СВОБОДНА ВИРТУАЛНА АКАДЕМИЯ: Април 2012\nТова е, само това съществува в този живот: или пари, или Бог... друго няма!\nТази сутрин, влизайки в интернет, взех да се ровя тук-там, търсейки си, както се казва, "тема" за писане. Имам много намерения, желания за какво да пиша, "планове", ала си оставям 5-10 минути да се поровя, та да видя какво става по света... и у нас, и евентуално нещо да ме впечатли, та да реагирам, като опиша после реакцията си, впечатлението си, позицията си. Така и тази сутрин. Не попаднах на нищо интересно и таман да се върна и да започна да си върша работа, "отдавна планирана", попадам съвсем случайно на едно интервю на Карбовски със сина на Стефан Данаилов.\nПризнавам си, с голямо предубеждение си пуснах видеото, наистина, не очаквах да чуя кой знае какво, а очаквах някаква пошла и сълзлива жълтурийка. Да, ама ето, изненада: синът е живял и учил, знам ли, в Америка, и ето, носи със себе си съвсем друга... душа, съвсем друг мироглед, знам ли как да го нарека. Силно съм впечатлен; водещият, пък и бащата, се безпокоят да не би "хората" да го помислят за луд, а момчето изобщо не се смущава, браво! Наистина иска да става нещо като проповедник. Да ходи по улицата, и да дарява любов. На разните му хора. Да проповядва Божията истина. Няма как, силно впечатлен, слагам видеото в блога си ето под това заглавие: Чудатостите на живота и времето: синът на Ст.Данаилов се връща от Америка в България за да стане проповедник!. Не съжалявам, че съм се поразходил в интернет, не смятам времето си за загубено, напротив. Или пък че плановете ми отидоха, както се казва, по дяволите. Ето защо.\nТия, дето четат по-редовно блога ми няма начин да не знаят, че моя милост често влиза в дълги дискусии с - да ги наречем така - "воинстващи атеисти", разни млади хора, които не че просто не вярват в Бога (това е често случващо се в наше време и си е техен личен проблем и въпрос), ами че си позволяват да обиждат по недопустим начин вярващите, да ги наричат "глупаци", да им се подиграват, да изразяват едно гордо самомнение, че, видите ли, науката е решила всички въпроси, а най-вече е "доказала", че Бог, видите ли, няма! И така нататък, все в този дух. Та е с такива ми се налага да споря, да се опитам да ги предразположа да се позамислят. Пък и да ги направя на смешни и жалки, щото такива, без никакво смущение, повтарят всички до една догми на комунистическия войнстващ атеизъм от 30-те години. Общо взето, как знаете, почти нищичко не постигам, щото с такива е невъзможно да се влезе в нормален, човешки диалог; по-скоро с едно дърво човек може да влезе в диалог, но не с такъв. И ето, сега се появява млад човек, който почва да говори за Бог и да твърди, че щял да се посвети на това: да проповядва на хората от улицата Божията истина! Представяте ли си?! Нещо като чудо е това, аз лично не съм си представял, че такова нещо е възможно, нищо че познавам искрено вярващи в Бога млади хора. Това, че този младеж е син на Стефан Данаилов, няма особено значение в случая. Макар че има някакво значение.\nИ още нещо: писал съм също в блога си, че у нас сред религиозните православни дейци, да ги наречем тяка, няма умеещи да проповядват Божието слово, Божията истина. Нямаме такива известни и добри проповедници, сред православните особено. Сред другите, т.е. "сектанти", протестанти и пр., имаме добри проповедници, но православието няма. Аз, признавам си, не съм срещнал такъв. За жалост така е. И ето, сега се появява един млад човек, българин, идещ от Америка, и заявява, че ще тръгне по улицата да проповядва; вървял бос, и т.н., а проповедите му са доста... трогателни (не мога да намеря точната дума). И симпатични, тъй да се рече, са думите и мислите му. В нашенски условия звучат наистина лудешки. Представям си какво му е на Стефан Данаилов, че има такъв син, който така "излага" бащата. Прочее, ето един момент от това интервю, който силно ме впечатли; синът казва на едно място в горното интервю ето тия показателни думи; ето как върви диалога:\n- Той, баща ти, е социалист, той не вярва в Бог като тебе...\n- Няма социалист, няма нищо, това е: или пари или Бог, или пари или Бог, или пари, или Бог...\n- Имаше една глупа хора, които проповядваха атеизъм, те бяха леви..\n- Да, добре, те са...\n- Той такъв ли е?\n- Може, не знам какъв е, знам, че той не вярва в Бог, и значи той вярва в... лъжата! Това е, няма друго... Бог е единствената истина.\nКакво ще кажете, а?! Страхотно е! Тъй че това, че има такива млади хора, е добър знак. Не знам как ще му повлияе това, че син на знаменитост, как ще му повлияе интереса на чалгашарските жълтеещи се медии, които ще го хванат да дава интервюта, много ми е интересно какво в крайна сметка ще се получи с това момче. Много ми е интересно. Как той, идещ от Америка, поставен в нашенските тукашни специфични условия, ще поеме сблъсъка с нашенските реалности, дали ще устои (пак не намирам точната дума), дали няма да бъде пречупен, как ще му повлияе всичко, какво в крайна сметка ще стане с него. Ще видим.\nМного интересна история, нали? И многозначна. Ще я следя доколкото мога. Мисля, че това ще бъде един чудесен... експеримент. Също ме вълнува дали това момче ще намери последователи. Дали пък няма да стане наистина един голям проповедник? Ами църквата как ще се отнесе към него? - имам предвид "официалната", православната.\nЗАБЕЛЕЖКА: Ето още едно интервю с това момче, казва се Владимир Данаилов:\nПубликувано от Ангел Грънчаров в 8:03 ч. 3 коментара:\nЕтикети: Българи, духовност, личността, Нрави, психология, ценности, Човекът\nВ путинска Русия успешно изпълняват задачата: построяване на царството на дявола в една отделно взета страна\nПопаднах на невероятно интересен и дълбок текст, анализиращ процесите в духовната област и в Русия, но също така и у нас, понеже ситуацията принципно е все същата; ето, моля, погледнете, почетете, проумейте и вие: Открытое письмо патриарху Кириллу от мирянина Андрея Бессмертного-Анзимирова. Аз лично за себе си открих няколко изключително съществени момента, които ми се иска да изведа на преден план, та да се имат предвид и да не се забравят; от друга страна ми се иска и читателите на в-к ГРАЖДАНИНЪ да се запознаят с най-важното в представяната статия; ето това, което ме впечатли най-силно:\n... Вы, несомненно, хорошо осведомлены о том, что за последние двадцать с лишним лет в русском обществе установились две сомнительные и опасные тенденции. Первая из них - тенденция воспринимать Православие не как религию, но только как идеологию. Вторая из них - выдавать упомянутую идеологию за религию, тем самым превращая Православие в квазирелигию и изгоняя из него Иисуса Христа.\nПоэтому, когда я беру слово «православный» в кавычки, я имею в виду те слои невежественной агрессивной полуинтеллигенции («образованщины» по терминологии Александра Солженицына), которая в наши дни объединяется под знаменем так называемого «православного патриотизма», не религии, а чистой воды идеологии, оправдывающей инфантильно-великодержавные пристрастия и чаяния и все, что душит любые свободы. На деле эти люди не православные, но всего лишь «православисты». Иными словами – ряженые. Имя им – легион...\nАгрессивные «ревнители православия» оправдывают свою холодную жестокость к рок-певицам тем, что Сам Христос изгнал с помощью бича торгующих из храма. На деле Иисус Христос выгнал бичом только жертвенных животных, которыми там торговали. Никаких аналогий с акцией Pussy Riot...\nКакова же цель «путинистов» и Путина, принудившего Вас, Ваше Святейшество, к организации нынешнего «всеправославного балагана»?...\nЕтикети: българите, гражданско образование, Духовността, Нрави, образование, психология, ценности\nМирен протест в защита на човешките права на родителите за възпитанието и образованието на техните деца\nНякои могат и да си помислят, че обаждането ми тук е „off topic”, но срещу поредното доказателство за „минало незабравимо” – (на)шествието на златотканата (и златоносна) офицерска ДС-КГБ дружба, крепяща се на „божествената” путинова благодат, гражданското ни общество, поне тази част от него, която се чувства за такова, може да се изяви като участва в друго едно, плакатно вече шествие, на което да изрази несъгласието си с онези остатъци в съзнанието, породили и литийната пародия на расата с пагони.\nСтава въпрос за организирания за утре (събота, 28-ми април) протест срещу допускането за разглеждане в НС на тоталитарния по същността си „проектозакон за детето”. Това е първата масова акция срещу безумния опит децата ни да бъдат „национализирани”. В тази връзка по-надолу следва извадка от призива на организаторите на гражданския протест:\n„На 28 април от 12:00 ч. ще се проведе мирен протест в защита на гражданските права на родителите в областта на възпитанието, образованието и здравеопазването на децата, както и срещу посегателството на проекта за Закон за детето, с който на практика ще се нарушат правата и свободите на родителите, а оттам ще се посегне и на правата на децата. Също така, опитът на други държави, в които такива законови политики действат, сочи, че те създадат хаос, злоупотреби и насилствено вмешателство в семейството от страна на институциите, (…). Тези оценки могат да обяснят донякъде неточността, свободните интерпретации и нескопосаното разписване на целия проектозакон, пълната липсва на синхрон с Конвенцията на ООН за правата на детето, а също и ограниченото разбиране относно богат световен опит в областта на образованието и здравеопазването.\nПротестът ще се проведе в следните градове: София (пред НДК), Пазарджик (пред Математическа гимназия) и Варна (пред ФК).“\nНека заедно да кажем НЕ на закон, позволяващ ЗЛОУПОТРЕБИ И НАСИЛИЕ! НЕ на закон, поставящ родителите в НЕЗАЩИТИМА позиция! НЕ на НАСИЛСТВЕНОТО осиновяване на деца! ЗА стабилно семейство и ПРАВА за родителите! Държавата не е способна да обича! На това са способни родителите!“\nП.С. Видеото, за което давам тук линк е с основна сюжетна линия случаят с отнетите ми деца във Франция. Но неговото послание надхвърля повествованието и е отправено към всички родители, за които, най-общо казано, семейството е ценност и родителската загриженост и обич са „живи” слова, а не нормативно разписани институционални прерогативи, както това се прокарва в убогия „В Христе” (а и не само) проектозакон за детето.\nНаписа: Борис Танушев\nЕтикети: българите, гражданско образование, Нрави, политика, психология, ценности\nТворчески неволи, копнежи и терзания\nТази сутрин отново станах с намерението да се върна към работата върху своята книга с условно заглавие ЖИЗНЕНИ СТРАТЕГИИ. Една отдавна започната, но все още далеч не завършена книга, писането на която, уви, съвсем не върви. Тия дни обаче все повече се убеждавам, че е сгрешена концепцията на книгата, което и е причина за нежеланието ми да работя по нея. Ето какво имам предвид.\nИдеята ми за една такава книга, оказва се, не се вмества във възприетата до този момент форма за влагане на съдържанието. Да напиша философско-психологическо изследване, което нищи в един дискурсивен маниер проблемите - явно не този е пътят, по който следва да вървя. Дискурс означава размишление, т.е. просто да размишлявам и да тълкувам проблемите, както съм писал почти всички свои досегашни книги, не този следва да бъде пътят. Аз тръгнах по него, но ето, вървенето (по този начин и по този път), оказва се, все повече и повече не ми е по вкуса. Един вид духът ми търси нова форма за влагане на подобаващото съдържание. Накратко казано, обикновената философска дискурсивност явно ми е втръснала. Трябва да опитам нещо ново. Нов начин за излагане на идеи и мисли, да, на философски идеи и мисли, но съвършено друг тип философстване, в който водещето да е принципно различната форма. Много ми е трудно да обясня какво имам предвид, ето, ще дам пример; дано той хвърли допълнителна светлина.