lamama: Como ser mare sense parir o la història de la cesària\nEsther 6 de novembre de 2011 a les 17:47\nAi mare meva, molt desesperada has d'estar per obrir-te la panxa tu mateixa, eh¿? Quina impressió!\nJo també penso que això que fa molta gent de triar dia i hora i apa, cesària és força antinatural. Practiquen les cesàries com si fos una xorrada quan és una operació en tota regla.\nAra que també penso que en uns llocs es passen i en altres no s'arriba. Jo crec que si l'Andreu hagués nascut per cesària a mi m'hauria anat molt millor i m'hagués estalviat un post-part horrible però a l'hospital on el vaig tenir t'has d'estar morint perquè te la facin...\nNo sé, penso que ni una cosa ni l'altra. Hauria de ser contemplada com una alternativa si la cosa no va bé i ja està.\nSandra 6 de novembre de 2011 a les 18:00\nMolt interessant i mare meva quin horror les dones que tenien complicacions al part segles enrere.\nM'apunto aquesta referència bibliogràfica!\nanna 6 de novembre de 2011 a les 19:18\nSí, Esther, estic amb tu, segurament és la millor alternativa en segons quins casos. Ja conec més casos de mares que degut a un part molt difícil haguessin preferit una cesària. No deu ser fàcil pels ginecòlegs decidir ...però vés, és la seva feina!\nUf, Sandra, només pensar amb les situacions que he descrit se'm posen els pels de punta...el que fa la desesperació!\nSol Solet 6 de novembre de 2011 a les 21:44\nOstres que dur devia ser les primeres cesàries, clar que no sobrevivíen massa dones perquè es devien morir de dolor! uf! i si sobrevivíen no vull pensar en com devía ser la recuperació!\nDoncs a mi la percepció de la cesària m'ha canviat completament. Jo era pro part natural però després d'estar 4 dies abans de parir amb 6h de contraccions diàries i el dia que vaig parir 15h de part per dilatar tot plegat dos centímetres doncs he canviat de pensament. A més vaig acabar amb cesària perquè no vaig dilatar i la Marina va fer patiment fetal, quan et díuen a la sala de parts que la teva filla pateix lo únic que vols és que allò acabi el més aviat possible perquè ella estigui bé.\nAixí que després de patir molt per no arribar enlloc si tinc un segon fill i em díuen dia i hora hi firmo segur.\nUna altre cosa és que per estètica o per interés personal es programi una cesària, amb això no hi estic gens d'acord.\nah! i per últim! penso també que les cesàries al moment adequat han salvat vides de mares i nens i han evitat malalties greus de nadons.\nMamaModerna 6 de novembre de 2011 a les 22:01\nJo també estic esgarrifada amb els casos que has descrit.\nSeria interessant saber els motius de les mares que han optat a priori per una cesària programada. Si sabéssim els motius, potser veuríem que falla en tot això.\nonavis 6 de novembre de 2011 a les 22:09\nMolt interessant, i molt dur de pensar en les situacions que has descrit!\nSobre les dons que actualment es programen la cesària, havia sentit a dir (tot i que no sé si és cert) que la Victoria Beckmann en algun dels seus parts es va fer una cesària als vuit mesos per evitat l'eixamplament de caderes de l'últim mes de gestació. Entenc que l'estètica sigui molt important per ella, però fins a aquest punt....\nanna 6 de novembre de 2011 a les 23:25\nOstres Sol Solet, quin part noia! Ja estàs curada d'espants! Ara, el següent segur que serà facilet, ja veuràs;) Bé, fora bromes, no m'estranya gens que firmis per un part programat, la veritat.\nMamamoderna, doncs sí, tens raó. Jo en conec un cas i crec que va ser una mica perquè si va veure abocada. Anava a una clínica privada, li van proposar i com que no veia res en contra (ni ningú li va dir les avantatges de tenir un part no-programat) doncs ho va fer així i de pas els de la clínica tant contents també, perquè per ells és molt més còmode, és clar.\nOnavis, espero que sigui una llegenda urbana, perquè tela marinera amb la Beckam (com s'escrigui) sinó!!! En serio em costa de creure que algú sigui tan egoista com per fer néixer un nen un MES (!!!) abans del que toca...buf, esgarrifós.\nonavis 7 de novembre de 2011 a les 9:58\nTens raó, o he escrit malament!\nfent una mica de safareig, he buscat això de la Beckham i el que sé és que li han fet quatre cesàrees (emb el risc que això comporta) i que la última la va fer coincidir amb el dia dels seu aniversari de bodes....\nAquí tenim la Paz vega que també en porta tres....\nanna 7 de novembre de 2011 a les 10:10\nAi, noia, m'has deixat més tranquil·la, la veritat! Ara, així sense saber massa de la vida d'aquestes noies, trobo que moltes peles tindran però no estan massa ben informades, perquè francament trobo que és més difícil (si tot va bé) recuperar-se d'una cesària que d'un part...i la cicatriu que et queda, si mires tant l'estètica...Bé, cadascú se sap lo seu, suposo.\nEuphorbia 8 de novembre de 2011 a les 6:24\nEm sembla increible que hi hagi gent que es programi la cesària i si tingués més fe en l'ésser humà pensaria que m'enganyes, però m'ho crec quan veus que hi ha tantes dones que no tenen cap problema en entrar en quiròfans pel més mínim retoc estètic, ja no els hi ve d'aquí.\nCrec que la cesària hauria d'estar en el lloc que li pertoca ni per massa ni per massa poc, hi ha clíniques privades que la fan amb massa facilitat però també hi ha llocs que per no espatllar estadístiques fan patir a la mare i al final l'han d'acabar fent igual.\nanna 8 de novembre de 2011 a les 7:56\nEuphorbia, subscric totalment el teu comentari. Potser el que passa es que no se'ns té molta consideració i a vegades no ens en tenim n'hi a nosaltres mateixes.


