — Докторе, има ли някаква надежда?\n— Надежда има, синко, но е минимална. Зависи от издръжливостта на организма.\n— От нея винаги бликаше жизненост!\n— Била е хубаво момиче, нали?\nРаните, окървавеното лице и мръсната сплъстена коса трудно даваха представа за външността на Гуен.\n— Много красива!\nКомпаньо замълча. Дори да оживееше това момиче, проснато на пътеката, то нямаше да бъде вече хубаво… Освен ако не й помогне пластичната хирургия…\n— Ще предам на командира вашето предложение, сър! — Съкрушен до неузнаваемост, Сай Джордън се запъти към пилотската кабина.\nСлед малко спокойният глас на Върнън Димирест се разнесе по високоговорителите:\n— Дами и господа, говори капитан Димирест… — Сай Джордън бе включил високоговорителите на най-голяма мощност, за да надвият рева на вятъра и грохота на двигателите. Всяка една дума сега се чуваше отчетливо. — … Знаете всички, че ни постигна жестока беда. Не се опитвам да омаловажа случилото се. Няма да се шегувам; за да повдигна духа ви, защото тук, в пилотската кабина, не виждаме нищо весело, вярвам, че и вие също. Преживяхме изпитание, непознато за никого от екипажа, което, надявам се, не би ни се случило повторно. Но вече го преодоляхме. Сега контролираме напълно полета, връщаме се обратно и очакваме да се приземим на летище „Линкълн“ след около четиридесет и пет минути.\nВ пътническите салони разговорите секнаха. Погледите инстинктивно се насочиха към високоговорителите и всеки се напрягаше да не пропусне нито едно слово.\n— Знаете, че самолетът е повреден. Вярно е, разбира се, че повредата можеше да бъде далеч по-жестока.\nВ пилотската кабина Върнън Димирест за миг се поколеба пред микрофона: чудеше се до каква степен можеше да бъде професионално точен и откровен. При редовните си полети той винаги се обръщаше към пътниците стегнато и кратко. Не обичаше „дългосвирещите командири“, които обсипваха пътниците с информация и коментари по време на целия полет. Но този път бе убеден, че е длъжен да каже малко повече, че пътниците имат право да узнаят истинското положение на нещата.\n— Няма да скрия от вас — продължи Димирест, — че сме изправени пред няколко неразрешени проблеми. Кацането ни ще бъде тежко и самите ние не знаем до каква степен повредите в корпуса ще го усложнят. Казвам ви това, защото след това съобщение ще ви дадем инструкции как да седите и как да се държите по време на кацането. Ще ви обясним как най-бързо да напуснете самолета в случай на нужда. Ако се наложи, моля ви, действувайте спокойно, но бързо и се подчинявайте на всички инструкции от кой да е член на екипажа. Позволете ми да ви уверя, че на земята правят всичко възможно, за да ни помогнат. — Димирест си спомни за писта три-нула и си помисли дали думите му ще излязат верни. Реши, че няма смисъл подробно да обяснява проблема с повредата на стабилизатора. Повечето от пътниците нямаше да го разберат. С нотка на ведрост в гласа си, той добави: — Имате щастието, че тази вечер вместо един опитен командир в пилотската кабина има двама — капитан Харис и аз. Ние сме стари „въздушни вълци“, прекарали толкова часове в полети, че ни е неудобно да ги споменем. Но ето че днес съвместният ни опит се оказа полезен. Ние си помагаме взаимно. Заедно с нас лети втори пилот Сай Джордън, който част от времето ще бъде на ваше разположение. Молим ви и вие да ни помагате. Само с общи усилия ви обещаваме, че ще завършим полета благополучно.\nДимирест остави микрофона.\nБез да вдига очи от уредите, Ансън Харис отбеляза:\n— Много добре говори. Трябвало е да се занимаваш с политика.\n— Никой не би гласувал за мене — мрачно продума Димирест. — Обикновено хората не обичат честните и откровени приказки.\nТой си спомни с горчивина заседанието на Съвета на пълномощниците, където бе говорил остро и нападателно за премахване на застрахователните гишета и автомати на летището. Откровената му реч се оказа катастрофална. Любопитно как ще се чувствуват членовете на съвета и неговият мазен шурей, след като научат, че този маниак Д. О. Гереро бе застраховал живота си с намерение да взриви самолета! Вероятно ще се държат благодушно както винаги, но вместо обичайното „Такова нещо няма да се случи!“, сега ще казват: „Е, това беше едно изключение, едва ли ще се повтори!“ Ако се приземят успешно, независимо от всичко той щеше да започне отново пламенна борба срещу продажбата на застраховки на летището. Този път много повече хора щяха да чуят апела му. Както и да завърши днешната катастрофа, тя ще стане централно събитие в печата. И той ще се възползува от това обстоятелство. Ще говори открито пред журналистите срещу застраховките, срещу Съвета на пълномощниците и дори срещу своя драгоценен шурей Мел Бейкърсфелд. Разбира се, ръководството на „Транс Америка“ ще направи опит да му запуши устата „заради интересите на компанията“. Нека само се опитат!\nРадиото над главите им изпращя.\n— „Транс Америка“, Полет 2, говори центърът в Клийвланд. „Линкълн“ съобщава, че писта три-нула все още временно закрита. Опитват се да я освободят за вашето пристигане. Ако не успеят, ще ви приемат на две-пет.\nДимирест потвърди приемане на съобщението. Лицето на Харис потъмня. Писта две-пет беше с двеста фута по-къса, значително по-тясна и в момента с лошо разположение спрямо вятъра. Кацането по две-пет увеличаваше многократно рисковете.\nДимирест затрепера от гняв.\nБурята продължаваше да подхвърля самолета. Ансън Харис през цялото време се мъчеше да го успокои.\nДимирест се обърна към втория пилот:\n— Сай, иди отзад при пътниците и гледай момичетата добре да покажат упражненията за кацането. Всеки да ги разбере и усвои. После подбери няколко души, на които може да се разчита, обясни им къде са аварийните изходи и как се ползуват. Ако пистата не ни достигне, а това е неизбежно, щом кацаме на две-пет, самолетът ще се разбие на парчета. Ние, разбира се, ще се опитаме да помогнем, но едва ли ще успеем.\n— Да, сър! — и Сай Джордън се отправи към пътническите салони.\nДимирест би предпочел сам да свърши това, за да погледне какво е състоянието на Гуен, но в този момент нито той, нито Харис можеха да напускат пилотската кабина. След като Сай Джордън излезе, пристигна доктор Компаньо. Джордън бе отместил останките от разбитата врата и сега нищо не преграждаше достъпа до кабината.\nМилтън Компаньо се представи на Върнън Димирест:\n— Капитане, идвам да ви съобщя състоянието на пострадалите.\n— Благодарим ви, докторе. Без вашата помощ… Компаньо махна с ръка и го прекъсна:\n— Да оставим тези приказки за после.\nТой разтвори бележник с кожена подвързия на страницата, където стоеше тънко златно моливче. Напълно в своя стил той бе успял да запише имената на пострадалите пътници, естеството на нараняванията и вида на приложеното’ лечение.\n— Най-жестоко е ранена вашата стюардеса мис Мейгън. Лицето и гърдите й са покрити с множество разкъсно-контузни рани. Загубила е значително количество кръв. Има сложно счупване на лявата ръка в ключицата и, разбира се, мозъчно сътресение. Моля ви, уведомете земята, че трябва да ни чака спешно хирург офталмолог.\nВърнън Димирест, блед като платно, с огромно самообладание записваше информацията за пострадалите в бордовия дневник. Изведнъж спря, обзет от ужас.\n— Хирург офалмолог? Да не би да искате да кажете… че очите?…\n— Боя се, че е така — мрачно потвърди доктор Компаньо и после уточни. — В лявото й око са попаднали частички от дърво или метал, не мога да кажа. Специалистът ще определи дали е засегната ретината. Дясното око, струва ми се, не е увредено.\n— О, господи! — Димирест усети, че главата му се замайва и закри с ръка очите си.\nДоктор Компаньо поклати глава.\n— Твърде рано е да се правят заключения — каза той. — Съвременната очна хирургия е способна на чудеса. Но всяка минута е скъпа.\n— Ние ще изпратим радиограма на летището — увери го Ансън Харис. — И те ще имат време да подготвят всичко за нашето пристигане.\n— Тогава да ви продиктувам и останалите.\nДимирест автоматично записваше информацията на доктора. Пораженията на останалите пътници в сравнение с Гуен бяха незначителни.\n— Ще се върна в салона — каза докторът — да проверя не е ли настъпила някаква промяна.\n— Останете тук — Димирест рязко го спря.\nДокторът го погледна удивено.\n— Гуен… Искам да кажа мис Мейгън… — Гласът на Димирест бе напрегнат и несигурен, неузнаваем за самия него. — Тя беше… тя е бременна… Това ще усложни ли състоянието й?\nТой забеляза, че Ансън Харис го стрелна с изумен поглед.\nДокторът заговори, сякаш се оправдаваше:\n— Не знаех. Вероятно бременността е в самото начало?\n— Да — Димирест отбягваше погледа му. — Така е. — Преди няколко минути той се зарече да не пита за това. Но после реши, че трябва да узнае истината.\nМилтън Компаньо се замисли:\n— Разбира се, това няма да повлияе на способността на организма й да се възстанови. Що се отнася до детето… Тя не е останала без кислород толкова дълго, че да се навреди на плода… Но кой знае! Освен това няма телесни повреди в тазовата област. — Той замълча и добави смутено: — Не, плодът няма да пострада. При положение, че мис Мейгън оживее, с навременно болнично лечение шансовете й са от средни към добри. Тогава бебето ще се роди нормално.\nДимирест кимна мълчаливо. Доктор Компаньо постоя един миг в нерешителност и излезе.\nЗа известно време в пилотската кабина цареше мълчание. Пръв го наруши Ансън Харис.\n— Върнън, бих искал малко да си почина преди кацането. Ще застанеш ли на моето място?\nДимирест кимна, ръцете и краката му механично се преместиха към приборите за управление. Беше благодарен на Харис, че не запита нищичко за Гуен, че отмина случая с мълчание. Каквото и да си мислеше, Харис бе достатъчно възпитан, да го задържи в себе си.\nХарис се надвеси над бордовия дневник със сведенията на доктор Компаньо.\n— Ще изпратя радиограма — и той настрои радиото на честотата на диспечера на „Транс Америка“.\nЗа Върнън Димирест пилотирането бе физическо удовлетворение след шока и вълнението от това, което току-що чу. Вероятно Харис го усети и нарочно пожела да го смени. Но дори и да не беше така, този, който щеше да извърши кацането, трябваше да си отдъхне и да събере сили.\nЯвно Харис се готвеше за кацането, което щеше да бъде трудно и опасно. Димирест нямаше нищо против, след като Харис така безупречно се справяше с пилотирането до този момент. Ансън Харис завърши радиосеанса, отпусна облегалката си назад и се изтегна да си почине.\nВ съседното кресло Върнън Димирест се мъчеше да се съсредоточи изцяло върху летенето, но безуспешно. Когато един опитен пилот водеше самолета в хоризонтален полет, дори в трудни условия, както в случая, не беше необходимо да изключва съзнанието си от всичко останало. Но сега мисълта за Гуен се бе загнездила дълбоко в главата му и той не можеше да я отпъди.\nГуен… за живота й все още имаше някаква надежда, Гуен… която тази вечер бе жизнена, красива, обещаваща, нямаше да стъпи в Неапол, както бяха мечтали. Гуен… която само преди няколко часа му бе казала на своя чист и звънлив английски акцент „Обичам те!“, Гуен… която той също обичаше, защо да крие?\nС болка и мъка той си я представяше — ранена, безчувствена, понесла своето дете; детето, от което той я караше да се освободи като от ненужна вещ… на което тя бе казала: „Чаках да видя кога ще подхванеш този въпрос…“ А по-късно с тревога бе промълвила: „То е като дар, едно чувство велико и вълнуващо… И изведнъж трябва да го унищожим, да се освободим от този дар.