Читать онлайн - Кинг Стивън. Разходката | Электронная библиотека e-libra.ru\nК странице книги: Кинг Стивън. Разходката.\n„Последно повикване за разходка по маршрут 701“ — отекна приятният женски глас през широкото фоайе на терминала на Ню Йоркското летище. Летището не се беше променило много през последните триста години — поизтрито и малко страшничко. Автоматизираният женски глас беше може би най-приятното нещо в него. „Тук е центърът за организиране на разходки до град Уайтхед, Марс“ — продължи гласът. — „Пътниците, снабдени с билети, да се отправят към синьото фоайе. Необходимо е всички документи да бъдат изрядни. Благодаря ви.“\nФоайето за отдих на горния етаж съвсем не беше изтрито, беше покрито със светлосив мокет. Стените бяха чисто бели, по тях висяха приятни графики с размазани изображения. Успокояващата прогресия на цветовете се издигаше към тавана. В огромната зала имаше сто кушетки, внимателно подредени в редици по десет. Петима служители от центъра за разходки се движеха напред-назад, говореха тихо и предлагаха чаши с мляко. От едната страна на залата се намираше входът, където имаше охрана и още един служител от Центъра, който проверява документите на закъснял пътник, изтерзан бизнесмен, с вестник „Ню Йорк Таймс“, сгънат под мишницата. Точно от другата страна подът се спускаше в нещо като корито, метър и половина широко и три метра дълго. То минаваше през един отвор без врата и малко приличаше на детска пързалка.\nСемейство Оутс лежаха един до друг на четири кушетки в единия край на залата. Марк Оутс и жена му, Мерилиз, бяха от двете страни на децата.\n— Татко, сега ще ми кажеш ли за разходката? — попита Рики. — Ти ми обеща.\n— Да, татко, обеща — добави Патриша и се закиска звънко без никаква видима причина.\nЕдин бизнесмен с телосложение на бик изви глава към тях и после пак се върна към папката с документи, която разглеждаше, лежейки по гръб, с прилежно събрани, лъснати обувки. Отвсякъде се чуваше тихото бърборене и шумолене на пътници, които се настаняват на кушетките.\nМарк погледна към Мерилиз Оутс и намигна. Тя също му намигна в отговор, но бе толкова нервна, колкото звучеше и Пати. Защо не? помисли си Марк. Първа разходка и за тримата. Те с Мерилиз бяха обсъждали преимуществата и недостатъците на едно преместване на семейството през последните шест месеца — откакто му бяха съобщили от „Тексако Уотър“, че го местят в Уайтхед. Накрая решиха, че и четиримата ще се преместят за двете години, през които Марк ще е на работа на Марс. Сега, гледайки бледото лице на Мерилиз, той се чудеше дали тя не съжалява за това решение.\nТой погледна часовника си и видя, че до разходката остава почти половин час. Достатъчно време, за да разкаже историята… и той се надяваше, че така ще отвлече съзнанието на децата от тяхната нервност. Кой знае, може би и Мерилиз щеше да се отпусне малко.\n— Добре — каза той. Рики и Пат го гледаха сериозно. Синът му беше на дванадесет, а дъщеря му — на девет. Той пак си повтори, че синът му ще е нагазил дълбоко в блатото на пубертета, а на дъщеря му вече ще й растат гърди, когато дойде време пак да се връщат на Земята, и пак му се стори невероятно. Децата щяха да ходят в малкото обединено училище в Уайтхед заедно с още стотина копелета на служители от инженерингови и нефтени компании. Може би скоро синът му щеше да ходи на експедиции до Фобос. Направо не беше за вярване, но беше истина.\nКой знае? помисли си той кисело. Може да ми помогне да преодолея и моята нервност преди пътуване.\n— Доколкото ни е известно — започна той, — „разходката“ е била изобретена преди около триста и двадесет години, към 1987 година, от един човек на име Виктор Карун. Това било част от частно изследване, финансирано с малко държавни пари… и в крайна сметка държавата го взела, естествено. В крайна сметка изобретението стигнало или до държавата, или до нефтените компании. Причината, поради която не знаем точната дата е, че Карун бил малко ексцентричен…\n— Искаш да кажеш, че е бил луд ли, татко? — попита Рики.\n— Ексцентричен означава съвсем леко луд, мило — каза Мерилиз и се усмихна над главите на децата към Марк. Сега тя изглеждаше малко по-малко напрегната, помисли си той.\n— Във всеки случай той правел експерименти с процеса в продължение на доста време, преди да информира правителството за резултатите — продължи Марк, — а им казал само защото му свършвали парите, а те не искали да продължат да го финансират!\n— Като в рекламата: „Ние ще финансираме Вашите проекти!“ — каза Пат и пак се засмя весело.\n— Точно така, скъпа — каза Марк и нежно разроши косата й. В другия край на залата той видя как една врата се плъзна безшумно и се отвори, за да минат още двама служители в яркочервени пуловери на служба „Пътешествия“, които бутаха масичка на колела. На нея имаше маркуч с накрайник от неръждаема стомана. Под драперията на масичката, внимателно скрити, Марк знаеше, че се намират две бутилки с газ, в мрежестата торба закачена за масата се намираха сто маски за еднократна употреба. Марк продължи да говори, не искаше неговите хора да забележат представителите на Лета, ако е възможно до последния момент. И ако му стигнеше времето за цялата история, те щяха да посрещнат подаващите газа с отворени обятия.\nКогато видеха каква е алтернативата.\n— Разбира се, вие знаете, че „разходката“ е телепортация, ни повече, ни по-малко — каза той. — Понякога в училище в часовете по физика и химия я наричат „Процеса на Карун“, но това си е телепортация и самият Карун — ако човек вярва на приказките — я нарича „Разходката“. Той много четял научна фантастика и има един разказ от един човек на име Алън Бестър, казва се „Звездите са моята цел“, и в него този Бестър използва думата „разходка“ за телепортация. Само дето в неговата книга, човек може да се разходи само като си помисли за това, а на практика това е невъзможно.\nСлужителите закрепиха една маска към накрайника на маркуча и я подадоха на една възрастна дама в другия край на залата. Тя я пое, вдиша веднъж, и падна тиха и отпусната на кушетката си. Полата й се бе вдигнала леко и откриваше едно отпуснато бедро, нашарено като карта от разширени вени. Един от служителите внимателно й я оправи, докато другият измъкна използваната маска и постави нова. Това бе един процес, който напомняше на Марк за пластмасовите чаши в мотелите. Молеше се на Бога Пати малко да се отпусне, беше виждал деца, които трябваше да бъдат държани здраво и които пищяха, когато доближаваха маската до лицето им. Сигурно това не беше ненормална реакция от страна на дете, но беше много неприятно за гледане и той се надяваше да не се случи същото с Пати. По отношение на Рик бе малко по-спокоен.\n— Предполагам, може да се каже, че „Разходката“ се появи в последния възможен момент — продължи той. Говореше на Рики, но се протегна и хвана ръката на дъщеря си. Пръстите й веднага се вкопчиха в неговите с паническа напрегнатост. Дланта й беше хладна и леко запотена. — Запасите от нефт в света се изчерпвали, а това, което останало, принадлежало на пустинните народи от Близкия изток, които решили да го използват като политическо оръжие. Те сформирали нефтен картел, наречен ОПЕК…\n— Какво е картел, татко? — попита Пати.\n— Ами, монопол — каза Марк.\n— Като клуб, мила — каза Мерилиз. — И можеш да членуваш в този клуб, само ако имаш много нефт.\n— Нямам време да ти обяснявам цялата каша — каза Марк. — Ще изучаваш част от нея в училище, но е било пълна каша — да оставим нещата дотук. Ако човек е имал кола, можел е да я кара само два дни в седмицата и бензинът струвал петнадесет долара за галон на старите пари…\n— Боже — каза Рики — сега струва само около четири цента за галон, нали, татко?\n— Затова отиваме там, за където сме тръгнали, Рик. На Марс има достатъчно нефт поне за осем хиляди години и достатъчно на Венера за още двадесет хиляди… но нефтът дори не е така важен както преди. Сега се нуждаем най-много от…\n— Вода — извика Пати и бизнесменът вдигна глава от документите, които разглеждаше и й се усмихна за миг.\n— Точно така — каза Марк. — Защото през годините между 1960 и 2030, сме отровили повечето от нашата. Първото пренасяне на вода от марсианските ледени шапки се е наричало…\n— Операция Сламка — това беше Рики.\n— Да. 2045 или там някъде. Но много преди това „разходката“ се е използвала за намиране на източници на чиста вода тук на земята. И сега водата е основният експорт от Марс… нефтът е определено страничен продукт. Но на времето е бил важен.\n— Работата е в това, че тези неща винаги са били там, но ние успяхме да се сдобием с тях благодарение на „разходката“. Когато Карун изобрети този процес, светът навлизал в нов ледников период. Предната зима, повече от десет хиляди души умрели от студ в Съединените щати, защото не е имало достатъчно енергия за отопление.\n— Ле-ле — каза Пати делово.\nМарк погледна надясно и видя как служителите разговарят с един свитичък човечец и го убеждават. Накрая той пое маската и сякаш падна мъртъв на кушетката секунди по-късно. За първи път му е, помисли си Марк. Винаги си личи.\n— За Карун всичко започнало с молив… няколко ключа… ръчен часовник… и няколко мишки. Мишките му показали, че съществува проблем…\nВиктор Карун се върна в лабораторията си трескаво възбуден. Мислеше си, че вече знае как са се чувствали Морз, и Александър Грейъм Бел, и Едисън… но това беше по-голямо от всички тях взети заедно, и той за малко щеше да блъсне микробуса на два пъти по обратния път от магазина за домашни животни на Ню Плац, където бе похарчил последните си двадесет долара за бели мишки. Последното нещо, което му беше останало на този свят, бяха деветдесет и трите цента в предния му десен джоб и осемнадесет долара на книжка… но той не се сети за това. А ако беше се сетил, това определено нямаше да го обезпокои.\nЛабораторията се намираше в един преустроен хамбар в края на дългия една миля черен път, отклоняващ се от шосе № 26. Точно когато завиваше от шосето по черния път, за малко щеше да се блъсне за втори път с пикапа. Резервоарът на колата беше почти празен и нямаше да има бензин следващите десет дни или две седмици, но и това не го тревожеше. Съзнанието му бе попаднало във водовъртежа на някакъв унес.\nТова, което се беше случило, не беше съвсем неочаквано. Една от причините, поради която правителството го бе финансирало с жалката сума от двадесет хиляди годишно, беше, че винаги бе имало една неосъществена възможност в областта на предаването на частиците.\nНо да стане ей така… изведнъж… без предупреждение… с толкова малко електричество, колкото е нужна за един цветен телевизор… Боже! Господи!\nТой спря микробуса със страхотно изскърцване на спирачките, грабна кутията от мръсната седалка до себе си, (на кутията имаше нарисувани кучета, и котки, и хамстери, и златни рибки с надпис: Аз идвам от магазина за домашни животни на Стакпоул ) и се затича към двойните врати. От вътрешността на кутията се чуваше бутането и суркането на опитните му животни.\nТой се опита да бутне голямата врата и когато тя не помръдна, се сети, че я заключи. Карун изпсува високо и започна да тършува за ключовете си. Правителството изискваше лабораторията да се заключва през цялото време — това бе едно от нещата, които вървяха заедно с парите, — но Карун все забравяше.