El llibre "Quatre Itineraris pel Ripoll a Sabadell" obté el prestigiós premi Bonaplata de difusió - VilaWeb\nDivendres 26.11.2004 09:48\nEl llibre "Quatre Itineraris pel Ripoll a Sabadell" obté el prestigiós premi Bonaplata de difusió\nEl jurat dels XIII Premis Bonaplata ha atorgat el premi de la categoria de Difusió al llibre Quatre itineraris pel Ripoll a Sabadell. Guia del patrimoni fluvial, editat per l’associació Amics del Ripoll. Tot i que el jurat es va reunir el passat 20 de setembre, la decisió no s’ha fet pública fins ara, a mitjan novembre. L’acte de lliurament de premis tindrà lloc el dia 21 de desembre, a 2/4 de 8 del vespre, a la seu de l’Associació d’Enginyers Industrials de Catalunya.\nEls Premis Bonaplata són els més prestigiosos en el món del patrimoni industrial en l’àmbit nacional. Els atorga l’Associació del Museu de la Ciència i de la Tècnica i d’Arqueologia Industrial de Catalunya, amb la col·laboració de la Caixa d’Enginyers, el Col·legi d’Arquitectes i el Col·legi d’Enginyers Industrials de Catalunya. L’objectiu dels Bonaplata és premiar l’interès per recuperar i difondre el patrimoni industrial català, amb la finalitat de reconèixer els esforços realitzats en la recuperació, l’estudi i la difusió de tot aquest patrimoni. Es valoren principalment els treballs que destaquen pel disseny, la tècnica i el respecte amb el medi ambient.\nEl jurat ha considerat que el llibre dels Amics del Ripoll era l’obra que millor s’adequava als seus criteris sobre difusió del patrimoni industrial. I és que l’obra combina els itineraris amb extensa informació sobre els molts elements patrimonials que els visitants poden observar passejant pel riu.\nEl llibre Quatre itineraris pel Ripoll a Sabadell es va presentar per Sant Jordi d’enguany i porta un molt bon nivell de vendes, en part, també, gràcies al seu preu assequible: es ven a unes quantes llibreries de la ciutat a 6 €. L’edició –finançada per la Fundació Caixa Catalunya– ha anat a càrrec dels Amics del Ripoll i l’han coordinada Lluís Fernàndez i Cesc Fernàndez. Inclou un pòrtic del doctor Josep M. Benaul –professor de la Universitat de Barcelona i exdirector de l’Arxiu Històric de Sabadell– i hi han col·laborat diversos estudiosos del Ripoll des de disciplines ben diverses.\nEl volum pretén apropar la ciutadania al riu amb un doble objectiu lúdic i didàctic: passar una estona agradable passejant, corrent o pedalejant mentre es coneixen els diferents elements patrimonials que es van trobant. Per tant, el lector o usuari de la guia pot ser qualsevol ciutadà amb interès per conèixer el rodal de la ciutat. S’ha pensat també en el col·lectiu d’ensenyants, perquè el llibre permet fer excursions i treballar disciplines com la història, la geografia, les ciències naturals, la llengua, etc. És útil per als excursionistes i els amants de la natura, com també per als esplais, les associacions de veïns i grups i entitats diversos.\nAl final de la guia s’inclou un glossari, un índex toponímic i una bibliografia que remet a les obres principals que tracten aspectes del riu.\nConvé recordar que el passat mes de setembre va aparèixer la notícia que hi tornava a haver peixos al tram sabadellenc del Ripoll. Aquesta aparició no és fortuïta, sinó que respon a l’interès que darrerament ha desvetllat el riu i que ha permès una actuació municipal de sanejament del curs fluvial gràcies a una important aportació econòmica de la Unió Europea. Els llibre dels Amics del Ripoll vol contribuir a difondre el patrimoni que hi ha al Ripoll i que sovint passa desapercebut.


Els Trullols Parc ofereix la 7a Festa Infantil, però des de casa - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls Trullols Parc ofereix la 7a Festa Infantil, però des de casa\nredacció. manresa 08.12.2020 | 20:40\nEls Trullols Parc ofereix la 7a Festa Infantil, però des de casa Regió7\nEls divendres 11 i 18 de desembre, a les 6 de la tarda, Els Trullols Parc, que aplega el comerç, la restauració i l´oci del polígon dels Trullols, organitza la 7a Festa Infantil. Enguany, a conseqüència de la pandèmia, s´haurà de seguir des de casa a través de les xarxes socials i, en el cas de l´espectacle de pallasso, pel canal del Youtube.\nLa festa, que va tenir una primera sessió divendres passat, inclourà un espectacle de pallasso amb Pep Callau i Lluís Alba; màgia amb el Màgic Pol; experiments amb el científic Miquel Sureda; reptes de màgia i de ciència, i regals.


Ceramiques Coral, Empresa\nAl març de 1890 Josep Coral Guasch Funda Productes Ceràmics Casa Coral en un petit local del carrer Aribau nº, 21 de Barcelona, dedicat a la comercialització i distribució de materials per a la construcció i decoració, pocs anys després per la prosperitat de l'empresa es veu obligat a traslladar el negoci, a un local més gran, situant al carrer Ronda Sant Antoni 43 (Foto). L'any 1932 el seu fill Josep Coral Casant decideix tornar a traslladar i fins a la data en l'actual Gran Via de les Corts Catalanes 549.\nEn el 1939 finalitzada la guerra civil, es redueix el nom comercial segons el requeriments del regim dirigent a Casa Coral.\nPosteriorment, en el any 1980, i ja en la tercera generació a carrec de la seva filla Montserrat Coral Rovira el va tornar a canviar-lo per un nom més actual per Ceràmiques Coral.\nCeràmiques Coral és de les poques empreses familiars que queden des de finals del segle XIX, i manté les seves arrels en la distribució i comercialització de productes ceràmics d'alta qualitat, així com productes i peces especials per als acabats i decoratius.\nEl nostre objectiu és facilitar als professionals de l'arquitectura, la decoració, l'interiorisme i també al particular uns acabats de alta qualitat dins el sector de recobriments per a terres i parets, adaptant-se als canvis de tendències que s'han anat succeint al llarg dels anys.\nA finals del any 2014 es produeix un nou canvi generacional i sota la direcció de Oscar Vidal Coral s'actualitza el nom comercial a Ceramiques Coral Barcelona quedant especificat l'emplaçament de l'empresa.\nEn l'actualitat comercialitzem una àmplia gamma de marques y productes, amb els ultims avanços tecnologis tant amb materials com a impresio digital, sense oblida els productes artesanals, tots ells de fabricació nacional o en la CEE, complint les directrius, qualitats i garanties exigides per la CEE; oferim una extensa gamma de models des dels dissenys més antics fins a les tendències més innovadores. (Paviments, Revestiments, Sanitaris, Aixetes, Mampares, Mobles de Bany, Accessoris i Complements).\nDurant més 125 anys en el mercat hem aconseguit una especialització en Ceràmiques Antigues, Rústiques, Vidriats, sòcols, Pintats a mà, Mosaic Hidràulic, Terracotes, Gres, Porcelanic, etc, per oferir les millors solucions en les restauracions i rehabilitacions, tant en edificis i habitatges, donant l'aspecte natural en aquells espais que ho requereix al de l'època de l'immoble. Visiteu els nostres Catàlegs on trobareu una gran seleció de productes d'alta qualitat amb els últims avenços tecnològics en impressió digital en totes les tendències i estils.\nTambé oferim la possibilitat de reproduir rajoles, paviments de mosaic hidràulic i peces de ceràmica, per a la restauració.