\nНапоследък написах три книги, в които, тъй да се рече, измених на досегашния си дискурсивен стил на философстване. Писах спомени, първо, за живота ми в казармата със заглавие ТАМ ГОРЕ ПОД НЕБЕТО; след това написах книжка за преживяното в ерата на комунизма; накрая, опитах се да изложа разбиранията си за истинския университет, но го направих не в общ, принципен, абстрактен план, а значително по-конкретно, на базата на моя личен житейски опит. Преди пък, и то с вдъхновение, пак по този тертип, написах книгата СТРАСТИТЕ И БЕСОВЕТЕ БЪЛГАРСКИ. Тоест, както се вижда, все повече ме занимава конкретното, непосредствената жизнена реалност, реалността на живота, такъв, какъвто той е. В неговите личностни и житейски измерения и проекции. Разказвах най-различни случки, разнищвах конкретни ситуации, в които съм попадал, и то в един съвсем личностен, психологически план, а не, така да се каже, на нивото на философската абстракция.\nЯвно навлизам в нов етап на развитието си, в който моят дух търси нови, по необичайни начини за изява на вълнуващото го съдържание. Или на смисъла, който напира да постигне своя израз. И ето, от тази гледна точка е съвсем обяснимо защо така и така започнатата книга със заглавие ЖИЗНЕНИ СТРАТЕГИИ съвсем не върви; не ми се връща към нея - и то от доста време. Явно беше нужно известно време, та да изкристализира онова, което всъщност терзае духа ми - и напира, за да получи своя израз.\nИмам желанието да напиша текст, който да е нещо средно между чистия философско-психологически анализ на проблемите и тяхното конкретно художествено-образно пресъздаване и изображение; пример за такъв род писане е, да речем, книгата на Сартр ПЪТИЩАТА НА СВОБОДАТА. Който е чел тази книга мигновено ще се сети какво имам предвид. В нея си има герои, конкретни лица, които разговарят, чиито вътрешен процес на живота авторът успява да въплъти и изобрази. И зад всичкото това стои именно идейната, философската страна. Цялата работа значи е в това човек да изобрети ония най-подходящи средства, та да даде израз на съответните идеи. Голият дискурс явно тук е безсилен. Иска се конкретика, жизнена достоверност, иска се изобразяването на лица, които са носители на различни житейски философии - и едва чрез сблъскването на тия последните да може да се постигне желаното. Разбира се, една такава свръхзадача може просто да не ми е по силите. Но какво, прочее, ми пречи да опитам?\nИма обаче нещо друго: тази пренастройка на духа ми изисква спокойствие, потребна тук е и свобода. Аз сега, тия дни, когато съм в болнични, почувствах такова едно спокойствие и свобода, но след седмица отново започвам работа - и спокойствието и свободата ми ще отидат по дяволите. Е, през лятото, в горещините, когато съм ваканция, ако мога нещичко да напиша, ще бъде добре. Ужасно е, че така и през целия си живот не можах да си осигуря нужното спокойствие и всичко, което съм написал, е все било набързо, все "между другото", сякаш е писано "на коляно"; е, има и изключения, някои книги съм ги писал в по-спокойни периоди, но пак при остър дефицит на време, все бързайки. Явно социумът добре е преценил, че на такъв тип като мен не бива да му се дава свобода и спокойствие, че току-виж, ако му ги дадем, може и да направи нещо истински стойностно - и тогава какво ще правим?! Такива като мен в нашенските родни условия трябва да бъдат мачкани. Системно и жестоко. Нито миг не бива да бъдат оставяни на спокойствие. Няма да се излагаме да ги оставяме да живеят свободно и спокойно, я?!\nТормозът върху мен в годините беше перманентен. В грижи за оцеляване, в робски труд премина живота ми, без минутка спокойствие. Такава явно ми е била съдбата. Желаното спокойствие явно никога няма да ме осени. Да живея като други, освободен от всякакви грижи, да се отдам изцяло на творчество - за мен такива условия са съвсем непостижими, са нещо като мечта и мираж. Но това пък може и да е за добро. Знае ли човек...\nПубликувано от Ангел Грънчаров в 9:05 ч. 3 коментара:\nЕтикети: българите, Духовността, личността, психология, свобода, философия, ценности, Човекът\nДа убедиш мутра в ползата от четенето\nНякакъв човек ми препоръча да прочета статия от в-к СТАНДАРТ под заглавие Нечетенето убива Невежеството е риск, а не блаженство . Впечатлила го, много била мъдра; автор бил Райко Байчев. Е, прочетох я. И в един момент ми хрумна нещо, което опропасти изцяло т.н. авторово внушение. Ето за какво става дума.\nНеговата теза е: ако хората почнат повечко да четат книги, по-малко ще бъдат в обществото убийствата, стрелбите, побоищата, грабежите, отвличанията и пр. Логиката е тази, първо, че четейки, бидейки заети с четене, предполагам, хората няма да имат толкова време за да се бият, да убиват, да се стрелят, един вид дори поради самата заетост; на второ място т.н. начетени хора са един вид поумнели и съвсем не прибягват до побоища, убийства, стрелби и пр. за решаване на конфликтите си; станали са един вид по-миролюбиви, щото четенето внася миролюбие в манталитета на човека. Ето как самият автор ни убеждава в тезата си, прибягвайки за целта до цитат от Георги Господинов, писател:\n"Литературата ти помага да спечелиш още един ден живот. Още малко смисъл. Гледам новините: мъж убива детето си, стреля по жена си, гонки по софийските улици, убити по спирките. Какви са всички те? Хора с огромни празни дупки. Не четат книги, не ходят на театър и нямат с какво да запълнят дупката на безсмислието. Чалгата не помага, вземаш колата, настъпваш педала, стреляш. Все още вярвам, че литературата може да бъде противоотрова за това безсмислие."\nДаже за по-голяма убедителност тоя Байчев е прибавил и едно изречение от така мъдрия адвокат М.Марковски, да, оня същия, едричкия, който бил казал, че сред защитаваните от него хора (той защищава предимно убийци, изнасилвачи, трепачи и пр.) нямало хора, които да ходят на театър, опера или да обичат да четат книги.\nЕто сего обаче сюблимният момент, който мен ме порази: в-к СТАНДАРТ е мутренски вестник, е вестник, създаден и финансиран от мафиот (Майкъл Чьорний), явно правен, за да се чете от мутри, от бандити и пр., т.е. от хора, по дефиниция не четящи изобщо. Но ето докъде довежда културният прогрес: същият този вестник вече проповядва сред аудиторията си ползата от четенето! Аргументацията е тъкмо подходяща за убеждаване в ползата от четенето на мутри и на бандити: ако почнеш да четеш, няма вече да ти се иска да убиваш, ерго, няма да имаш и проблеми с правосъдието (не че до тоя момент хероите от тия среди са имали някакви особени проблеми с нашенското правосъдие де!). Виждате ли до какъв род логика се прибягва в туй убеждаване?! Давате ли си сметка докъде сме я докарали, за какво говори това? Не че тоя Байчев си дава сметка за това, което казва де, но без да иска (не вярвам да е умишлено, да е подвел по най-фин начин мутренския вестник, та да го изложи) е произвел доста убийствен ефект за него.\nДа убеждаваш един човек, който, макар и да не чете, но не е бандит, в ползата от четенето с този аргумент - почни да четеш, щото четящите са по-малко склонни към убиване! - е най-малкото странно, да не кажа и неуместно (изразявам се, виждате, меко). Но за дадени среди, където убиването е ежедневие, явно такъв род аргументация не е чак толкова странна и неуместна. Ако пък читатели на в-к СТАНДАРТ са все от тия бандитски среди, втасахме я хептен вече.\nИ още нещо: да бъдат убеждавани в ползата от четенето тъкмо четящите вестник, при положение, че те все пак са четящи (щом чете вестник, може и към книга да прибегне в някой приказен ден; важното е, че не е забравил да чете, важното е, че още не е забравил буквите!) също е явен нонсенс; тия проповеди за ползата от четенето трябва да ги правят не по вестниците, а по телевизиите, особено по чалга-телевизиите (апропо, те останаха ли у на други, има ли изобщо у нас нечалга телевизии?). Виждате в какво чудато отечество живеем, щом и пишещи, сиреч, мислещи и интелигентни хора, допускат такива безсмислици и алогизми.\nВярно, добре е повече хора да четат, не съм против четенето. Но цялата ни младеж бива отвращавана най-системно от четенето тъкмо от институцията, която е призвана да ги приобщи към него: училището. Пък после младите не били чели: ами няма да четат, щом са ги отвратили така ефективно и успешно от него! Но това е друга тема, хайде да спирам: желая ви хубав ден!\nПубликувано от Ангел Грънчаров в 11:44 ч. Няма коментари:\nЕтикети: българите, духовност, книги, психология, съвременност, ценности\nКога ние, българите, ще разберем, че с тарикатлъци, с мамене и с крадене живота на децата ни няма как да стане хубав?\nОнази все същата дискусия с по-читатели на знаменития д-р Тони Филипов (великите писатели, значи, имат не само читатели, но и по-читатели, и дори по-цитатели!)не утихва. Който иска може да види последната й публикувана част - за читателите и на в-к ГРАЖДАНИНЪ и с оглед попълването на някои празноти от нравствената история на българската народна природопопулация - ето тук: Всички махнали се от България казват, че не парите са им били проблема, а простотията. Самият доктор, естествено, не благоволи да снизходи от висотата на трона, на който седи и да се включи в дискусията, но това не промени твърде показателния й характер с оглед самопознанието на психологията и, повтарям, нравствения облик на българското племе. Воден от такива висши изследователски подбуди, публикувам и следващата част не епохалната дискусия; ето:\nAcho: Само бедните хора са еднакво бедни. Ама тия тука не могат да го разберат…\nчетвърта българка: Не аз, умнико, те засегнах, а твоят обожател.\nDiane Lane: Бравос! Кат се върнах тука да проследя диалозите и що да видя – няма диалози. Останали само апологетите на иженарицаемия д-р, щото той не е такъв. Ами сега, бе лешпери, с кого ще се дърляте, като останахте само единомислещи? За туй ли беше цялото лаене? Да прогоните тия дето ви пречат, а мен някаква другарка ме обвини, че съм била гонила хора. Не, другарко, аз никого не съм гонила оттук, вие го направихте и такива като вас. Ами, честито да ви е беззъбия форум. Продължавайте да венцеславите възлюбления доктор и не допускайте врагове тук да ви развалят кефа. Той и другара Т.Ж. така “подкрепяше” градивната критика – като я унищожаваше. Хай, че ми писна, отивам при Люба Русева и Цветозар, те поне още не са купени.\nVeselka: Казах, че гонят Вас от форума, не че вие гоните някого. Аз съм на мнение, че щом е форум, трябва да е свободен. Проследете какво е писано и ще видите – или не по-добре. Лудост е!\nЧичо Йоцо: Другарко Lane, и когато ви хвалят не сте доволна! Така е, защото отново пишете преди да прочетете(помните реториката, нали?)! А и лъжете нахално! Д-р Стойко Филипов Тонев работи като преподавател в катедра “Политология” на Софийския университет “Св. Климент Охридски”. И да, доктор е! Проверете отново в БАН, ако искате.\nИженарицаема сте вие, защото Diane Lane не сте. Препоръчвам ви да си смените прякора, тъй-като текстовете ви предизвикват асоциации с други, не толкова нежни имена. “Екатерина Михайлова”, например.\nантиФридман: Ако си по-внимателна и справедлива щеше да забележиш, че повод за това дадоха двама. Единият откровено си заяви, че “отвреме на време се сещал за Родината си” и оплю всички останали в нея. Другият се изживява като гл.редактор на Раб.дело. Какви Диалози, какъв ти Платон?\nДимитър Попов: Доста помия се изля в този форум. Виждам, че синята идея се е свела до закрила на Иван Костов от всякаква форма на критика – ако е така, горко й – и дясното и лявото в България имат нужда от мислещи хора, а не от фанатизирани последователи. Г-н Грънчаров, от съдържанието на дългите ви постинги виждам, че сте начетен, но озлобен и ехиден човек – единственото, което ме притеснява в случая е, че преподавате на деца и то философия, доколкото разбирам. Обръщам се към мислещите хора – спрете да пишете повече под тази статия, за да се успокоят останалите, да им мине и да намерят нещо друго, с което да се занимават. И отново – поздрави и със здраве!\nТенев: Много помия се била изляла!? Кой си ти, че да даваш оценки на тези, които имат мнение и го казват? Това ли ти е синята идея? Да затваряш устата на хората с мнение? И кой си ти, че да се обръщаш към мислещите хора! Е, аз съм от мислещите! И никак не ми харесва да чета тъпите ти оценки за хората. Ега ти нахалника!\n2 наум: Тенев, нещо пак се нервиш, а? Успокой се, каузата е пердута. Костов беше политик с огромен шанс да остане като истински реформатор в историята, но само тя си знае защо той го пропиля. И остана в нея с други неща.