\nТой извади ключовете, за миг се взря в тях като омагьосан, като продължаваше да прокарва палеца си по зъбците на ключа на пикапа. Пак си помисли: Боже! Господи! После започна да тършува из връзката за ключа, който отваряше вратата на хамбара.\nКакто първият телефон е бил използван по невнимание — когато Бел извикал по него: „Уотсън, ела тук!“, когато изсипал някаква киселина върху документацията и върху себе си — така и първата телепортация е била извършена по случайност. Виктор Карун телепортирал първите два пръста на лявата си ръка на петдесет метра, до другата страна на хамбара.\nКарун бил инсталирал два терминала в противоположните краища на хамбара. От неговата страна имало едно обикновено йонно оръдие, което може да се купи от всеки склад за по-малко от петстотин долара. От другата страна, точно зад далечния терминал — и двата терминала били квадратни, с размерите на книга — била газовата камера. Между тях се намирало нещо като плътна завеса за баня, само дето завесите за баня не се правят от олово. Идеята била да се изстрелят йоните от Терминал 1, след това да се заобиколи и да се наблюдава как преминават през газовата камера, която била точно от другата страна на Терминал 2 с оловния щит помежду, за да се докаже, че те наистина са били предадени. Само дето през последните две години процесът задействал само два пъти и Карун нямал никаква представа защо.\nДокато поставял йонното оръдие на мястото му, пръстите му се плъзнали през терминала — обикновено това не създавало проблеми, но тази сутрин бедрото му закачило щифта на копчето, което включвало устройството и се намирало наляво от терминала. Той не усетил какво става — машината издавала едва чут звук — докато не усетил гъделичкане в пръстите.\n„Не приличаше на електрически удар“ — писал Карун в единствената си статия по въпроса, преди правителството да затвори лабораторията му. Статията му била публикувана не другаде а в списанието „Популярна механика“. Той им я продал за седемстотин и петдесет долара, като последен опит да запази „Разходката“ като частно начинание. — „Нямаше го онова неприятно щипене, което човек усеща, когато хване изнищен шнур на лампа, например. Повече приличаше на усещането, което човек получава, когато си сложи ръката върху някоя машина, която работи силно. Вибрирането е толкова бързо и леко, че е буквално гъделичкане.\nТогава погледнах към терминала и видях, че показалецът ми е изчезнал под диагонален наклон през средното кокалче, а средният ми пръст — малко над него. Освен тях бе изчезнала и нокътната част на безименния ми пръст.“\nКарун инстинктивно си дръпнал ръката и извикал. Той толкова много очаквал да види кръв, както писал по-късно, че за миг-два халюцинирал, че вижда кръв. Лакътят му ударил йонното оръдие и го съборил от масата.\nСтоял там с пръсти в устата, искал да се увери, че те продължават да са там, че са цели. През съзнанието му преминала мисълта, че е работил прекалено много и се преуморил. И тогава преминала и друга мисъл: че последните модификации може да са… да са предизвикали нещо.\nТой не си пъхнал пръстите обратно вътре, всъщност, Карун направил „разходка“ само още веднъж в целия си живот.\nОтначало нищо не предприел. Направил дълга, безцелна разходка из хамбара, размахвал ръце във въздуха и си мислел дали да се обади на Карсън в Ню Джърси или може би на Бъфингтън в Шарлът. Карсън сигурно не би приел телефонен разговор за негова сметка, стиснато копеле е той, но Бъфингтън вероятно ще приеме. Тогава му дошла на ум една идея и той изтичал до Терминал 2, мислейки, че пръстите му са прекосили хамбара и там може да има някаква следа от тях.\nРазбира се нямало. Терминал 2 си стоял върху три щайги от портокали и не приличал на нищо друго, освен на гилотина-играчка без ножа. От едната страна на стоманената рамка имало щепсел, от който излизала корда и се връщала обратно в трансмисионния терминал, който не бил нищо повече от трансформатор на частици, свързан с компютър.\nТова му напомнило, че…\nКарун погледнал часовника си и видял, че е единадесет и четвърт. В неговия договор с правителството се включвали малкото пари, които му давали плюс компютърно време, което било безкрайно ценно. Компютърната му връзка щяла да трае до три часа този следобед и после „чао“ до понеделник. Трябвало да се раздвижи, да направи нещо.\n„Пак погледнах към купчината щайги — пише Карун в «Популярна механика» — и после погледнах към остатъците от пръстите си. Несъмнено доказателството съществуваше. Тогава си помислих, че то нямаше да убеди никого, освен мен. Но в началото човек трябва да убеди себе си.“\n— Какво е било то, татко? — попита Рики.\n— Да — добави Пати. — Какво?\nМарк леко се усмихна. Бяха се увлекли вече, дори Мерилин. Почти бяха забравили къде се намират. С крайчето на окото си наблюдаваше как служителите шепнешком търкалят количката сред желаещите да се отправят на „Разходка“ и ги приспиват. Той бе установил, че при цивилното население процесът бе много по-бавен, отколкото при военните. Цивилните ставаха нервни и искаха да разговарят за това. Маркучът и маските твърде много напомняха за операционна зала в болница, където хирургът със своите скалпели се криеше някъде зад анестезиолога, с неговите газове в сребристи бутилки. Понякога имаше паника, истерия. А винаги имаше по няколко души, които просто загубваха самообладание. Марк бе наблюдавал два такива случая, докато говореше на децата: двама мъже, които просто се бяха надигнали от кушетките си и пресякоха залата, за да стигнат до входа, без фанфари, откопчаха документите, които бяха закачени за реверите им, подадоха ги на служителите и излязоха, без да се обръщат. Служителите бяха инструктирани да не спорят с никого, който иска да си тръгне, винаги имаше лист на чакащите, понякога четиридесет-петдесет души, които се надяваха въпреки всичко. Когато тези, които не можеха да го понесат напуснеха, на тяхно място веднага идваха чакащите, с документи забодени за ризите.\n— Карун намерил две чепчета в показалеца си — каза той на децата. — Извадил ги и ги сложил настрана. Едното се изгубило, а другото може да се види в пристройката но Смитсониън във Вашингтон. Намира се в херметически затворена стъклена кутия недалече от лунните скали, донесени от първите пътешественици в космоса, които ходили на луната…\n— Нашата луна ли, татко, или някоя от луните на Марс? — попита Рики.\n— Нашата — каза Марк и леко се усмихна. — Само една ракета с човек на борда е кацала на Марс, Рики, и това е била френска експедиция някъде около 2030. Във всеки случай това е причината, поради която в Смитсониън може да се намери обикновено старо чепче от портокалова щайга. Защото това е първият телепортиран предмет през пространството.\n— Какво станало тогава?\n— Ами, според историята, която се разказва, Карун изтичал…\nКарун изтича обратно до Терминал 1, спря за миг с тупкащо сърце, едва си поемаше дъх. Трябва да се успокоя, каза си той. Трябва да обмисля всичко много добре. Няма да мога да използвам максимално времето си, ако ходя като сащисан.\nСъвсем умишлено не обърна внимание на онази част от съзнанието си, която крещеше да бърза и да направи нещо, извади нокторезачката от джоба си и с върха на пилата извади треските от показалеца си. Сложи ги върху бялата опаковка на шоколадчето, което бе изял, докато бърникаше трансформера и се опитваше да разшири неговата аферентна способност (явно бе успял далеч отвъд най-смелите си планове). Едната тресчица се изтърколи от хартийката и се изгуби, а другата стигна до музея Смитсониън, заключиха я в стъклена витрина, оградиха я с дебели плюшени въжета и я наблюдаваха през цялото време с телевизионна камера.\nСлед като измъкна тресчицата, Карун се почувства малко по-спокоен. Молив. Един молив ще да свърши работа. Той взе един от полицата и внимателно го сложи в Терминал 1. Моливът изчезна гладко, сантиметър по сантиметър, като нещо при оптическа илюзия или трик на добър фокусник. От едната страна на молива пишеше: Еберхард Фабер № 2 , с черни букви на жълтобоядисаното дърво. Когато мушна молива така, че всичко с изключение на Еберх изчезна, Карун заобиколи от другата страна на Терминал 1. Погледна вътре.\nВидя молива като отсечен, сякаш гладко срязан с нож. Попипа с пръсти мястото, където трябваше да се намира останалата част от молива, и естествено там нямаше нищо. Изтича до другия край на хамбара, където бе Терминал 2 и там видя липсващата част на молива, върху най-горната щайга. Сърцето му заби толкова силно, че разлюля целия му гръден кош. Той хвана подострената част на молива и го изтегли.\nВдигна го, огледа го. Сграбчи го и написа: РАБОТИ! на една дъска на хамбара. Написа го с такава сила, че графитът се счупи на последната буква. Карун започна да се смее с всичка сила в празния хамбар. Толкова силно се засмя, че стресна спящите лястовички и те се разлетяха сред високите греди.\n— Работи! — изкрещя той и се върна бегом до Терминал 1, махаше ръце, стиснал здраво молива. — Работи! Работи! Чуваш ли ме, Карсън, пич такъв? Работи И АЗ ГО НАПРАВИХ!\n— Марк, внимавай какво говориш на децата — укори го Мерилиз.\nМарк вдигна рамене.\n— Предполага се, че това е казал.\n— Добре де, но не можеш ли да го редактираш малко?\n— Татко? — попита Пати. — Този молив и той ли е в музея?\n— А мечките в гората ли си вършат оная работа? — каза Марк и се плесна с ръка по устата. И двете деца се закискаха — но пронизителните нотки бяха изчезнали от гласа на Пати, констатира Марк със задоволство — а след като се опита да остане сериозна цяла секунда, Мерилиз също се закиска.\nСлед това минаха ключовете, Карун просто ги хвърли в Терминала. Мисленето му пак започна да се връща в старото си русло и реши, че първото нещо, което трябва да се установи, е дали процесът прехвърля нещата от другата страна точно такива, каквито са били, или пътуването ги променя по някакъв начин.\nТой видя как ключовете преминават и изчезват, и в същия момент ги чу как издрънчават от другата страна върху щайгата. Изтича до другия край, този път малко по-спокойно, като по пътя спря, за да дръпне встрани оловната завеса. Сега вече не му беше нужна нито тя, нито йонното оръдие. И слава богу, защото бе така строшено, че не можеше да се оправи.\nТой грабна ключовете, отиде до катинара, който Правителството го бе принудило да сложи и опита ключа. Завъртя се без проблем. После опита ключа в ключалката. Той също се завъртя. По същия начин опита ключовете, които заключваха чекмеджетата на бюрото му, както и ключа за пикапа.\nКарун прибра ключовете в джоба си и си свали ръчния часовник. Беше Сейко — кварц LC с вграден калкулатор под дигиталния циферблат — двадесет и четири мънички копчета, които му позволяваха да извършва всякакви изчисления, от събиране до намиране на корен квадратен. Деликатна машинарийка — а към нея и хронометър. Карун го сложи в Терминал 1 и го бутна напред с молива.\nИзтича до другата страна и го грабна. Когато го сложи в Терминала, той бе показвал 11:31:07. Сега показваше 11:31:49. Много добре. Само дето щеше да е добре да има един асистент в другия край, който да установи дали е имало някаква промяна във времето. Е, няма значение. Скоро правителството ще го затрупа с асистенти.