LA BARONIA CONTRA LA CARTOIXA, LA CASA REAL I L'AUDIÈNCIA :: Joan Sanjuan i Esquirol\nPortada > LA BARONIA CONTRA LA CARTOIXA, LA CASA REAL I L'AUDIÈNCIA\nLa vella confrontació entre els cartoixans de Montalegre i els parroquians de Martorelles, Sant Fost i Santa Perpètua (la parròquia de Sant Cebrià de Cabanyes es va integrar a la de Sant Fost l'any 1504) , va agafar nova empenta, com es veurà en els fets que descriurem a continuació.\nEs fa difícil d'explicar per què els jurats de les tres parròquies s'enfrontaren, entre els anys 1712 i 1713, a la Cartoixa, al Real Consell i a l'Audiència. ¿Amb quins suports comptaven els jurats Rafael Matons de Martorelles i Pau Planes de Santa Perpètua per desafiar tan radicalment el poder eclesial, real i judicial? Caldrà analitzar els fets, les relacions entre els parroquians i la Cartoixa, així com el moment polític delicat que es trobava el Principat, a menys de dos anys de produir-se els esdeveniments de l'11 de Setembre de 1714.\nEls allotjaments militars fonts de greus conflictes\nEls allotjaments de militars en cases particulars han estat causa de seriosos enfrontaments i moltes friccions a Catalunya durant els segles XVI i XVII. A partir del 1700 aquests enfrontaments baixaren, degut a la construcció de grans casernes als centres urbans ( La Ciutadella i el castell de Montjuïc a Barcelona, el castell de Figueres...,).\nL'obligació de donar allotjament als oficials i a la tropa no era per a tothom. Hi estaven exempts la noblesa, el clergat, els ciutadans honrats, els oficials de la Generalitat, determinats recaptadors d'impostos, els familiars de la Inquisició, els doctors en medicina i d'altres estaments que gaudien d'aquest privilegi, normalment els més rics i poderosos. Evidentment, n'estava exclosa la poderosa Cartoixa de Montalegre.\nAixò feia que les protestes dels qui tenien l'obligació d'hostatjar els militars, per les molèsties i despeses que significava, a la que s'hi havia d'afegir els abusos de la tropa, tinguessin un rerefons de revolta popular contra l'explotació dels més humils. És cert que el 1712 les parròquies de la baronia de Santa Perpètua, Martorelles i Sant Fost, ja s'havien alliberat del jou feudal de la Cartoixa, però no així les terres que eren o passaven a ser propietat del monestir. En aquest cas, terres, bens i persones, estaven sotmesos a la llei dels frares cartoixans.\nSegons les lleis vigents a Catalunya eren els jurats de ciutats, viles i pobles, els qui decidien el repartiment dels soldats i oficials que els hi eren assignats. Els particulars estaven obligats a proporcionar-los sal, vinagre, llum, estris de cuina, taula i llit.\nA principis de desembre de 1712, el Regent de la Tresoreria de la Generalitat va enviar una partida de vuit soldats a la baronia de Santa Perpètua, Martorelles i Sant Fost, perquè fossin allotjats. Els jurats dels tres pobles (entre ells en Rafael Matons de Martorelles) van decidir el corresponent repartiment entre les cases de la baronia.\nEl conflicte va sorgir quan Lluís Quintana, el masover del mas Colomer i del mas Guitar de Santa Perpètua, que havien estat adquirits per la Cartoixa el 1641 i el 1645, respectivament, es va negar a acceptar el soldat i el cavall que li foren assignats. El monestir va defensar la postura del seu masover per considerar que aquests masos, propietat de la Cartoixa, estaven exempts de l'obligació d'allotjar militars. Els tres jurats, davant la negativa d'en Lluís Quintana i dels frares, decidiren portar el soldat i el cavall a l'hostal, a costes del masover. La Cartoixa va denunciar la decisió dels jurats a l'Audiència. El 24 de desembre de 1712, els tres jurats, per cobrir les despeses del soldat i del cavall a l'hostal —10 lliures en total— requisaren disset porcs al masover, en vengueren dos, que satisferen la quantitat endeutada, i retornaren els quinze restants. Mentre seguia el procés judicial, la Cartoixa va reclamar la restitució dels dos porcs.\nNogensmenys que Elisabeth Cristina de Brunswick, regenta del Principat i esposa de l'Arxiduc Carles, el 30 de desembre de 1712, signava les lletres reals que obligaven els jurats, sota pena de 200 lliures, a tornar el que havien pres al masover i abstenir-se de realitzar nous allotjament en les propietats de la Cartoixa.\nEls jurats de la baronia desafien tots els poders\nÉs difícil d'entendre, però l'ordre reial semblava paper mullat per als jurats, ja que se la passaren per la creu dels pantalons. El 2 de gener de 1713, aquests requeriren novament a Lluís Quintana perquè allotgés un soldat i dos cavalls durant 12 dies. El masover estava absent quan es presentaren a casa seva el jurat de Santa Perpètua: Pau Planes, i el de Martorelles: Rafael Matons. L'endemà, els dos jurats foren requerits per la Cartoixa per tal d'anular i revocar totes les disposicions que, en imposar allotjament al masover, anaven en contra de la immunitat eclesiàstica i el privilegi d'exempció. No va passar més d'una setmana quan es tornaren a reproduir les disposicions reals contra l'actuació dels jurats, aquesta vegada la pena per desobediència s'incrementà a 400 lliures. Els dos jurats hagueren de comparèixer davant l'autoritat judicial.\nEncara més difícil d'entendre, perquè el litigi aniria pujant de to, com veurem tot seguit. A migdia del 15 de gener de 1713, un grup d'uns set homes, entre ells els jurats Matons i Planes, entraren a la Casa de Mogoda per allotjar una trentena de soldats, el seu capità i les cavalcadures. En aquest cas, l' enfrontament amb la Cartoixa ja era directe, sense subterfugis, però també amb la Casa Real i l'Audiència.\nLa Casa de Mogoda era el cap i casal de les propietats que els frares tenien a Santa Perpètua. Si a la masoveria d'en Lluís Quintana podia discutir-se-li el dret d'exempció —en definitiva els masos eren poc més que dues corts d'animals—, la Casa de Mogoda no oferia cap mena de dubte: era la propietat senyera de la Cartoixa de Montalegre. Davant la negativa del personal de la Casa de Mogoda i del religiós responsable, els jurats procediren a l'allotjament forçat dels militars.\n¿De on treien els jurats la força per anar en contra dels privilegis dels frares i per no obeir les ordres de la princesa regent ni les sentències de l'Audiència? Evidentment de la gent dels pobles de la baronia. Arribat a aquest punt, l'autoritat real es va involucrar en l'afer de forma directa. El jutge Aguirre es va desplaçar fins a Sant Perpètua per convèncer els jurats de fer-se enrere, era una actitud conciliadora, però aquests es van tornar a tancar en banda. El 6 de febrer el jutge Aguirre ordenava desallotjar els militars i portar els jurats rebels a la presó de Barcelona, però sempre intentant una sortida pactada. Era evident que el poder real i el judicial donaven la raó a la Cartoixa, però també era evident que no volien un enfrontament directe amb els jurats que representaven a la gent de les parròquies.\nEl poble es revolta\nMentre s'estava negociant l'acord, els jurats –cabuts i persistents– tornaren a allotjar quatre soldats a la Casa de Mogoda. El Real Consell i l'Audiència intentaren novament buscar una sortida de compromís.\nEl punt àlgid de tot aquest conflicte va arribar el 16 de maig de 1713, quan el poble de Santa Perpètua i gent dels contorns es revoltaren davant la nova negativa del masover Lluís Quintana d'acceptar tres soldats. Durant tres hores les campanes de l'església tocaren a sometent. Un centenar de persones, moltes amb armes, es concentraren davant la Casa Mogoda. Els avalotats exigiren que Lluís Quintana, considerat un traïdor per no voler servir el rei, acceptés l'allotjament, com així va ser, després de les amenaces dels revoltats de cremar la Casa de Mogoda.\nEl 19 de juny de 1713, el virrei Guido Von Starhemberg va absoldre els jurats i els particulars de totes les faltes comeses. ¿Què va succeir després? Només sabem que la paperassa va seguir el seu curs, fins i tot acabada la guerra i manant Felip V, donant sempre la raó a la Cartoixa i obviant l'enfrontament amb el poble ral i els seus representants.\nExtret de l'estudi de l'historiador Carles Díaz Martí "Lluita antisenyorial a Santa Perpètua de Mogoda a la fi de la Guerra de Successió"\nQuan l'any 1550 la baronia passa a l'administració real, la Cartoixa conserva els drets feudals dins de les seves propietats presents i futures. Una d'aquestes propietats era la Casa de Mogoda i les seves terres adjacents (el que se'n deia la quadra de Mogoda). Així, mentre la baronia va passar a estar sota l'autoritat del sotsveguer del Vallès per delegació del rei, els habitants de la quadra de Mogoda tenien el seu propi batlle, nomenat pel prior de Montalegre. Aquest privilegi de la Cartoixa no va desaparèixer fins a primers del segle XIX, i va ser la causa d'infinitat de conflictes.\nLA CARTOIXA DE MONTALEGRE. FOTOS JULIO SANTIAGO\nCartoixa de Montalegre. Entrada principal Cartoixa de Montalegre 1\nVista des de l'antic convent de monges Cartoixa de Montalegre 2\nCartoixa de Montalegre 3 Elisabeth Cristina de Brunswick, esposa de l'Arxiduc Carles\nL'Arxiduc Carles Virrei Guido Von Starhemberg