\nПървото е корупцията. Второто е мизантропията. Двете заедно го дисквалифицират като полезен политик. За велик, какъвто вярващите в него го възприемат, пък и дума не става.\nНе ти харесва, нали? И на мен, но е вярно, уви.\nТенев: Нито корупцията, нито мизантропията са доказани. Мизантропията е измислица, а докторът само я повтаря. Ако човек следи изказванията и изявите на Костов, много лестно ще установи, че е много далече от мизантропията. Т.е. не става въпрос да твърдиш нещо от глупост. На Доктора му е пределно наясно, че Костов не е мизантроп. Той просто клевети. Това очевидно е в характера му. А ти, повтаряйки тази клевета, се превръщаш също в клеветник.\nСъщото е и с твърденията за корупцията. Очевидно е, че такова твърдение е чиста пропаганда и лъжа. Не си в състояние да приведеш нито едно доказателство в подкрепа на това твърдение. Така че: клеветиш втори път.\nТи си клеветник! Ясен ли съм? Мога да добавя – и лъжец! И запази за някого другиго менторския си тон. Много жалко звучи!\nДимитър Попов: Тц, Тенев, ти си от хората с мнение. Мислещите са други. Дерзай!\n.: Не е така, иначе е, щото на мен така ми е кеф...\nAcho: Вярно г-н Попов, доста поия се изля… Моят отговор бе адресиран само до двама души. Но щом се поде така бурно въпроса за Родината, емигрантите и останалите, дали да не го продискутираме, още повече че е един и до днес наболял проблем. Тъкмо възможност да поажем че можем да обсъждаме и дискутираме като интелигентни, културни и мислещи хора, желаещи да постигнат нещо без страстите да вземат връх.\nДобър въпрос се постави по-горе, колко са “успелите” и дали им добре на ония Там. Някой би ли искал да го дискутираме? Какво точно значи “успял”? Спечелиха или загубиха тези дето заминаха?\nЧетох неотдавна изказване на премиера, че щял да направи скоро така че емигрантите да почнат да искат да се връщат. Някой вижда ли нещо да се прави от правителството по този въпрос? Ако да, то какво? А на първо място, защо толкова много хора заминаха? А защо младите продължават да заминават и до днес? Това не смущава ли никого?\nЕ, хайде да докажем че можем да дискутираме истински реален проблем като културни и интелигентни хора. Може ли?\nMG: Acho, не беше ли ти човекът, който вчера доста крайно се изказа, как най-умното нещо, което си направил, е да напуснеш България и че в нея са останали само най-големите некадърници. От тази позиция какво има да се дискутира и какво значение има за теб, какво се случва в България? Колкото до успеха, можеш да погледнеш едно четиво на Малкълм Гладуел – Outliers (мисля, че го превеждат "Изключителните" на български)\nAcho: Да, изказване то ми бе наистина крайно, но не съм казвал че напускането е най-умното нещо… Нека поясня. Освен един български унивеситет, съм учил и един по на Запад. И когато през 92-93 година хората масово напускаха и гледах лично опашките пред чуждите посолства в много държави в Европа, аз върнах в България, въпреки че имах дори добра работа осигурена. Много хора ми се смяха тогава, но аз вярвах в бъдещето на България и в обещанията на новата демокрация.\nНяколко правителства се смениха докато не разбрах, че словото се потъпква точно както и преди, и че новите методи не се различават силно от старите, и че на нито едно правителство не му пука за хората. А такива дето си позволяват да се изказват, да имат мнение и да задават въпроси са точно толкова нежелани колкото и преди. За задаване на въпроси и имане на собствено мение в отдавнашното време ме изключиха от комсомола; в новото, нямаше от какво да ме изключат, но навсякъде където съм бил, ми се казваше и показваше, че не може да си отваряш устата даже и да си прав, щото началството дето зорлем е завършило училище, много се обижда като някакви дето са завършили на запад си мислят че могат да знаят или да могат повече от него.\nИ единствената им мисъл (на началствата) бе – тоя май иска да ми седне на стола. След като видях с очите си как от глупост и невежество много и добри проекти се провалиха, след като с очите си видях как хората на власт изнудват за пари (и то много) перспективни чужди бизнесмени и фирми инвестиращи в България и осигуряващи добра работа за много хора, е, тогава разбрах, че е по-добре да си истински имигрант, отколкото да си имигрант в собствената си Родина. И това, уви, не е само мое мнение.\nУчуден останах колко много учени и интелигентни Българи имигранти срещнах по света. Имигрирали точно поради същите причини. Има преподаватели в университети, мениджъри в големи фирми, добри бизнесмени. Имам дори познати, които работят като работници и бояджии, нямат над средно образование, и даже в България са печелели повече, но са се махнали поради същата причина. И много от тях, както и мен, ги боли за това, което става в България. Затова четем и търсим контакти, защото се надяваме да видим някаква промяна или поне зачатък на нещо различно.\nТа, след като отговорих на въпроса какво значение има за мен и защо и поднесох извинения на всички почувствали се засегнати от думите ми, дали да не продължим с въпроса по същество?\nИ нали никой тук в този форум не смята, че Българите в чужбина са по-малко родолюбци от тези в България, и да не трябва да интересуват или коментират по български проблеми след като не са там?\nАнгел Грънчаров: И аз нещичко да каже, ако уважаемите разговарящи не възразяват.\nНяма нищо лошо, че заминалите навън са заминали; че са заминали не значи, че са един вид “дезертирали”, че са зарязали България един вид само заради личното уреждане. Не бива да се мисли така. От друга страна, естествено е, че тия, дето са отвън, в повечето случаи са по-загрижени за това, което става тук, у нас; тяхната оптика е друга, а пък и разни чувства ги карат да са и по-чувствителни към нашите общи български работи, и, на тази основа, и по-ангажирани.\nИ, чини ми се, тия, дето напуснаха и се запиляха да си търсят щастието по света, общо взето винаги са по-качествени хора, понеже, първо, не са мърморковци, дето само мърморят, но нищичко не правят, и, второ, понеже не са малодушници и страхливци. И винаги са по-свободолюбиви и дори по-достойни хора, щото достойнството един вид е функция на свободолюбието. А тия, дето сме тука, нека да имаме добрината да не се мислим за нещо като стоици или герои, а да се вгледаме в това какво правим, как се държим в нелеката ситуация, какви са нашите реакции, щото, безспорно, ситуацията у нас е функция на това какво правим, как се държим, сиреч, е функция на степента на собственото ни малодушие. Достойните хора общо взето си извоюват един достоен живот, а пък малодушниците, разбира се, много ще страдат докато изкупят малодушието си… и това е справедливо!\nКакто и да е. Но не това беше темата. Е, няма лошо и тия проблеми да се обсъждат. Важното е обаче това да се прави по подобаващия начин, без плюене, без обиди, а както разговарят разумни и отговорни хора, ценящи личността на другия и нейното суверенно право хем да мисли както си иска, хем гласно да заявява какво мисли. Но, видя се, за жалост, ние дори и това не го умеем. Не само аз, и други хора, загрижени, поставиха сериозни проблеми, бездействието по които трови съществуването ни. Видя се, че не се реагира както е достойно, както подобава, и то от мнозинството. Не бива така. Само това ще кажа.\nИ, разбира се, чакаме да чуем или прочетем какво мисли любезният домакин. Аз лично поставих около неговите текстове и вътрешната мотивация на автора доста въпроси, по които да замълчи вече е равностойно не само на тарикатско измъкване, но и на малодушие, и на позорно бягство. Така е: когато човек каже или, особено, напише нещо, трябва да е отговорен; подхвърлените обвинения спрямо някого, пък дори и този някой да носи името Костов, трябва да бъдат основателни, а не изсмукани от пръстите. Повтарям, личността на всеки човек е свята. Барем това да осъзнаят повечето сред нас ще е невероятен напредък и импулс за решаване на проблемите ни; щото повечето от проблемите ни сами си ги правим.\nХайде да спра тук, че да не се дразнят някои хора, че, един вид, безсрамно съм се бил правел на не знам си какъв като съм си позволявал, видите ли, не само да мисля, но и да заявавам свободно какво мисля и дори защо така мисля…\nСватовница: Acho, на първо място се извинявам за закачките по-горе. Първоначалните Ви коментари Ви показваха в съвсем различна светлина. Когато написахте откровено и човешки и най-вече без поговорки и сентенции, откривам, че има какво да споделим. Аз също след учение и занимания в чужбина се върнах в България с не малко оптимизъм. Издържах по-малко от 3 години. Макар че материално нямах лишения, имаше твърде много неприемливи ситуации. Може би най-трудно е когато сравняваш условията, в които растат децата в България и това, което е достъпно за тях в почти всяка друга държава. И когато имаш деца, изборът е практически автоматичен. Така че докато правителството не почне да инвестира не просто в по-добро образование, а в по-добра среда като цяло за младите поколения, не знам как някой би се върнал в България.\nГ-н Грънчаров, на Вас ми е трудно да се извиня. Не може очаквате да Ви приемаме сериозно, когато първата дума след изречението Ви “… личността на всеки човек е свята” е “Барем.” А и твърде много реклама си направихте на чужд гръб.\nАнгел Грънчаров: Да, драга Сватовнице, правилно разсъждавате: на мен не трябва да се извинявате в никакъв случай! Аз съм крайно лош, подъл, завистлив и т.н., при това съм и цялостно опорочен и съвсем пропаднал човек. Като капак на всичко отгоре съм и неграмотен, и дори, представете си, съм човек, който няма стил, а това едва ли може да се прости някому. Правилно сте ме надушили, че не заслужавам никаква пощада! Мен бива само да ме обиждате и плюете. Мерси!\nAcho: Драги г-н Грънчаров, защо след като казахте по горе, че всеки може да изкаже мението си и че трябва да се зачитаме и уважаваме, сега се обиждате? Това е едно честно мнение, толкоз. Тъкмо започнах да вярвам че все пак можем да говорим по сериозни проблеми, да дискутираме, и се бях зарадвал че най-после ще може да се върнем на началните проблеми. А те бяха, както и Вие поставихте по-нагоре, че:\n1. Домакинът не води дискусиите които започва,\n2. Домакинът не отговаря на въпроси,\n3. Домакинът отправя твърдения които явно не може да подкрепи и обоснове\n4. Домакинът явно не уважава мнението на никой от участниците в форума,\nТова от своя страна също показва неговото отношение и, както забелязаха и отбелязаха и други, така Домакинът ще остане без истински читатели и само с тези, дето го аплодират.\nСега можем само да спекулираме, дали това всъщност е неговата цел. Само той може да ни обясни каква е целта на статиите и блога му, след като явно не е дискусия, не е обмен на мнения с културни и мислещи хора, не е водене на диалог… Тогава какво? И защо?\nМисля, че интелигентните хора тука все пак показаха че са доста и че могат да дискутират проблеми и да се аргументират обосновано, и че могат да го правят помежду си. Но няма Лидер…\nТогава автоматично идва въпроса, а защо да го правят тук? Тук Автора (Лидера, Домакина) не ще да им чуе мнението. Ми, тогава… да си слуша ръкоплесканията.\nЕ, съвсем скоро или ще разберем или ще трябва да си направим изводи. Само че някак некрасиво се получава спрямо другите Автори в този сайт, защото цялостния имидж на редута.бг се гради от отношението им към читателите, което се вижда от дискусиите им с тях. Може би те биха взели по-сериозно въпроса с имиджа на сайта си и биха направили нещо за да не загубят читателите си. Нищо не струва да ги питаме.\nАнгел Грънчаров: Аcho, не съм се обидил, просто се опитах да се пошегувам, нали се каза, че тоя блог е за шеги и остроумия, та и аз рекох да се пробвам, явно неуспешно…\nА иначе сте прав, бих си позволил да се присъединя към Вашия апел за един наистина смислен разговор с участието на домакина. Убеден съм, че и други хора копнеят като нас това да се случи…\nacho: Ама Вие май почти не спите нощем. Ако позволите едим прям въпрос, забелязахте ли коментара ми под едно от есетата за Америка във вашия сайт-дневник? От преди два дни. Надявах се на ваш коментар и там.