\nОпита калкулатора. Две и две продължаваха да дават четири, осем делено на четири продължаваше да е две. Корен квадратен от единадесет продължаваше да е 3.3166247… и така нататък.\nТогава реши, че е време за мишките.\n— Какво станало с мишките, татко? — попита Рики.\nМарк се поколеба. Тук трябваше да внимава, ако не искаше да изплаши децата си (да не говорим за жена си) и да ги хвърли в истерия минути преди първата им „разходка“. Най-важното нещо бе да ги остави с чувството, че сега всичко е наред, че проблемът е разрешен.\n— Както казах, възникнал един малък проблем…\nДа. Ужас, лудост и смърт. Какво ще кажете, малък проблем, нали деца?\nКарун остави кутията с надпис ИДВАМ ОТ МАГАЗИНА ЗА ДОМАШНИ ЖИВОТНИ НА СТАКПОУЛ на полицата и погледна часовника си. Дявол да ме вземе, хванал съм го обратно. Обърна го както трябва и видя, че е два без четвърт. Беше му останало само час и петнадесет минути компютърно време. Как само лети времето в приятни занимания, закиска се той.\nТой отвори кутията, бръкна в нея и измъкна една писукаща малка мишка за опашката. Сложи я пред Терминал 1 и каза: „Хайде, мишле“. Мишката бързо скочи от щайгата за портокали и се затича по пода.\nПсувайки, Карун скочи след нея и за малко щеше да я хване в ръка, преди тя да се промъкне в цепнатината между две дъски и да изчезне.\n„МАЙНАТА ТИ!“ извика Карун и изтича обратно до кутията с мишки. Стигна тъкмо на време, за да върне две потенциални бегълки обратно в кутията. Взе втора мишка, хвана тази през корема (по професия беше физик и не познаваше добре белите мишки) и пак затвори капака на кутията.\nТази мишка той завъртя и залюля, за да я замае. Тя се вкопчи с лапички в дланта на Карун, но безрезултатно, тя се претърколи през Терминал 1. Карун чу веднага как тя се приземи върху портокаловите касетки в другия край на хамбара.\nТози път той спринтира, защото си спомни как му бе избягала първата мишка. Опасенията му бяха напразни. Бялата мишка просто клечеше на щайгата, с празен поглед, слабините й едва се надигаха. Карун забави ход и я приближи съвсем внимателно — не беше от хората, които са свикнали да се занимават с мишки, но не беше нужно човек да е ветеран в работата с мишките, за да види, че нещо никак не е в ред.\n(„Мишката не се чувствала много добре след преминаването си“, каза Марк на децата си с широка усмивка, за която само жена му усети, че е съвсем фалшива.)\nКарун докосна мишката. Имаше чувството, че докосва някаква инертна маса — нещо натъпкано с талаш или слама, може би — само дето при дишането й се надигаха слабините. Мишката въобще не погледна към Карун, гледаше вторачено напред. Той бе пуснал едно въртящо се, пъргаво, жизнено животно, а сега тук имаше нещо, което приличаше на восъчната фигура на мишка.\nТогава Карун щракна с пръсти пред малките розови очички на мишката. Тя премигна… и падна мъртва на една страна.\n— Така че Карун решил да опита с друга мишка — каза Марк.\n— Какво станало с първата мишка? — попита Рики. Марк пак си извади широката усмивка:\n— Пенсионирали я с почести.\nКарун намери една хартиена кесия и сложи мишката в нея. Тази вечер щеше да я занесе на Москони, ветеринарят. Москони можеше да направи дисекция и да му каже, дали органите й са по местата си. Правителството сигурно щеше да се противопостави да се замесва цивилен гражданин в един проект, който би бил класифициран като тройно свръх секретен. Такъв е животът, както казала котката на котенцата, когато се оплакали, че млякото не е достатъчно топло. Карун бе решил, че Великият баща от Бялата къща във Вашингтон ще научи за това, колкото е възможно по-късно. За нещастната помощ, която Великият баща от Бялата къща му бе оказал, той можеше да почака. Такъв е животът. Тогава си спомни, че Москони живее ужасно далече, а в микробуса няма достатъчно бензин, дори да стигне до центъра на града… да не говорим за обратния път.\nНо беше 2:03 — беше му останало по-малко от час компютърно време. После щеше да мисли за проклетата дисекция.\nКарун направи една временна пързалка към Терминал 1 (всъщност това бе първият Улей за разходка, каза Марк на децата и Пати реши че идеята за Улей за разходка на мишки е много сладка и смешна) и пусна нова бяла мишка по нея. Той затворил от едната страна с голяма книга и след няколко секунди безцелно топуркане и душене, мишката премина през терминала и изчезна.\nКарун притича през хамбара. Мишката бе мъртвопристигнала.\nНямаше кръв, нямаше подувания по тялото, които да показват, че е имало такава голяма промяна в налягането, която да предизвика вътрешни разкъсвания. Карун предположи, че може би кислородният глад…\nТой поклати нетърпеливо глава. На бялата мишка й бяха нужни само наносекунди да премине от другата страна. Неговият собствен часовник потвърждаваше, че времето бе останало константа в процеса, или поне много близо до константа.\nИ втората мишка отиде при първата в кесията. Карун извади трета (четвърта, ако броите първата късметлийка, която успя да избяга през цепнатината) и се почуди какво ли ще му свърши първо, компютърното време или запасът от мишки.\nТой хвана тази мишка здраво в ръка и насила набута задните й лапички през терминала. Видя как задните лапички се появиха в отсрещния край на хамбара… само задните крачка. Лишените от тяло крачета ритаха безпомощно по грубите дъски на щайгите.\nКарун изтегли мишката обратно. Сега нямаше отклонения, тя само го ухапа по кожата между палеца и показалеца така силно, че протече кръв. Карун бързо пусна мишката обратно в кутията с надпис „ИДВАМ ОТ МАГАЗИНА ЗА ДОМАШНИ ЖИВОТНИ СТАКПОУЛ“ и извади малкото шишенце пероксид от аптечката в лабораторията, за да дезинфекцира ухапаното място.\nСложи на мястото анкерпласт, после се разтършува, докато намери чифт работни ръкавици. Усещаше, че времето изтича. Вече беше 2:11.\nТой извади друга мишка и я пъхна със задната част напред през терминала. Изтича до Терминал 2. Тази мишка живя почти две минути, дори направи няколко крачки. Тръгна да прекосява щайгата за портокали, залитна и падна на една страна, изправи се с мъка на крака, после остана приклекнала. Карун щракна с пръсти пред главата й и тя отстъпи може би на четири стъпки, преди да падне отново. Започна да диша по-бавно… по-бавно… спря. Тя бе мъртва.\nКарун усети студена тръпка.\nТой се върна, извади нова мишка, и я пъхна наполовина, този път с главата напред. Видя как се появи в другия край — отначало главата… после шията и предната половина на тялото. Внимателно, Карун отпусна мишката в ръката си, готов да я стисне отново, ако започне много да мърда. Това не стана. Мишката просто си стоеше там, половината в единия край на хамбара, другата половина — в другия.\nКарун изтича до Терминал 2.\nМишката беше жива, но очите й бяха розови и безизразни. Мустаците й не помръдваха. Като отиде от другата страна на терминала, Карун видя изумителна гледка. Той бе видял молива в разрез, сега видя мишката. Той видя прешлените на малкия й гръбначен стълб, как свършват рязко с бели кръгчета, видя как кръвта й се движи по кръвоносните съдове, видя тъканите, които пулсират с прилива на живот по тесните каналчета. И нищо друго да не излезе, от това ще стане поне чудесно средство за диагностика, помисли си той (а по-късно го написа в статията си в „Популярна Механика“).\nПосле той забеляза, че движението на тъканите бе престанало. Мишката бе умряла.\nКарун изтегли мишката за муцуната, беше му неприятно да я докосва и я пусна в книжната кесия при другите. Стига толкова бели мишки, реши той. Мишките умират. Умират, ако ги пуснеш целите, умират ако ги пуснеш наполовина с главата напред. Сложи ги наполовина със задницата напред и те си остават жизнени.\nВходяща сетивна информация, помисли си той, почти напосоки. Когато преминават те виждат нещо… чуват нещо… докосват се до нещо… Господи, може би дори помирисват нещо… което буквално ги убива. Какво? Той нямаше представа, но бе решен да разбере. Карун имаше още почти четиридесет минути, преди да изключат компютъра му от системата. Той разви термометъра от стената до кухненската врата, върна се и го постави между терминалите. Преди да го постави термометърът показваше 28 С, когато го извади пак показваше 28 С. Той разтършува празната стая, където държеше няколко играчки, с които да забавлява внучетата си и намери между тях пакетче балони. Наду един от тях, завърза го и го пъхна през терминала. Той премина цял и невредим — така частично отговори на въпроса му относно внезапната промяна на налягането, която би могла да бъде предизвикана по някакъв начин от това, което той вече бе започнал да нарича процеса на „разходка“.\nПет минути преди да го изключат от системата, той се втурна в къщата си, грабна аквариума с рибките (вътре Пърси и Патрик размахваха опашки и се плъзгаха нервно насам-натам) и се затича обратно с него. Пъхна аквариума през Терминал 1.\nБързо отиде до Терминал 2, където аквариумът си стоеше върху щайгата. Патрик беше с корема нагоре, Пърси плуваше бавно на дъното, като замаян. След миг и той обърна корема нагоре. Карун тъкмо посягаше към аквариума, когато Пърси леко трепна с опашка и продължи да плува вяло. Той бавно се отърси от ефекта от пътуването и докато Карун се върне от ветеринарната клиника на Москони същата вечер в девет, Пърси си беше жизнерадостен като преди.\nПатрик беше мъртъв.\nКарун даде на Пърси двойна порция храна за рибки, а Патрик погреба с почести, като герой, в градината.\nСлед като компютърът го беше отрязал за деня, Карун реши да иде на автостоп до къщата на Москони. Съответно той застана на шосе 26 в четири без петнадесет същия ден, облечен в джинси и спортно сако на ярки райета, с насочен палец и книжна кесия в другата ръка.\nНакрая някакво момче с един мъничък „Шевет“, като консервна кутия, спря и Карун се качи.\n— Какво носиш в кесията, чиче?\n— Умрели мишки — каза Карун. Добре, че спря една друга кола. Когато фермерът, който я караше попита за кесията, Карун му каза, че в нея има сандвичи.\nМоскони веднага направи дисекция на една от мишките, като обеща да направи дисекция на останалите по-късно и да се обади на Карун по телефона, за да му каже резултата. Първоначалният резултат не беше много окуражаващ. Доколкото Москони можеше да определи, разрязаната мишка си беше съвсем здрава, само дето беше умряла.\n— Виктор Карун бил ексцентрик, но не бил глупак — каза Марк. Служителите се приближаваха и той разбра, че ще трябва да побърза… или да довърши историята в залата за събуждане в Уайтхол. — Докато пътувал на автостоп същата вечер — а голяма част от пътя той минал пеша, поне така се разказва, той осъзнал, че с един замах е решил поне една трета от енергийната криза. Всички стоки, които дотогава трябваше да пътуват с влак, с камион, с кораб или самолет, всички можеха да бъдат транспортирани с „разходката“. Човек можеше да напише писмо до приятеля си в Лондон, или Рим, или Сенегал и той можеше да го получи още на следващия ден — без да се изгори грам бензин. Сега го приемаме за даденост, но за Карун това е било голямо нещо, вярвайте. Както и за всички останали.