La reincidència en la justícia de menors. Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada Toggle navigation Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada Cerca gencat.cat\nLa reincidència en la justícia ...\nSessió d'investigació. 22 de juny de 2017. Inscripcions fins al 19 de juny.\nEl proper 22 de juny a les 12.00 h al Centre d’Estudis Jurídics i Formació Especialitzada tindrà lloc la Sessió d’Investigació sobre “La reincidència en la justícia de menors”.\nEs presentaran els resultats de la investigació duta a terme pel CEJFE que actualitza la taxa de reincidència i descriu les característiques dels joves infractors atesos des de l’àmbit de Justícia Juvenil a Catalunya.\nEls resultats de la recerca aporten informació actualitzada sobre els joves que van finalitzar una mesura penal, una mediació penal o altres tipus d’intervenció l’any 2010 (N=4.753), i als quals s’ha seguit fins el 31 de desembre de 2015 (5,5 anys de mitjana).\nPer primer cop, s’han pogut incorporar a la recerca les dades de l’avaluació del risc de reincidència recollides pels professionals de Justícia Juvenil amb l’eina d’avaluació estructurada del risc SAVRY (Structured Assessment for Violence Risk in Youth).\nEn la Sessió també es presentarà un estudi específic sobre el perfil de les noies infractores a Catalunya que van complir mesura entre els anys 2010 i 2013.\nPodeu consultar el programa i formalitzar la vostra inscripció fins el 19 de juny de 2017 o fins que s’exhaureixin les places.\nInscripcióSeguiment en directe de la sessió\nPrograma[411,49 KB] Departaments de la GeneralitatAgricultura, Ramaderia, Pesca i AlimentacióCulturaAfers i Relacions Institucionals i Exteriors i TransparènciaEmpresa i ConeixementEnsenyamentGovernació, Administracions Públiques i Habitatge InteriorJustíciaPresidènciaSalutTerritori i SostenibilitatTreball, Afers Socials i FamíliesVicepresidència, Economia i Hisenda


La 71a Fira de la Puríssima de Sant Boi ja escalfa motors\nL’edició d’enguany té l’objectiu de projectar-se al món com una ciutat saludable i sostenible\nSant Boi de Llobregat ja té tot a punt per a la celebració de la 71a Fira de la Puríssima que tindrà lloc els dies 6, 7 i 8 de desembre. Un certamen que combina cada any tradició i modernitat i és el principal aparador de l'economia local, l'esdeveniment més popular de la ciutat i també un dels més valorats per la ciutadania.\nLa presentació oficial de l’edició d’enguany es va celebrar en el Resturant Marimorena, dirigit pel cuiner Albert Mendiola, escollit recentment com a ‘Cuiner de l’Any’ 2017 al Fòrum Gastronòmic 2017 que es va celebrar a Girona. Un acte on el consistori va donar a conèixer l'estratègia del govern municipal, que és la de projectar-se al món com una ciutat saludable i sostenible. "Sant Boi es vol reinventar per singularitzar-se en l'entorn metropolità com una ciutat saludable i sostenible", va explicar l'alcaldessa Lluïssa Moret en l'acte de presentació. "Impulsem una estratègia de ciutat", va afegit, "que vol alinear els esforços de molts actors públics i privats de la ciutat que ja treballen en aquesta mateixa direcció.”\nL'exposició municipal difondrà l'estratègia que pretén aprofitar les singularitats històriques del municipi com a actius de futur. L'exposició de l'Ajuntament a la Fira (emplaçada a la Biblioteca Jordi Rubió i Balaguer -Parc de la Muntanyeta-) recollirà aquesta aposta de ciutat mitjançant vídeos, fotografies i instal·lacions que mostraran els principals valors de Sant Boi com a ciutat saludable i sostenible.\nUn vídeo hi reproduirà els testimonis de diferents personalitats de la ciutat representatives d'un Sant Boi implicat amb la salut i la sostenibilitat, com el cuiner Albert Mendiola, l'investigador Manel Esteller, la directora de la Gasol Foundation, Cristina Ribes, o el cap de Cardiologia del Parc Sanitari Sant Joan de Déu, César Romero, entre d'altres. Els principals atractius d'aquesta edició de la Fira de la Puríssima també estan relacionats amb l'estratègia de ciutat de Sant Boi.\nEntre els principals atractius i novetats d'aquesta edició de la Fira és la creació d'un sector firal dedicat a la mobilitat sostenible, que estarà situat al carrer Baldiri Aleu, tocant a la ronda de Sant Ramon. Per primer cop, la Fira destina un sector sencer (735 metres d'exposició) a la mobilitat sostenible i als vehicles híbrids i elèctrics (cotxes, motos, bicis i patinets). Hi haurà espais d'exposició i venda de vehicles, punts de recàrrega, proves de conducció ('test drive') i circuits de bicicletes i patinets. La gran implantació de concessionaris a Sant Boi ha configurat una oferta única de vehicles nous i d’ocasió que abasta fins a 28 marques agrupades sota la denominació conjunta de Sant Boi, Ciutat del Motor.\nHi haurà un espai d’exposició i venda de cotxes elèctrics i híbrids (Quadis, Toyota, Turiato i Talleres Ros), així com motocicletes, bicicletes i patinets (Eurotechworks). Les persones que visitin aquest nou espai firal també trobaran en aquest tram del recorregut punts de recàrrega de vehicles elèctrics (Wallbox i Movelco).\nJust al davant hi haurà un circuit de bicicletes elèctriques i un circuit de patinets perquè totes les persones interessades puguin provar aquests vehicles (amb inscripció ‘in situ’). També està previst un circuit d’educació viària muntat per la Policia Local per al públic infantil.\nBen a prop, a la ronda de Sant Ramon davant de l’Estadi Municipal de Futbol Joan Baptista Milà, es muntarà un estand amb set cotxes elèctrics que es podran provar (‘test drive’), en un recorregut pels carrers de la ciutat (només amb cita prèvia -a través de les pàgines web de l’Ajuntament i de Quadis i a l’estand de Quadis durant els dies de la Fira-).\nLa Carpa Fresca\nLa Carpa Fresca, situada al carrer de Baldiri Aleu, serà un espai dedicat a la promoció del producte fresc i de proximitat mitjançant iniciatives com la tradicional Mostra de fruites i verdures, sessions de cuina en directe i degustació de productes o un taller d'elaboració artesanal de cervesa de carxofa.\nEl Mercadal Gastronòmic concentrarà al nucli històric -als voltants de l'església- activitats relacionades amb el menjar i el beure (Mostra de Food Trucks, Fira de la Cervesa Artesana) i propostes de música i cultura (Vi Cult a la Terrassa del Museu i Fet a Sant Boi). En els darrers anys, el Mercadal Gastronòmic ha esdevingut el preferit per les persones que visiten el certamen.\nUn total de 485 expositors estaran presents a la setanta-unena edició, que comptarà amb un recinte firal de 52.000 m2 de superfície (12.000 m2 d’exposició). El certament està molt ben valorat per les persones que el visiten, que en la darrera edició van atorgar-li una nota mitjana de 8,18 punts. L'organització calcula que l'impacte econòmic global de la Fira ascendeix a 6,9 milions d'euros. D’altra banda, el 25% dels visitants són d’altres municipis (17.000 al dia), i el 94% de les persones de Sant Boi visiten la Fira.\nRedacció / Fotos: Aj. Sant Boi-Arxiu