\nРоси: Да… разговорите напоследък ми показват нещо доста важно – и Ачо, и Сватовницата, още повече 2 наум, свеждат нещата до ролята на правителството и отделната личност. Аз пък съм убедена, че е АБСОЛЮТНО НЕВЪЗМОЖНО за 4 или 5 години някой да направи така, че тъпият началник – натегач да стане умен работодател от западен тип. За мен това е процес. Трябва да губиш, да фалираш, ако си тъп и нагъл.\nИ за това за нужни бая годинки, и то ако хората, многото, разберат, че с хитрост, мамене и крадене не става хубав живот за децата. Тези държави, където емигрират българите, са изстрадали своя живот. Трябва да си го изстрадаме и ние, но при тях в началото не е имало добре организирана група комунета и ченгета и разложеният труп на комунизма, унищожил тотално понятия като чест, достойнство, трудолюбие, страх от Бога…\nТа затова бягат българите на уреденото, тук е блато, което трябва да се пресушава дълго и мъчително, а вонята е отвратителна…\nБГ Шоп: Браво докторе, браво! Най-после се изпусна за Костов. Ама много напъване падна – така е със запека. Днес започнах да мисля, че Румен Петков е развързал кесията за лобиста от 4-ти километър, за да успее Гоце. Но това е за добро. Така на следващите избори няма да има БСП.\nСватовница: Роси, в теорията на игрите има концепция наречена “Дилемата на затворника” – опростено – въпреки, че е взаимно изгодно да си сътрудничим, ние избираме да се спасяваме поединично. Няма как да живееш в блато и да израстваш в блато и да поискаш то да пресъхне.\n1. приветствам начина, по който поне частично, но струва ми се искрено сподели свои чисто лични житейски неща.\n2. относно притесненията ти, че д-ра не влиза в дискусия. Сигурен съм, че в момента пише и в неделя или понеделник ще има изненада. Поне така си мисля (или се надявам).\n3. смути ме изнесения от теб факт, че въпреки БГ университета и по на Запад такъв и поживял там, чак след 3-4 правителства си проумял, че нищо не се променя. Ами то си беше ясно още от Кръглата маса, Луканов + Максуел + Сорос, откритото признание на Луканов, че “Костов е нашия човек”, че “по-лесно ще се разберем с Жельо като президент, отколкото с П.Дертлиев”. Не посветените, а разсъждаващите разбраха, че схемата е да нахраним яко примерно около 1000 – 2 000 от уж различни цветове, отколкото да бъхтим неистово за някакво имагинерно благоденствие на 7-8 милиона.\n4. И е прав д-ра, че след всичко което ни се случи за тези 20 години, всеки е в правото си да се пробва за Водач.\nС уважение и както викат по някои краища на Родината, ако има нещо, няма нищо (демек-извинение).\nпена: Като представител на селото имам уважението към по-учените. От няколко дни с интерес следя полемиката в сайта на Д-ра. И какво прозрях - че учен човек не е равносилно на добър човек. Иначе нямаше безспорно образовани и умни хора да са на противоположни мнения относно доброто за родината ни. А за да тръгнат нещата към добро са ни нужни добри Човеци.\nИван Иванов: Пена, не съм убеден, че добри човеци ще свършат работата. За това са нужни лидери; за да си лидер, трябва да вземаш решения, а няма универсално добри решения. В България няма лидери, които да са носители на някакви идеи, с които да обединяват. Може би разсъждавам наивно, но вероятно Бойко Борисов имаше такъв шанс. Още като кмет на София можеше да тества различни управленски варианти, които по-късно да приложи в по-голям мащаб като министър-председател. За това му беше нужен екип от хора с идеи, знания и опит. Той обаче остави всичко в ръцете на Цветанов, който не може да понася хора с по-голям капацитет от неговия и така критериите за селекция паднаха практически до дъното.\nИ точно това е тезата на Доктора – след това правителство, абсолютно всеки може да заяви сериозни претенции за управлението на България. Само сред пишещите преди мен изглежда, че има доста компетентни хора за едно смислено правителство (Не, г-н Грънчаров, Вие уви не сте сред тях).\nVeselka: Точно така! Сигурно въобще не държи да има читатели. Ние следващия път го четем, само за да видя какво ще каже по въпроса с форума, за това как успя да разгорещи страстите на някои недотам цивилизовани индивиди, които сметнаха, че са “по-равноправни” и дали въобще ще каже.\nАко не ще си направим някаква комп програма с малко “Не ли?”, “Ало пенсиите”, “А пък оня ден” и т.н.\nAcho: Право в десятката!\nЯтак: Докторе, не идвай! Има засада! Докторе, не идвай! Има засада!\nЯтак: Видя ли, докторе!!!\nАчо: Е, “Докторе”?\nЗащо в кавички, надявам се да се сетиш, учен човек си. Ама учен, не означава непременно интелигентен и обратно. Моля, никой друг да не се засяга и да не отговаря вместо “доктора”; той не е малък, може и сам да отговори ако иска.\nКакто можа да видиш от коментарите под статията, хората които те четат са определено интелигиентни и мислещи. Статиите ти досега бяха не само забавно злободневни, но и с претенции да е нещо много повече, за дълбок смисъл. За мислещите и интелигентни хора. Останах страшно разочарован да разбера, че това не е така. Явно и други са. И не се притеснявай, пак ще те четат, но вече само за развлечение, както шоуто на Слави, Каналето и кой да е друг клоун. А хората тук те имаха за нещо повече. И очакваха от теб нещо повече. Но не го получиха, както не го получиха и от Премиера, нито от правителството, нито от Костов. Тогава ти с какво си повече от тях, та нямаш статия в която да ги пропуснеш?\nТе, хората, ти го казаха в прав текст отгоре. И сценарият ти вече им е напълно ясен. И директно те питаха, бе що отявлено статията звучи като политическа услуга? Ми, то, ако знеш в некои квартални кръчми какви сербеци има и как я бистрят политиката и с какви изрази и лафове коментират, само да ги преписваш тука ще ти се увеличат читателите двойно.\nЧе на хората отсега им е ясно какво ще видят: Бойко това, Цеци онова… Пък царя (или който и да е друг)… Аллооу, пенсиите… А пък един… леле, мале! Жив да не бех. Не ли?\nИ разбира се ще има обичайните реплики: Ашколсун Докторе, Бравос, добре че си ти да ни кажеш и обясниш с думи прости, трепачка си, обичаме те! Но дори и те няма да видят поне едно мерси от теб.\nЕ, хайде, със здраве “докторе”. Всички тръпнем в очакване на новите бисери до които ти, от висотата на величието си, милостиво ще ни позволиш да се докоснем. Само дето цената им доста рязко падна. И едва ли някой вече ще търси някакъв дълбок смисъл в думите ти.\n1 наум: Ангеле (Грънчаров), скрий се бе, спри се бе!!! Аман от тебе, бе Ангеле (ака Acho; ака Ачо)! Сам си пишеш и сам (с друг ник) си отговаряш. Ама пипето ти не стига да изфабрикуваш два различни образа, че от тях по различен начин да громиш автора на статията.\nТи вярно не си от опасните луди, ама си башка луд, бе Ангеле! Една трета от постовете тук са твои (под различни имена). Подивя като чу за твоя единствен бог – Костов – “лоша” дума. По това се познава що за стока си.\nЕдин съвет – ако искаш да доживееш до старини, спри със злъчта, скрита във всяка твоя дума. Че те трови самия теб.\nlen: Божее, ако още има хора дето се вълнуват от Костов?!\n4udo: Бря, бря, бря! Голямо чудо, голямо нещо! Не мож’ му се начуди!\nДа допуснем, че Доктора е платен драскач; да допуснем, че читателите му са недостойни да бъдат граждани на тази държава и да бъдат управлявани от Този управник (Генерала). Дотук добре. Но не мога да разбера какво правят в Този сайт хора-интелигентни, хора с блестящ ум, хора-титани на мисловната дейност като грънчаров, тенев, анонимка, ачко и т.н., Нима някой злодей ги е вързал пред комютъра и ги кара насила да четат писанията на Доктора?!\nМАРШ ОТ ТУКА БЕ, МЪРШИ С МЪРШИ!\nbravo: Браво! Чудото сложи точката и удивителната (ръкоплескания)! То чудно написано, особено – Марш мърши! В това последното е и характеристиката на вашата личност.\nНе взимайте под крилото си Доктора, защото така му вредите. Ако не трябва да има коментари, да бъдат премахнат или да има надпис – коментарите да са само хвалебствени.\n1 наум: Ангеле, прочети отново какво ти писах. Гледай по-спокойно на живота, че много отрова си насъбрал. Надявам се все пак да се вслушаш. Написаното от теб те издава, независимо под какъв ник се криеш. Успокой се, Ангеле.\n4udo: Бравчо, ако не си забелязал пиша коментар за пръв път, а чета Доктора от години. Когато гледам телевизия и някой канал не ми хареса, просто го сменям; когато слушам радио и не ми харесва, просто сменям станцията; когато ми попадне “жълт’ вестник, просто не го чета. Не мога да разбера как така има хора, които системно не харесват Доктора, системно го четат и системно го оплюват. Не е ли далеч по-резонно системно да го избягват???\nП.П. Не съм взел никого под крилото си - не съм нито ангел, нито адвокат, нито меценат - аз съм обикновен човек, не като повечето грандомани, които коментират статиите на Доктора…\nbravo: Понеже още съм тук – Г-н/Г-жа 1 наум, чета отдавна, но пиша за първи път тук и понеже не съм много наясно, явно написаното се отнася за мен. Това да ме припознавате в Ангел Грънчаров е чест за мен, защото той е философ, доколкото разбирам, а аз също съм обикновен човек (като Чудото). Освен, че ме зарадвахте, доста ме разсмяхте, а сигурно развеселихме и Доктора.\nТака де, няма само той да ни разсмива. Не харесвам какво пише Тони Филипов за г-н Костов, когото много уважавам - и който за мен е един достоен човек; но пък ми харесват други неща които пише, особено когато създават добро настроение.\n4udo: Интересно, т’ва трябва да се нарича избирателно чувство за хумор?! Имаше един виц който е доста показатален за подобен remote control на смеха:\n– Пешо , вярно ли жена ти знаела френски?\n- Не бе, едо пишлеме от махалата я научило…\nМдааам, на пичовете в махалата, дето се бъзикат с Пешо им е смешно, но на наш Пешо -едва ли… Та в тоя ред на мисли: на “безпристрастните” читатели на Доктора всичко им е смешно, само да не е нещо за ГЕНЕРАЛА, че Он е божество….\nbravo: За последно да отговоря и на Чудото, а и ще си припомня таблицата за умножение. Не знам за какъв Генерал говорите, но да се осмива и иронизира някой, трябва да е за нещо, което е характерно за дадения човек или обект, и да има поне частица истина, а не да се повтарят до болка повтаряни думи, повечето от които са грозни лъжи. Това не добър хумор!\n4udo: … да бе, Тоя беше КОМАНДИРА… взех да ги бъркам - 20 години мутри, лъжци и михлюзи… то на човек да му се доповръща от прякори…\nVeselka: Не съм аз Ангел белоснежен ама като гледам и много от апологетите тук не са добрите малки феи също. То една апологетика, малко като синдрома на Турет… Докторе, с такива приятели не Ви трябват врагове! Хресвате ли си форумните фенове?\nАнгел Грънчаров: Капка Вачева:\n“Днес никой не пита защо Жан Виденов или Симеон Сакскобургготски не са направили това или онова. На фона на слабите им управления всяка претенция би била нелепа. За общественото съзнание е ясно, че от слабите политици не може да се очаква много. Затова и няма изисквания към тях. Но към големите политици, които могат да се справят с големите обществени въпроси и очакванията са много по-големи.\nОгромният брой въпроси около личността на Иван Костов в поступравленския му период идва от няколко обективни факта:\nПърво, успехът му като министър-председател.\nВторо, неотговорените въпроси по време на неговия мандат.\nТрето, двегодишното му мълчание след това.\nЧетвърто, уникалната по мащабите си клеветническа кампания срещу него.\nПето, огромната омраза и злост на неговите врагове, която успя да достигне до една част от хората.\nШесто, безкористната обич и доверие на неговите съмишленици и привърженици.\nКакво щеше да бъде България днес, ако през 1997 година Иван Костов не беше дошъл на власт? Моята оценка като журналист и гражданин за Иван Костов е, че той издигна от руините на посткомунизма днешната съвременна България, откъсна я от руската орбита, изгради визия за бъдещето й, успя да наложи тази визия дори на своите опонентите и сложи началото на новия път на България към цивилизования свят.\nВсичко казано дотук, определя Иван Костов като политик, към когото не можеш да бъдеш безразличен. Това е неговата съдба.”\nясминка: Филипов, мислех, че аз имам абстиненция, ама тия ме минаха…\nНиколай: Цитатът на Ангел Грънчаров изчерпва темата и обяснява нашата гледна точка.\nА към ясминка ще се обърна с цитат от д-р Филипов: “Млъкни бе, жено, руса жено!”