\n— Но какво станало с мишките, татко?\n— И Карун все това се питал — каза Марк, — защото разбирал, че ако хората искат също да се възползват от „разходката“, това би било разрешение на почти цялата енергийна криза. И така бихме могли да покорим космоса. В своята статия в „Популярна механика“ той казва, че дори звездите биха могли най-накрая да са наши. И той използва метафората за това, как може да се пресече плитък поток, без човек да си намокри краката. Просто се взема голям камък и се хвърля в потока, после се взема още един камък, стъпва се на първия и той също се хвърля в потока. После се взема трети камък, стъпва се на втория и се хвърля третия в потока и така, докато се направи пътека от камъни… а в нашия случай през слънчевата система, или дори галактиката.\n— Това въобще не го разбирам — каза Пати.\n— Защото си патка — каза Рики самодоволно.\n— Не съм! Татко, Рики каза…\n— Деца, престанете — каза Мерилиз внимателно.\n— Карун до голяма степен предсказал това, което се случи — каза Марк. — Безпилотни космически кораби, програмирани да се приземяват отначало на луната, после на Марс, после на Венера, после на външните луни на Юпитер… космически кораби, програмирани да правят само едно нещо, след като се приземят…\n— Да инсталират станция на „разходката“ за телепортиране на астронавти — каза Рики.\n— Сега има научноизследователски постове из цялата слънчева система, и може би някой ден, дълго след като сме си отишли от този свят, за нас ще има и друга планета. Има космически кораби на проекта „разходка“ на път към четири звездни системи, които имат свои слънчеви системи… но ще мине много, много време, преди да стигнат до там.\n— Искам да зная какво е станало с мишките — каза Пати нетърпеливо.\n— Е, накрая правителството се намесило, — каза Марк. — Карун ги държал настрана колкото може по-дълго, но накрая те подушили какво става и му стъпили на врата. Направили Карун почетен шеф на проекта и той останал на този пост до смъртта си, без обаче да се занимава с изследвания.\n— Еее, горкият човек! — каза Рики.\n— Но е станал герой — каза Патриша. — Сега го има във всички учебници по история, също като президента Линкълн и президента Харт.\n„Сигурен съм, че това е голямо утешение за него… където и да се намира той сега“, помисли си Марк и пак продължи, като внимателно замазваше неприятните места.\nПравителството, притиснато до стената от разрастващата се енергийна криза, наистина здраво му стъпи на врата. Те искаха „разходката“ да започне да носи приходи, колкото може по-скоро, например — вчера. Изправено пред икономически хаос и все по-вероятната картина на анархия и глад през 90-те, то едва бе спряно в последния момент да не направи официално съобщение за „разходката“, преди да са завършени задълбочените спектрографски анализи на транспортирани с „разходката“ предмети. Когато анализите бяха готови — и не показаха изменения в структурата на транспортираните предмети — съществуването на „разходката“ бе обявено със страхотен шум. Демонстрирайки за първи път интелигентност (в края на краищата, нуждата е майка на изобретателността) Американското правителство постави Йънг и Рубикъм начело на проекта. Оттам започна да се изгражда митът около Виктор Карун, застаряващ, странен мъж, който си вземаше душ може би два пъти в седмицата и си сменяше дрехите само когато се сетеше за това. Йънг и Рубикъм и агенциите, които ги последваха, превърнаха Карун в комбинация от Томас Едисън, Ели Утни, Пекъс Бил и Флеш Гордън. Цялата работа имаше и хумористична страна, малко черен хумор, наистина, (но Марк Оутс не каза нищо от това на семейството си), а именно, че по онова време Виктор Карун може вече да е бил мъртъв или луд, казват, че изкуството имитира живота, а Виктор Карун сигурно е бил запознат с книгата на Робърт Хайнлайн, за двойниците, които дублират важните фигури на обществени места.\nВиктор Карун бе проблем. Непрекъснато напомнящ за себе си проблем, който не искаше сам да изчезне. Той бе някаква останка от шестдесетте години, с техните екологични протести, много плямпаше и си влачеше мудно краката — нещо, което са могли да си позволят през шестдесетте, когато все още е имало достатъчно енергия за това. От друга страна вече бяха настъпили „гадните осемдесет години“, с черни облаци от изгорели въглища, покриващи небето и голяма част от Калифорнийския бряг, обезлюден може би за шестдесет години напред от „отклонил“ се ядрен облак.\nВиктор Карун остана проблем някъде докъм 1991 — и тогава стана мек като памук, усмихнат, кротък, тих, бащински, една фигура, която махаше от подиуми и от филми. През 1993, три години преди официално да умре, той мина на парада на розите, качен във водещата кола. Озадачаващо. И малко зловещо.\nРезултатите от обявяването на „Разходката“ — телепортация в действие, на 19 октомври 1988 година, бяха всеобщ възторг и дълбоки икономически промени. На световния валутен пазар западналият американски долар рязко подскочи до неподозирани висоти. Хората, които бяха закупили злато по осемстотин и шест долара унцията, изведнъж откриха, че шестнадесет унции злато ще им донесат не повече от хиляда и двеста долара. В годината между официалното обявяване на „разходката“ и създаването на първите станции за телепортиране по този метод в Ню Йорк и Лос Анжелис, стоковата борса се качи с повече от хиляда пункта. Цената на нефта падна само с петдесет цента за варел, но до 1994, когато станциите за телепортиране бяха пръснати в седемдесет централни града из целите Съединени щати, ОПЕК бе престанал да съществува като организация, цената на нефта започна главоломно да пада. До 1998, когато вече имаше разкрити станции в по-голямата част от градовете на Свободния свят и телепортирането на стоки между Токио и Париж, Париж и Лондон, Лондон и Ню Йорк, Ню Йорк и Берлин, бе станало рутинна операция, цената на нефта падна до четиринадесет долара за варел. До 2006, когато хората най-накрая започнаха да ползват „разходката“, стоковата борса се бе стабилизирала на пет хиляди пункта над нивото от 1987 година, нефтът се продаваше шест долара за варел и нефтените компании започнаха да променят имената си. „Тексако“ стана „Тексако Нефт/Вода“, а „Мобил“ стана „Мобил Водород–2-Кис.“\nДо 2045 водните сондажи станаха големият удар, а нефтът стана пак това, което е бил през 1906 — просто играчка.\n— А мишките, татко? — попита Пати нетърпеливо. — Какво станало с мишките?\nМарк реши, че може би вече е време да привлече вниманието на децата си към служителите, които сега предлагаха упойващия газ само на три пътеки от тях. Рики само кимна, а Пати доби истински тревожен вид, когато една дама с модерно избръсната и изрисувана глава вдъхна от гумената маска и изгуби съзнание.\n— Човек не може да пътува с „разходката“, ако е буден, нали, татко?\nМарк кимна и се усмихна насърчаващо към Патриша.\n— Карун го разбрал, още преди правителството да се намеси в тази работа.\n— Как се намесило правителството, Марк? — попита Мерилиз.\n— Компютърното време — каза той. — Базата данни. Това е било единственото нещо, което Карун не е могъл да изпроси, да вземе на заем или да открадне. Компютърът бил натоварен със самото предаване на частиците — милиарди късчета информация. И това продължава да е така — благодарение именно на компютъра, не излизаме с глава някъде в средата на стомаха.\n— Не се плаши — каза той. — Досега не е имало такива грешки, Мея. Никога.\n— Все някога има първи път — промърмори тя.\nМарк кимна към Рики.\n— Как е разбрал? — попита той своя син. — Как е разбрал Карун, че човек трябва да е в спящо състояние, Рик?\n— Когато сложил мишките със задницата напред — каза Рик бавно, — те били добре. Поне докато не ги пъхнел целите. Те не били в ред само, когато ги пускал с главата напред. Нали така?\n— Точно така — каза Марк. Служителите се приближаваха, бутаха мълчаливата количка на забвението. В крайна сметка, нямаше да има време да завърши. Може би така щеше да е по-добре. — Не били нужни много експерименти, за да се разбере какво точно става. „Разходката“ задушила изцяло превозваческия бизнес, деца, но затова пък дала възможност на експериментаторите да се развихрят.\nДа. Мудното влачене на краката пак бе станало лукс и експериментите бяха продължили повече от двадесет години въпреки че първите тестове на Карун с упоени мишки, го убедили, че когато животните са в безсъзнание, те не изпитват последиците от това, което от тогава нататък бе известно като „ефект на разходката“.\nТе с Москони бяха упоили няколко мишки, пъхнаха ги през Терминал 1, посрещнаха ги от другата страна и зачакаха с нетърпение пациентите им да де събудят… или да умрат. Те се бяха разбудили и след кратък период на възстановяване, продължиха мишия си живот — без никакво неблагоприятно въздействие върху функциите им. Тези мишки бяха първите от няколко поколения, изследвани много задълбочено. Не се появиха дълготрайни изменения, не умираха по-рано, поколенията им не бяха с две глави или зелена козина или някакви други трайни последици.\n— Кога започнали с хора, татко? — попита Рик, въпреки че сигурно го беше учил вече в училище. — Разкажи тази част!\n— Искам да зная какво е станало с мишките! — пак повтори Пати.\nВъпреки, че служителите бяха стигнали да началото на тяхната редица, (те самите бяха в края й), Марк Оутс направи пауза и размисли.\nПървите хора, телепортирани с „разходката“, не бяха астронавти или летци-изпитатели, бяха затворници-доброволци, чиято психическа стабилност не бе изследвана кой знае колко задълбочено. Всъщност учените, които в момента се занимаваха с този проект (Карун не беше сред тях, той бе станал това, което обикновено се нарича „почетен ръководител“), смятаха, че колкото по-ненормални са те, толкова по-добре. Ако един чалнат може да премине през процеса и да излезе от него в добро състояние, или поне не по-лошо от това, в което е бил преди процеса, това значи, че процесът вероятно е безопасен за бизнесмените, политиците и манекенките по света.\nШест души доброволци бяха доведени в Провинс, Върмън (едно място, което от тогава доби световна известност), упоени с газ, и пуснати през Терминала един след друг.\nМарк разказа това на децата си, защото и шестимата дошли на себе си и се чувствали много добре и съвсем бодри, благодаря. Той не им каза за седмия доброволец. Този човек, който може да е бил реален или митическа фигура, или пък, (най-вероятно) комбинация от двете, дори си имаше име: Руди Фоджа. Смята се, че Фоджа е бил осъден на смърт във Флорида за убийството на четирима старци, по време на събиране с игра на бридж. Според апокрифното предание, обединените сили на Централното разузнавателно управление и ФеБеРе-то, дошли при Фоджа с едно единствено предложение, на което той е можел да отговори само с „да“ и „не“, да го приеме или да го отхвърли, без шанс то да бъде подновено. Предложението е било да бъде телепортиран в будно състояние. Излизаш от процеса здрав и ние ти връчваме заповед за помилване, подписана от губернатора Търгуд. Излизаш си свободен и ако щеш се записваш в някоя религиозна секта, ако щеш отиваш да изчистиш още някой друг старец, докато си играе бридж по жълти панталони и бели обувки. Ако излезеш мъртъв или полудял, такъв е животът. Както се предполага, че казала котката. Какво ще кажеш?