“ А на края, след като дълго я бе увещавал, тя се примири: „Надявам се, че най на края ще стигна до разумно решение. Ще направя аборт.“\nА сега за аборт не можеше и дума да става. В болницата, където Гуен щеше да постъпи, можеше да се помисли за аборт само ако от отстраняването на плода зависеше живота на майката. А според д-р Компаньо нямаше да се стигне дотам. Освен това щеше да стане твърде късно.\nЗначи, ако Гуен оживее, бебето ще се роди. Димирест сам не знаеше дали да се радва, или да съжалява! Толкова беше объркан, че не можеше да определи чувствата си.\nСпомни си още нещо от техния разговор с Гуен тази вечер: „Разликата помежду ни е, че ти все пак си имал дете… Каквото и да се случи, знаеш, че някъде в света има едно същество, което е твое продължение.“\nТя намекваше за детето, което той не познаваше дори по име. Момиченцето, което по задълженията на триточковата програма на „Транс Америка“ изчезна от живота му веднаж и завинаги. Той си призна пред Гуен, че понякога се сеща за детето. Но не посмя да признае, че твърде често си мислеше къде ли е то и какво ли става с него.\nСега дъщеря му трябваше да е на единадесет години. Димирест си спомняше рождената й дата и макар че се стараеше да я избие от главата, всяка година на този ден му се искаше да направи нещо, поне картичка да й изпрати… Може би защото той и Сара нямаха свои деца (а толкова много искаха), за да празнуват техните рождени дни… Друг път той си блъскаше главата с въпроси, на които знаеше, че не може да отговори: Къде е дъщеря му? Как ли изглежда? Щастлива ли е? Заглеждаше се в личицата на децата по улиците, дори понякога си внушаваше… После се укоряваше заради глупостта си. Друг път го преследваше мъчителната мисъл, че с дъщеря му се отнасят зле, че тя има нужда от помощ, от закрила, а той не може да й помогне… При тези жестоки мисли ръцете му инстинктивно стиснаха щурвала.\nВисокоговорителят над главата му го накара да се опомни:\n— „Транс Америка“, Полет 2, тук е центърът в Клийвланд. Поемете курс наляво, координати две-нула-пет. При готовност започнете спускане до шест хиляди фута. Съобщете, когато излезете от височина десет хиляди.\nДимирест изтегли и четирите дросела и започна спускането. Нагласи указателите на курса и плавно започна завоя.\n— Говори „Транс Америка“, Полет 2, преминаваме на курс две-нула-пет! — предаде Ансън Харис. — Излизаме от височина десет хиляди.\nКолкото повече се спускаха, толкова по-неприятно се друсаше самолетът, но с всяка измината минута те приближаваха целта си и надеждата за спасение растеше. Скоро щяха да достигнат онази граница в трасето, когато Клийвланд щеше да ги предаде на центъра в Чикаго. След още тридесет минути и щяха да навлязат в контролната зона на летище „Линкълн“.\nХарис внимателно започна:\n— Върнън, може би усещаш колко съм разтревожен за Гуен! — Той се поколеба и добави: — Какви са вашите отношения, това не е моя работа. Но ако мислиш, че мога с нещо да помогна като приятел…\n— Няма нищо — отвърна Димирест. Той не възнамеряваше да излива болката си пред Ансън Харис, който макар и превъзходен пилот, в очите на Димирест бе старомоден моралист.\nСега вече съжаляваше, че бе разговарял откровено преди, но тогава чувствата бяха взели връх над разума му — нещо, което при него рядко се случваше. На лицето му отново се появи намръщената маска, щит, зад който скриваше личните си изживявания.\n— Осем хиляди фута и продължаваме спускането — Ансън Харис уведоми контролния център.\nДимирест водеше самолета стабилно надолу, следвайки курса. Очите му неотклонно и зорко следяха уредите.\nНеволно мислите му отново се върнаха към детето — неговото дете, което се роди преди единадесет години. Месеци преди раждането той се бореше вътрешно дали да признае изневярата си пред Сара и да й предложи да осиновят детето. Но на края не му достигнаха сили. Боеше се, че неговото признание ще разбие сърцето на жена му; боеше се, че тя може и да не приеме детето — и тогава как щяха да живеят, виждайки постоянно укор в очите й?\nЗа съжаление твърде късно разбра, че не бе постъпил справедливо със Сара. Наистина тя щеше да се разстрои, да се почувствува унижена, оскърбена, както би се почувствувала и сега, ако разбере за Гуен. Но постепенно нейната способност да свиква с нещата щеше да надделее. Въпреки нейната ограниченост, въпреки нейната безличност и празните й интереси — тя се занимаваше с маслена живопис в своя клуб — Димирест знаеше, че съпругата му беше разумна и трезва жена. Може би заради тези нейни качества бракът им все още се държеше. Дори при сегашните обстоятелства той не можеше да си помисли за развод.\nСара щеше някак си да се справи. Сигурно би го накарала дълго да страда, да се измъчва, но щеше да се съгласи да осиновят детето и то щеше да се чувствува най-добре при тях. Сара нямаше да го остави, тя бе такъв човек. Само ако…\n— Животът е пълен с толкова много проклети „ако“!… — произнесе на глас Димирест.\nНа височина шест хиляди фута той хоризонтира самолета и подаде гориво, за да не убие скоростта. Ревът на двигателите се усили.\nХарис смени вълните на радиото, преминавайки към зоната за наблюдение на центъра в Чикаго.\n— Каза ли нещо? — попита той, но Димирест поклати с глава.\nБурята продължаваше да бушува и жестоко подмяташе самолета.\n— „Транс Америка“, Полет 2, виждаме ви на радарния екран — чу се непознатият хрипкав глас на чикагския диспечер.\nХарис продължаваше да води радиосеансите.\nВърнън Димирест си мислеше: каквото и да стане с Гуен, той трябва сега да вземе решение, да не отлага. Добре, ще издържи сълзите и упреците на Сара, нейния гняв, но ще признае за Гуен, ще признае, че той е баща на детето й.\nИстерията в дома му щеше да трае не дни, не седмици, а може би месеци, през които той щеше дълбоко да страда. Но когато бурята утихне, може би някак си щяха да се разберат. Странно наистина, но той никак не се съмняваше, че ще постигнат споразумение със Сара — може би защото дълбоко вярваше в нея.\nВсе още нямаше представа какво щяха да предприемат, до голяма степен това зависеше от Гуен. Вярно е, че докторът не скри колко е сериозно положението й, но Димирест бе убеден, че тя ще оцелее. Гуен беше силна духом. Тя бе жилава и смела. Дори безсъзнателно, тя щеше да се бори за живота си и каквито и да са последиците от нараняванията, те нямаше да сломят силите й. Разбира се, тя си имаше свои проекти за детето. Нямаше лесно да се откаже от него. Гуен не беше от тези, които се водеха за носа и които можеха да се командуват. Тя беше умна и държеше на своето.\nВ крайна сметка Димирест можеше да се окаже с две жени на плещите си и с бебе отгоре на всичко. Ето това трябваше някак си да разреши!\nИ отново възникваше въпросът: как би постъпила Сара?\nГосподи, каква бъркотия!\nНо след като взе вече за себе си решение, някаква вътрешна увереност го караше да вярва, че всичко ще се уреди. Той мрачно си мислеше какво ще му струва всичко това в пари и в душевни терзания.\nСтрелката на висотомера показваше, че летят на шест хиляди фута.\nРазбира се, той ще стане баща. Вече гледаше, на това събитие в нова светлина. Естествено, не би си позволил да се размеква от чувства, както някои други хора, Ансън Харис например. Но това щеше да бъде неговото дете! А бащиното чувство още не му беше познато. Какво бе казала Гуен на път за летището… „Един малък Върнън Димирест вътре в мене. Ако ни се роди момченце, ще го наречем Върнън Димирест-младши, както американците си кръщават децата.“\nЗащо пък не. Идеята не е лоша. Той се засмя. Харис го погледна косо.\n— За какво се смееш?\n— Ами, смея се! — избухна Димирест. — За какво, по дяволите, да се смея? И на двамата не ни е до смях!\n— Просто така ми се чу — вдигна рамене Харис.\n— За втори път ти се причуват разни неща. След този проверочен полет съветвам те да си прегледаш слуха.\n— Не виждам защо трябва да се заяждаш?\n— Не виждаш, така ли? — кипна Димирест. — А може би в такава ситуация точно това е необходимо.\n— Щом като е така — отвърна Харис, — карай! В това отношение ти нямаш равен.\n— Добре тогава, щом свършиш с идиотските си въпроси, поеми отново пилотирането и ме остави аз да разговарям с тия глупаци на земята.\nАнсън Харис дръпна напред облегалката на креслото.\n— Щом като желаеш, аз съм готов. Заповядай!\nДимирест остави щурвала и се присегна към микрофона. Чувствуваше се по-добре, по-сигурен, по-уверен след взетото решение. Но сега му предстояха по-неотложни неща. Нарочно заговори остро и предизвикателно:\n— Чикаго, говори капитан Димирест от Полет 2 на „Транс Америка“. Чувате ли ме вие, долу, или сте глътнали приспивателни хапчета и никакви ви няма!\n— Тук е центърът в Чикаго. Слушаме ви, капитане. Всички сме на поста си — в гласа на диспечера се долавяше укор, но Димирест не му обърна внимание.\n— Защо тогава не предприемете нещо? Самолетът е в опасност. Трябва ни помощ.\n— Почакайте за миг, моля!\nПоследва пауза, после заговори нов глас:\n— Говори главният диспечер на чикагския център, капитане. Чухме последната ви фраза. Моля, разберете, че правим всичко, което е във възможностите ни. Още преди да ви поеме нашият център, десетина души работеха да разчистват трасе за вас и продължават да работят. Ползувате се с предимство, имате чиста радиовръзка и свободно и пряко трасе до „Линкълн“.\n— Това съвсем не е достатъчно! — изкрещя Димирест. Помълча малко и продължи: — Обръщам се към главния диспечер, слушайте ме внимателно. Прекият курс до „Линкълн“ не ни облекчава, ако ще трябва да кацаме на две-пет или на коя да е друга писта освен три-нула. Не ми казвайте, че три-нула е блокирана. Чух го вече и знам защо. Моля, запишете си какво ще ви кажа и се постарайте онези на „Линкълн“ също да го проумеят: самолетът е тежко натоварен. Ще кацнем с голяма скорост. На всичкото отгоре корпусът с пробит, стабилизаторът е повреден, тримерите също; и на кормилната система не може да се разчита. Ако ни принудят да кацнем на две-пет, самолетът ще се разбие извън пистата и след по-малко от час ще обират оттам трупове. Така че обадете се на „Линкълн“ и ги накарайте нещо да направят. Все ми е едно как ще постъпят. Ако искат, нека взривят това, което блокира пистата — но на нас ни трябва три-нула. Ясно ли ви е?\n— „Транс Америка“, Полет 2, разбрах ви отлично — гласът на главния диспечер звучеше все така невъзмутимо, но с малко повече топлинка в него. — Ще предадем съобщението ви до „Линкълн“.\n— Браво! Имам още едно съобщение. Този път до Мел Бейкърсфелд, генералния директор на летището. Предайте му предишното съобщение и добавете следното, лично от неговия шурей: „Ти забърка тази каша, кучи сине! Не ме послуша, като ти говорех за застраховките на летището! Сега си длъжен заради мене и всички хора на борда да размърдаш задника си и да очистиш три-нула!“\nТози път в гласа на главния диспечер се чувствуваше недоумение:\n— „Транс Америка“, Полет 2, записахме вашето съобщение. Капитане, държите ли да използувате точно тези изрази?\n— Чикаго! — гневно извика Димирест. — Моля ви, употребете точно тези изрази. Нареждам ви да предадете съобщението незабавно, ясно и дословно!