\nПубликувано от Ангел Грънчаров в 18:46 ч. Няма коментари:\nЕтикети: Българи, гражданско образование, Нрави, образование, политика, психология, ценности\nАмерика е пазител и гарант на свободата и демокрацията по света\nПо едно много старо мое есе (виж: Какво за мен е Америка?), написано е преди повече от 5 години, през годините се е провела дълга и многопосочна дискусия (75 коментара); един човек ми обърна внимание върху нея, което пък ми даде възможност да открия едно, по моя преценка, интересно разсъждение (с позоваване и на Б.Ръсел) на коментиращ с име Стоян; решавам да му обърна специално внимание за да може да стигне и до читателите на в-к ГРАЖДАНИНЪ; ето какво този човек пише там:\nРазбира се, Америка е пазител и гарант на демократичните режими по света. Без нея, както правилно се изтъква, в света биха доминирали недемократични режими като Русия и Китай и мнозина от тези, които днес са против Америка, биха се видели в много по-голямо чудо.\nОт това обаче не следва, че всичко в Америка е достойно за възхищение и подражание. Картината е много по-диференцирана. Въпреки Платон няма идеални общества и всяко общество има силни и слаби страни. Демокрацията е най-доброто решение дотук, но ако се вгледаме, ще открием, че някои ОТДЕЛНИ, извадени от контекста елементи на други обществени устройства като аристократични системи, социализъм и т.н. сами по себе си са по-добри. Не и, разбира се, тези системи като цяло.\nДруг въпрос е, че Америка в последните 50 години е деградирала в резултат на консуматизма и пазарния хедонизъм. Старите американци бяха хора от съвсем друго тесто. Именно те направиха Америка силна, но тях ги няма вече и упадъкът на страната е неудържим. (Бел. моя, А.Г. Моя милост чува откакто се помни тия приказки за "неудържимия упадък на Америка", а и добре зная, че така се е писало и говорило и дълго преди да се родя, а аз съм вече стар човек; тъй че, не мога да скрия, такива приказки съвсем не ме впечатляват; уж Америка е в "неудържим упадък", уж "гние" и "прогнива", а пък така съкровено желаната - от левичарите по цял свят - нейна кончина все не иде и не иде, напротив, Америка става все по-силна и богата.)\nИнтересни мисли за Америка не от кого да е, а от големия философ Бертран Ръсел (иначе, както е известно, политически левичар) от книгата му „Завоюването на щастието” от 1929.\nАко попитате някого в Америка или пък който да било бизнесмен в Англия кое най-много му пречи да се наслаждава на съществуването, той ще каже “Борбата за оцеляване”.\nНо с “борбата за оцеляване” те в действителност имат предвид борбата за успех. Когато хората се отдадат на тази борба, те не се страхуват, че утре няма да имат какво да закусят, а че няма да успеят да засенчат ближните си.\nАко американският бизнесмен трябва да стане по-щастлив, първо трябва да промени убежденията си. Докато не само желае успеха, но и с цялото си сърце и убеден, че човек е длъжен да преследва успеха и че човек, който не прави това, е достойно за съжаление същество, животът му ще остане прекалено концентриран и прекалено пълен със страхове, за да е щастлив.\nДа вземем нещо просто като инвестициите. Почти всеки американец ще предпочете да вземе 8 процента от рискова, отколкото 4 процента от сигурна инвестиция. Резултатът е, че има честа загуба на пари и постоянно опасения и страхове. Аз обаче мисля, че от парите бих искал да добия свободно време и сигурност.\nВ Америка парите са приетият критерий за интелект. Човек, който печели много пари, е умен, който не печели, не е. А никой не иска да го смятат за глупак.\nКоренът на бедите според мен е прекаленият акцент върху конкурентния успех като основен източник на щастие. Не отричам, че чувството на успех прави насладата от живота по-лесна. Да кажем художник, който е бил неизвестен през цялата си младост, вероятно би станал по-щастлив, ако талантът му бъде признат. Нито отричам, че до определена точка парите са в състояние да увеличат щастието, но отвъд тази точка мисля, че не. Това, което поддържам е, че успехът е само една от компонентите на щастието и че се купува прекалено скъпо, ако всички други компоненти се жертват, за да се добие успех.\nВярно е, че в Европа и други кръгове имат престиж. В някои страни има аристокрация, а в други на почит са интелектуалните професии.\nНякой учен може или може и да не изкарва пари, но той със сигурност не е уважаван повече, ако печели, отколкото ако не печели. Никой не е изненадан да открие, че прочут генерал или адмирал е беден, дори бедността при тези обстоятелства сама по себе си е чест. Поради тези причини в Европа чисто монетарната конкуренция е ограничена до определени кръгове, и то може би не най-влиятелните и уважавани. В Америка е различно… Колкото до професорите там, те са наети слуги на бизнесмените и поради това са по-малко уважавани от колегите им в по-старите страни. Резултатът е, че в Америка ученият имитира бизнесмена и не представлява отделно съсловие като в Европа.\nОще от много ранна възраст американските момчета чувстват, че единственото нещо, което има значение, е финансовият успех и не желаят да се занимават с никакво образование, лишено от парична стойност… В 18-ти век една от характеристиките на “джентълмена” е била да има вкус към литература, живопис и музика. Богатият човек днес е съвсем различен вид. Той никога не чете. Ако създава картинна галерия с идеята да увеличи славата си, той разчита на експерти да изберат картините… той е некултурен по отношение на изкуствата. Резултатът е, че не знае какво да прави със свободното си време.\nАкцентът върху конкуренцията в модерния живот според мен е свързан с упадъка на цивилизационните стандарти, както трябва да се е случило в Рим в епохата след Август. Мъжете и жените сякаш са станали неспособни да се наслаждават на по-интелектуалните удоволствия.\nПубликувано от Ангел Грънчаров в 11:35 ч. Няма коментари:\nЕтикети: българите, демокрация, истина, образование, психология, философия, ценности\nВсички махнали се от България казват, че не парите са им били проблема, а простотията\nКато поставих вчера във все същата дискусия, която тече под писанието на знаменития д-р Филипов, ето този крайно неприятен за някои въпрос Има ли морал в журналистиката, трябва ли да имат съвест пишещите, опитващите се да ни манипулират люде?, самият доктор, разбира се, сякаш изпадна в словесен ступор, не знам, не само аз, но и обожателите му са в нещо като вцепенение; мълчи стоически докторът, днес е време да излезе новото ми писание, да видим дали изобщо ще пише, или е постъпил в болница; това ще се разбере днес; а ето как все пак протече дискусията след моето обаждане, любопитно е, нека да стои тук, та да се чете от признателното потомство, което може би ще поиска един ден да разбере колко ни е бил акъла; да, нашият акъл, на т.н. "съвременни българи":\nAcho: Струва ми се, има нещо нередно тука… Ако това ще е блог, редно би било авторът да участва в дискусиите, да отговаря на въпросите и на критиките. “Докторът” никога не го прави, нито веднъж. Пуска си коментарите и заключенията, добре, винаги е интересно да чуеш нечие мнение (стига да е обосновано). Но ако това ще е блог, нечието (в случая на доктора) мнение би трябвало да е начало на дискусия и съответно някой може да има различно мнение по въпроса (също обосновано). Това тук е просто (как да кажа по-меко) надплюване.\nИнтересно ми е само, доктора ако чете коментарите, просто се смее или просто се чувства велик от това какво голямо надплюване пораждат мислите и изказванията му? Това не е за интелигени хора, а за примати. Виждам, че има интелигентни хора тука, които изказват и аргументират обосновано мнението си, но те бързо биват оплюти от приматите, които са постоянната публика и за които (основно) са насочени писанията на д-ра. Той затова и не коментира – едно е просто да се подхвърли тема за плюване, а съвсем друго е да поведеш диалог (то не е само да искаш, трябва и да можеш). Щото и аз като д-ра съм учил това-онова, един-два университета също надалече и като всеки българин имам мнение по всеки въпрос, но влизам в спорове само с интелигентни хора, а не с говорящи маймуни.\nХайде, който тука не се има за примат да помълчи малко; доста мнения се изказаха и дори зачатъци на дискусии; сега да видим дали Доктора би отговорил нещо дали би повел диалог както е редно за един лидер на блог. Ако отговори, това може да даде начало на нов размисъл и дискусии (зависи какво и как ще отговори). А ако не отговори…. е, хората ще могат да си направят изводи, да си намерят истински блог и да оставят приматите да подемат с радост новото плюене което ще им бъде подхвърлено от лидера на този “блог”. Е, хайде със здраве!\nЗАБЕЛЕЖКА: Прочее, ето във връзка с това изказване на Acho моя милост взе думата и написа ето този текст, който надолу бива подложен, както ще видим, на "унищожителна критика":\nА.3: Човече, наистина мястото на текстове с такава дължина не е в чужди блог пространства… Аз лично не те чета, не защото нямаш какво да кажеш, а защото е като да отидеш на чужда сватба с бяла рокля…\nМечо Пух от Редута: О, загубил разума си философе! Защо пишеш пак, без да си взел хапчето/тата? Прав е докторът да не ти отговаря, а да обръща внимание на малкото си внуче. Дали не е наистина безсмислено за него и пациентите му да се потапят в марианските дълбини на твоята суета. Ако ще кандидатстваш за постоянен пациент на блога, те съветвам да прекръстиш списанието си на “Диагнози”, като започнеш с описанието на твоето заболяване-графомания (за съжаление често срещана във времена на кризи). По-кратко, ако е възможно!\nантиФридман: ГРЪНЧАРОВ, друго сравнение освен “изгладнели софийски псета” във всеки постинг не можеш ли да измислиш? Банално, скучно. И много и излишно морализаторстваш. Все пак не сме в детската градина. Тук е по-весело, острумието (поне според мен) е за предпочитане, включително и самоиронията. Стига постинги (като твоите), приличащи на цели уводни страници на единствено правилния “Работническо дело”.\nVeselka: Предлагам форумът да се раздели на две части: “Ръкопляскане” и “Мнения”, защото ръкопляскащите много се дразнят на тези, които разсъждават.\nN.: Грънчаров, графоманията я упражнявай в собствения си сайт.\nИван Иванов: Г-н Гранчаров, болничните са ви дадени, за да си почивате и да се погрижите за здравето си. Не се преуморявайте с твърде много писане, за да можете да се върнете по-рано при учениците си. Със сигурност им липсвате и 25-минутни видеопослания към тях, едва ли запълват празнотата от часовете без вас.\nАнгел Грънчаров: Наистина съм трогнат от толкова топлите грижи за моето здраве… такава човечност… такава сърдечност… ще се разплача… разплаках се… благодаря много! Такова бликащо отвсякъде човеколюбие не бях срещал… благодаря ви, толкова великодушни хора!\n2 наум: Ангел Грънчаров, ти нали не си мислиш, че не знаем, че си също и Ачо. Или си мислиш, а?\nAcho: Мммдааа…, доста се изказа след мен виждам. НО, не виждам ДОКТОРА. А пък единственият, който отправи смислен коментар, беше г-н Грънчаров. И наистина не бих имал нищо против да го взема, щото май с него може да се говори и дискутира, и то интелигентно. А с доктора – не. То, затова не ви се харесва той, щото е на ниво, което надхвърля значитено вашето (и това на д-ра).\nЧовекът се опитва да нарави нещо различно, да ви покаже нещо дето да ви накара да почнете да мислите и от друга гледна точка, но среща яка бетонна стена. Плътен мозъчен кокал… Прочетох и няколко броя от списанието и блога му. До вчера не знаех че го има. Браво, г-н Грънчаров! (Ще ви пиша отделно на вашия и-мейл). Нивото му е в пъти над това тук, и май това е проблемът – отхвърляте всичко, което не разбирате - и дори не желаете да се опитате, па било и само от уважение. А коментар от доктора да видяхте??\nТе затова и аз не ви се харесвам – неприято е да видиш че някой друг може да е прав или да знае повече. За довиждане ще ви кажа една стара мъдрост (ма се съмнявам, че освен г-на Гр. някой ще я вдене):\n“Не спори с глупаци, те първо те принизяват до тяхното ниво и после те бият с дългия си опит.”\n2 наум: Ачо, ти нали не си мислиш, че не знаем, че си също и Ангел Грънчаров. Или си мислиш, а?\nСватовница: Reduta.bg може да се похвали с първата двойка, открила любовта тук. Да пожелаем много щастие на Acho и Ангел Грънчаров. Горчиво!