Syriza i l'Arcàdia | Miriam Diez Bosch | Professora a la Universitat Ramon Llull | Articles | El Punt Avui\nSyriza i l'Arcàdia Syriza i l'Arcàdia Syriza i l'Arcàdia Syriza i l'Arcàdia + Syriza i l'Arcàdia E-mail\nProfessora a la Universitat Ramon Llull - 13 juny 2016 2.00 h\nSyriza i l'Arcàdia Syriza i l'Arcàdia Syriza i l'Arcàdia Syriza i l'Arcàdia Syriza i l'Arcàdia E-mail\n“Atrapar el coneixement de\nqui som i d'on venim ofereix múltiples claus\na part de delectar-te culturalment\nMiriam Diez Bosch - Professora a la Universitat Ramon Llull\nHi ha dies grecs, a Barcelona. Alguns, per la llum indesxifrable que s'està acostant. D'altres, per la política impossible que s'ha instal·lat. I la resta perquè Grècia s'imposa i en poques hores projecten dues pel·lícules gregues en versió original\ni al mateix temps es presenta el llibre Syriza, la gran esperanza rota, d'Aitor Sáez i Gerard de Josep (UOC, Reportajes 360º).\nGrècia es fa present per recordar-nos que és el nostre bressol, i que l'hem de mirar als ulls i observar-la bé perquè el que ella és nosaltres ho som, ho hem estat o ho serem. El país hel·lè conté moltes de les nostres esperances, pors, errors de càlcul, encerts, prediccions. El llibre sobre Syriza té aquest fil conductor: Grècia com a símptoma europeu. Els autors ressegueixen com Syriza arriba al poder (25 de gener de 2015) amb una victòria que preconitzava un canvi, no només a la maltractada Grècia, sinó a Europa en general. Retallades i austeritat no eren la solució, els grans barons del bipartidisme queien com estàtues escapçades i tot s'ensorrava, menys la dinamicitat interna d'un poble que havia dit prou.\nEl llibre analitza de manera periodística i àgil per què Syriza no va funcionar i què ha suposat la caiguda, primer de l'esquerra tradicional, i després de la nova esquerra grega. “En les negociacions amb Grècia, el caràcter de la\nUnió Europea s'ha transformat, i\naquella unió benigna de pau i cooperació s'ha convertit per molts en una autèntica amenaça per a la democràcia”, escriu Jordi Vaquer, director de l'Open Society Initiative for Europe, en el pròleg. I és que qualsevol negociació, contacte o aproximació amb Grècia ens afecta.\nI ens afecta per afinitat, no per contrast. La pel·lícula Agélastos Petra, que el profètic realitzador experimental del cinema Zumzeig, Albert Triviño, ha sabut dur a Barcelona, ho expressa definitivament. El documental, que també es coneix amb el nom de Mourning Rock, és de Filippos Koutsaftis i té lloc a Eleusis, un petit poble industrial prop d'Atenes vinculat al mite de la deessa de la terra Demèter, a l'agricultura i a la fertilitat. Si aneu a Eleusis us adonareu que és el paradigma de meravella grega en què has de fer un esforç –mental i físic– per transportar-te a allò que va ser, que encara és i que malgrat la industrialització potser encarà serà. L'arqueologia té aquest poder evocador i reaccionari: no veiem només pedres i natura, sinó que, com una icona, ens veiem a nosaltres: escapçats, mutilats, o sencers i immortals. Però hem de saber-nos transportar.\nA Eleusis s'hi celebraven els famosos misteris, és el lloc mare del cereal i avui és un indret on es concentra la indústria incontrolada atenenca que amenaça el medi ambient de manera vertiginosa. És una fotografia amenaçadora de l'especulació per sobre de tot altre valor.\nEl director ha estat enregistrant Eleusis durant deu anys, amb un joc interessant: agafant la perspectiva d'un pelegrí. La pel·lícula va guanyar el premi del públic de Tessalònica el 2000 com a millor documental.\nLa segona projecció que s'ha pogut visionar a Barcelona és Arcàdia. Arcàdia\ncom a lloc físic actual, situat en una vall a la carretera que du a Esparta, lluny del mar. Però Arcàdia també com a quasiutopia, indret imaginari plaent on natura i humanitat es barregen, on hi ha una estranya pau i harmonia. Un viatge poètic pel passat i pel present en què immigrants que ja parlen grec se senten a Europa “com a casa”. Una narració grega, i per això universal. Tot és a Grècia, només cal tornar-hi i saber-ho llegir. Assistir a sessions úniques de\ncinema en grec té l'al·licient de trobar-t'hi els catedràtics de les nostres universitats. Gent potent que no surt als mitjans, i que fan una feina extraordinària, veritables filigranes. Els estudiants que avui estan triant filologia clàssica no són uns nostàlgics ni uns beneits: potser són dels més lúcids. El passat no és inútil. Atrapar el coneixement de qui som i d'on venim ofereix múltiples claus de supervivència, a part de delectar-te culturalment. Anhelo que els mitjans, sobretot públics, fitxin més filòlegs i menys tertulians tutòlegs. Els necessitem si volem sortir d'aquest entotsolament estèril en què sovint hem caigut impulsats per productors que ens ofereixen gent que diu coses actuals, però que no té claus del passat. Vivim en un presentisme que no ens beneficia. El nostre món com un Eleusis amenaçat, en comptes d'una Arcàdia per conquerir.\nEl Punt Avui. Girona 13-06-2016, Pàgina 5\nEl Punt Avui. Nacional 13-06-2016, Pàgina 5\nEl Punt Avui. Camp i Ebre 13-06-2016, Pàgina 5\nEl Punt Avui. Lleida 13-06-2016, Pàgina 5\nEl Punt Avui. Maresme 13-06-2016, Pàgina 5\nEl Punt Avui. Catalunya Central 13-06-2016, Pàgina 5