\nФоджа, който добре разбирал, че в щата Флорида не се шегуват, когато става въпрос за смъртно наказание, и чийто адвокат му бил казал, че най-вероятно той ще е следващият, който ще яхне електрическия стол, казал добре.\nДоста голяма група учени присъствали на Големия ден през лятото на 2007, но ако историята за Фоджа беше вярна — а Марк вярваше, че е така — той се съмняваше, че някой от тях е проговорил. По-вероятно да е проговорил някой от охраната, която го придружила в самолета от Рейфърд до Монпелие, а после с бронирана камионетка до Провинс.\n— Ако мина през тази работа жив — бил казал Фоджа, — искам да изям едно печено пиле, преди да духна оттук. — Тогава той прекрачил през Терминал 1 и веднага излязъл от Терминал 2.\nИзлязъл жив, но не бил в състояние да си изяде пилето. В пространството той преминал разстоянието от две мили за 0.000000000067 от секундата (засечено от компютър) и за това време косата на Фаджа станала снежно бяла. Физически лицето му не се променило — не се набръчкало, не се съсухрило или провиснало — но създавало впечатление за невероятна състареност. Фоджа се затътрил през терминала, очите му били изскочили и пусти, устата му се присвивала, протягал ръцете си напред. Започнал да пелтечи нещо. Учените, които били събрани около него, се отдръпнали назад и не, Марк не вярваше някой от тях да е проговорил, в края на краищата те са знаели за плъховете и за морските свинчета, и за хамстерите, за всички животни с малко повече мозък от дъждовен червей. Сигурно са се чувствали като немските учени, дето се опитвали по изкуствен път да накарат еврейските жени да забременеят със сперма от немски овчари.\n— Какво се случи? — извика един от учените (казват, че бил извикал). Това бил единственият въпрос, на който Фоджа успял да отговори.\n— Там е вечността — казал той и паднал мъртъв, от нещо, което после се оказало масивен инфаркт.\nСъбраните учени били оставени с неговия труп, (за който се погрижили по-късно от ЦРУ и ФеБеРе-то) и с това странно и ужасно предсмъртно изявление: Там е вечността.\n— Татко, искам да знам какво станало с мишките — повтори Пати. Единствената причина, поради която тя успя да зададе пак въпроса си, бе, че мъжът със скъпия костюм и лъснатите обувки, бе започнал да създава някакви проблеми на служителите. Той не искаше да поеме упойващия газ и се опитваше да прикрие това с много приказки, съвсем по момчешки. Служителите се опитваха да си изпълняват задълженията, доколкото могат — усмихваха се, успокояваха го, убеждаваха го, — но това забави ритъма им.\nМарк въздъхна. Той бе отворил тази тема — само за да отвлече вниманието на децата си от предварителната „пътна треска“ — и сега трябваше да я затвори, колкото можеше по-близо до истината, без да ги разтревожи или разстрои.\nТой нямаше да им каже например за книгата на С. К. Самърс „Политика на «разходката».“ Тя съдържаше една глава, в която бяха събрани по-достоверните слухове за „разходката“. Там беше и историята на Руди Фоджа, оня с убийствата в бридж клуба и неизяденото пиле. Съдържаха се историите на тридесетина други (повече или по-малко, кой знае) доброволци, изкупителни жертви или луди, които пътували с „разходката“ в будно състояние през последните триста години. Повечето от тях пристигали мъртви. Останалите били неспасяемо луди. В някои случаи, моментът на появяването им на Терминал 2 просто ги шокирал до смърт. Разделът със слухове и апокрифи в книгата на Самърс съдържаше и други неприятни факти, като например, че „разходката“ на няколко пъти е била използвана като смъртоносно оръжие. В най-известния от тези случаи (и единствения документиран), който бе станал само преди тридесет години, един от изследователите на „разходката“ Лестър Майкълсън бе завързал жена си с капроновото въже на дъщеря им и я блъснал, докато пищяла през Терминал 1, в Силвър Сити, Невада. Но преди това изтрил от пулта всички възможни терминали, през които бедната госпожа Майкълсън е можела да се появи — всички, от съседния Рино до експерименталната станция на една от луните на Йов. Така че госпожа Майкълсън беше вечно на път някъде из озоновия слой. Адвокатът на Майкълсън, (след като било доказано, че Майкълсън е психически здрав и може да бъде изправен през съда (може би в тесните рамки на закона той беше психически здрав, но на практика Лестър Майкълсън си беше луд за връзване), опита нов вид защита: неговият клиент не би могъл да бъде съден за убийство, защото никой не би могъл да докаже окончателно, че госпожа Майкълсън е мъртва.\nТова създаде ужасяващия призрак на една жена, разпръсната, но все още жива, крещяща отчаяно… завинаги. Майкълсън бе осъден и екзекутиран.\nОсвен това, Самърс твърдеше, че „разходката“ била използвана от различни доморасли диктаторчета, за да се отърват от политическите си противници и дисиденти. Някои смятаха, че мафията имала свои собствени станции с терминали, свързани за централния компютър чрез техните хора в ЦРУ. Смяташе се, че мафията използвала нулевото състояние на пулта с терминалите, за да се отърве от тела, които, за разлика от нещастната госпожа Майкълсън, вече са били умъртвени. От тази гледна точка разходката се бе превърнала в яма или каменна кариера, в която се захвърлят телата на убитите.\nВсички тези данни бяха оформили заключенията на Самърс относно „разходката“ и това, естествено, пак доведе до въпроса на Пати за мишките.\n— Ами — каза Марк бавно, докато жена му му правеше знаци да внимава, — дори и сега никой не знае със сигурност, Пати. Но всички опити с животни — и мишки включително — са довели до заключението, че ако едно такова пътуване чисто физически се извършва незабавно, то психически — отнема много време.\n— Не разбирам — каза Пати навъсено. — Знаех си, че няма да разбера.\nНо Рики гледаше баща си замислено.\n— Те продължавали да мислят — каза той. — Опитните животни. И ние бихме продължили, ако оставахме в съзнание.\n— Да — каза Марк. — Сега вярваме, че е така.\nНещо се надигаше в погледа на Рики. Страх? Възбуда?\n— Това не е просто телепортиране, нали татко? Тук става въпрос и за някакво изкривяване на времето.\nТам е вечността, помисли си Марк.\n— До известна степен — каза той. — Но това е фраза от комиксите — звучи добре, но нищо не значи, Рик. Изглежда, всичко се върти около идеята за съзнанието и факта, че съзнанието не се разчленява, а се запазва цяло и неизменно. Освен това то запазва някаква особена представа за времето. Но ние не знаем как чистото съзнание измерва времето и дори дали това понятие има някакво значение за чистия разум. Не сме в състояние да обхванем какъв смисъл се влага в понятието „чист разум“.\nМарк замълча, разтревожен от погледа на сина си, който бе станал изведнъж остър и любопитен. Той разбира, а не разбира, помисли си Марк. Твоето съзнание е най-добрият ти приятел. То може да те забавлява, когато няма какво да четеш, когато няма какво да правиш. То може да се обърне срещу теб, ако не го захранваш прекалено дълго. Може да се обърне срещу теб, което означава да се обърне срещу себе си, да се осверепи, може би дори да се самоунищожи в един немислим акт на авто-канибализъм. Колко дълго бе там вътре измерено в години? 0.000000000067 от секундата за тялото да пропътува разстоянието, а колко дълго за неразчлененото съзнание? Сто години? Хиляда? Милион? Милиард? Колко дълго със собствените си мисли в едно безкрайно бяло поле? И тогава, след милиард вечности, сблъсък при връщането на светлината на формата и на тялото. Кой не би полудял?\n— Рики… — започна той, но служителите пристигнаха с количката си.\n— Готов ли сте? — попита един от тях. Марк кимна.\n— Татко, страх ме е — каза Пати с тънко гласче. — Ще боли ли?\n— Не, миличка, разбира се, че няма да боли — гласът му бе достатъчно спокоен, но сърцето му тупаше забързано — винаги така тупаше, въпреки че това беше нещо като двадесет и петата му „разходка“. — Аз ще съм пръв и ще видиш колко е лесно.\nСлужителят го погледна въпросително. Марк кимна и се усмихна. Маската се приближи към лицето му. Марк я взе в ръце и дълбоко вдъхна от мрака.\nПървото нещо, което видя, бе строгото черно Марсианско небе, което се виждаше под свода, обкръжаващ Уайтхед Сити. Тук бе нощ и звездите излъчваха огнен блясък, за който на земята не можеше да се мечтае.\nВторото нещо, което достигна до съзнанието му, бе някакво брожение в залата за възстановяване — бърборене, после викове, после пронизителен писък. О, мили боже, това беше Мерилиз! помисли си той и с мъка се надигна от кушетката, борейки се с вълните на замайването.\nПоследва още един писък и той видя служителите да се втурват към техните кушетки, червените им престилки се вееха около коленете. Мерилиз залитна към него, като сочеше нещо. Тя пак изпищя и се свлече на земята, бутвайки с безсилна ръка празната кушетка, която бавно се изтърколи по пътеката.\nНо Марк вече бе проследил посоката на сочещия й пръст. Той бе видял. Това, което бе в очите на Рик, не било страх, било е възбуда. Трябваше да се сети, защото познаваше Рики — Рики, който бе паднал от най-високия клон на дървото в задния им двор, когато бе само на седем и си бе счупил ръката (добре, че се бе отървал само с това). Рики, който се осмеляваше да се движи по-бързо и да стига по-далече със своя слайдборд от всяко друго дете в квартала. Първият, който дръзваше да направи нещо. Рики не знаеше що е страх.\nДо Рики, сестричката му блажено спеше. Онова, което някого беше синът му, се гърчеше на кушетката — дванадесетгодишно момче със снежнобяла коса и с невероятно състарени очи, роговицата им бе станала болезнено жълта. Това бе едно същество по-старо от времето, маскирано като момче, и въпреки това подскачаше и се гърчеше с някаква неприлична радост и при неговото задавено, лудо кискане, служителите се отдръпнаха ужасени. Някои от тях избягаха, въпреки че са били подготвяни точно за такива немислими варианти.\nСтарческо-детските крака се свиваха и трепереха. Ръчички, като грабливи лапи се извиваха и танцуваха във въздуха. Те изведнъж се свиха и нещото, което беше синът му, започна да дере лицето си.\n— По-дълго, отколкото си мислиш, татко! — изкиска то. — По-дълго, отколкото ти си мислиш! Задържах дъха си, когато трябваше да поема газа! Исках да видя! Видях! Видях! По-дълго, отколкото ти си мислиш!\nКато крякаше и пищеше, нещото което лежеше на кушетката задра лицето си и изведнъж изтръгна окото си. Шурна кръв. Залата за възстановяване се превърна в менажерия от пищящи гласове.\n— По-дълго, отколкото ти си мислиш, татко! Видях! Видях! Дългата разходка! По-дълго, отколкото ти си мислиш…\nТо каза и други неща, преди служителите да успеят най-накрая да го отведат, избутвайки бързо количката му, докато то пищеше и дереше очите си, видели невижданото във вечността. То каза и други неща и тогава започна да пищи, но Марк не чу, защото той самият пищеше.\n© 1981 Стивън Кинг\nСвалено от „Моята библиотека“ [http://chitanka.info/text/9481]\nЧитать онлайн полностью бесплатно Кинг Стивън. Разходката\nPage created in 0.0386588573456 sec.