купи Dianabol стероиди онлайн в Благоевград България - Bodybuilding Guide\nPosted on May 10, 2021 by Lyuben Mihaelov Kostov\nНай-добър място да купя Dianabol в Благоевград България\nКогато искате да намерите най-добрия магазин да поръчате вашия стероиди, включително Dianabol в Благоевград България, да го направите онлайн. Интернет е най-доброто място да купя анонимно.\nЩракнете тук, за да изкупуват Dianabol онлайн Благоевград България\nИзкупуват Dianabol онлайн Благоевград България\nDianabol (Methandrostenolone) е без съмнение най-използваните стероид днес в Благоевград България. Всеки път, когато чуете някой да говори за техните Стероидни цикли, през повечето време Dianabol е включена.\nМного от потребителите купуват Dianabol онлайн или от търговец в салона, почти всички гимнастики са дилъри, обаче купуват онлайн има своите предимства като например личния живот, ако не искате други хора знаят, Благоевград България.\nКъде да купя Dianabol онлайн в Благоевград България\nИзкупуване Dianabol онлайн Благоевград България е станал много лесен процес и може да бъде направено с или без кредитна карта, много от продавачите тези дни приемат услуги за парични преводи като moneygram и Западните съюз.


Има ли безопасни домашни лечения за диабет?\nКолко сладко (знам, че не е добър избор на думи) би било, ако ядете храни, които са полезни за здравето ви. Тези домашни средства за защита могат да ви помогнат да избегнете развитието на диабет. Тези домашни средства за борба с диабета ще ви позволят да контролирате ситуацията. Имате много възможности в шкафа си. Тук са...\nКак да лекуваме диабет у дома?\nСъществуват ли безопасни домашни средства за лечение на диабет?\nДиабетът показва по-високо ниво на кръвната захар, но в действителност се разглежда и като отделяне на излишната глюкоза чрез урината. Основната причина за диабета е недостатъчното количество инсулин или пълната липса на инсулин. Можете да откриете повече случаи на диабет и броя на страдащите от диабет...\nОтит Менопауза Естествени средства за защита Глухарче Плувците ухо Self Help Естествена грижа за кожата Билки за подагра Слънчева светлина Екстракт от гроздови семена Хипноза Косопад Самолечение Бодлива трева Капачка на люлката Molluscum Contagiosum Естествени средства за защита Шум в ушите Безсъние Подобряване на плодородието Грозде от Орегон Морски дарове Мехури от треска Хидратация Екстракт от семена на грейпфрут Ползи от лимона Тай Чи Болки в краката Естествени средства за защита Гъбична инфекция Псориазис Стомашен газ Естествени средства за защита Ползи от Аюрведа Синдром на TMJ Естествени средства за защита Обриви от пелени Етерично масло от розмарин Билкови добавки Камъни в жлъчката Правилно хранене Мед Умора Обрив от пелени за възрастни Главоболие от напрежение Лечение на депресия ADHD Самопомощ Устна млечница Масло Capuacu Диня Ползи от куркумата Гъбички по ноктите Естествени средства за лечение на подагра Слънчеви бани Vanefist Neo Средство за облекчаване на хроничната болка Ползи от Butterbur Root Магданоз Ползи от ехинацея Запек Самопомощ Боб Папая Етерично масло от лимон Масаж на главата Зъбно здраве Ползи от английската сол Авокадо Сърдечно-съдова система Самостоятелно поставяне на шингли Рутинни упражнения Псилиум фибри Халитоза Грозде Ленено семе Тимпанична мембрана Във форма Билки за конюнктивит


Важни клечки от София идват в Пловдив заради опасността от морбили\nАвтор: Екип Plovdiv24.bg 17:29 / 21.03.2017 Коментари (0) 2194\nУтре заместник-министърът на здравеопазването д-р Галин Каменов и изп. длъжн. Главен държавен здравен инспектор д-р Радосвета Филипова ще посетят Пловдив, за да проверят на място общата организация и изпълнението на инструкциите за ограничаване на възможността за разпространение на морбили.\nПредставителите на министерството на здравеопазването ще се срещнат с директора на Регионалната здравна инспекция - Пловдив д-р Ваня Танчева и с представители на дирекция "Надзор на заразните болести" към РЗИ. Срещата ще бъде закрита за медии.\nСлед 11 часа д-р Каменов ще се срещне със заместник-кмета и временно изпълняващ длъжността кмет на Пловдив Георги Титюков, с кмета на район "Източен" Николай Чунчуков и други в сградата на Община Пловдив.


Легендарната термо-чаша keep cup е вече в България! Вероятно най-добрата компания на току-що изпечено кафе от DABOV Specialty coffee - филтрация, еспресо, френска преса, капучино или просто чай. Keep cup ще запази напитката ви по-дълго топла, а гуменият пръстен ще защити дланта ви от топлината й.\nКод на продукта: keep-cup-choco\nЛегендарната термо-чаша keep cup е вече в България! Вероятно най-добрата к


Лацио – Наполи - прогноза и анализ | BetPortal.bg\nНачало » Футболни прогнози » Лацио – Наполи\nЛацио е домакин на Наполи в дербито на петия кръг в италианската Серия „А“. Двубоят е в сряда, 20 септември, от 21:45 часа на „Стадио Олимпико“ в Рим.\nЗа изненада на мнозина, тимът на Лацио не успя да победи новака СПАЛ след нулево равенство на старта на първенството, но в следващите си мачове „орлите“ са безупречни. Трите поредни победи в първенството им отреждат четвърта позиция с десет точки, с две по-малко от лидерите Наполи, Ювентус и Интер. В миналия кръг Лацио надигра Дженоа с 3:2 като гост. Големият герой за тима бе нападателят Чиро Имобиле, който вкара два гола, включително и победното попадение в края на мача, за да има вече шест гола на сметката си от началото на сезона. Така Лацио е в серия от четири поредни победи, след като надигра и Витес с 3:2 като гост в първия си двубой от груповата фаза на Лига Европа миналия четвъртък. „Орлите“ се справиха с първия по-сериозен тест в Серия „А“ този сезон, след като надиграха Милан с 4:1 у дома. Сега те ще се надяват на втора поредна победа на собствен терен в първенството, но Наполи е трудно преодолим съперник.\nГостите от Неапол претърпяха разочарование в Шампионска лига, след като загубиха с 1:2 като гост на Шахтьор Донецк миналата сряда. Наполи обаче показа пълната си мощ в атака срещу новака Беневенто в неделя, когато спечели с 6:0 на собствен терен. Това бе четвърти пореден успех за тима на Маурицио Сари в Серия „А“ и чрез тази голяма победа те излезнаха на първо място във временното класиране.\nНаполи е в една невероятна серия като гост в Калчото – 15 мача без загуба, от които 13 бяха спечелени. Неаполитанци се разписаха в последните си 17 срещи далеч от дома, така че очакваме да отбележат и на „Стадио Олимпико“ в сряда. Лацио пък се намира в чудесна форма и Чиро Имобиле не спира да бележи, така че също би трябвало да вкарат в този мач.


prEN 1264-5 CEN/TC 130\nТози европейски стандарт се прилага за водни системи за отопление и охлаждане, вградени в повърхнина за отопление или охлаждане на помещение. Част 5 от този стандарт се отнася до преизчисляването на стойностите, определени в част 2 на този европейски стандарт за въпросната система, която използва прилагане на подово отопление. Методът за преизчисляване, описан в тази част на стандарта, позволява преобразуването на изчисленията и резултатите от изпитванията от част 2 при резултати с друга ориентация на повърхнината в помещението, т.е. за отопляване на тавани и стени, както и за приложения на охлаждащи повърхности т.е. за под, таван и стена. Трябва да се подчертае, че резултатите от изпитването от част 2 на този европейски стандарт са в основата на всички изчисления. Следователно, използването на този доказан метод е необходимо или не се използва за приложения за отопление или охлаждане. Този европейски стандарт следва да се прилага за търговско и практическо инженерство, ако се използват доказани и подлежащи на сертифициране стойности на топлинната мощност.


Клубове Дирене Регистрация Кой е тук Въпроси Списък Купувам / Продавам 00:37 24.10.20\nТема Re:ne kyde da e! [re: здpaвeц]\nПубликувано 05.09.12 07:13\nАбе, и на мен не ми звучи таман. "Неизбежно е да има" е правилното и според мен.\nОтделно "ръст" в смисъл "растеж" не ме кефи, но това вече са мои лични кефове.\nПубликувано 05.09.12 08:13\nТова е наистина МНОГО интересен казус.\nВ първия момент и аз бях почти съвсем\nсигурна, че е правилно. Все още се колебая. Защото с някои от смисловите за това изречение синоними на "неизбежно" е добре. НЕВЪЗМОЖНО е да няма ръст, НЯМА КАК да няма.\nНо с други, по-скоро - общоприети синоними на "неизбежно" не става - НЕПРЕДОТВРАТИМО е да няма ръст, ПРЕДОПРЕДЕЛЕНО е да няма, НЕМИНУЕМО е да няма...\nСтрашно съм любопитна какъв трябва да е специалистът, който може да се сметне за 100% капацитет по казуса...\nПубликувано 05.09.12 10:55\n"Невъзможно" и "неизбежно" са противоположности.\nНеизбежно е нещо, което със сигурност ще се случи.\nНевъзможно е това, което няма как да се случи.\nЗамяната им води до конфузни ситуации.\nАко нарастването на цените е сигурно, то правилно е да се\nкаже "Неизбежно е да има ръст...", което е синоним на\n"Невъзможно е да няма ръст..."\n"Не мога да не ти кажа..." си е съвсем наред. Казването е неизбежно.\nП.П. Ако всичките ми мнения се вземат сериозно, това може\nда предизвика бръчки! Бъдете млади и красиви!\nПубликувано 05.09.12 11:00\nДнес упорито земеделски министър и водещи се драпаха поскъпване\nили поевтиняване има на цените на храните.\nА цената не може да е скъпа или евтина. Тя е висока или ниска.\nКоето прави стоката скъпа или евтина.\nПубликувано 05.09.12 13:12\nДа, това със скъпите и евтините цени, ако си спомняш, ние тук го обсъдихме преди около месец. Аз също подскачах тази сутрин непрекъснато от яд, като ги слушах...\nОтносно "неизбежното" - напълно си прав... Просто трябва да се каже "Неизбежно е да ИМА ръст на цените".\nДаже си се чудя защо още от началото се заблудих...\nПП - А защо тогава като кажеш: "Няма как, или няма начин (което само по себе си е синоним на "неизбежно) да НЯМА ръст на цените" - звучи правилно??\nТема Мнението на специалиста [re: здpaвeц]\nПубликувано 05.09.12 14:25\nЗа себе си бях абсолютно убедена, че спорното изречение е правилно, но нямаше как да убедя вас. За целта се обадих в Института за български език. Мнението на специалиста съвпадна с моето. Обяснението е, че от комуникативна гледна точка двойното отрицание е препоръчително, защото липсата му води до неразбиране и неяснота.\nПубликувано 05.09.12 15:32\nНяма как, или няма начин (което само по себе си е синоним на "неизбежно)...\n"Няма как" и "няма начин" са противоположности на "неизбежно".\nНеизбежното се случва винаги. "Няма как" е синоним на невъзможно.\nИмам чувството, че това съм го писал вече. Ти не четеш ли другите\nПубликувано 05.09.12 16:03\nНе, за "няма как" и "няма начин" не съм прочела да коментираш нищо. Но наистина по-синонимни взеха да ми се струват с "невъзможно"...Абе - бъркотия.\nПП - ПЛЮС това - дай НЕИЗБЕЖНО да го заместим с равностойното му НЕ МОЖЕ ДА СЕ ИЗБЕГНЕ.\nИ какво - "НЕ МОЖЕ ДА СЕ ИЗБЕГНЕ да няма ръст на цените" не е ли правилно??\nРедактирано от УниKaлнaтa на 05.09.12 16:08.