Trobareu més informació d'aquests graus al web www.peretarres.url.edu.\nEl Programa Argó ofereix les Estades a l’Autònoma per alumnes de batxillerat, que seran del 26 de juny al 10 de juliol. El termini per presentar la inscripció s’acabarà el proper dia 27 d’abril.\nTrobareu les ofertes de places, les condicions d’accés i el formulari d’inscripció a Estades Argó de Batxillerat.\nPer qualsevol consulta o comentari podeu escriure a argo.ice@uab.cat\nEscollir una carrera: vocació o sortides professionals\nEl Dr. Jose Luís del Olmo oferirà la conferència Escollir una carrera: vocació o sortides professionals, el proper dimarts 6 de maig a les 19 hores a la Sala de Graus de la Universitat Abat Oliva.\nEscola de Formació Professional Avançada EFPA\nLa nova Escola de Formació Professional Avançada (EFPA) tindrà seu a Sabadell, C/ Marquès de Comillas, 81-83 (adjunt al Campus de l’Escola Superior de Disseny ESDi) i iniciarà la seva activitat amb els següents 8 Cicles Formatius de Grau Superior:\nCicle Formatiu de Grau Superior en Vestuari a Mida i Espectacles\nCicle Formatiu de Grau Superior en Administració de Sistemes Informàtics en la Xarxa\nCicle Formatiu de Grau Superior en Gestió Comercial i Màrqueting\nCicle Formatiu de Grau Superior en Secretariat\nPer a més informació en podeu consultar el web efpa.cat\nInauguració de la Residència Campus La Salle\nEsteu invitats a l'acte d'inauguració de la Residència Campus La Salle el proper divendres 17 d'abril a les 13.30h a la Sala de Congressos de La Salle (c/ Lluçanès 43). Si hi voleu assistir envieu un correu a direccio@salleurl.edu o al telèfon 93 290 24 44.\nJornada de Portes Obertes al CETA\nCETA és un centre de Barcelona, adscrit a la Universitat de Girona i associat a la UNESCO que es dedica des de fa més de 40 anys exclusivament als estudis universitaris en turisme. Durant els estudis en Turisme, l’alumne compagina, des del primer curs, les activitats de formació teòrica amb un ampli ventall d’activitats de desenvolupament professional en empreses del sector turístic (hotels, agències de viatges, balnearis, càmpings, oficines de turisme, guia turístic, etc.)\nA més, l’escola manté una clara vocació internacional que facilita al nostre alumnat la participació en programes d’intercanvis d’estudiants, de pràctiques i de borsa de treball arreu del món.\nAquest mes de Abril comencem el període d’informació – Jornades de Portes Obertes i sessions informatives - sobre el Grau en Turisme i la Preinscripció Universitària. Sempre, però especialment en els temps actuals, som conscients de la necessitat de l’alumnat d’estar ben informats abans d’iniciar els estudis universitaris, peraixò per als seus alumnes interessats en turisme els convidem realitzar una visita personalitzada al nostre Centre i/o assistir a properes Jornades de Portes Obertes. I si encara no ho has fet, a consultar la nostra web: www.cetaedu.es, per a més informació.\nPrograma de beques d'ESADE\nA ESADE no volem que cap estudiant amb talent es quedi sense poder accedir a un grau per motius econòmics; per aquesta raó disposem d'un programa de beques i premis dirigit a aquest col·lectiu.\nEl 57% dels alumnes que van sol·licitar beca la van obtenir. La beca mitjana per al curs passat va ser de de 9500€.\nD'aquests, les Beques al talent cobreixen fins a un 90% són per a alumnes amb un destacat expedient acadèmic. Els premis a l'excel·lència acadèmica cobreixen fins a un 100%\nDescarrega't fent clic aquí el programa de beques i premis d'ESADE.


Vuit mesos de treball per garantir la igualtat d'oportunitats — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › La ciutat › Notícies › Notícies 2009 › Vuit mesos de treball per garantir la igualtat d'oportunitats\nVuit mesos de treball per garantir la igualtat d'oportunitats\nLa conselleria de Polítiques d'Igualtat es va constituir formalment el 23 de novembre de 2007 amb la finalitat de ser un instrument d'impuls i planificació d'aquestes polítiques per tal de garantir la Igualtat d'oportunitats.\nLa conselleria de Polítiques d’Igualtat es va constituir formalment el 23 de novembre de 2007 amb la finalitat de ser un instrument d’impuls i planificació d’aquestes polítiques per tal de garantir la Igualtat d’oportunitats.\nEn aquests vuit mesos de treball, s’ha creat l’estructura tècnica i administrativa que ha de sostenir les línies polítiques, així com els projectes i accions a desenvolupar.\nAccions realitzades en polítiques d’igualtat adreçades a les dones:\n+ Elaboració del Protocol d’intervenció en situacions de violència de gènere i familiar. Va ser el primer compromís d’aquesta Conselleria i el mateix dia de la presentació pública es va signar un document que comprometia a tots els agents participants a treballar per l’elaboració d’aquests protocols.\nS’ha constituït una taula de treball per coordinar esforços i establir mecanismes més eficaços d’atenció a les dones que pateixen situacions de violència. Aquesta taula està integrada per professionals de la salut, serveis socials, Servei d’Informació i Assessorament a la Dona, Immigració, Cossos de Seguretat, (Policia Nacional, Guàrdia Urbana i Mossos d’Esquadra), Col·legi d’advocats, Institut Català de les Dones, Observatori contra la violència depenent de la Subdelegació del Govern, Serveis de Justícia, on es troben representats des del Servei d’Atenció a la Víctima dels Serveis de Justícia de la Generalitat, fins Fiscalia, Judicatures, i el recentment incorporat Servei Forense.\nProbablement més endavant s’hauran d’ incorporar altres serveis com els d’educació o treball, ja que la violència afecta a tots el àmbits de la vida. Per aquesta raó la tasca d’aquesta taula de treball no finalitzarà amb l’elaboració del document. Es constituirà una comissió permanent d’avaluació del protocol per corregir les disfuncions que es donin amb la seva posada en funcionament.\n+ Elaboració de la diagnosi per a la realització del Pla d’Igualtat de Polítiques de Dones. Durant els mesos de setembre, octubre i novembre s’iniciarà un procés participatiu amb les diferents entitats de dones de la ciutat. El Pla d’Igualtat marcarà les línies de treball per la consecució de la igualtat d’oportunitats per a tothom. D’aquesta manera, la diagnosi i el pla d’Igualtat, es preveu que estiguin dissenyats per la fi d’any.\n+ Al llarg del 2007 s’han realitzat diferents actes en el marc del Dia de la dona treballadora i s’han iniciat trobades amb entitats de dones per la posada en funcionament del Consell Municipal de les Dones.\n+ El proper 4 d’octubre es realitzarà la jornada de treball “Formació i debat al voltant de la participació de la perspectiva de gènere”.\n+ Properament s’obrirà el Casal de les Dones, un espai de formació i atenció a les dones sobre temes d’interès social, personal i familiar així com orientació més especialitzada a nivell jurídic i psicològic.\n+ Els dies 18 i 19 de novembre se celebrarà el III Congrés Nacional d’Usos del Temps en col·laboració amb el Departament de Treball de la Generalitat de Catalunya i la Asociación para la Racionalización de los Horarios españoles.\nAccions realitzades en polítiques d’igualtat adreçades a persones discapacitades:\n+ El Servei Municipal de la Discapacitat ha iniciat les trobades per a posar en marxa el Consell Municipal de la Discapacitat.\n+ Altres projectes:\n- Programa platges accessibles realitzat conjuntament amb la conselleria de Medi Ambient de l’Ajuntament i amb conveni amb la Creu Roja. Així cal, destacar els serveis existents:\n. Passarel.les a les platges del Miracle, Arrabassada, Llarga, La Móra i Tamarit.\n. Dutxes adaptades al Miracle, Arrabassada, Sabinosa, Llarga i la Móra.\n. Wc adaptats al Miracle, Arrabassada, Llarga, la Móra i Tamarit.\n. Cadires amfíbies al Miracle, Arrabassada, Llarga, la Móra i Tamarit.\n- Festa per a Tothom, activitats per a fer accessibles i participatives les festes de la ciutat.\n- Campanya Paraigües, foment de visites de grups escolars a centres especials, promoció d’obres teatrals interpretades per grups amb discapacitat sensorial o cognitiva.\n- Curs de Natació adaptada en col·laboració amb el Patronat Municipal d’Esports.\n- Per al proper quadrimestre, es posarà en marxa “la ciutat entre les mans i els llavis” destinat a afavorir la integració de les persones amb dificultats auditives.\nAccions realitzades en polítiques d’igualtat adreçades a d’altres col·lectius:\n+ El mes d’abril es va crear la Unitat Tècnica d’Immigració i s’han iniciat reunions amb diferents associacions que representen a les persones nouvingudes.\n+ S’ha començat a treballar conjuntament amb associacions de lesbianes, gais, transexuals i bisexuals (LGTB) i s’ha col·laborat en la “Trobada de famílies lesbianes i gais” celebrada a Tarragona de l’1 al 4 de maig.