\nAcho: До тези двамата отгоре… свата и няколкото наум. Коментарът е просто излишен; там си ви е мястото – в Чалгария. И вие яд на всичко и всички щото не сте никога успели в нищо и никога нямя да успеете. И най ви е яд на тези дето са успели; “я не сакам я да съм добре, сакам Вуте да е зле”. Е, затуй се махнах – от такива като вас.\nИ всички, които съм питал по света, махнали се като мен, казват, че не парите са им били проблем, а простотията. Ама гледам нещо на чалгаджиите вече не им е кеф, никой не ги ще никъде, и никой не ще да работи вместо тях. Пък те освен да завиждат, друго не знаят. И ги е яд. Ми те тия, дето могат, си отидоха почти всички.\nОт време на време като се сетя за Родината, попрочитам това онова и ми минава; нищо не се е променило от 20 г. Вижте си заглавията на вестиците оттогава ако ви стиска. Приличате ми на настръхнала котка, завряна в ъгъла и почти изтощена, няма сили вече да даже да хапе, затова само съска и ако някой мине по-близо се опитва да го одраска. Та, стойте си там и съскайте отдалече, хапете се отзад, то сте само за смях, даже не и за съжаление.\nА, и още един лаф за сбогом: “Кат’ сте толкоз умни, що сте толкоз бедни?”\nN Безум: Acho, ти голямо сбогуване направи… но как точно разбра откъде пишем и още повече колко сме богати?\nАнгел Грънчаров: И аз да кажа нещичко, така и така се отвори дума. Ако аз пишех под псевдонима Acho, за което бдителни другари остроумно ни предупреждават, барем щях да си избера друг псевдоним, та другарите да не ме раздегизират и разконспирират така лесно Бъдете сигурни, таваришчи, нямаше да се издам така баламски. :-)\nПрочее, д-р Филипов е най-изтънчен стилист и по особеностите на изразяването на Acho и на моя скромна милост би могъл да се произнесе един вид като експерт. Да, ама негова милост мълчи сякаш е дала обет за мълчание – и за непорочност в отношенията си към простосмъртните. Както и да е.\nА иначе няма какво да добавя: чалгарията явно се е довлекла и тук, в този иначе чудесен сайт, и е завладяла пространството за коментиране, особено под писанията на любезния ни домакин. Моя милост чете с възхищение други автори в този сайт, чест и почитания тям, и д-ра го чета, разбира се, и ще го чета, щото и аз се впечатлявам от разните му там чудати родни феномени, сред които и докторът, да не говорим пък за обожателите му, заемат, безспорно, най-почетно място.\nЗатуй предлагам ето това: докторът и по-чевръстите му обожатели, които имат технически умения, да направят така, че лоши хора и мърморковци като мен и като моя адаш Acho изобщо да не могат да четат прозренията на този най-любим майстор на словото; самият сайт като ги надуши, да ги гони, сякаш до статиите на д-ра е завързано зло софийско куче; ето това си позволявам да предложа.\nА иначе хубав ден на всички! Бързам, простете, тоя път ще съм пределно лаконичен…\nАлф: “Кат’ сте толкоз умни, що сте толкоз бедни?” E-eй, най-сетне! А аз си мислех, че никой от соросоидите няма да развее байряка с устата и правото черво!\nчетвърта българка: Ха, Ха, ха… Тоя народ хептен е изперкал. Може да са умни, ама яко ги тресат разни мании и налудности. Ачи, я питай тогаз колко е богат твоят любимец Грънчаров - нали е умен?! Бъркаш нещо основни неща тук - в милата ни Татковина умен не означава непременно богат - примери бол. И леко с обидите, че пяна ви излезе на устата...\nантиФридман: Ачо, по всичко личи, че ТИ “съскаш от далече”. Като си толкова добре ТАМ, какво ти дава право да ненавиждаш и обиждаш хората ТУК. В цялата човешка история, включително и българската е имало умни и будни хора, живели и ТУК и ТАМ-някъде. Левски е бил ТУК, а Ботев е бил ТАМ, но се е върнал ТУК с чета и пищов в ръка. Ти как ще се върнеш тук? Я ми кажи за пример ли са не единиците позабогатели имигранти, а десетки хилядите, миещи кенефи, чинии, сменящи памперси, берящи портокали, домати, маслини. Последният ти постинг е буквално отвратителен и пропит от омраза. Дано наистина да е за “сбогом”.\nчетвърта българка: Ачи, нека ти кажа и още нещо: Като гледам колко е производителен тоя Грънч. - по едно философско произведение до преди обед избичва, а за след обед по още едно, направо титан, цял Достоевски (да ме прости Господ за сравнението) да се чуди човек защо се занимава с нас – нисшите духом?!\nАнгел Грънчаров: Понеже докторът-сиромахомил, явно, е възпитал обожателите си в съвсем неправилно разбиране на думата “богатство”, както си личи от една реплика, отправена директно към моята скромна особа, съм длъжен най-тържествено да декларирам:\nМоя милост е много богат човек, страшно богат, толкова, колкото не можете да си представите! Самият Бил Гейтс, самият Уорън Бъфет (тъй ли се викаше?), даже самият Путин не могат да се мерят с мен по богатство!\nТова исках само да декларирам щото се почувствах засегнат на чест…\nЗАБЕЛЕЖКА: Дискусията, както забелязвате, продължава с пърна сила, който иска да я проследи или да се включи, да заповяда ето ТУК >>>.\nПубликувано от Ангел Грънчаров в 10:19 ч. Няма коментари:\nЕтикети: българите, Духовността, личността, Нрави, психология, ценности\nО Рussy Riot и о болгаро-русский "православый талибан" Николай\nПомествам и тук своя статия в моя рускоезичен блог; засега нямам възможност да я преведа на български, но и това ще сторя тия дни:\nВ своем основном текстовом блоге - потому что у меня есть и видео-блог, и образовательный, и дискусионный, и практически психологический, и философский журнал, его имя ИДЕИ, и другие блоги - я опубликовал болгарский перевод статьи Алексея Широпаева Рussy Riot: вызов средневековью; вот эту публикацию на болгарском: Путинска Русия затъва в средновековен имперски деспотизъм и обскурантизъм. (По русски: Путинская Россия утонула в средневековый имперский деспотизм и обскурантизм; я не уверен, что падежи правильно поставил, мне вообще с падежами в русском трудно, очень даже.) Я дал такое заглавие только потому, чтобы публикация в моем блоге не мешала оригинальной в поисковых машин.\nМне кажется, что те явления, феномены и процессы, которые автор описывает в своей замечательной статьи, характерные также и для Болгарии. Потому и статья, по моему, имеет большого смысла и для нас, болгарских граждан и демократов. Чуть не забыл написать: перевел на болгарском эту статью преподаватель (доцент) в Новом болгарском университете Момчил Дойчев, с которого я знаюсь еще с времен до 1989 года. Я ему благодарен, что он мне предоставил для публикации свой перевод.\nМне хочется упомянуть интересный факт: в Пловдиве, в городе, где я живу, есть владыка, или митрополит - многие, в том числе и я, называем его мУтрополитом, слово "мутра" по болгарски "рожа", а также и неологизм, который означает "бандит") которого я также называю "православным талибаном", его имя Николай. Он молодой, конечно, он закончил Московскую духовную академию, мне даже кажется, что он именно является уполномоченный представитель "православной" путинской России по управлению делами Болгарской православной церкви. Я даже уверен, что он будет и будущий болгарский патриарх после смерти престарелого партиарха Максима, ставленика и любимца диктатора Тодора Живкова. Вот такие дела.\nВот этот Николай стал известным и прославился тем, что назвал папа Йоан Павел Второй, великий польский папа и антикоммунист, назвал его "еретиком". Когда папа Йоан Павел Второй, уже очень старый, был на визиту в Болгарии, Николай, тогда работавший в Патриаршеской катедралы в Софии (ее имя, кстати, "Александр Невский", русский святой, он вам, конечно известен; я сам не знаю однако почему его в Болгарии так много уважают болгарские отцы церкви, что назвали основной болгарский храм его именем!), значит, этот Николай тогда распорядился чтобы раставить охрану перед олтарем с приказом: не пускать папу в олтарем, потому что он еретик и оксвернить храм! Вот такой он наш будущий патриарх, сущий талибан, спасибо, братушки, вы его хорошо воспытали!\nВот такие дела. Много еще можно расказать о этого Никалая, он, многие так думают, не в своем уме. Еще один маленький пример, даже два. Уверен, что вам будет интересно:\nВ Пловдиве есть храм митрополии, его има "Света Марина". Древный храм, с оригинальными стенописями (фрески), верующие ходили там по античные каменный сплиты (есть такое слово, я правильно его употребил?) и так далее. И вот, этот храм неудержимый Николай приказал "модернизовать": распорядился чтобы стены храма облепить... пластиковыми греческими обоями, на которых нехудожественные (у нас говорят "кичозными", не зная есть ли такое слово в русском, надо проверить?) изображения религиозных сюжетов, а пол храма обставили с мрамором, прямо с бетоном уничтожив античные сплиты, на которых ходили верующие веков назад! Сущее кощунство! Но Николай, конечно, отрицает и считает, что он, уничтожая памятник средневековой больгарской культуры, сделал ему благо, а не осквернил его! Вот такой он молодец наш (ваш) Николай!\nИ второй подвиг того же Николая. В деревне (городке) Батак есть маленкий храм, в которою во время Апрельского востания против турок болгарские мюсюлмане с ятаганами и топорами убили, обезглавили тысячу людей, стариков, женщин, детей. Даже пока еще можно увидеть кров по стенал этого храма, святое место, который был музеем; люди входили в это ужасное место, там есть также кости убитых, это, всущности, еже не храм, а гробница. Да, но бесный Николай не думает так: он превратил храм в действующим, чтобы в нем могли теперь уже проводить и сватбы, представляете себе?! Тоже "модернизировал" храм как мог, пока еще на кровавые стены не положил пластиковые обои, но и этого можно ожидать. Он, простите, сумашедший. Наш (ваш) Николай! Будущий русско-путинский патриарх Болгарии!\nПростите! Мне плохо. У меня позывы к рвоте! Надеюсь меня понимаете. Простите за ошибки! Я уже 30 лет как не писал по русски, с тех времен, когда был студентом Санкт-Петербургского (тогда "Ленинградского") университета. Если не знаете, я вам объясню: город Петра Великого тогда, в ере коммунизма, считалось что был создан Лениным, потому и он назывался тогда "Ленинградом"). Теперь уже положительно рвану, простите! Пока!\nПубликувано от Ангел Грънчаров в 8:00 ч. Няма коментари:\nЕтикети: българите, демокрация, Духовността, Нрави, политика, психология, ценности\nПутинска Русия затъва в средновековен имперски деспотизъм и обскурантизъм\nРussy Riot: ПРЕДИЗВИКАТЕЛСТВО КЪМ СРЕДНОВЕКОВИЕТО\nТри девойки, с плетени маски на лицата и къси поли в ярки цветове, се хвърлят пред олтара, "колежките" им пък танцуват. След което охраната ги прогонва. Действието се развива във възстановения московски катедрален храм "Христос Спасител". "Майко Богородице, изгони Путин!" - това са първите строфи от песента, с която пънкарките от групата "Pussy Riot" озвучиха видеото, документиращо "щурма" на катедралата. Момичетата от "Pussy Riot" осъществиха тази си акция на 21 февруари. Както самите те разказват, протестът им е бил насочен не само срещу Путин, но и срещу официалната православна църква - заради обвързаността й с кагебистката власт и заради средновековно-архаичните структури.\nНе зная кое е подсказало на участниците от групата Рussy Riot идеята за тяхната акция в Храма на Христос Спасител. Най-вероятно безпогрешната артистична интуиция, а не просто анализ. Както и да е, акцията се получи не само смела, по право заслужаваща да се нарече граждански героизъм, но и имаща огромен смисъл.\nАнтипутинският пънк-молебен в Храма на Христос Спасител – това е, не се страхувам да кажа, направо гениално. Това е предизвикателство не само към Путин и системата на неговата власт. Това е предизвикателство и към официозната църква, сраснала се с тази власт, с тази държава. Храмът на Христос Спасител е видимо въплъщение на тържествуващата държавна църква, стремително и органично запълнила идеологическия вакуум, възникнал след изчезването на КПСС.