Хостел любовта: Защо отношенията по пътя никога не продължават - Интересен\nХостел любовта: Защо отношенията по пътя никога не продължават\nПътуването ни отваря; отваря очите, умовете, сърцата и душите ни. Когато сме на път, искаме всяко преживяване да скочи вътре в нас и може би дори да ни промени. Това е един от най-пристрастяващите аспекти на пътуването.\nСтава много лесно да се срещнеш с други хора, които са също толкова отворени и развълнувани за света, колкото и ти. Тази откритост лесно улеснява много истински, романтични взаимоотношения между пътуващите.\nЗапочнах годината си на пътуване просто от тригодишна връзка, без да търся любовта по никакъв начин. Както винаги изглежда, любовта ви намира, независимо от ъгъла на земята, до който летите. Любовта към това американско момиче дойде в 6-’″ пакет с австралийски акцент. Влязох в отношенията без никакви очаквания или преценки (най-добрият начин да гледам на живота, ако мога така да кажа).\nТози хостел всъщност се превърна в серия от „удобни“ срещи за около осем месеца и на два континента. Елизабет Гилбърт, изяж сърцето си.\nЗапознанствата по време на пътуване трябва да бъдат предпоставка за сключване на брак. Тесните връзки се създават по-бързо и е по-лесно да станете доста интимни, когато прекарвате 24/7 с някой.\nНаучаваш за човек в различен стил, отколкото при запознанства. След две седмици най-вероятно сте виждали този човек гол и как мие зъбите си, плаче, пърди, спори и (според моя опит, искам да кажа, че тук говорим за Индия) говори за движение на червата. И най-вероятно са виждали същото от вас.\nИ все пак самотата често идва ръка за ръка със заглавието „пътешественик“.\nЛюбов и загуба?\nКакто се очакваше, тръгнахме по отделните си пътища. Макар че бяхме добри да поддържаме връзка и да имаме късмет да сме в подобни страни / региони, за да можем да се срещнем и да споделим повече пътувания помежду си, след време разбрах колко е невъзможно да предадем истински чувства чрез имейл. Освен цифровите факти, любовта има трудности с дистанция.\nРазстояние: може би нещо, с което пътуваме, има любовна връзка в себе си. Но какво да правим с тези любовни отношения, които имаме на пътя, навън?\nЗа да се върнете откъдето сме дошли, обикновено е неизбежно. Като страстни хора, само защото имаме опит далеч от нашия Ã ¢ â‚¬Ëœреалистичен дом, това не ги прави по-малко реални. Точно като сувенирите за нашите малки братя и CD-R, пълен с цифрови фотографии, ние искаме да върнем с нас това, което можем.\nАко можете да излезете отвъд романтичните последици от любовта по пътя, възможно ли е да включите този човек в живота си у дома?\nИзбягване на известна депресия след раждането.\nАко можете да излезете отвъд романтичните последици от любовта на пътя и може би да убедите някои най-добри приятели или членове на семейството в истинността си, възможно ли е да включите този човек в живота си у дома?\nДокато сте навън, понякога е трудно да си представите, че сте на същата земя, която сте оставили след себе си. След завръщането има още по-силно желание да се свържете с мястото, където сте освободили толкова много енергия през последните няколко месеца; да споделите всичко за вашия дом с този друг човек.\nИзпращането на имейли на всеки няколко дни, снимки на вашия дом и приятели, не е същото като гушкане в плажна барака в Гоа. За да поддържате пламъка жив, трябва постоянно да живеете вътре в спомените. Когато това се случи, вашата енергия не е центрирана и реалността може да стане объркваща, когато има твърде много привързаност.\nПреживяванията, които вземате от вашите любовни отношения по пътя, могат да ви помогнат да се вземете малко по-малко сериозно. Откритостта и отделеността винаги е най-добрата рецепта.\nСлед като започнете да отричате преживяванията си у дома, тогава е моментът да осъзнаете, че може би изразходването на тази енергия не си заслужава. Най-вероятно другият човек не би искал и вие да пречите сами, защото това просто не е пътуваща личност.\nМоже би наистина трябва да научим урока, че животът е ситуационен. В никакъв случай не омаловажавам подобни отношения; Мисля, че те са едни от най-добрите начини да научите за себе си, природата на хората и любовта.\nИ наистина, кой знае? Ако съм научил нещо от нашия непредсказуем свят, никога няма да отчитам никаква възможност. Ние контролираме само толкова много, например колко самолетни билети можем да закупим и колко емоционални имейли можем да изпратим.\nЕдинственото решение е да спрете да се притеснявате и наистина да оставите някои решения в ръцете на съдбите. Срещнах любовника си в Дарджилинг, Гоа, Италия и Лондон ... винаги има Бали.\nАдена Харфорд е писател на свободна практика, който в момента живее в Бруклин, Ню Йорк. Тя прекара последната година, пътувайки из Индия и Европа, така че е придобила дълбок кладенец от истории. През свободното си време тя практикува йога, пише поезия и мечтае отново да бъде на път.\nСъжалявам, но мисля, че грешиш. мога да го докажа. Изпратете ми имейл на PM, ще говорим.\nХостел любовта: Защо отношенията по пътя никога не продължават...


Още по-бърз геймърски хит от MSI\nFrom: Симеон Николов 08 Sep 2011 / 18:02\t | 0 Прочетено 1,609 пъти\nЪпгрейд на GT780 ще разтърси пазара, опитвайки се да предложи на геймърите максимално удоволствие на прилична цена. Новият модел се нарича GT780DX и разполага вместо с GeForce GT 555M видеокарта – с GTX 570M. Според повечето бенчмаркове последната е около два пъти по-бърза от предшественика и, а в комбинация с Intel Core i7-2630QM процесорът превръща 17.3-инчовия корпус в невероятно добра машина.\nСред останалите характеристики се отличават наличието на два диска (с възможност за поръчка на 750GB твърд диск на 7200 оборота плюс 120-гигабайтово SSD), дисплей с Full HD резолюция, два USB 3.0 порта и подсветка на клавиатурата.\nТеглото обаче съвсем не е за пренебрегване – вярно е, че лаптопът работи с огромна 9-клетъчна батерия, но 3.9 килограма въобще не са малко за изискванията на повечето потребители. Дебелината на компютъра пък е малко над 5.5 сантиметра.


Лакомница! Дара плюска и във ваната - Зар БГ\nЛакомница! Дара плюска и във ваната\nЛюбимката на тийнейджърите Дара е започнала да яде даже когато се къпе. Певицата, която напоследък все повече наедрява, показа наскоро кадри от ваната си, в която я чака поднос с мезета, пише „Уикенд”.\nСред тях се забелязват синьо сирене, филе, няколко вида салам, шунка, маслини, сосове и крекери, както и бутилка бяло вино. Това вероятно е изненада от тайнственото гадже на звездата, чиято самоличност тя отказва да разкрие.\nЗнак, че Дара няма да се храни сама във ваната, са двете чаши за вино, които са поставени между саламите върху подноса. Явно пиршеството е за двама. Дали обаче, след като е поела толкова много храна, са й останали сили и желание и за любовни ласки, певицата поне засега не е разкрила.\nБез фалш! Дара не ще да си кълца носа!\nДара се похвали с огромни бомби и… БЕДРА! Защо певицата напълня толкова ударно?\nДара пак се наля! Певицата не успя да издържи на тежката диета


Стилиян Петров би бил добър вариант за президент на БФС, заяви Фурнаджиев\nБившият първи вицепрезидент на Българския футболен съюз Йордан Лечков направи интересно изказване. Екзекутора на Германия смята, че е възможно да не се стигне до конгрес на футболната централа, който е насрочен за декември. Данчо се позовава на правото.\nВ края на май Софийският апелативен съд образува делото на бившия плеймейкър срещу БФС. На първа инстанция обаче то беше прекратено, но Лече обжалва това решение на градския съд. Бившият вицепрезидент на централата има претенции, че не беше издигнат за временен президент след оставката на Борислав Михайлов.


Диария при бременност - Гастрит 2021\nДиария - Често изпразване на червата, повече от 2 пъти на ден, придружено от дискомфорт, спазми в корема. Фекалните маси са воднисти. Диарията може да продължи да плава безопасно, но обикновено, когато пациентът се чувства разстроен стомах гадене, гадене, умора, неразположение, треска.\nХормони. През първите седмици от бременността жената преживява промени в тялото. Има подготовка за носене на плода, раждане. Хормоналния фон се променя. По-късно, простагландинът се освобождава в големи количества, тялото може да започне да се чисти преди доставката с помощта на диария. Ако по време на първото или второто тримесечие се появят чести изпражнения с коремни спазми, в първия или втория триместър се появяват увеличаващи се болки, това може да е предупредителен признак, заплашващ спонтанен аборт, преждевременно раждане.\nТретото тримесечие. Най-късно, коремът се увеличава. Растящите плодове пресичат коремните органи. Увеличава допълнителното натоварване върху стомашно-чревния тракт. Органите се притискат, изместват, каналите се притискат. Ако жена преди бременност страда от стомашни проблеми (гастрит, улцерозен колит, холецистит, панкреатит, CSF), те се влошават до края на бременността. Следователно, има диария, цветът на изпражненията се променя, бездетната храна се освобождава.\nАко една жена забележи силна жажда, суха кожа, слабост, припадък, намаляване на броя на уриниране, веднага се обадете на линейка. Тези признаци могат да означават дехидратация.\nМоже ли диарията да е знак за бременност?\nОт древни времена жените са успели да определят началото на концепцията за специалните "сигнали", които хранеха тялото си, дори и без помощта на съвременни високо чувствителни тестове. В този случай диарията като признак на бременност се смята за един от важните симптоми. Колко вярно е този сигнал? Възможно ли е, от своя произход, да преценява с увереност появата на зачеването? Дали диарията е опасна за развиващия се плод?\nБременните жени могат, както е известно, след зачеването. За да разберете колко е да се доверите на симптома на диария по този важен въпрос, трябва да разберете процеса на преструктуриране на тялото след него.\nКонцепцията е времето, когато най-жизнеспособният сперматозоид "влезе" в яйцето. Въпреки това, тази "среща" само по себе си не гарантира началото на бременността. Процесът на оплождане продължава след зачеването. В края на краищата яйцето все още трябва да отиде до матката, за да закрепи здраво стените му. Целият процес отнема около 10 дни. Още няколко седмици женското тяло ще извърши "контрол на лицето" на "непознатия", опитвайки се да разбере колко е добър. Имунитет пада: природата защитава нов живот, не позволява на тялото на майката да го откъсна. Тези процеси причиняват лошо благополучие на бъдещата майка.\nНа този етап от бременността жената е особено чувствителна към различни инфекции, включително чревни инфекции. Доста често има незначително храносмилателно разстройство, което може да се прояви като диария и запек.\nПо това време оплоденото яйце е здраво имплантирано в маточната кухина, което може да причини слабо изтичане на кръв от влагалището. Това събитие може да се счита за победа за ембриона и началото на неговото развитие в утробата на майката. Интензивното производство на hCG, хормон, който помага за развитието и запазването на плода, започва. В женското тяло има истински хормонален "бум": нивото на прогестерона бързо се увеличава, което измества естроген.\nПредвид близостта на мястото на матката до червата, много момичета се оплакват от усещане за тежест в корема, както и с нарушения на изпражненията. Въпреки това, тъй като плодът расте, матката, която се увеличава по размер, достига до зоната на пъпа, а проблемите със свободните изпражнения обикновено вече не притежават жените.\nМоже ли диарията да бъде симптом на бременността?\nВече споменахме, че след концепцията се извършват промени във всички системи на тялото и нейните сили за отбрана са значително отслабени. В този случай, храносмилателната система, като се има предвид специалната близост до репродуктивните органи на жената, реагира най-ярко. Обикновено една лесна (а понякога и сериозна) токсикоза е първата, която обявява появата на нов живот в утробата на жена. Зад него е разстройство на изпражненията.\nОсновната причина за появата на диария като признак на бременност преди закъснението е хормоналните промени в тялото. Основните "актьори" в развитието на бременността са прогестерон и естроген. Тези хормони значително забавят функционирането на храносмилателната система на майката, така че необходимите вещества да могат да навлязат в кръвта, като осигуряват на плода подходящо хранене. Такива отклонения от обичайния процес на храносмилане и предизвикват разочарование на изпражненията.\nТечният изпражнения също е показател за тяхното психоемоционално състояние при бременни жени. Всяка стресова ситуация, продължително вълнение или страх може да доведе до диария. В този случай такива нарушения са от краткосрочен характер и като правило не изискват лечение.\nКакто можете да видите, в началото на бременността диарията наистина може да бъде един от симптомите й. Освен това, ако промените на изпражненията са незначителни и не са съпроводени с болки в корема, няма какво да се притеснявате. Веднага след като тялото свикне с хормоналните "нововъведения", диарията ще премине.