\nТема Re: Мнението на специалиста [re: здpaвeц]\nПубликувано 05.09.12 16:06\nЗдравец, а какво ще кажеш по същата логика за:\nНЕОТМЕННО е да няма ръст на цените\nНЕМИНУЕМО Е да няма ръст на цените\nИ двете ми се виждат неправилни... а са синоними на НЕИЗБЕЖНО и пак съдържат "НЕ"...\nЗа пръв път ми се случва да нямам точно мнение по някакъв въпрос, пък било то и грешно...\nПубликувано 05.09.12 18:11\nНещо, което е неизбежно, рано или късно се случва.\nРано или късно ще има ръст в цените. (според мен вярно)\nРано или късно няма да има ръст в цените. (според мен сбъркано)\nНевъзможно е да няма объркване. Неизбежно е да има объркване.\nАми, няма да го ползвам, хич-хич. Ама-ха!\nИзползването на "неизбежно" е нежелателно.\nПубликувано 05.09.12 18:40\nАма ти си кат някоя булка...тропаш си с крак все на едно и също. И си обясняваш все него. Хубу де, твойто го прочетохме, сега коментирай мойто!\nПИТАХ ТЕ защо да е неправилно "Не може да се избегне да няма ръст в цените".\nАко искаш да знаеш - "не може да се избегне" е МНОГО по-близо до НЕИЗБЕЖНО, отколкото "рано или късно".\nПубликувано 05.09.12 21:53\nУни, "неизбежно е" не е синоним на "няма как", а антоним.\nНеизбежно е това, което ще стане, "няма как" - което няма да стане.\nПривет го е написал преди мен.\n"Не може да се избегне да" е равно на "със сигурност ще". Със сигурност ще има ръст, а не със сигурност ще няма.\nРедактирано от MupaM на 05.09.12 21:56.\nПубликувано 06.09.12 00:28\nНа мен на български изречение с двойно отрицание ми звучи адски тегаво\nПо-скоро бих казала "Не може да се избегне липсата на ръст в цените", "Няма да ни подмине ръстът на цените", "Неизбежно е цените да нараснат" и още поне 5 начина има, ама спя вече, да се каже същото\nТема Re:ne kyde da e! [re: MupaM]\nПубликувано 06.09.12 07:40\nПреди всичко да кажа, че ПРОДЪЛЖАВАМ да нямам точно мнение, за което да си тропам с крак.\nЗатова се опитвам да споря и с двете страни по казуса, които са оформиха, и по този начин да намеря истината. Поне за себе си.\n"неизбежно е" не е синоним на "няма как", а антоним.\nАко задълбаем в тази посока, държейки на буквата си съвсем права. А аз съм сгрешила, когато съм ги посочила като синоними ТОЧНО в тази формула. НО и двата пъти, когато съм го цитирала в изречението, съм написала "НЯМА КАК ДА НЯМА ръст на цената. Значи - грешката ми е само в определянето на фразата, която е синоним на НЕИЗБЕЖНО. "Няма как да ИМА" е синоним на "невъзможно". А "Няма как да НЯМА" е синонимът на "неизбежно". "Неизбежно" съдържа в себе си "ДА НЯМА", а "Невъзможно" съдържа в себе си "ДА ИМА". Точно затова ми звучи\n"Няма как да няма (неизбежно) ---ръст на цените"\n"Няма как да има (невъзможно) ---ръст на цените"\nкато ВТОРОТО не съответства на смисъла.\nА ако говоря за спонтанна реакция, без всякакви разсъждения, "Неизбежно е да няма ръст на цените" не ме дразни с нищо.\nТема Re: ЖУРНАЛИСТИЧЕСКИ БИСЕРИ - 4 [re: chavdar4e]\nПубликувано 06.09.12 07:42\nТвоето "разрешения на проблем" е изцяло сталинско!\nВъпросът е хем да го кажеш с двойно отрицания (което не е неправилно в нашия език), хем да бъди вярно.\nА иначе "синонимни" фрази и изречения всеки може да посочи десетки.\nПубликувано 06.09.12 10:45\nКое на какво е равно - не е съществено. Важното в случая е, че "не може да се избегне да" безпроблемно се връзва с "няма ръст на цените".\nЗащото и двете имат някакво отрицание - започвам да мисля, че наистина има нещо общо това, че се връзват две отрицания.\nПубликувано 06.09.12 12:18\nАко държиш на двойното отрицание, правилно е\n"Невъзможно е да няма ръст в цените."\nПък ако си положително настроена:\n"Положително (задължително) ще има ръст в цените."\nЛошото в случая е, че цените растат.\nПубликувано 06.09.12 15:48\nАмиии, според мен това прави грамотният и интелигентен човек, използва синоними, които му се струват по-удачни\nВ крайна сметка езикът ни е достатъчно богат и гъвкав, за да можем да си позволим виражи\nПубликувано 06.09.12 17:38\nАаааааа, не обичаш да се бориш с трудностите ти!\nЗаобикаляш ги. Не са ни учили на това в даскалото!\nПубликувано 06.09.12 17:40\nМи аз не казвам, че това е неправилно. Ама и с "неизбежно" също е правилно.\nПубликувано 11.09.12 17:38\nДа се допълня малко. Днес говорих с една преподавателка по английски в университет, видна преводачка и българистка също. Тя беше категорична, че поради двойното отрицание в българския език, е неправилно да се каже "Неизбежно е да има ръст". Точно с "няма" било правилно. И ми даде пример с изречение като "Никой никога не ми е казвал" - вече тройно отрицание, което също било типично за нашия език. И което на английски щяло да звучи като "Никой някога ми е казал." (Нещо като "Неизбежно е да ИМА ръст"\nТоест - като нанижеш едно отрицание - всичко друго в изречението СЪЩО трябва да е отрицание...\nПубликувано 12.09.12 07:35\nНеосмислянето на двойното отрицание ме е правило свидетел на изрази от сорта: "Не искам да ме разбереш правилно!", "Искам да ме разбереш НЕправилно!". Мечо Пух: "Щом няма никой, значи има някой." (Все още се колебая м/у "някой" и "някого")...\nПубликувано 12.09.12 08:02\n"Не искам да ме разбереш правилно!" и "Искам да ме разбереш НЕправилно!"\nв известен контекст биха могли да бъдат правилни, но не вярвам да имаш предвид това.\nПубликувано 12.09.12 22:00\nМечо Пух: "Щом няма никой, значи има някой." (Все още се колебая м/у "някой" и "някого")\nТова цитат ли е? Ако е цитат защо се колебаеш?... А ако не е цитат, трябва да е "никого" и "някого", защото и двете местоимения са преки допълнения в изречението.\nПубликувано 13.09.12 02:44\nНе ви чета напоследък и не съм в час, за което се извинявам. Минавам само да оставя следното изречение, което изобщо никак, въобще не мога да схвана. Гледам го от пет минути. То че е сбъркано, за мен е ясно. Мъртвите не ходят никъде, нито с компания, нито сами. Чак ми идва обидно. Какво са тръгнали да пишат, а са поправили, не се сещам. Ако е грешен превод, сещате ли се откъде може да дойде подобна глупост?\n"Смъртта на 96-имата, които никога няма да ходят сами, води до радикални промени в охраната и условията за сигурност по стадионите в Англия."\nТема Re: ЖУРНАЛИСТИЧЕСКИ БИСЕРИ - 4 [re: Бзънн]\nПубликувано 13.09.12 03:51\nСмъртта на 96-имата, които никога няма да ходят сами,\nНе знам английски, но ми се струва, че ако е превод - може би грешката трябва да се търси във вметнатото изречение, което да се отнася НЕ до 96-имата, а до смъртта. Ако това изречение започва с "WHO" - възможно е преводачът да се е оплескал точно тук.\nНякой англоговорящ може би ще допълни предположението ми, измисляйки продължение, отнасящо се до смъртта, което да наподобява написаната глупост.\nПубликувано 13.09.12 07:43\nНе е грешен превод, по-скоро става дума за претенциозност на изказа. Песента You'll Never Walk Alone е химн на феновете на Ливърпул.\nРедактирано от Kossoman на 13.09.12 07:44.\nПубликувано 13.09.12 11:46\nА, чудесно, стана ясно...ми - едни кавички поне биха били необходими. Ако не - и задължителни.\nВсе пак има и невежи глупаци, четящи този сайт, които нЕкак не са запознати с химните на отборите...\nПубликувано 13.09.12 17:23\n"Никой никога по никакъв начин не може да не изпълни молбата ми".\nЕй така, като те чета, ми хрумна - заради идеята:\nНе мога да не се опитам да не остана неразбран.\nКойто иска да го тълкува, аз не се наемам!\nПубликувано 13.09.12 19:09\nА колко по-оптимистично би звучало положително:\nМога да се опитам да ме разберат\nПубликувано 13.09.12 20:09\n"Не мога да не се опитам да не остана неразбран".\nЧе какво има за тълкуване? Лекичко се спъваш преди третото отрицание, но иначе се разбира напълно.\nПубликувано 13.09.12 21:46\nВ едно изречение може да има две отрицания, които взаимно се отричат (нашият пример е такъв) - в този случай изречението става утвърдително и дори неговата утвърдителност се подсилва от отрицанията:\n"Неизбежно е да няма ръст" - означава "Неизбежно ще има ръст"\nПо въпроса за матурата е добре да попиташ някоя учителка.\nП.П. Изреченията със снега и т.н. не ми се струват "неизбежни", затова заложих на оригинала.\nПубликувано 13.09.12 21:49\nОпитвам се да бъда разбран.\nПубликувано 14.09.12 10:13\nНикога нямаше да се сетя. Така вече даже смисъл си има. Трябваше да сложат кавички и щеше да е ясно. Много благодаря за уточнението.\nПубликувано 14.09.12 11:57\nФилмът разказва за преживяванията на трима лекари -един доктор, една медицинска сестра и един шофьор на софийска линейка от Бърза помощ, в "град от два милиона с не повече от 13 линейки".\nП.П. Къде са тримата лекари?!\nПубликувано 14.09.12 13:57\nПубликувано 15.09.12 13:49\nЛекарят не е само лице с висше медицинско образование.\nЛекар може да бъде всеки човек, който лекува. А лекуването може да се разгледа като полагане на грижи и лечебни средства, за да се премахне или облекчи болка или болест.\nИма хора, които не стъпват в болнично заведение и твърдят, че сами са си лекари.\nБуквално някак си погледнала на материала.\nПубликувано 15.09.12 15:35\nХем са попаднали в тялото (5 от тях), хем са открити на мястото.\nКак попадат гилзи в тялото?\nПубликувано 15.09.12 16:41\nЕ, не!! Иди кажи на някой лекар, че сестрата и шофьорът, който го вози, също са лекари, и ще видиш случка...\nМалко уважение към професията имай все пак.\nПубликувано 20.09.12 18:10\nП.П. Не споделям мнението ти за "лекарите". Правя разлика между тях, медицинските сестри и шофьорите на линейки.\nПубликувано 20.09.12 18:15\nТова е мистерия! Попитай Хари Худини!\nПубликувано 20.09.12 18:17\n"Четири полета кацнаха"... "Цял ден излитат и кацат полети"\nПравилни ли са изреченията? Възможно ли е полетите да излитат и кацат?\nПубликувано 20.09.12 21:20\nЧетири самолета се приземиха.\nЦял ден излитат и се приземяват самолети.\nТози, който е измислил „приземявам” изглежда е бил прав. Виждам голяма разлика между приземявам и кацам.\nТема Re: ЖУРНАЛИСТИЧЕСКИ БИСЕРИ - 4 [re: bipet]\nПубликувано 21.09.12 00:55\nВиждам голяма разлика между приземявам и кацам.\nA аз - не!\nНо иначе си отговорил на въпроса ми.\nПубликувано 21.09.12 06:41\nДа, доколкото в самолетното дело е приет да се казва "полет еди-кой-си за еди-къде-си", което обхваща всичко около едно пътуване със самолет. Малко звучи като професионален жаргон, но не е грешно.\nПубликувано 21.09.12 11:11\nЦените поскъпват; полетите излитат и кацат;\nсигналът на телефона е зает (взето от реклама);\nснимката е усмихната; покривът тече; етапът от\nобиколката тръгва от Габрово; прозорецът осветява\nполовината стая; пролетта се разлисти; властта\nбездейства, вместо да разруши незаконната\nВсе има пренасяне на свойства. Някои звучат странно.\nДруги не чак толкова.\nПубликувано 22.09.12 12:52\nЛИЧНО мен ме дразнят. Ама кой ме пита!\nМалко ми прилича на "Цените поскъпват".\nПубликувано 23.09.12 15:58\nМалко звучи като професионален жаргон, но не е грешно.\nПриемам, че си права, но в мен възниква следващ въпрос: защо, когато някой самолет кацне принудително или (пази, Боже!) се разбие, не се говори за полет, а за самолет?... "Самолет "Боинг-747" на еди-кои си авиолинии, изпълняващ редовен или чартърен полет, кацна принудително на летище еди-кое си"\nП.