Regístra't per poder comprar\nConeix E.C Mataró\nEl club es va fundar l’any 1926 i fou impulsat, entre d’altres, per Eloi Català, que també fou president del club. El 1935 promogué la construcció d’un nou velòdrom a Mataró, que es convertí en seu de l’entitat. El 1936 organitzà la Festa del Pedal i, des d’aleshores, un seguit de curses de ciclisme de pista en què participaren ciclistes com Guillem Timoner o Federico Martín Bahamontes.\nUna de les curses ciclistes més destacades que organitzà fou la prova de les Sis Hores de Mataró. D’altra banda, també es feu càrrec del Campionat d’Espanya de velocitat (1963) i del Campionat de Catalunya darrere moto (1988). Conformà un equip d’especialistes en pista que participà en diferents edicions del Torneig Intervelòdroms. El 2006 organitzà la Trial World Youth Games, inclosa dins el calendari internacional de la Unió Ciclista Internacional.\nGestiona el centre de tecnificació de ciclisme del velòdrom de Mataró. El 2010 va obrir una escola de ciclisme per fomentar aquest esport i treballar en la formació dels més joves. En l´actualitat, l´escola participa en els campionats de Catalunya de ciclisme en pista i carretera amb molt bons resultats.\nEsports Ciclista Mataró des del 1926\n© 2020 ESPORTS CILISTA MATARÓ | Tots els drets reservats\nDesenvolupat per Bú-ho, SL


Esdeveniments, marques i comunicació – Walden Outdoor Sports Communication\nEsdeveniments, marques i comunicació\nEls patrocinis o les col·laboracions entre les marques i els esdeveniments esportius s’han convertit en una sinergia d’èxit en els últims anys. Gràcies a l’augment d’aquesta classe d’esdeveniments han aparegut noves oportunitats de mercat per a les marques, siguin del sector esportiu o de qualsevol altre sector.\nEl patrocini o col·laboració en esdeveniments esportius proporciona una gran quantitat de beneficis directes tant per als mateixos patrocinadors com per a l’esdeveniment en si. El primer benefici que obtenen qui aposten en aquest sector és el valor percebut. L’esport comporta una sèrie de valors com la companyonia, l’esforç, la salut, entre altres, que s’associen directament a les marques amb les quals col·laboren.\nUn altre benefici importantíssim que s’obté en apostar en aquest sector és la repercussió mediàtica que aconsegueixen les marques. Com més gran sigui l’esdeveniment major serà l’impacte de les marques en els mitjans de comunicació, és a dir, més consumidors potencials percebran la nostra marca, i per tant, millorarà l’engagement entre marca i client.\nD’altra banda, cal destacar la importància que té la comunicació en els esdeveniments esportius. La comunicació s’ha convertit en una eina indispensable per poder fer arribar el nostre missatge al públic objectiu.\nD’aquesta manera, i en clau esdeveniment, podem diferenciar tres fases comunicatives imprescindibles. La primera fase, o comunicació pre esdeveniment, consisteix a generar interès i expectatives al públic a través de la pàgina web oficial, xarxes socials o mitjans convencionals.\nLa segona fase, o comunicació durant l’esdeveniment, és fonamental per mantenir l’atenció dels usuaris. En aquesta fase és molt important l’ús de les xarxes socials, o altres plataformes, per retransmetre l’esdeveniment en viu per a tots aquells que no han pogut assistir-hi.\nFinalment, la tercera fase o comunicació post esdeveniment, és imprescindible per garantir la durabilitat de l’esdeveniment. En aquesta última fase és on hem de compartir tot el contingut que hàgim generat durant les dues fases anteriors. Així doncs, si s’ha produït un bon volum de contingut de qualitat i es difon a través dels canals correctes, de ben segur que el nostre esdeveniment perdurarà en el temps.


jo anxovejo: "Sexes en guerra: la feina i el poder"\n"Sexes en guerra: la feina i el poder"\n"Sexes en guerra" és una sèria documental de divulgació científica del Departament de Nous Formats de TV3 que pretén explicar el perquè dels comportaments dels homes i les dones d'una manera entretinguda, fàcil i clara. El programa també juga amb els tòpics quotidians femenins i masculins, i els confirma o els trenca gràcies a l'ajuda dels voluntaris. Sí, jo n'he estat voluntària!\n"Sexes en guerra: La feina i el poder": http://www.tv3.cat/sexesenguerra/videos/capitols\nTradicionalment han estat els homes els que han sortit de casa per anar a treballar, però això ja forma part del passat. Avui, les dones s'han incorporat massivament al mercat laboral. Té la feina el mateix significat pels homes i per les dones? Manen de manera diferent, els caps d'un sexe i de l'altre? Més enllà de les pressions socials, hi ha factors biològics que justifiquin la poca presència dels uns o els altres en determinats sectors? Procurarem respondre aquestes preguntes sotmetent vuit voluntaris a un seguit de proves en què hauran de demostrar que són capaços de treballar en equip, rebre i emetre ordres, o fer-se responsables del lideratge. I també parlarem de conciliació familiar i de feines domèstiques amb mares i pares, i ens divertirem amb un experiment molt poc rigorós, però divertit: fer planxar a homes i dones.\nPublicat per mim a 7:13:00 p. m.\nEtiquetes de comentaris: Comunicació, Televisió\nLa noia del tram