\nИмайте предвид обаче, че диарията може да бъде симптом на заболявания на стомашно-чревния тракт и сериозни чревни инфекции, които изискват незабавно лечение. Няма значение дали е свързано с зачеването.\nАко стомаха боли, изпражненията са чести (повече от 3 пъти на ден) и воднисти, тогава не си струва да се мисли за факта, че диарията е знак за бременност. Трябва незабавно да потърсите медицинска помощ. Това е особено вярно, ако наистина сте бременна. Самолечението може да причини непоправима вреда на бебето.\nДали диарията е надежден признак на бременност?\nКато се започне от горното, е очевидно, че разстройството на изпражненията може да бъде симптом на бременността. Въпреки това не си струва да се разглежда като надеждна индикация. В края на краищата наличието на концепция се определя от комбинация от общи симптоми:\nНежност и гъстота на млечните жлези;\nВъв всеки случай, диарията и други ранни признаци на бременност трябва да бъдат потвърдени с помощта на специални домашни тестове. Най-надеждният начин за определяне на зачеването е кръвният тест, който точно ще определи концентрацията на "бременния" хормон - трябва да дарите кръв на HCG.\nСпомнете си, че причините за диарията при бременни жени не винаги са свързани с безвредно преструктуриране на хормоналния фон на жената. Затова, за да оставят нещата да вървят сами или, дори по-лошо, да се опитат да го третират сами, това е много нежелателно. Инфекциозните или чревните нарушения могат да причинят сериозни проблеми.\nДиарията в началото на бременността е опасно\nМалкият разстроен стомах, който се придружава от леко меко изправено столче, не представлява опасност за бременната жена. Този процес е съвсем естествен и след кратко време той ще спре да тормози жена. Диарията може да се причини поради следните причини:\nОтсъствие на ензими, които активират червата;\nРедовна храна "суха", приемане на ястия с бърза подготовка;\nПатологични промени в пикочно-половата област;\nДегустация на нова храна, която още не е била изядена;\nЧревните инфекции предизвикват смущения в микрофлората на органа, което причинява диария. Това състояние е изключително опасно за бъдещата майка и нейното бебе.\nЖената трябва да види лекар възможно най-скоро, ако диарията се придружава от поне един от симптомите:\nДефекацията се случва по-често 3 пъти на ден;\nКонсистенцията на изпражненията е много течна и водна;\nЕкзацербациите имат остър мирис на мирис;\nВ фекалните маси има гной, слуз, кръвни вени или парчета храна;\nСилни болки в долната част на корема, които се усилват по време на дефекацията;\nПовръщането, гаденето и диарията водят до тежка дехидратация, тъй като тя губи много течности. Освен това от кръвта "полезни" вещества и микроелементи са измити, които са толкова необходими за развиващия се ембрион. Поради редовната и значителна загуба на течности, съставът на кръвните съставки и други значими биологични течности се променя.\nАко диарията се свързва с чревни заболявания, бактериални, вирусни или други инфекции, тялото ще получи допълнително отравяне с токсини, които се получават по време на техния живот. И тъй като някои от патологичните микроорганизми имат способността да проникнат в плацентата, ситуацията за плода ще бъде още по-тъжна.\nВъпреки това, най-рано, преди формирането на плацентата, плода съществува автономно, така че с бързото задържане на инфекцията детето не е застрашено.\nНе забравяйте, че честото спазматично желание за изпражнения засяга тона на матката. При най-ранните възможни дати това може да доведе до прекъсване на бременността, когато поради силно свиване на маточните мускули тялото ще отхвърли плода.\nНай-безопасното проявление на диария в ранна бременност се счита за леко омекотяване на изпражненията, което не е придружено от допълнителни неприятни симптоми. Въпреки факта, че в този случай няма причина за безпокойство, жената трябва да обърне внимание на нейната диета.\nСъщо така, следните правила ще ви помогнат да се отървете от такъв неприятен симптом на бременност:\nЗа известно време ограничавайте използването на първите ястия (борш и супи), защото богатите бульони стимулират подвижността на червата, което води до омекване на изпражненията;\nНамалете консумацията на пресни зеленчуци и плодове до минимум или по-добре да ги нагреете;\nХранене на храна с минимално добавяне на сол;\nИзбягвайте ястия, които имат специфични остри миризми;\nС честото желание да се отчайвате, можете да готвите оризова каша на водата, която е не само много полезна, но и има "закрепващ" имот;\nПриемането на активен въглен или други сорбенти е безопасен и надежден начин да се отървете от чести изпражнения;\nАко гаденето и диарията по време на бременност често нарушават бъдещата майка, трябва спешно да се консултирате с гинеколог или терапевт. Лекарят ще предпише лекарства, които ще премахнат неприятните симптоми и ще подобрят общото благополучие на жената.\nАко диарията се свързва с заболявания на стомашно-чревния тракт, е необходима спешна медицинска помощ. Лекарствата ще зависят от вида на инфекцията, която е причинила проблеми с изпражненията. Във всеки случай обаче жената ще трябва да преразгледа диетата, да спазва стриктна диета. В края на краищата полезните храни могат да очистят червата и да възстановят естественото си функциониране.\nНе забравяйте, че не можете да се самолекувате, особено ако планирате дете. При всяка тревога трябва да потърсите помощ от професионалисти, които могат не само да отстранят причината за диарията, но и да дадат ясен отговор за наличието или отсъствието на бременност.\nИма ли диария по време на бременност?\nДиарията е доста неприятно състояние. Не може да се нарече болест, всъщност диарията е реакция на неизправност в организма или на някои дразнещи. Ето защо е необходимо да се лекува точно причината, която е причинила течния изпражнения.\nИма ли история на диария по време на бременност?\nДиарията не може да бъде реакция на бременността. Но може да има няколко причини, например:\nМалко отравяне с храни поради нарушения на хигиенните стандарти, хранително отравяне.\nЧревни инфекции. Това е доста сериозна болест, особено ако жената е бременна. Лечението се извършва в болница под строго наблюдение на лекарите.\nАко причината за появата на течност и чести изпражнения е липсата на храносмилане, това заболяване се развива дълго време. Отслабени изпражнения възникват от приема на несмилаема храна. Диарията и алергиите могат да предизвикат екзотични плодове.\nИзмислянето дали е налице по време на бременност диария, може да се добави, че това явление се случи, ако има патология на храносмилателния тракт: заболяване на червата и стомаха, панкреаса, гуша и присъствие на червеи. Активността на червата може да бъде нарушена поради стрес и медикаменти.\nОпасност от диария в ранна бременност\nКогато жените се обръщат към въпроса дали има бременност диария, почти всички лекари казват, че диария в началото на бременността е опасно явление, тъй като има дехидратация и тялото заедно с течността, оставяйки ценните минерали. Честото намаляване на червата може да предизвика тон на матката на климата, за да създадете своя свиване рефлекс и да доведе до samoobortu. Но също така е опасно и интоксикация, която се проявява при диария, която може да доведе до дефекти в развитието на детето и най-лошото спонтанен аборт.\nКакво да правим с диария по време на бременност\nИма ли диария по време на бременност? Да, това се случва. В края на краищата диарията не причинява сама по себе си бременност, а други по-сериозни причини, които не се препоръчват само за лечение. И на първо място трябва да се успокоите и да се обърнете към Вашия лекар. Но преди да дойдете в болницата, можете да вземете първите безвредни мерки - да пиете повече течност, да вземете няколко таблетки активен въглен, регендър, крем. Приемането на лекарства трябва стриктно да следвате инструкциите.\nСъвсем различно ситуацията изглежда като диария, която не е съпроводена с други симптоми, или всичко се свежда до появата на диария след хранене. По този начин, не може да доведе до обезводняване на тялото. Единственото нещо, което може да е тревожно, е дългосрочното запазване на това състояние поради факта, че заедно с отпуснатото столче е показана част от полезните хранителни вещества, които са толкова необходими за майката и нейното бебе. Обикновено това не надминава временния дискомфорт от честите корекции на бременната жена. Всичко е нормално.\nПодуване и диария? добре\nЕдин от най-честите периоди на бременност, който причинява физиологична диария, са ранни заболявания (първи триместър). Случаите на появата му могат да бъдат неговите собствени хормони на жена, които поддържат бременност и раждане на яйцеклетки, както и чуждестранни компоненти на плода с интензивен растеж и диференциация. По този начин тялото се опитва да загуби тези вещества, които са токсични за бременната жена. Естествените начини за тяхното отнемане обикновено се превръщат в стомашно-чревния тракт, който започва да работи в засилен режим.\nКак да се справяме с токсикозата по време на бременност у дома?\nНо понякога гадене, повръщане и диария по време на бременност не са последица от токсикоза, а сигнал за нефункционираща ситуация в храносмилателната система. В такива ситуации не чакайте дълго, че всичко ще премине сам. По-добре е незабавно да се потърси медицинска помощ, тъй като може да настъпи бързо дехидратация на тялото с заплаха за живота на детето. По подобен начин трябва да се гледа на появата на тази триада на оплакванията в края на краищата, особено ако те са съпроводени с оток, повишено кръвно налягане и рязко нарушение на общото състояние. В същото време заплахата от развитие на тежка жестоза с трансформация в прееклампсия е голяма.\nВ допълнение към горното, диарията може да причини патология на храносмилателния тракт: хронични заболявания на стомаха, червата, панкреаса, червеите и дисбиозата. Също така, редица лекарства (включително мултивитамини) и стреса могат да допринесат за нарушена чревна функция.\n1.3 Мерки за възстановяване на женското тяло\nДиарията се случва, когато фекалните маси, образувани в човешкото тяло, са готови бързо да преминат през дебелото черво. Столът с диария не е постоянен, често се променя спонтанно. Това се случва в мускулно състояние, понякога се появява като пенест или воден. По това време в изпражненията може да видите слуз или да попълните кръв, миризмата на изпражненията се промени рязко.\nИма много причини за причиняване на диария. Това са различни заболявания на дебелото черво или целия стомашно-чревен тракт. Това може да се случи заради поражението на определени вътрешни органи. Понякога се причинява от небалансирани хормонални вълни, често по време на бременност, по-често в ранните етапи.\nЧесто най-силната диария започва поради общите заболявания. По време на бременността, диарията често се проявява поради инфекциозни заболявания или локално отравяне. Тъй като в бъдещата майка по време на бременността тялото става твърде чувствително към всички хранителни токсини, тогава диарията започва, ако храната не харесва тялото. Това обикновено е в ранните етапи. Поради това понякога диарията не започва поради бактериално или химическо отравяне, а защото тялото отхвърля храната, която не харесва. Това обикновено се случва в ранните етапи на бременността.\nПоради функционалните нарушения на нервната система, наличието на червеи или неадекватното производство на полезни и необходими ензими, може да се появи и подобно неприятно състояние.\nПонякога появата на диария причинява токсикоза, често придружаваща целия първи триместър на бременността. Обикновено такава диария не уврежда тялото на бъдещата майка, тя почиства басейна в тялото и помага да се подготви за предстоящото раждане. Такава лека диария се планира от самата природа и нейното лечение не се извършва.\nКак да предотвратите появата на диария по време на бременност\nПравилното лечение по време на бременност може да бъде избрано само от лекар, след като преди това е извършил диагностичен преглед. Тъй като е необходимо да не се лекува самата диария, а болестта, която я е причинила, по-добре е да се направи в ранните стадии на заболяването.\nАко леката диария не е придружена от болка или дискомфорт, лекарят не предписва лекарство, тъй като е достатъчна обикновена диета. От диетата трябва да се изключват мастни, солени и пикантни храни. Понякога е необходимо известно време напълно да откажете млечна храна, а също и всяка друга храна, укрепваща диария. Много ефективно помага при сваляне на ориза от диарията или на черен чай без захар. Подходящи и свежи бисквити или бисквити.\nАко диарията е тежка, на първия ден от диарията е по-добре напълно да се откажете от храната. На втория ден можете да ядете ориз или овесена каша, варени във водата. Нито сол, нито захар се добавят към него.