П. Смятам някой ден да отида до летището, за да чуя как съобщават за кацането на самолети.\nПубликувано 23.09.12 16:01\nВсе има пренасяне на свойства. Някои звучат странно. Други не чак толкова.\nНякои са напълно грешни. Други, като "покривът тече", вече са наложени като правилни, а има и такива, които са подходящи за художествената литература.\nИзразът "снимката е усмихната", употребен от възрастен човек, е чиста проба лиготия и превземка.\nПубликувано 23.09.12 16:03\nАаа, Уни, аз те питам.\nТвоето мнение е важно за мен.\nПубликувано 23.09.12 17:30\nЩо ли никога не ме пита който трябва?\nЗа това, че моето мнение е важно за теб - покорно благодаря!\nПубликувано 24.09.12 09:54\nВашето мнение е важно за нас! С цел подобряване на обслужването\nразговорът ни може да се записва...\nПубликувано 24.09.12 10:01\n"Изразът "снимката е усмихната", употребен от възрастен човек..."\nЗначи за децата може, за възрастните не може?\nЗа възрастните по-добре:\nПубликувано 24.09.12 10:38\nВ момента всички наши оператори са заети. Моля, изчакайте!... В момента всички наши оператори са заети. Моля, изчакайте!...\nПубликувано 24.09.12 10:40\n"А портретът от стената само ме следи..."Така ли?\nПубликувано 29.09.12 17:45\nЕто един журналистически текст, който ми попадна мимоходом.\nСтава въпрос за национална медия и за нейното управление!\nОпитайте се да прочетете само първата страница.\nОт текста така и не ми става ясно при превъзходната степен,\nпреди или след тирето има интервал, а също и къде има и няма\nинтервал около запетаите. Абе профИсионален текст си е.\nПубликувано 12.10.12 02:03\nОт началото на годината 18 деца са трансплантирани зад граница.\nИзразът "18 деца са трансплантирани..." е неправилен, според мен. А според вас?\nПубликувано 12.10.12 14:03\nЕстествено, че е неправилно! Ама че трансплантирани деца...горките...трябва да са ги взели от някъде и да са ги пришили другаде...\nАпропо - вчера сутринта чух по ТВ една нова дума, направо ми падна шапката...ама нали съм стара - забравих я. Ще си отворя видеосайтовете, за да ви я намеря, защото беше наистина УНИКАЛНА!! Някакъв спортен деятел я лансира по адрес на един съдия.\nПубликувано 13.10.12 07:53\nВъпросната дума, от която ми падна шапката, е "неможАч". Произлиза от "неможене". Синоним на "некадърник", очевидно.\nБеше употребена от Вили Вуцов по адрес на някакъв съдия. Бил "завършен неможАч".\nДумата се употреби 2-3 пъти, с категоричен тон, като да е абсолютно позната и разпространена дума...Чувал ли е някой от вас такава дума на друго място? Може пък и аз да не съм в час...\nИначе харесвам подобни думи-закачки, самата аз ги измислям доста често, но някак ги употребявам в шеги и със съвсем друг тон, на други места....\nНякак асоциативно ми напомня неотдавнашното възникване и светкавично утвърждаване на думата "клАсен" - в смисъл на нещо "от класа". Много им стана гот на поп-фолк певачките, манекенките и моделките (също неологизъм!!) да се наричат една-друга "клАсни", и, естествено, в "Държавата на Златките", думата шеметно заля пространството...(според мен думата тръгна точно от този кръг "ВИП"хора).\nПо моите скромни спомени, в предишния си "живот" тази дума имаше предимно училищни измерения...\nЗдравец, сигурно вече си си купила новия правописен речник...има ли ги вътре тези думи?\nПубликувано 13.10.12 09:42\nИзвинявай, че връщам лентата назад, обаче имам тези дни едни случки, и заострям вниманието на:\nЛекар може да бъде всеки човек, който лекува.\nКатегорично съм против, и не само заради медицинската сестра и шофьорът на линейката. ПРИЕТО е да се смята (и съм ЗА!!) "лекар" да бъде наричан само човек, който има съответното образование, специализация и квалификация. Иначе всякакви врачки, баячки, лечители, билкари и други, между които - шарлатани и измамници, които са излекували два пъти някого от хрема, могат да се закичат със званието "лекар"... Колкото и некадърни и небрежни изключения да има в лекарското съсловие - все пак дайте да не излизаме от релсите!\nПубликувано 13.10.12 14:55\nДумичката "клАсен", като съкращение от "първокласен" по мое\nскромно мнение е русизъм. Може би специалистите по славянски\nезици ще ме оборят, то аз няма да се съпротивлявам...\nВ коментара на снощния мач две изречения ми останаха в главата:\n"Той обръща хода на атаката назад!"\nКак става тоя номер с атакуването към своята врата?\n"Веднага след като датчаните останаха с човек повече,\nбеше вкаран атакуващ нападател!"\nТова ми звучи като алкохолна ракия.\nРедактирано от пpивeт на 13.10.12 15:01.\nПубликувано 13.10.12 16:59\nИзвинявай, че връщам лентата назад,\nЦял месец мина... Нямаш спиране, ей\nДишай спокойно, горното съм го взел от речници в нета.\nПретенциите следна да насочиш към тях, не към мен.\nИначе - да, така е - лекар е лице с висше медицинско образование.\nС изключение на случаите на преносна или разговорна употреба на думата. (!!!)\nПубликувано 13.10.12 18:54\nНали съм си заядница...ти колко пъти си чул в разговорния език някой, който няма висше медицинско образование, да бъде наречен "лекар"?? Аз - нула пъти.\nПП- Както казах - имах неприятна случка с """лекари""", затова се сетих и изрових.\nПП2 - Би ли ми копнал линка на този идиотски "речник в нета", който определя медсестра и шофьор като "лекар"?? Да го избягвам...\nРедактирано от УниKaлнaтa на 13.10.12 18:56.\nТема Re: Уникална [re: УниKaлнaтa]\nПубликувано 13.10.12 20:04\nСтранен е маниера ти при формиране на мнение да следваш единствено личния си опит и контакти, както и буквално четене на речници.\nЛекар е "прието" да е лице да висше медицинско образование. Има хора, които наричат лекар и лица без висше медицинско образование. Т.е. тези хора наричат лекар някой, който няма висше медицинско образование, но в техните представи той е лекар, защото (ги) лекува. Не да бае, не да врачува, не да мята боб и не да опушва стаи, а просто полага грижи за облекчаване на болка или болест.\nНе споделям напълно мнението на тези хора, защото и аз самият считам, че лекар е лице с висше медицинско образование, единствено посочих, че според някои хора (и речници) лекар не е само лице с висше медицинско образование, а лице, което лекува. А лекуването може да се разгледа като полагане на грижи и лечебни средства, за да се премахне или облекчи болка или болест.\nНадявам се вече да ти е станало ясно мнението ми.\nПубликувано 13.10.12 20:30\nПрав си напълно, че баба Пена може и да нарече "лекарка" местната баячка. При все, че не вярвам, ама...По-скоро ще каже - "доктора" за фелдшера. НЕ И за шофьора на линейката обаче. Освен ако го види извън линейката и ако е облечен в бяла престилка. Толкова не е загубена, баба ти Пена!\nСъщо обърни внимание, че тази дискусия тръгна от ЖУРНАЛИСТИЧЕСКИ МАТЕРИАЛ. Където изобщо пък не може да спорим дали е правилно медсестрата и шофьорът да бъдат наречени "лекари", или не.\nПубликувано 13.10.12 21:00\nДоколкото виждам, не само баба Пена, а дори и журналисти използват лекар за лица без висше медицинско образование. Пак ще го кажа - преносно и/или в разговорна реч. Кой разбрал - разбрал.\nАз приемам твоето мнение, но очевидно ти имаш проблем с приемането на чужди.\nХайде, стана време за купон. Лека!\nРедактирано от Ha живo на 13.10.12 21:02.\nАвтор Tapaтaйka (Блонди)\nПубликувано 16.10.12 06:54\nНе е нужно да си юрист, за да напишеш в гугъл "право на протест"\n(2) (Изм. - ДВ, бр. 32 от 2010 г., в сила от 28.05.2010 г.) Прокурорът подава протест, когато намери, че постановената присъда е неправилна.\nТема Re: ЖУРНАЛИСТИЧЕСКИ БИСЕРИ - 4 [re: Tapaтaйka]\nПубликувано 16.10.12 12:24\nНе съм сигурна, че си ме разбрал правилно... Претенциите ми не са свързани с глагола "протестирам", а с това, че от него не може да се образува минало страдателно причастие, защото глаголът е непреходен - няма дума "протестиран" за разлика от "обжалван". Можем да протестираме срещу присъдата, но тя не може да бъде протестирана.\nПубликувано 16.10.12 17:21\nКакто написах, само от преходни глаголи може да се образува минало страдателно причастие, за каквото претендира да е "протестиран". Но този глагол е непреходен, така че няма начин... Дали един глагол е преходен, или не, можем да разберем, като се опитаме да прибавим към него "го", което се конкретизира от някакво съществително име: Прочетох го (разказа); реших го (уравнението); репетирах го (танца) и пр. Примерите, които съм дала, са с преходни глаголи и от тях се образува минало страдателно причастие - прочетен разказ, решено уравнение, репетиран танц... Не можем да кажем (или поне е неправилно) "протестирам го решението", за да стане "протестирано решение".\nП.П. Има много малко страдателни причастия, образувани от непреходни глаголи, но нашият пример не е от тях.\nПубликувано 16.10.12 20:28\n"Репетирам го (танца)" не е ли някаква форма на "Ще репетираме танца"? Май да. Просто в бъдеще време. В този смисъл - не се ли казва "Ще протестираме решението на съда?"\nМежду другото - това за преходните глаголи никога не съм го мяркала в материала, който синът ми кълвеше по български език за матурата в 7 клас. Кога ли се учи?\nПубликувано 16.10.12 23:35\nВ този смисъл - не се ли казва "Ще протестираме решението на съда?\nНямам нищо против това изречение. Имам против "Решението на съда ще бъде протестирано", защото от глагола "протестирам" не може да се образува минало страдателно причастие.\nНямам представа кога се учи. Може и да не се учи до 7-ми клас.\nПубликувано 17.10.12 03:49\nняма дума "протестиран" за разлика от "обжалван". Можем да протестираме срещу присъдата, но тя не може да бъде протестирана.\nНапротив - изразът протестирана присъда е напълно правилен.\nНе разбирам толкова ли е трудно когато човек научи някоя нова дума да се зарадва, а не да носи през девет дерета вода и да доказва, че криво му е била поднесена...\nПубликувано 17.10.12 06:50\nзащото от глагола "протестирам" не може да се образува минало страдателно причастие. Можем да протестираме срещу присъдата, но тя не може да бъде протестирана.\n- тук мисля, че бъркаш. В началото, като задАде въпроса, бях леко объркана, но после, разсъждавайки и спомняйки си как съм чувала този глагол, съм вече сигурна.\nСпоред мен някак не можеш да превключиш разликата между тези два глагола, които звучат еднакво, но имат разлика в употребата си.\nЕдиният е по-разпространеният - "протестирам" в смисъл на "протестирам срещу нещо" - този е непреходен. Не можеш да кажеш "Протестирам насилието". А само "Протестирам СРЕЩУ насилието. В този смисъл НЯМА "протестираНО насилие".\nВторият е юридическият - "протестирам" в смисъл на "протестирам нещо" (протестирам в смисъл на "обжалвам", тези две понятия в юридическия език са почти синоними, сигурно има някаква дребна разлика в изпълнението на двете действия, но смисълът е един и същ) - този е преходен. Можеш да кажеш, и юристите го казват, и го пишат (като термин) "протестирам присъдата", "протестирам полицата". И от там - протестираНА присъда, протестираНА полица.