\nИменно Руската Православна Църква помогна на значителна част от постсъветского население да преодолее кризата на идентичността: съветските хора без особена драма станаха православни. Главното е, че при това те запазиха вътрешния си комфорт и възможност да получат прости отговори на сложни въпроси, доколкото смисловата матрица на тяхното съзнание не се измени: Западът си остава враг, а Русия, както и по-рано, върви по свой собствен особен път. Освен това традиционната враждебност на руското православие към Запада придоби нова, метаисторическа и метафизическа дълбочина, също както и руската „изключителност”: митологемата за противопоставяне на „света на капитала” се обнови смислово с противостояние и на „царството на Антихриста”. Православността за мнозина стана легитимация на тяхната различност – разбира се по отношение към Запада, неговите ценности и целия негов начин на живот.\nС помощта на РПЦ съветското сякаш се превърна в „российско”, от което е било и породено. В резултат „росийското” стано по-злокачествено и гротескно. Вторичен концентрат, историческа изостаналост, в които причудливо са смесени и Московското царство, и романовската империя, и СССР – ето това е путинска Русия. Ролята на РПЦ в нейното формиране е огромна – тя е съпоставима само с аналогичната роля на КГБ, с която църквата е свързана най-тясно още от 20-те години.\nЗа това директно казват Рussy Riot когато пеят за „черните раса със златни пагони”, поставяйки едно до друго имената на Путин и патриарха Кирил Гундяев. Но работа не е само в това, че Путин и Гундяев, са, така да се каже, колеги по служба от Лубянка.\nРаботата е в това, че днешният съюз на чекистската държава и чекистската църква е по същество руски византизъм с неговата т.н. „симфония на властите”: светска и духовна, за което с възторг пише „православният експерт” Кирил Фролов.\nНа времето Николай Бердяев проницателно отбелязва: „Русия никога не е излизала от средните векове”. Не излезе и през съветския период, доколкото болшевизмът, както пише Александър Янов, „разруши формата на руската политическа система за да запази нейната полувизантийска средновековна същност”. Да я спаси от от Февруарската буржуазно-демократическата модернизация.\nТова става особено явно в периода на сталинското благоволение към РПЦ, когато съветските празници са вписани в Православния календар заедно с Църковните.\nМнозина – и охранители, и либерали – виждат в късния сталинизъм изпълнение на пророчеството на византиста Константин Леонтиев за „православен цар начело на социалистическото движение”. Но Сталин все-пак не стоя със свещичка в главния тогава Елоховски събор – на пълната „симфония” пречеше партийният билет...\nПутинизмът стана поредният откат към средневековна политическа система след още една неуспешна буржоазно-демократична революция - от Август 1991 г. Единственото, което действително исчезна след Август-91, е официозният марксизъм-ленинизъм - и без това вече отдавна мъртъв. Но руското средновековие остана практически неприкосновено. Нещо повече, то се оголи, доколкото сега престана да се нуждае от реторическо съобразяване с диамата. Остана само едно, с което да се съобразява – Конституцията, декларираща светския характер на държавата. Обаче всъщност на практика РПЦ отдавна има неофициалното положение на държавна църква, постоянно потвърждавана от недвусмислените жестове на властта.\nТук е същата история, както и с федерализма – макар и провъзгласен в Конституцията, но на практика го няма, на практика имаме империя. Така е и с президентската институция, която всъщност е осъвременена форма на царско самодържавие. Днешната Русия като цяло напълно съответства на онзи базисен модел, заложен още от Иван Грозни: монархия, осветена от църквата. РПЦ е една от най-важните държавни интитуции, призвани да укрепят лоялността на обществото към съществуващата власт и да придадат исторически смисли на Русия, изтодни на Кремъл.\nСамият патриотизъм, разбиран като политическа технология по обслужване на интересите на властта, се транслира днес преди всичко от РПЦ. Верноподаникът К. Фролов пише за това светло и благо: «Путин се заема да възстанови икономическия и геополитически потенциал на Русия, нейното обединение. Светейшият от своя страна възражда духовния потенциал на Историческата Рус, „оцърквява” "Великата Страна", със своето убедително слово разкрива опасността от чуждестранна интервенция в Русия, просвещава и народа, и Путин в духовните, църковни въпроси…».\nЕто на всичко това и посмя да вдигне ръка групата Рussy Riot – оттук и толкова острата и сурова, полицейско-наказателна реакция на нейното действие в Храма на Христос Спасител.\nДа, в няколко европейски страни има официални религии, но там те меко и надежно са опаковани в демократичните традиции, в правната култура, в гражданското общество, в особения манталитет, свободен от фанатизъм и обскурантизъм. Реакцията към Рussy Riot – и на държавата, и на значителна част от обществото – показва колко далече е Русия от изброените фактори на цивилизован живот. Девойките са хвърлени в затвора само за „неканоническата им молитва” за избавяне на Русия от властта на Путин и кагебесните попове.\nПри това, ще отбележа, че масов вестник с благочестивото название «Комсомолска правда» сериозно разсъждава за богохулство, при това като за углавно наказуемо деяние – и това в светска държава! Делото на Рussy Riot поставя Русия в един ред с такива забележителни страни като Иран, Пакистан и Саудитска Арабия. Напомням: в Иран наказват със смърт за «богоотстъпничество», в Пакистан – за прословутото «богохулство», а в Саудитска Арабия - за «магьосничество». И когато отечествен черносотнически сайт с удоволствие цитира православно-скандалния израилтянин И. Шамир, който смята, че нашите богохулнички „би трябвало да бъдат изгорени живи на брега на река Москва, пепелта им да се пусне по течението, а мястото на огъня да се посипе със сол... „- осъзнаваш целия реализъм на епизода от знаменитата антиутопия на Владимир Сорокин, където някой си блажен Амоня предсказал, че «втория аборт на Господарката ще се случи заради урочасване от стрелецка вдовица. С тази вдовица тогава народът лошо се отнесъл – завлекли я по Василевското надолнище към Москва-река и с куки я избутали и удавили под леда» («Захарният Кремъл»).\nЗдравей, 16-ти век!\nЗа какво държат в затвора момичетата? За това, че са се опълчили на Путин? Но това е тяхно конституционно право. Молили се по неподобаващ според каноните на РПЦ начин? Но тогава това е чисто вътрешно църковно дело - и какво общо има с това затворът и съдът, ако църквата е отделена от държавата? Или, получава се, не е отделена?\nТвърдят, че момичетата оскърбили чувствата на вярващите. Това, меко казано, е крайно дискусионно обвинение. Те са се молили на Богородица така както са сметнали за нужно. Необикновената, авангардна форма на молитвата им говори съвсем не за намерение да оскърбят някого, а, по-скоро, за юродство. Повторям, всичко това е предмет исключително на вътре-църковно разбирателство, но съвсем не и на углавно преследване, което показва само това, че ние живеем още в изостанала несъвременна страна, в която религията е неотделима от държавата, а агресивни фанатици бълнуват за разправа с еретиците.\nГрупата Рussy Riot хвърли предизвикателство на деспотичната, архаична държава и контролираната от нея църква, на лъжата, лицемерието и конформизма, на полицейщината, цинизма и безправието, слепнали се в една огромна, мръсна и воняща буца. Акцията на Рussy Riot – това е весела манифестация на здравия смисъл и достойнството в самия эпицентър на мрачната и безисходна фантасмагория на руския живот. Отстоявайки свободата на девойките, ние отстояваме своя разум (и разума по принцип) пред лицето на древното клерикално-полицейско мракобесие. Своето право да живеем в съвременния свят, а не в перманентните средни векове, където властват монархът, феодалите и поповете.\nПревод от руски език: Момчил Дойчев\nПубликувано от Ангел Грънчаров в 16:52 ч. Няма коментари:\nЕтикети: духовност, Нрави, политика, психология, ценности\nТова е, само това съществува в този живот: или пар...\nВ путинска Русия успешно изпълняват задачата: пост...\nМирен протест в защита на човешките права на родит...\nКога ние, българите, ще разберем, че с тарикатлъци...\nАмерика е пазител и гарант на свободата и демокрац...\nВсички махнали се от България казват, че не парите...\nО Рussy Riot и о болгаро-русский "православый тали...\nПутинска Русия затъва в средновековен имперски дес...\nИмат ли жените ум - и имат ли мъжете сърце?\nИма ли морал в журналистиката, трябва ли да имат с...\nСитуацията в българското училище е крайно тежка, к...\nКого обича и кого мрази масовият българин\nКога ли ще заблещукат някакви искрици разум в тъмн...\nЦърквата ни, за жалост, отдавна не живее оня живот...\nНека светлината на чудото на Възкресението и на съ...\nКазус: Има ли книги, в които авторът не е казал аб...\nИдеите за добро и зло са вечни и абсолютни, са най...\nСтрашно безмълвие, безмълвие на отчаянието...\n"Разпъвания" на личности, подобни на Христовото, с...\nДа се покаем: Той умря заради нас!\nДискусия около "фундаментално новите", но затова п...\nРазговорът на г-н Премиера Бойко Борисов с върнали...\nСтрашно е млад човек да не е способен на напредък,...\nПример за това колко страшна е атеистичната бездух...\nЗа сюреалистичния идиотистки абсурдизъм на изказва...\nНе дойдох да съдя света, но да спася света\nЧовек и вода - две стихии, борещи се за надмощие\nКрайъгълният камък на кулата от проблеми в българс...\nПрестъпление спрямо бъдещето на нашите деца, т.е. ...\nКога училището ще престане да е вредно за учещите\nХубав, щастлив ден ви желая, жители на нещастната ...\n„Гле’йте го попа, бе! Пристигна с Ауди! Лелее, ега...\nЗа правотата и за... клеченето в средите на "звезд...\nГнусно русофилско насекомо препубликува в неузнава...\nПредложение до моите ученици във връзка с отсъстви...


Самоуби се бившият шеф на ВиК "Йовковци" - Нова Вест\nНачало България Самоуби се бившият шеф на ВиК „Йовковци“\nБившият управител на ВиК „Йовковци“ във Велико Търново Никола Русев се е самоубил в сряда в дома си, съобщават от МВР. 54-годишният търновец се е заключил в семейната къща във великотърновското село Самоводене и се е застрелял с пистолет. Трагедията се е разиграла около 13 часа. Негови близки открили трупа, но предсмъртно писмо не е намерено.\nПредишна статияГерой от вечното дерби се фука с топ гадже (СНИМКИ)\nСледваща статияВ петричко „побутват“ ергените към брак


Къде да рекламираш във Facebook – Social Ladybug\nЗа това е добре да си наясно какви са стандартните опции – кои са общите неща и с какво се различават. В най-общ план, рекламата ти във Facebook може да бъде на 2 основни места – в Дясна колона (Right Column) и Новини (News Feed). Дясната колона е стандартна секция за платени съобщения и е добре позната за повечето хора, докато възможностите за реклама в Новини са от по-скоро (макар повече от година) и все още не са така силно използвани.\nКакто съм показала в Инфограмата на финала е най-добре да тестваме вариантите и да решаваме въз основа на данни, а не само по интуиция. Рекламата има своята цена и тя трябва да бъде оправдана като води до резултати:\nCPC (cost per click) – цена на клик – много важен показател, който определя до колко е ценово ефективна рекламата (кампанията ти).\nCTR (click through rate) – % на кликове на база виждания/импресии – показател, който показва доколко си подбрал правилно съобщението и таргет групата ти. Потребителите взаимодействат с рекламата само ако ги интересува тематиката, така че може да не е подходящо посланието или да не е насочено към правилните хора.\nConversion rate – % на действие спрямо виждания/импресии (любимият ми показател) – той е валиден ако имаш форма за регистрация/заявка. Това е най-истинският показател, тъй като илюстрира колко потенциални/реални клиенти си привлякъл.\nРезултатите от кампанията се влияят и от какво точно рекламираш. Ако искаш просто популяризиране на страницата и събиране на Likes, то рекламата в News Feed ще покаже много добри резултати. Докато чисто търговско съобщение или информация за семинар може да се възприема по-добре в Right column секцията.\nЗа целите на сравнението, в приложената инфограма съм разгледала случая когато и на двете места се използва стандартна реклама. В News Feed имаш много повече възможности за различен тип реклама, като промотиране на цяла галерия, стара публикация, дори видео. Също така може да избереш дали да се вижда рекламата в мобилната или в десктоп версия.