\nВ тежки случаи се предписват медикаменти и се предписват адсорбенти или други лекарства, които помагат да се попречи на диарията по време на бременност. Ако диарията е неврогенна, достатъчно е да вземете успокоителни средства. Но не бързайте в аптеката и купувайте самостоятелно рекламирани успокоителни средства. В състава им може да има вещества, които са противопоказани при бременност.\nАко диарията е тежка, лекарите съветват да пиете повече течност. Когато диарията течност от тялото излиза в големи количества, и това е вредно за бъдещото дете.\nМерки за насърчаване възстановяването на женското тяло\nСлед като е успяла да спре диарията, бременната жена трябва да помогне на тялото да се възстанови. На първо място, тя трябва да установи балансирана диета, в която трябва да консумирате абсолютно прясна храна: без сол, захар и други подправки.\nОсобено полезни са продуктите, които имат фиксиращ ефект. Когато преминават няколко дни, можете да влезете в диетата си с много фибри в тях. Продукти, съдържащи нишестени вещества също са полезни.\nТочните препоръки за спазване на правилното хранене по време на бременност могат да се дават само от лекаря, който наблюдава бременната жена.\nПо време на бременност може да има състояние като диария или диария. При бременност това състояние се казва в случаите, когато изпражненията стават по-чести и се променя тяхната консистенция (става гъста или течна). Най-често по време на бременност има запек, защото по това време има някои промени, които оказват негативно влияние върху чревната перисталтика. Става дума за релаксиращите ефекти на прогестерона, увеличаване на натиска на бременната матка върху червата и т.н.\nДиарията по време на бременност, външният й вид показва неблагоприятно развитие на бременността, така че жената трябва да потърси медицинска помощ своевременно. Най-хубавото е, когато има възможност да се свърже с акушер-гинеколог по всяко време на деня.\nДиарията в ранните етапи на бременността е първият й знак, че няма да продължи дълго. А за лечение на диария? При бременност при ранни заболявания той или той не се нуждае от лечение. Ако диарията е много неудобна, изпийте дебел ориз от ориз или вземете активен въглен. Може да има и диария и повръщане в ранните етапи на бременността. В този случай друг симптом на бременността просто се добавя към диария - ранна токсикоза, която натоварва състоянието на жената.\nДиария в края на бременността съобщава за ранно раждане.\nЗащо по време на бременност има диария независимо от периода\nПричините за диарията, независимо от периода на бременността, могат да бъдат разделени на две големи групи. Това е инфекциозна причинна група и неинфекциозни причини, които обикновено се свързват с различни заболявания на стомашно-чревния тракт. Последната група причини включва следните състояния:\n- психоемоционално наднормено тегло (т.нар. "болест на мечките"); - обостряне на хроничен гастрит с ниска киселинност; - панкреатит с дефицит на панкреатична функция; - колит (възпаление на дебелото черво); - ентерит (възпаление на тънките черва); - дисбактериоза (нарушение на нормалния качествен и количествен състав на чревната микрофлора); - заболявания на щитовидната жлеза, които са придружени от повишаване на функцията му, тъй като тиреоидните хормони оказват стимулиращо действие върху чревната перисталтика; - ранна токсикоза.\nИнфекциозните причини най-често могат да бъдат представени от следните заболявания:\n- салмонелоза; - токсикоинфекция на храните (токсично отравяне на микроорганизми, а не директното им влизане в червата); - шигелоза; - холера; хелминтична инвазия и други.\nДиарията в края на бременността може да възникне в резултат на преразпределение на течности, когато тялото се отърве от излишното си съдържание.\nПо каква причина по време на бременност се появяват гадене, гадене и диария\nПоявата на гадене, диария и повръщане едновременно по време на бременност обикновено показва или инфекциозния характер на патологичния процес, или е признак на ранна токсикоза. Диарията, първият знак за бременност, може да говори за бременност в комбинация с токсикоза, без - това е съмнителен симптом на интересна ситуация. В този случай е необходимо задълбочено диагностично търсене. С диференциална диагностична цел се определя бактериологично изследване на изпражненията.\nСъщо така, в хода на диагностицирането е показана дефиницията на други признаци на заболяване. Особено, ако сте започнали да повръщате, гадене, треска по време на бременност.\nРанната токсикоза обикновено настъпва преди 12-та седмица от бременността. Това патологично състояние се характеризира с наличие на гадене, повръщане, загуба на тегло, понижен апетит, повишено слюноотделяне, температурата обикновено е нормална или леко повишена (подферилна). В урината може да се открие ацетон, което показва тежестта на дехидратацията.\nДиария по време на бременност, лечение\nКакво трябва да прави бременната жена, ако има диария по време на бременност? В тези случаи се препоръчва внимателно да се анализират други симптоми. Ако диарията в началото на бременността и няма опасност, се препоръчва да се пие много вода, като се вземат сорбенти. Като абсорбиращо лекарство може да се предпише активен въглен (1 таблетка на 10 кг тегло (стандартна формула). Но по време на бременност дозата често е по-ниска.), Enterosgel и други лекарства. Ако има подозрителни признаци, се посочва консултация с лекар. Ако диарията е във втория триместър на бременността, тогава препоръките са еднакви.\nАко имате 36, 37, 38, 39, 40 седмици на бременност, болки в стомаха, диария, тогава ви съветваме да се обадите на линейка или самостоятелно да отидете в болницата. Обикновено това са първите признаци на раждане, които може би вече са започнали. Гаденето и диарията по време на бременност при тези условия обикновено не се появяват заедно.\nКогато можете да подозирате за инфекциозна болест, която се проявява като диария\nСимптомите на инфекциозно заболяване са:\nДиария (диария) - патологичен процес, при който има бързо изправено изправено изпражнение поради повишена чревна перисталтика и нарушение на процеса на асимилация на различни хранителни вещества и вода. Бременността е труден период за всяка жена, когато има най-силна хормонална адаптация и адаптация на организма към нови условия за себе си. Много жени срещат различни функционални нарушения по време на бременността, една от които може да бъде приписана на диария в ранните етапи на бременността.\nНо диарията (тъй като повечето хора са свикнали да се обаждат на течни изпражнения) може да бъде причинена не от физиологични промени и заплаха за себе си, както за бъдещата майка, така и за нейното бебе. Нека разгледаме това по-подробно.\n1. Секреторна диария. Тя се дължи на намаляването на способността на чревната стена да абсорбира, а също и на повишената секреция на вода и натрий. Подобна форма на диария се наблюдава при холера, чревни инфекции. Столът с секреторна диария е изобилен и воден, може да бъде оцветен в зелено.\n2. Хиперексудативна диария. Наблюдава се при шигелоза, салмонелоза и други възпалителни инфекциозни процеси на стомашно-чревния тракт, както и вследствие на болестта на Crohn, улцерозен колит, чревен карцином. Във фекалния масаж може да има допълнителни примеси от гной, кръв или слуз.\n3. Осмоларна диария. Това се дължи на нарушаването на абсорбцията на определени вещества - поради ензимен дефицит, дисбиоза, морфологични промени в чревната лигавица. Стол с осмоларна диария е течна, изобилна, съдържа фрагменти от остатъци от остатъци от храна.\n4. Хипо- и хиперкинетична диария. Развива се поради нарушение на двигателната функция на червата с предозиране на лаксативи, синдром на раздразнените черва, нервни разстройства. Feces са изобилни, но по-плътна консистенция, напомняща на овесена каша.\nДиарията може да се смята за увеличено разпределение на изпражненията (обикновено три пъти на ден) на течна консистенция, с различни примеси и чужди миризми. Цветът на изпускането може да се промени.\nКато правило, диарията се придружава от повишено производство на газ, подуване на корема, периодична пароксизмална болка в корема. Когато като основни заболявания причиняват изпражненията могат да бъдат добавени се подава хранително отравяне или ентерални инфекции, от клинични прояви, допълнителни характеристики на заболяването (треска, главоболие, слабост и така нататък. D.) При прекомерно изобилие стол изглежда жажда, сухота в лигавицата мембрани на устната кухина и кожата.\nБременните жени могат да страдат от хронични чревни патологии, запек, последвани от периоди на диария.\nНай-честите причини за диария по време на бременност\n1. Разстройства в обичайната диета. Бременните жени често страдат от извращение на храната, като предпочитат храни, които никога не са използвали преди бременността. Такава тенденция да се комбинират "несъвместими" продукти може да доведе до трайни разстройства на изпражненията.\n2. Хормонална реорганизация, токсикоза. Организмът на бъдещата майка претърпява редица важни промени, които могат да повлияят на работата на храносмилателната система и в резултат на това се появява диария в ранните етапи на бременността.\n3. Нервност. Много бъдещи майки отбелязват, че имат диария по време на бременност преди да отидат при гинеколога или да преминат през ултразвук. Това се дължи на прекомерното вълнение. Само по себе си бременността е много вълнуващ период за всяка жена, свързана с различни трудности и преживявания.\n4. Отравяне с храна по време на бременност. С използването на нискокачествена храна, гадене, повръщане и диария са много чести. Клиничните прояви до голяма степен зависят от тежестта на състоянието. Понякога се налага незабавна хоспитализация и детоксикационна терапия.\n5. Чревни инфекции. С такива заболявания като чревен грип (ротавирусна инфекция), шигелоза, холера, коремен тиф, дизентерия, салмонелоза, диария и понякога повръщане. Всички тези заболявания представляват опасност за здравето на жената и по-нататъшния ход на бременността, поради което при първите заплашителни признаци трябва незабавно да се консултирате с лекар.\n6. Хронични заболявания на стомашно-чревния тракт. Колитът, билиарна дискинезия, хронични заболявания и патологии на стомаха често водят до появата на редовно течно изпражнение.\n7. Заразяване с Glistovye. Ако не се спазват основни хигиенни норми, тясно общуване с домашни животни, хранене на лошо печено месо и мръсни плодове, бременната жена може да почувства появата на хелминтични инвазии.\n8. Консумация на лаксативи. При неконтролируемия прием на лаксативи може да се появи течен изпражнения. След като лаксативите се отменят, диарията се прекратява.\nПри всяка форма на диария, трябва да се свържете с лекар, за да разберете причините за възникването на такива нарушения. Принципите на лечение ще се основават на тази информация. Ако течният изпражнения по време на бременност се дължи на хранително отравяне или алергии, тогава се изисква да се изключи причиняващия продукт от храната, за да се проведе детоксикационна терапия.\nПри леки храносмилателни нарушения се предписват адсорбенти (активен въглен, гранули, ентеросгел), физиологични разтвори за орално приложение (regidron, глюкозалан). При чести изпражнения и повръщане, дехидратацията се случва много бързо, поради което се предписва засилен режим на пиене.\nПрепоръчва се да се спазва специална диета до прекратяване на признаците за диария, премахване на мастни, пушени и пържени храни, сокове, газирани и млечни напитки, черен хляб, храна за хранене.\nМожете да използвате пюре овесена каша, лигави супи, желе, варен ориз, яйца, сушен хляб, крекери, само топли билкови чайове, печени картофи.\nДиарията по време на бременност може да бъде опасно\nДиарията не е толкова безвредна, колкото изглежда много бременни жени. Редовните течни изпражнения могат да доведат до обезводняване на тялото, загуба на много важни хранителни вещества, интоксикация на тялото и недостиг на кислород в плода. Такова състояние може да провокира развитието на пороци в едно бъдещо дете. В допълнение, повишената чревна перисталтика повишава тонуса на матката, предизвиква опасност от спонтанен аборт. Появата на диария по време на бременност е повод да се консултирате с лекар. Автор: Набродова Евгения, специално за Моята Лия\nКакво представлява опасната диария по време на бременност?\nНе трябва да се приемат други лекарства. Ако трябва да вземете друго лекарство, трябва внимателно да изучите инструкциите за употребата му и ако тя казва, че тя не може да бъде използвана от бременни жени, тогава тя ще трябва да бъде изоставена.\nКогато токсикозата в ранните стадии на бременността, гадене, повръщане се добавя към течните изпражнения (За тази тема, прочетете текущата статия Гадене по време на бременност >>>). В случай на токсикоза обаче тези признаци и състояния идват внезапно, нередовно, без да се засяга здравето на бъдещата майка. По правило това кара жените да мислят за възможна бременност.\nДиарията по време на бременност не е норма, а по-скоро ви дава сигнал, че трябва да преразгледате отношението си към храненето и да обръщате повече внимание на цялостното укрепване на тялото.\nМетоди за лечение на болки в корема в стомаха