\nСЪЩО може да кажеш "протестирам СРЕЩУ присъдата", но това ще е "човешката " реакция - "протестирам срещу присъдата, защото е несправедлива". А юридическото действие е "протестирам присъдата". Тоест - обжалвам я.\n(Щом нямаш нищо против изречението "Ще протестираме решението на съда", значи трябва да разбираш, че "протестирам" в юридическия смисъл е преходен глагол. Ненапразно ти го сравних с:\n"Ще репетирам този танц" е равно на "Ще ГО репетирам (танца)" - следователно "репетирам" е преходен глагол.\n"Ще протестирам решението на съда" (с което ти се съгласи) е равно на "Ще ГО протестирам (решението)"- следователно "протестирам" е преходен глагол в юридическата му употреба и МОЖЕ да образува минало страдателно причастие - "протестиран", аналогично на "репетиран")\nПубликувано 17.10.12 12:31\nЗатова исках да чуя мнението на юрист, а ти ме прати през девет дерета в гугъл.\nНе мога да се радвам и да усвоявам всяка написана глупост само защото е нова за мен... Щом твърдиш, че от юридическа гледна точка изразът е правилен, окей.\nПубликувано 17.10.12 12:36\nАко в самото начало беше казала, че това е юридически термин, разговорът нямаше да се е състоял. Благодаря за разяснението!\nПубликувано 17.10.12 13:38\nУпотребява се, да.\nПротест се нарича жалбата на прокурора, и оттам - явно езикът си усеща нуждата от преходен глагол и съответното причастие, като "обжалвам" и "обжалван".\nТема Re: ЖУРНАЛИСТИЧЕСКИ БИСЕРИ - 4 [re: MupaM]\nПубликувано 17.10.12 15:05\nМира, а правилен ли е изразът "протестирана присъда", защото за него питах? За обжалването нещата са ми ясни.\nПубликувано 17.10.12 15:48\nДа, де, за този израз говоря - употребява се широко; употребата му се е наложила официално, => правилен е.\nТо просто няма начин другояче да наречеш присъдата, срещу която е подаден протест, освен протестирана.\nСъщото важи за "протестирам присъдата" - правилно е.\nВ НПК на доста места си пише "подлежи на обжалване и протестиране", "определението може да се обжалва и протестира" и т.н.\nП.П. Има и израз "висящНост" (на дело) - от "висящ", демек, състоянието на висене. ;) Когато бях студентка, той разбунтува отначало моето езиково... мммм... чувство. Поне да беше висящост.\nНо няма как - наложен е, значи е правилен. А се е наложил може би щото е бил по-лесен за произнасяне и разбиране от "висящост".\nРедактирано от MupaM на 17.10.12 16:05.\nПубликувано 17.10.12 17:32\nСъстоянието на висене не е ли увисналост?\nПубликувано 17.10.12 18:48\nПротест се нарича жалбата на прокурора\nДа, точно затова в първия си пост цитирах извора (НПК), та да се види, че журналистите в случая са прави и заговорът за заличаване на езика засега се отлага.\nА наложилата се употреба на "неправилни" изрази спокойно можем да отдадем на архаичността на юридическия език.\nПубликувано 17.10.12 19:06\n"Състоянието на висене не е ли увисналост?"\nНо разликата е в нюансите, както гласи оня глупав нецензурен виц.\nОбаче като писах за вица, и се сетих за нещо съвсем офтопик и също нецензурно, но според мен весело. Изглежда истинско. Прочетох го в мултифункционалния сайт символ - бегемама. Познат на разказващата мама работел в кабелна тв и част от работата му била да копае канали. Веднъж негов колега по попитал: "Абе, на теб влиза ли ти пръст в гъза?". Нашият човек изгледал колегата си като треснат, но оня пояснил: като се къпя, все си отмивам пръст от гъза.\nПубликувано 17.10.12 19:07\nЗаговорът винаги е в действие.\nПубликувано 17.10.12 19:43\nРазбрах, Мира. Благодаря ти!\nПубликувано 17.10.12 19:56\nДа, ама да не параноясваме от този факт, все пак.\nСтожери на словото винаги ще има, винги двама, винаги...\nПубликувано 20.10.12 21:28\nхехехе...Поредният бисер на любимите ми спортни журналисти...\n"Веднага преди новините чухте интервю с треньора"...\nАз ли съм луда, или "веднага" не се употребява в минало време по този начин?\nИ ако не съм луда - под каква форма пък се изучава това в българската граматика? Или я караме по усет?\nПубликувано 22.10.12 10:21\nСигурна ли си, че искаш да изследваме тази сложна\nлогическа конструкция? Свързвайки с логическо "или"\nдве независими потенциално верни твърдения се създават\nусловия за неверни изводи.\nПубликувано 22.10.12 13:40\nНяма намигащ емотикон. Въпреки това приемам извода " Свързвайки с логическо "или"две независими потенциално верни твърдения се създават\nусловия за неверни изводи." за несериозен. Прекалено си грамотен, за да го представиш сериозно по този начин.\n"ИЛИ" предполага точно избор между две независими потенциално верни твърдения. Установяването на истинността на едното автоматически прави другото от "потенциално вярно" във "фактически невярно".\nПубликувано 22.10.12 15:53\nВ логиката независими са твърдения, които могат да бъдат верни\nили неверни независимо едно от друго. Като ги поставяш в обща\nлогическа конструкция създаваш свързаност между тях, каквато\nв действителност няма.\nТи може да си в добро психическо здраве, дори да се окаже, че\nцитираното от теб словоизлияние е вярно или невярно, както\nПубликувано 22.10.12 19:35\n"Ако 2+2=4, то човекът е осмоного с 12 пипала."\nПубликувано 22.10.12 21:17\nМен "веднага преди" не ме дразни особено, но пък съвсем неправилно ми се вижда популярното "току-що идвам" (със сегашно време вместо с минало).\nИли както каза навремето в детската градина едно момче за филма "Тримата мускетари" - "много отдавна ще го дават пак".\nРедактирано от MupaM на 22.10.12 21:20.\nПубликувано 23.10.12 16:37\nведнага преди написано така, самостоятелно, не дразни много, но като му сложиш "Веднага преди часа ходихме до бюфета" не би ли те подлудило?\nПубликувано 23.10.12 22:28\nТия да не са изпуснали запетайките? Примерно:\n"Веднага, преди новините, чухте интервю с треньора"...\nДруг път е хубаво да цитираш и контекста.\nЩото иначе някой може да те цитира теб ето така:\nАз ли съм луда\nи хората да се чудят дали и защо сама допускаш, че си луда.\nПубликувано 23.10.12 22:55\nЧе какво общо имат тук запетайките? И със, и без запетая не може да се каже "Веднага преди новините чухте". И какви запети по радиото?\nНе съм ли написала, че е по радиото? Ами как тогава ще стане дума за "чухте"?\nПубликувано 25.10.12 02:12\n"Веднага преди новините чухте интервю с треньора".\nУни, какви са тези сложни въпроси?\n"Непосредствено преди новините или веднага след тях"\nП.П. Това нещо не може да го поправи дори програмата, за която говорехме.\nПубликувано 25.10.12 07:08\nКакви са тези сложни въпроси ли? Ами те са породени от сложните мисли на спортните ни журналисти...\nТака е според теб, но не и според журналиста. А въпросът ми беше - пише ли някъде в граматиките, че "веднага" не може да се използва в минало време? И ако не пише - имам ли право да не харесвам този израз? Или ти да не го харесваш?\nПубликувано 29.10.12 23:46\nО, не е само "един синоптик". В сутрешния блок на Нова Десислава Банова прави същото. И други съм чувала...\nПубликувано 02.11.12 07:42\nНе знам дали Ники Кънчен спада към "журналистите", но ще го "повиша" с участието му в тази тема...\nСлед като години наред го слушам да казва в ефир "освеМ", вместо "освеН", от няколко дни се проявява НЕЕДНОКРАТНО и с нов бисер - "анцуНг"....\nАйде, човекО може и да не е достатъчно образован и грамотен, ама армия редактори и други длъжности, които се въртят около него и лапат парички, гледат/слушат му записите, от срам ли не му правят забележки, или и те са точно толкова грамотни??\nИли им е неудобно да направят забележка на "звездата", дето по едно време и хладилника си да отвориш - изгряваше от там?\nЕ, на мен не ми беше неудобно, когато го срещнах на улицата - спрях го и го ПОМОЛИХ да спре да казва "освеМ". Той каза - "Ами - опитвам се"...\nДругия път ще го гризна за "анцуНга"...\nПубликувано 06.11.12 23:19\nЖурналист е, Уни. Завършил е в Москва. Това не му пречи да казва освен "освеМ" - така и "анцуНг".\nПреди време ти питаше за "скъпите и евтини цени", а аз се натъкнах на "високите и ниски суми". Това правилно ли е?\nСумите не са ли големи и малки?!\nПубликувано 07.11.12 06:26\nаз се натъкнах на "високите и ниски суми". Това правилно ли е? Сумите не са ли големи и малки?!\nДа, права си, разбира се, обаче си давам сметка, че ухото ми е свикнало с тези изрази - за високите и ниските суми...във всеки случай - много повече, отколкото със скъпите и евтините цени...\nКоето за сетен път доказва, че всичко на този свят е относително!\nКато се замисля набързо - май има някаква разлика в начина на употреба. Нямам време да си разчопля из главата, но никога не бих приела "Той похарчи ВИСОКА сума", но "Сумите за покриване на лихвите са високи" - да.\nНякой може ли да обясни, или съм напълно в грешка? Или да даде по-убедителни примери?\nАвтор o.kiss (новак)\nПубликувано 07.11.12 08:10\nСетих се за едно „правило” за физичните величини. Слагам кавички защото не съм сигурен, че това правило е правило, т.е сигурен съм, че не е правило, но пък се колебая, ако не е правило, трябва ли да се популяризира като … Ох обърках се. Ще почна отначало, но пък ще стане много дълго. Абе, я да карам направо, през просото.\nВсички екстензивни величини, т.е. тези които не се събират, например 10 градуса плюс 15 градуса не правят 25 градуса, са „ниски” и „високи”.\nВсички интензивни величини, т.е. тези които се събират, например 10 килограма плюс 15 килограма правят 25 килограма, са „малки” и „големи”.\nИзлиза, че сумата е интензивна величина и трябва да е голяма.\nТака де, една голяма сума, да речем 176 345 258, 68 лв., може и евро, ще ми дойде по-добре от една висока, например банкноти от 2 лв. наредени на 1 м. височина.\nА физичните величини не бяха ли физически ?\nТема Re: ЖУРНАЛИСТИЧЕСКИ БИСЕРИ - 4 [re: o.kiss]\nПубликувано 07.11.12 09:36\nСпоред мен - твърдо "нйе".\nМисля, че първото е свързано с науката физика, а второто - с физиката (общото състояние) на човешкото тяло. Второто може и да е производно на първото, но се е наложило като самостоятелно понятие. СПОРЕД МЕН.\nАз пък да задам друг въпрос.\nРедно ли беше от прилагателното "фрапиращ" (разтърсващ), от глатола "фрапирам" (това ме фрапира) и от чуждицата "кафе фрапе", което според мен си значи "разтърсено" кафе - да си произведем възвратен глагол "ФРАПИРАМ СЕ", който пък доста често се употребява напоследък?\nОтносно високите суми...ами тогава - защо се казва "високи (ниски) лихви" и никой не рита срещу това? Според мен има някаква аналогия.\nПубликувано 07.11.12 10:05\nМожеш ли да ми разясниш как така 10 градуса плюс 15 градуса не правят 25 градуса? И колко правят?\nПубликувано 07.11.12 10:27\nАко температурата в едната Ви стая е 10 градуса, а в другата 15, значи ли, че общата температура в жилището Ви е 25? А "сплавта" от бира - 6 градуса + ракия - 40 градуса, дали е 46 градуса?\nРедактирано от Fordesc на 07.11.12 11:10.