Кои са „люспите” на Слави - доносник, учител, гард на мафията и джендър борец - Narod.bg\n„За съжаление, не мисля, че Кирил Петков е искрен, и мисля, че изобщо не отговаря на американската мечта и на успелия човек там. В Щатите хората наричат личности като Кирил Петков с жаргонния израз „wanna be”.\nИли в превод: човек който иска да бъде такъв за какъвто се представя, но всъщност не е – на български – „манипулатор”.\nТова са думи на депутата Деян Петков, за когото нацията буквално разбра в широк смисъл, когато заедно със свои четирима колеги в понеделник обяви, че с кариерата му в „Има такъв народ” е приключено.\nПлевенският избраник и верен послушник на спортния министър Радостин Василев се превърна в звезда за една вечер, след като обяви Слави и Тошко Йорданов във всички партийни и морални грехове.\nЗаедно с колегите си проф. Николай Радулов, Георги Георгиев, Иво Атанасов и Светлин Стоянов, плевенският учител по английски пристана на Кирил Петков и реши да „продължи промяната”.\nИзвън парламентарната група на ИТН, разбира се, както във вторник обявиха и останалите. Към тях се присъедини и губернаторът на Враца Стефан Красимиров, който обяви, че застава зад ренегатите.\nПовечето недоволни са от плевенската клика около Василев, ала Враца и Видин също дадоха своя дан в бунта срещу тоталитарното отношение на Трифонов и Тошко, които ги контролирали с есемеси и не давали „и една чистачка и един портиер да назначим”.\nЗа Деян Петков избирателите се оказа, че знаят също толкова малко, колкото и за останалите напуснали. Довчера всички отцепници наричаха премиера Кирил Петков „манипулатор”, „лъжец”, „измамник”, „престъпник” и „съмнителен човек”, затова не е чудно, че днес са между „осанна” и „разпни го” в мненията на бившите си съпартийци от ИТН.\nНай-малко популярният сред групата отцепници е и най-зависимият от Радостин Василев депутат. Именно Деян Петков бе обявен за аватар и послушко на спортния министър, след като показа неособено умение сам да изложи тезата защо напуска „Има такъв народ”, без да повтаря едно към едно твърденията на препатилите си от лошо отношение колеги.\nЗа Петков се знае в Плевен, че е щастлив собственик на 130 килограма живо тегло, с които се гордее, координатор на структурата на ИТН благодарение на благодетеля Василев и негова пионка.\n„Чувствам се добре в своите 192 см и 130 кг и желая всички да се усещат добре в кожата си. Не изпитвам завист и злоба към никого. Не помня да съм изпитвал тези усещания през живота си. Явно по този начин съм роден и съм благополучен от този факт.\nСамоопределям се като благополучен човек и желая всички към мен да бъдат такива”, откровен е учителят по английски и IT-специалист в деня на клетвата си пред народа в парламента.\nПетков влезе в събранието благодарение на Василев, който направи Александър Тодоров от ИТН шеф на тотото и така освободи „терен” на жълтите павета за плевенския педагог по английски от училище „Георги Бенковски”.\nСвитият и скромен 33-годишен депутат Петков се показа душманин на „Продължаваме промяната” само с това си изявление в социалните мрежи.\nВ парламента гласът му не се чува, а след клетвата си, на трибуната е бил брой пъти, броящи се на пръстите на ръката на небрежен стругар. Именно с този израз си послужи в понеделник друг от отцепниците от ИТН – бившият държавен гард на НСО Светлин Стоянов по повод пътите, когато някой е виждал Слави Трифонов или е чувал гласа му.\nЗа разлика от колегите си, Стоянов има опит с термина „мафия”. Светлин Стоянов, който е бил пряко отговорен за опазването на здравето и живота и на екс премиера Сергей Станишев, и на Джордж Буш-младши при посещението му у нас през 2007 г., е бил и авангард на застреляния Боби Цанков.\nВъпреки че се твърди, че е напуснал омерзен НСО, днешният ренегат е уволнен лично от тогавашния директор на службата за охрана ген. Димитър Владимиров.\nДори е сменил името си, за да скрие отношенията с мафията, твърди смаяният бивш началник на НСО. „Сигурно си е сменил фамилията, при нас беше Светлин Митев! Някои се хвалят, че той бил охранявал посолствата на Франция, на Саудитска Арабия. Голямо „постижение“! Това е елементарна работа, която я вършат и други частни фирми.\nЧух, че Стоянов бил казал, че е бил в НСО, но напуснал по свое искане. Няма такова нещо. Аз подписах заповедта за уволнение. Работил е като авангард на Боби Цанков. Човек, който отива там, където е отивал Цанков, а той бе човек на мафията, въпреки че за мъртвите не се говори…\nТези, които служат като авангард, се пращат предварително при посещения на дадени места, ангажиране на хотели. Безспорно установихме факта, че Стоянов е отивал в хотел „Хранков“ и е запазвал апартаменти на Боби Цанков. Очевидно това не е ставало безплатно. Затова си отиде от службата.\nПри мен хора, които имаха връзки с подземния свят, или с хора отвън, своевременно бяха уволнявани. Над 40-50 човека съм уволнил по тази причина и не съм правил компромиси. И на Стоянов не направих компромис“, заяви преди година бившият шеф на НСО.\nДопреди да открие изгодата от охрана на частни лица, Светлин Стоянов е бил „втора кола в охраната на Иван Костов”. Именно чрез експремиера и охраната му гардът се сближава със седесари и сини от всякакъв калибър, като една от тях е Виктория Василева.\nСтоянов обаче решава да си пробва късмета и с участие в кастинга на Слави Трифонов за бъдещи политици. Впечатлен, Трифонов го прави областен координатор на партията в Русе, макар че слуховете говорят, че Василева се застъпила пред Тошко Йорданов и дясната ръка на Дългия просто го прокламирала за ръководител на крайдунавската структура.\nИ ако Стоянов твърди, че не е искал да работи повече в НСО и сам е напуснал, то друг от ренегатите – проф. Николай Радулов, твърди със същия апломб, че ужасно много е искал да работи в Държавна сигурност.\n„Желая да се посветя на работа в органите на МВР-ДС”, е написал собственоръчно Радулов в молбата си до началника на Софийско градско управление на МВР-ДС през февруари 1977 г., когато е кандидатствал да бъде допуснат до конкурс за Висшата специална школа „Георги Димитров“ на МВР-ДС.\nДокументът е съхранен в личното кадрово досие на Радулов За миналото му до вчера от „Има такъв народ” се правеха, че не са чували.\nПрофесорът и бивш доносник е сред ерудитите в партията. Почитател на хубавите книги, червеното вино и специално на сорта „Божоле”, което опитал за пръв път след посещение в главната щаб-квартира на „Интерпол”, бохемът-полицай е сред най-любопитните и зловещи фигури в партията на Слави.\nПричината – професорът редовно прикрива емоциите си и студентите му в Нов български университет никога не знаят какво наистина мисли техния преподавател – покрай работата в ДС професорът е придобил изумителни актьорски умения за прикриване.\nПрез 2013 г. Радулов също направи опит да влезе в политиката – като кандидат на „Център – Свобода и достойнство” (коалицията между НДСВ, НПСД и „Лидер”). На парламентарните избори от 2014 г. беше кандидат за народен представител на коалицията, формирана около „България без цензура” на Николай Бареков.\nКонтрапунктът между визията на царската формация макар и в коалиция, и тази на Бареков е достатъчен, за да държи нащрек и сегашните покровители на Радулов, който извън жълтите павета е щастлив дядо на две внучки и почитател на алпинеумите…\nЗа разлика от професора, колегата му и отцепник от Видин Иво Атанасов е познат като човек от народа. Цесекар в кръвта, почитател на футбола и забавленията, депутатът на Слави от Видинско бе сред фаворитите на Слави за правосъден министър (трети поред) и съдружник на Росица Кирова, която напусна ИТН, след като пи кафе с Борисов, след като се качи в „джипката му”.\nТогава Атанасов призна, че не подозирал за афинитета на Кирова към ГЕРБ и нейния лидер и обяви, че оправдава всичко, което красавицата направила, „освен, че се качи в джипа на един престъпник”.\nРаздаването на квалификации от страна на Атанасов не подминава и днешния му покровител Кирил Петков. Атанасов обяви, че е „трудно да обясняваш на идиоти”, визирайки позицията на ИТН относно въвеждането на еврото, за което кабинетът бърза, а хората на Слави – никак.\nВидинският депутат и настоящ ренегат е остър и към други наболели казуси в обществото, а изказът му по темата Истанбулска конвенция приближава на най-добрите времена на Валери Симеонов. Обявяващ се като „анти-джендър”, Атанасов разясни конвенцията и приемането й у нас така: „Не искам да съществува тази извратеност в българския бит и морал. Не искам да раждам и да кърмя, има си майки за тази работа”\nВсички напуснали обаче останаха почти обидени до кръв, след като колегата им Георги Георгиев от Враца, който от понеделник вече има агентурното име „Мистър 1 милион евро”.\nЗавистта на останалите люспи бе неподправена, след като врачанският депутат разкри, как по време на 45-о Народно събрание „негов познат” му предложил 1 милион евро подкуп, за да разцепи тогавашната група на „Има такъв народ”.\nЗа да затрудни максимално Иван Гешев, врачанският експерт по регионално развитие не обяви нито името на познатия си, нито защо е мълчал година за предложения подкуп, а не е изтичал веднага да сезира прокуратурата за подкуп на длъжностно лице.\nИ докато останалите колеги на Георгиев са огорчени, че Слави не ги е удостоил с августейшото си внимание да им вдига телефоните, то Георгиев няма и този проблем.\n„Много пъти сме говорили със Слави Трифонов, който ме е питал какво искам: „Пари, слава или власт?“ Този въпрос е провокативен и неслучайно зададен. Това са трите най-силни стимуланти, които действат на човека. Власт, пари и слава – това е най-сериозният наркотик.\nВъв времето е доказано, че тези три неща пристрастяват твърде много”, признава депутатът-ренегат.\nгневен мъж казва преди 5 дни\n„Народ“ ,вие на страната на герберастите ли винахте?Не мога да ви разбера.


Класация! Най-неизгодното гражданство в света е... - Информационна...\nКласация! Най-неизгодното гражданство в света е...\nАфганистанското гражданство бе признато за най-неизгодното в света, съобщават от компанията Henley & Partners, откъдето са направили класация за това. В изследването са включени общо 195 страни.\nАфганистанският паспорт дава възможност на притежателя му да посещава само 24 страни без да си вади виза.\nЛидери в класацията са гражданите на Германия, които могат да пътуват в общо 176 страни без виза.\nВ „Топ 3“ на своеобразната класация са и Франция и Дания.\nСледват Исландия, Швеция, Норвегия и Финландия.\nВ дъното на класацията, освен Афганистан, са още Централноафриканската република, Еритрея и Южен Судан.\nОт Henley & Partners са направили класацията на базата на безвизовия режим с други страни, възможностите за развитие на потенциала на всеки гражданин, мащабите на икономиката на съответната страна и възможностите за безвизов живот в чужбина.


Заболеваемостта като планирана и програмирана | Време Нула\nЗаболеваемостта като планирана и програмирана\nВ нашето така наречено съвременно общество, конвенционалната медицина се е превърнала в новата “религия” и бялата престилка е заменила черното расо. Подчинението на този, който носи на врата си стетоскоп, е заменило подчинението ни, на който носи на врата си кръста.\nТази нова религия е родена в САЩ, през 1910г., в момента на публикуването на доклада Flexner, последицата, от който беше истинска бомба. Финансиран от “Фондация Карнеги за напредък на преподаване”, ‘Carnegie Endowment for the Advancement of Teaching’, е организация и докладът Flexner открито осъжда сектанстката медицина. Flexner призовава читателите да насочат вниманието си към душата на научната модерна медицина. Модерната медицина изключва тотално всички лечения като акупунктура, хомеопатия, натуропатия, фитотерапия и т.н.\nЗастъпва се за медицинското образование, където биохимия, физиология и фармакология са приети с ентусиазъм. Но след това се създава впечатлението, че тази благотворителна организация, предлагаща огромна услуга на обществото, с много по-различна реалност, обявява и произнася смъртна присъда на всички училища по така наречената алтернативна медицина.\nДокладът Flexner позволява на държавата да узакони преподаването на медицината и за създаването на така наречените “официални” училища, които се стремят да обучават лекари, новите свещеници в бели престилки. Тези училища са единствените, които имат право да получават субсидии за научни изследвания. От 1910 г., само в САЩ, ”Общообразователния Рокфелер съвет и други фондации”, „Rockefeller General Education Board and other Foundations“ се включва с повече от 600 000 000 $. Можем да си зададем въпроса дали това е незаинтересувана благотворителност, след като са били принудително изхвърлени всички алтернативни медицини. Какво правят свещениците в бели престилки, за да се съобразят с тази мисия?\nПоставят Диагнози. Според речника “Le Nouveau Petit Robert 2007″, “диагноза” се определя като “определяне на заболяване или състояние, въз основа на вашите симптоми”, или като “далновидност, решения, получени от анализа на знаци.” Диагнозата, ако е тежка, може да бъде разрушителна за пациента, защото от момента, в който лицето е “маркирано” с тежката диагноза, болестта придобива всемогъщество. Според първото от значенията на думата, свещеникът с бяла престилка, с неговата диагноза, “определя” болестта.\nКаквото трябва да се обсъди отново е не толкова диагнозата, колкото нейното въздействие върху лицето, на което се поставя и съобщава. Колкото по-тежка е диагнозата, толкова по-голяма е вероятността за активирането на нов емоционален шок, свързан с прогнозата за продължителност и качество на живот на лицето, което получава тази диагноза.\nНовата религия вече е родена и е финансово подкрепена с милиони долари. Тяхната мисия? Да се Фокусират върху болестта, вместо здравето и повече на лечението и лекарствата, отколкото на превенцията.


Tesla ще продава китайски Model 3 в Европа : skandal.bg\nВ Eврoпa щe ce прoдaвaт "тѐcли" Mоdеl 3, прoизвeдeни в Китaй, cъoбщaвa прeccлужбaтa нa кaлифoрнийcкия прoизвoдитeл, цитирaнa oт Rеutеrs. Зa мoмeнтa ca пoтвърдeни дocтaвкитe зa чeтири cтрaни - Фрaнция, Итaлия, Гeрмaния и Швeйцaрия.\nПървитe китaйcки "трoйки" щe приcтигнaт нa Cтaрия кoнтинeнт дo крaя нa oктoмври. Гигaфaбрикaтa в Шaнхaй пocтoяннo увeличaвa кaпaцитeтa cи и дo крaя нa 2020-a трябвa дa бълвa пo 150 000 eлeктрoмoбилa гoдишнo.\nДoceгa eлeктрoмoбилитe, прoизвeдeни в Китaй, бяхa прeднaзнaчeни зa прoдaжбa caмo нa тaмoшния пaзaр. Дoгoдинa в Шaнхaй трябвa дa зaпoчнe cглoбявaнeтo и нa крocoувърa Mоdеl Y, нo тoй нaй-вeрoятнo щe ce прoдaвa caмo нa вътрeшния пaзaр, тъй кaтo Илoн Мъcк плaнирa eврoпeйcкaтa вeрcия дa ce прaви в нoвия зaвoд нa Tеslа крaй Бeрлин./Факти