\nПубликувано 07.11.12 11:46\nКогато говорим за сума, имаме предвид количество. А количеството не може да бъде високо и ниско, а малко, средно, голямо и т.н. Числото, което получаваме при събиране, също е сума. Числата са малки и големи, но не могат да са ниски и високи, освен ако не говорим за графично изобразяване.\nПубликувано 07.11.12 12:01\nНе, не е редно. Има разлика между фрапирам и фрапиран. В първия случай, аз правя поразително впечатление на някого - фрапирам го, във втория случай, някой или нещо на мен ми правят поразително впечатление - фрапирана съм. Тази двойка думи прилича на впечатлителен и впечатляващ.\nне го ползвам. Служа си с по-разбираеми думи - разбираеми за всички.\nПубликувано 08.11.12 02:55\nЧаст от примерите ти са термини.\nДемек - използва се сума, не цена.\nПубликувано 08.11.12 06:55\nАз лично не съм много наясно с понятието "термин" и ще те помоля да ми го обясниш, за да не се чудя в други случаи как да обяснявам значението на някоя дума извън обичайния й смисъл.\nВ случай, че си прав - значи може да се каже, че при употребата на думата "сума" като термин, е допустимо да се сложат определения като "ниска" и "висока".\nПубликувано 23.11.12 11:40\nТази сутрин чух по една ТВ, че снощи зрителите на концерта на Лили Иванова я били аплодирали БРУТАЛНО след всяко изпълнение...\n(Няма дори да обсъждам дреболия от рода на "Чухме и песента "Камино", изпълнена в най-новия СИ аранжимент"... В тази тотална неграмотност критериите са толкова ниски, че подобна грешка наистина се подминава без да бъде дори забелязана, а съм сигурна и че две трети от българите изобщо не се сещат за каква грешка става дума...\nПубликувано 27.11.12 20:01\nС какво ли Лили Иванова е заслужила това "брутално" отношение на публиката?!\n... а съм сигурна и че две трети от българите изобщо не се сещат за каква грешка става дума...)\nЕ, след като журналистите не се сещат за каква грешка става дума, как би ни минало през ума да имаме претенции към останалите хората.\nПубликувано 04.12.12 02:22\nСлед като обсъдихме скъпите и евтини цени, високите и ниски суми (за които не стигнахме до единодушие), идва ред на студените и топли температури.\nПубликувано 04.12.12 07:51\nА, още не съм чула този бисер...засега не се ли придържат все пак към "високи-ниски" температури??\nСПОРЕД МЕН! )))\nПубликувано 04.12.12 13:44\nзасега не се ли придържат все пак към "високи-ниски" температури??\nЕ, към тях се придържаме, разбира се. Но не е ли забавно да чуеш за топлите и студени температури?\nПубликувано 07.02.13 06:44\nЕто ви журналистически бисер от снощи:\nВсичко се случило на 4 февруари. Семейство Вивер отишло на възлюблената си семейна почивка – риболовът.\n..... СПОРЕД МЕН!!\nПубликувано 08.02.13 01:19\nУни, някои хора мислят, че "любим" и "възлюбен" са синоними. Е, синоними са, но не и в този случай.\nАз например снощи чух, че един футболист е искан от двама отбора. А в събота, след като спря токът на стадиона, коментаторът изрази мнение, че е гръмнал един от трафопостите... През миналата седмица една журналистка каза, че колегите и са се опитали да разберат повече информация.\nПубликувано 08.02.13 01:21\nИ трите примера са върховни!\nПубликувано 26.02.13 21:09\nЕ стига де!!!\nСега пък...еди кой си ХИПОТЕЗИРА не знам какво си...\nОтскоро го чувам...да не съм закъсняла нещо с неологизмите??\nПубликувано 27.02.13 02:36\nВероятно не си закъсняла, просто хората са много напреднали.\nИ аз не съм чувала този бисер.\nБисерчета и от мен:\nУчастниците се събраха пред сградата на общинската администрация в града и с шествие се минаха по основните булеварди.\nПолитици, близки и приятели на големия актьор Тодор Колев си спомнят за него, който почина на 73-годишна възраст след тежко боледуване.\nВъв втория проект ще има по- вече музика и ще е насочен към младите, каза....\nПубликувано 24.04.13 14:42\nВижте колко добре се справят журналистите с българския език!\n27 броя от какво имат новите полицейски униформи, използвани за пръв път през изминалата зима?\nа. чифтове белезници; б. джобове\nв. пагони; г. места за ордени\nКоя държава е на път да приеме конституция, включваща предложения от граждани през социалните мрежи?\nПоследно... В една книга намерих листче, на което съм си записала един бисер, но в онзи момент не съм имала време да го споделя с вас, а е много ценен.\nСтаваше дума за браковете и разводите и къде се нарежда страната ни по тези показатели. Ето и думите на репортера: Шампиони по разваляне на бракове са латвийците с 4 развода на 1000 души, докато българите са под средния показател - един цяло и четири развода на 1000 души".\nПубликувано 28.02.15 10:52\n"Стартът на ски-състезанието ЗАПОЧВА в Х часа..." (чуто по телевизора)\nАбе хора - може ли един "старт" да "започва"??\nТема Re: ЖУРНАЛИСТИЧЕСКИ БИСЕРИ - 4 [re: UnicaDonna]\nПубликувано 31.03.15 11:13\nМоже. При различните състезания има различни начини на стартиране. Когато се прилага т. нар. масов старт, тогава не може "да започва", защото е еднократен и едновременен акт за всички участници в състезанието. Когато е итервален старт или преследване, тогава стартът "започва", като в определеното време стартират първите участници, и "завършва" със стартирането на последните. При състезания с интервален старт и голям брой участници е възможно продължителността на стартирането да надхвърли два часа.


Предстои Обучителен семинар за начални учители по вероучение във Варна – Дякония.БГ\nПредстои Обучителен семинар за начални учители по вероучение във Варна\nДуховно-просветен център „Св. Архангел Михаил” с благословението на Варненския и Великопреславски митрополит Йоан организира на 20 ноември 2018 година обучителен семинар за начални учители (1 – 4 клас), преподаватели по религия и учители в неделните училища, посветен на Деня на християнското семейство – Въведение Богородично и отбелязването му в училище.\nПо време на семинара ще бъде представен проектът „Празник в класната стая” ( за 3 – 4 клас) на Центъра за образователни инициативи „Двери”. Проектът представя модел за християнско ограмотяване на ученици в началния етап на образование и предлага варианти за обогатяване на училищната празничност, изложени в помагало за учителя и папка със седем образователни карти за учениците. Учителите ще бъдат запознати с начина на преподаване, разработен в учебното пособие, за да могат да приложат материалите в педагогическата си работа.\nНа участниците в семинара ще бъдат предоставени от Варненска и Великопреславска митрополия учебните материали по проекта „Празник в класната стая” ( 3 – 4 клас).\nTags: ВарнавероучениеДуховно-пресветен Център "Св. Архангел Михаил"началниобучителенрелигиясеминаручители\nNext Заповядайте на благотворителен базар при храм „Въведение Богородично“, Благоевград\nPrevious Св. Николай Велимирович за Богатеенето в Бога


11 сюрреалистични стихове на най-представителните поети | Ресурси за самопомощ\n11 сюрреалистични стихове на най-представителните поети\nСюрреалистичните стихотворения са тези от времето, когато се появи движението за сюрреализъм, възникнала във Франция благодарение на дадаизма и поета Андре Бретон.\nТерминът "сюрреализъм" е въведен за първи път от Гийом Аполинария през 1917 г., който според французите етимологията представлява "над или над реализма"; което означава, че това е нещо, което надхвърля реалността, например картина, на която човек е изобразен само с плодове. Основната тема на статията обаче са стиховете на сюрреализма, така че ще споменем само някои от най-представителните им характеристики, преди да продължим със списъка с тях.\nВ областта на литературата това движение (както и повечето) се счита за революция, която промени начина на използване на езика и предостави техники за композиране на произведения които не са съществували в древни времена. Така че всички литературни жанрове (поезия, есета, театри, наред с други) наистина се възползва.\nАвторите на сюрреализма се отказаха от метъра, за да дадат руски на стиха.\nБяха обхванати повече човешки теми, както в психологическо, така и в социално отношение.\nЕзикът се промени с факта, че авторите успяха да използват нови лексикони за новите теми, които ще бъдат разгледани; докато реториката беше допълнена с експресивни техники.\n1 Списък на най-представителните сюрреалистични стихотворения\n1.1 „Огледалото на един момент“ - Пол Елуар\n1.2 "Allo" - Бенджамин Перет\n1.3 «Имам какво да кажа, казвам си» - Федерико Гарсия лорка\n1.4 Мистик Карлитос - Луис Арагон\n1.5 «Край на всичко» - Октавио Пас\n1.6 «Самолет» - Гийом Аполинер\n1.7 „Към нощта“ - Филип Сопо\n1.8 «Градски облик» - Olivero Girondo\n1.9 «Пепел» - Алехандра Писарник\nСписък на най-представителните сюрреалистични стихотворения\nПо времето, което обхваща началото на 1920 век, около XNUMX г., голям брой поети на сюрреализма с наистина невероятни произведения. Първоначално намираме Андре Бретон (предшественик на тази революция), но поради тази причина не можем да спрем да споменаваме други експоненти на движението като Paul Éluard, Benjamin Péret, Federico García Lorca, Louis Aragon, Octavio Paz, Guillaume Apollinaire, Philippe Soupault, Antonin Artaud, Olivero Girondo и Alejandra Pizarnik; от които ще извлечем някои от най-забележителните му творби.\n„Огледалото на един момент“ - Пол Елуар\nпокажете на мъжете изображения, отделени от външния вид,\nотнема от мъжете възможността да бъдат разсеяни,\nтвърд е като камък,\nкамъкът на движението и зрението,\nи има такъв блясък, че всички брони\nи всички маски са фалшифицирани.\nТова, което ръката дори е взела\nрешава да приеме формата на ръката,\nтова, което е разбрано, вече не съществува,\nптицата е объркана с вятъра,\nнебето със своята истина,\nчовек със своята реалност.\n"Allo" - Бенджамин Перет\nСамолетът ми гори, замъкът ми е наводнен с рейнско вино\nмоето гето от черни лилии моето кристално ухо\nскалата ми се търкаля по скалата, за да смаже провинциалната стража\nмоят опалов охлюв моят въздушен комар\nмоята райска птица ватира черната ми пяна коса\nмоят напукан гроб дъждът ми от червени скакалци\nмоят летящ остров моето тюркоазено грозде\nмоят луд и предпазлив сблъсък с кола дивото ми легло\nтъпанчето на тъпанчето ми прожектирано в окото ми\nлуковицата ми в мозъка\nмоята газела изгубена в кино на булевардите\nмоят ковчег на слънце моят вулканичен плод\nмоят скрит езер се смее там, където разсеяните пророци се давят\nмоят потоп от касис, морел пеперуда\nмоят син водопад като фонова вълна, която ражда пролетта\nкораловият ми револвер, чиято уста ме привлича като устата на ревербиращ кладенец\nзамръзнали като огледалото, в което съзерцаваш полета на колибри от погледа си\nизгубена в шоу с бельо в рамка на мумия Обичам те\n«Имам какво да кажа, казвам си» - Федерико Гарсия лорка\nТрябва да кажа нещо, което си казвам\nДуми, които се разтварят в устата ви\nКрила, които изведнъж са стойки за палта\nКъдето викът падне, ръката расте\nНякой убива името ни според книгата\nКой извади очите на статуята?\nКой е поставил този език около\nИмам какво да кажа, казвам си\nИ се подувам от птици отвън\nУстни, които падат като огледала Тук\nВътре там разстоянията се срещат\nТози север или този юг е око\nЖивея около себе си\nАз съм тук, между стъпалата на плътта\nС нещо да кажа, си казвам\nМистик Карлитос - Луис Арагон\nАсансьорът винаги се спускаше, докато не загубя дъх\nИ стълбата винаги се качваше нагоре\nТази дама не разбира какво се говори\nВече мечтаех да говоря с него за любовта\nТолкова комичен с мустаците и веждите си\nРазплаках се, когато ги дръпнах\nКакво виждам? Този благороден чужденец\nГосподи, аз не съм лека жена\nЗа щастие ние\nИмаме куфари от свинска кожа\nИ съдържа хиляда\nВинаги една и съща система\n"За да сложи край на всичко" - Октавио Пас\nДай ми, невидим пламък, студен меч,\nвашият постоянен гняв,\nза да сложи край на всичко,\nо сух свят,\nо, кръвен свят,\nза да сложи край на всичко.\nИзгаряния, мрачни, изгаряния без пламъци,\nскучно и огнено,\nпепел и жив камък,\nпустиня без брегове.\nИзгаря в необятното небе, камък и облак,\nпод сляпата пропадаща светлина\nсред стерилни скали.\nИзгаря в самотата, която ни разкрива,\nземя от горящ камък,\nот замръзнали и жадни корени.\nИзгаряне, скрита ярост,\nпепел, която полудява,\nизгори невидим, изгори\nкакто безсилното море ражда облаци,\nвълни като негодувание и камениста пяна.\nСред делирийните ми кости тя гори;\nизгаря във вътрешността на кухия въздух,\nневидима и чиста фурна;\nтя гори, както времето гори,\nкак времето върви между смъртта,\nсъс собствените си стъпки и дъха си;\nизгаря като самотата, която те поглъща,\nизгаря в себе си, изгаряне без пламък,\nуединение без образ, жажда без устни.\nЗа да сложи край на всичко\n«Самолет» - Гийом Аполинер\nКакво сте направили, французи, с ефира на Адер?\nЕдна дума беше негова, сега нищо.\nТой подправи членовете на аскетизма,\nна френски език тогава без име,\nи тогава Адер става поет и ги нарича самолет.\nО, хора от Париж, вие, Марсилия и Лион;\nвсички вие френски реки и планини,\nжителите на градовете и хората от провинцията ...\nинструментът за летене се нарича самолет.\nСладка дума, която би омагьосала Вийон;\nидващите поети ще го сложат в своите рими.\nНе, крилата ти, Адер, те не бяха анонимни\nкогато граматикът дойде да ги овладее,\nда изковава научна дума без нищо ефирно\nкъдето тежката пауза и задника, който го придружава (aeropl -ан)\nте съставят дълга дума, като немска дума.\nШепотът и гласът на Ариел бяха необходими\nда назовем инструмента, който ни отвежда в рая.\nСтонът на бриза, птица в космоса,\nи това е френска дума, която минава през устата ни.\nСамолетът! Оставете самолета да се издигне във въздуха\nда се плъзга по планините, да пресича моретата\nи още повече да се изгубите.\nНека проследи вечна бразда в етера,\nно нека го запазим мекото име на самолет,\nзаради този магически прякор петте му умели букви\nимаха сили да отворят подвижното небе.\n„Към нощта“ - Филип Сопо\nНа сянка и на вятър\nВик се надига с нощта\nНе чакам никого\nНито до спомен\nЧасът отдавна отмина\nНо този плач, който вятърът носи\nИ натиснете напред\nИдва от място, което е отвъд\nНо ето нощта\nУвенчан от огън\nОт очите на всички мъртви\nИ всичко, което трябваше да изчезне\nТрябва да го намерите отново\n«Нощ» - Антонин Арто\nБроячите на цинк минават през канализацията,\nдъждът отново се издига до луната;\nна авеню прозорец\nразкрива гола жена.\nВ кожите на подутите чаршафи\nв която диша цяла нощ\nпоетът чувства, че косата му\nте растат и се размножават.\nТъпото лице на покривите\nсъзерцавайте разтегнатите тела.\nМежду земята и тротоарите\nживотът е дълбоко нищожно.\nПоете, какво те притеснява\nняма нищо общо с луната;\nдъждът е прохладен,\nкоремът е добре.\nГледайте как се пълнят чашите\nна броячите на земята\nживотът е празен,\nглавата е далеч.\nНякъде мисли един поет.\nНямаме нужда от луната\nглавата е голяма,\nсветът е претъпкан.\nживотът поражда нещо\nкойто се изкачва към таваните.\nКолода карти плава във въздуха\nвинен дим, стъклен дим\nи вечерните тръби.\nВ наклонения ъгъл на таваните\nот всички стаи, които треперят\nморските изпарения се натрупват\nна лошо изградени мечти.\nЗащото тук Животът е под въпрос\nи коремът на мисълта;\nбутилки се сблъскват с черепи\nна въздушния монтаж.\nСловото извира от съня\nкато цвете или като чаша\nпълен с форми и изпарения.\nСтъклото и коремът се сблъскват:\nживотът е ясен\nвърху стъклени черепи.\nОгненият ареопаг на поетите\nсъбира се около зелената царевица,\nпразнината се завърта.\nЖивотът преминава през мисълта\nна косматия поет.\n«Градски облик» - Olivero Girondo\nИдваше ли от под земята?\nДали е излязло от небето?\nБях сред шумовете\nколеничи преди вечерта,\nс падналите им прически,\nсъс светите му очи,\nвсички, всички голи,\nпочти синьо, толкова бяло.\nГовореха за кон.\nМисля, че беше ангел.\n«Пепел» - Алехандра Писарник\nНощта се разпръсна със звезди\nгледайки ме изумен\nвъздухът бълва омраза\nукраси лицето му\nСкоро ще тръгнем\nпрародител на моята усмивка\nсветът е измамен\nи има катинар, но няма ключове\nи има страх, но няма сълзи.\nКакво да правя със себе си?\nЗащото ти дължа това, което съм\nНо нямам утре\nЗащото ти ...\nДосега са пристигнали сюрреалистичните стихове на най-популярните автори на движението, така че се надяваме да им се харесате, както и ние, когато ги събрахме, за да ви ги покажем. Ако имате някакви въпроси или приноси, не забравяйте да използвате полето за коментари по-долу; По същия начин, по който ви каним да споделите този запис във вашите социални мрежи, тъй като може да имате приятел, който обича сюрреалистичната поезия и все още не го знаете.\nПълен път към статията: Ресурси за самопомощ » Ресурси » Книги » 11 сюрреалистични стихове на най-представителните поети\nБорис Гонзалес Македо каза той\nПоезията за сюрреализъм завинаги. В Перу имаме авангардна поезия като тази на Валехо и братята Пеня Баренекея, какво друго! за световно знание.\nОтговор на Борис Гонзалес Македо\nКлаудио Акуня каза той\nКак да говорим за поезия, без крилата на летенето на светлина?\n... Без син вятър\nВдишайте свещите на душата.\nПоезия, героичен акт\nДа гледам в тъмни бездни,\nВ търсене на светлина.\nОтговор на Клаудио Акуня\nНаучете за етапите на жизнения цикъл на морската костенурка\nОткрийте какъв е жизненият цикъл на дървото - Обяснение за деца и възрастни


В Щвеция отварят музей на отвратителните храни | Меню - за един по-вкусен свят\nНато - японска ферментирала соя; Снимка: Disgusting Food Museum\nПогнусата и сходното ѝ отвращение имат биологичната функция да ни предпазват от потенциално опасни за здравето ни храни и места, които са пренаселени с патогенни микроорганизми или с отровни вещества, получени при разлагане на органичната материя. Въпреки това хората често се опълчваме на природата си и даже успяваме да се наслаждаваме на огромен брой продукти, които миришат, меко казано, странно, а и вкусът им често е подобен.\nТази едва ли не противоестествена ексцентричност на човечеството е в основата на нов музей, който ще бъде открит в края на октомври в Малмьо, Швеция. Disgusting Food Museum (Музеят на отвратителните храни) е създаден от Самуел Вест, клиничен психолог, който през миналата година отвори още един любопитен обект - Музея на провалите.\nВ Музея на отвартителните храни ще има 80 експоната от целия свят, които ще покажат малка част от различните култури на хранене. От прочутите с миризмата си сирена посетителите ще може да видят и със сигурност да подушат френското vieux Boulogne (обявено през 2009 г за най-миризливото сирене), както и английското Stinking Bishop (Вонящият епископ) и датското Gamle Ole (Старият Оле). Сардиния е представена с две сирена - casu marzu, в което живеят ларвите на мухата Piophila casei, и su callu, което представлява отлежал няколко месеца стомах на яре, пълен със съсиреното мляко, което животното е бозало.\nSu callu и casu marzu\nМесните експонати са преставени от печено морско свинче от Перу, супа от летяща лисица от о-в Гуам, китайско вино от малки мишлета и пак от там - пенис от бик. Тези нетрайни обекти ще се подменят периодично в музея, някои от тях през ден.\nЛюбопитно е, че кураторите на музея са избрали и обичайни за страните им на произход храни, като японската ферментирала соя нато или австалийския Vegemite - продукт за мазане, направен от екстракт от бирена мая. Не са пропуснали и родната си Швеция и ще я представят с ферментиралите сардини surströmming. Подобен продукт е и разлагащата се акула hákarl от Исландия.\nЦелта на екипа на музея не е само да покаже културното разнообразие на храната по света, но и да накара хората да се замислят докъде стигат възможностите ни за приемане на нови вкусове. "Надяваме се, че музеят ще допринесе за нарастване на интереса и приемането на екологично по-устойчиви източници на протеини като насекомите.", споделя Самуел Вест за Lonely Planet.\nот Людмил Хайдутов Окт. 2018


Начало Статии Кое ни кара да закъсняваме постоянно?... A+ A-\nМариана Тончева / 15.02.2016 10:10 Категории: Новини , Тонус Добави коментар\nЗакономерности в човешкия характер, които принуждават хората постоянно да пропускат рейсове, да закъсняват за срещи, да не влизат навреме в час откриха социални психолози от Ню Йоркския университет, които обясняват защо ни е толкова трудно да се избавим от този вреден навик.\nНа всеки човек може да се случи да закъснее няколко пъти – било за лекции, било за работа или среща… Но да закъсняваш винаги – това вече е изкуство… или, както съобщава публикация в The Wall Street Journal, „страничен ефект“ от характера на вашата личност. Парадоксът е в това, че хората закъсняват дори и ако знаят, че за това ще бъдат наказани.\nЕдна от най-очевидните и разпространени причини, заради които хората закъсняват е, че не могат точно да преценят колко време ще им отнеме една или друга задача, смятат психолозите. Неспособността да планират графика си е достатъчно разпространено явление – според учените то е присъщо на почти 40% от хората.\nДругата причина е многозадачността. Тя затруднява метапознанието или осъзнаването на това, което прави човек. Учените открили още, че съществуват особен тип личности, склонни към хронично закъсняване.\nКогато става дума до вашия тип личност, вие, за съжаление, не може да направите прекалено много, за да се промените. Учените започват да избистрят стратегията, която ще подобри ситуацията с пунктуалността. Например, осъзнавайки недостатъците си, вие може да компенсирате последствията от тях или да предотвратите нежеланите действия – а това вече е първата крачка към промените.\nЗа хората, които постоянно недооценяват задачите, детайлното планиране на дейността в най-подробни нюанси, може да помогне по-точно да оценят колко време е необходимо за едно или друго начало.\nХронично закъсняващите хора също трябва да разбират, че не могат да бъдат едновременно на две места, затова са длъжни да се стараят и планират по-малко задачи.\nТагове: закъснение, срещи, социални психолози, време, детайлно планиране, задачи