Inspiraciència Concurs de relats d'inspiració científica - Bridging Learning Experiences\nInspiraciència és un concurs de relats d’inspiració científica que busca relacionar ciència i escriptura d’una manera lúdica i participativa. Hi ha una modalitat única que consisteix en la presentació de relats curts d’una extensió màxima de 800 paraules. Les dues categories de participació són: públic general (a partir de 18 anys) i públic juvenil (menors de 18).\nEls participants s’han de registrar en una de les dues categories i poden presentar un relat en qualsevol llengua del concurs (català, castellà, euskera i gallec). Cada participant pot presentar més d’un relat, i un màxim de quatre relats, sempre que aquests estiguin escrits en llengües diferents.\nLa data límit per publicar els relats és el 17 maig 2015.


Le Concert des Nations - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLe Concert des Nations és una orquestra creada el 1989 per Jordi Savall. Utilitza instruments d'època i interpreta un repertori orquestral i simfònic. El nom de l'orquestra està basat en l'obra Les Nations de François Couperin.\nAl Palau de la Música Catalana\nLa formació es va crear inicialment amb la finalitat de comptar amb una orquestra que utilitzés instruments d'època durant la preparació de l'obra Canticum Beatae Virgine de Marc-Antoine Charpentier. Va ser la primera orquestra d'aquest tipus formada principalment per músics procedents de països de cultura llatina.\nL'orquestra ha actuat freqüentment al costat del conjunt vocal i instrumental La Capella Reial de Catalunya i en alguna ocasió amb el grup Hespèrion XXI, formacions ambdues dirigides també per Jordi Savall.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Le_Concert_des_Nations&oldid=30090706»\nDarrera modificació: 24 abr 2022 a les 03:13\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 abr 2022 a les 03:13.


Què és el camí de Sant Jaume? | Peregrinos LH\nQuè és el camí de Sant Jaume?\nDes del descobriment de la tomba de l’Apòstol Sant Jaume a Galicia al segle IX, el Camí de Sant Jaume es converteix en la ruta més important del pelegrinatge de l’Europa medieval. Pel pas dels pelegrins promoguts per arribar a Compostel.la per venerar la tomba de l’Apòstol Sant Jaume, això va servir per a un desenvolupament artístic cultural i econòmic que ple de múltiples monuments i edificis artitisticos i històrics per tota ruta pel qual passava el camí de Sant Jaume deixant l’empremta Jacobea al llarg de tot aquest traçat.\nPerò el camí no és una resta arqueològica amb un passat esplèndid i històric sinó que és un Camí viu, renovat que amb el pas dels nous pelegrins, dels viatgers, turistes etc. Que reviuen el camí en ple segle XXI una història del patrimoni comú de tots els pobles d’Europa.\nPelegrinar a Sant Jaume a la manera tradicional com un pelegrí, no és un simple recorregut turístic o esportiu per una ruta artitistica en contacte amb la natura.\nSi no una pregunta a l’interior d’un mateix a la crida reflexió, a la recerca del més intern de nosaltres a fer amistat a compartir el poc que tenim amb els altres a comprendre’ns els uns amb els altres a conèixer noves cultures, a més de trobar les veritables arrels religioses i històriques de la nostra Europa.\nÉs renovar un camí de transformació interior, és caminar i viatjar al ritme dels segles, és … fer camí de la vida.\nEs pot dir que el camí de Sant Jaume és un símbol. És una ruta de fe, d’art, de gastronomia, esportiva, superació pròpia una trobada així mateix, de cultura, art, una arribada a l’infinit, una ruta ecològica i humana, un viatge per les estrelles i la via Làctia.\nEn acabar per fer el Camí de Sant Jaume hem d’estar preparats per sentir totes aquestes sensacions i poder-les transmetre als que ens envolten per això recomanem llegir prou sobre el tema per poder endinsar-nos en el mes interior del camí.\nAl cap ia la fi estar ben informats.


Cada dia ha de ser 8 de març - Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya\nInici > El Museu > Premsa > Cada dia ha de ser 8 de març\nEl mNACTEC i el seu Sistema Territorial mostrem total suport a la convocatòria de vaga general per aquest dia 8 de març\nEl proper dijous 8 de març de 2018, coincidint amb el Dia de la Dona Treballadora, diversos sindicats han convocat una vaga general per la igualtat i en contra de la bretxa salarial i de l’assetjament i la violència masclista.\nAquesta convocatòria de vaga general se suma a la campanya per la Vaga Internacional de Dones iniciada l’any 2017 i impulsada per moviments feministes de països com ara l’Argentina, Mèxic, Itàlia o els Estats Units d’Amèrica. Enguany la convocatòria incideix en més de 50 països i en tots els àmbits laborals.\nDes del Museu Nacional de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya (mNACTEC) i el conjunt del seu Sistema Territorial reivindiquem el paper destacat jugat per les dones en el procés d’industrialització de Catalunya. Aquesta importància del treball femení s’ha mostrat a través de les exposicions “La dona al món industrial”, “Dones, motor de revolució”, “Dones matemàtiques i dones de ciència” i a través de la creació, l’any 2015, del blog La dona al món industrial.\nEn aquest sentit, manifestem el nostre total suport a la convocatòria de vaga general per aquest dia 8 de març per tal de:\nFer visible la necessitat de millorar les condicions laborals i aplicar les mesures corresponents per posar fi a la desigualtat laboral i a la bretxa salarial establerta des dels mateixos inicis de la industrialització, i que s’ha mantingut gairebé inalterable al llarg de més de 200 anys.\nFer efectiva l’aplicació dels protocols d’assetjament en l’àmbit laboral i posar-hi totes les mesures per eradicar la violència masclista.\nImplementar mesures pressupostàries i normatives que apostin per avenços socials i en matèria de conciliació laboral.\nEradicar la precarietat laboral i la vulnerabilitat de la situació laboral i social a què es veuen sotmeses les dones sense garanties laborals i que no poden exercir el seu dret de vaga.\nIntroduir la necessitat d’una visió de perspectiva de gènere no solament en els museus i centres culturals de Catalunya, sinó també en tots els àmbits i sectors de l’administració pública catalana.\nReconèixer i valorar el paper clau i essencial que la dona ha jugat en el procés de desenvolupament econòmic, social, cultural i nacional del nostre país. D’acord amb la Llei 17/2015, de 21 de juliol, d’igualtat efectiva de dones i homes, ens comprometem a promoure i realitzar, amb major intensitat, polítiques i activitats culturals que facin visibles aquestes aportacions al conjunt de la societat de forma general i al patrimoni i a la cultura científica, tècnica i industrial de Catalunya, en particular, per tal que al conjunt del Sistema Territorial del mNACTEC, des d’una visió de passat, de present i especialment de futur, cada dia sigui 8 de març.


Un informe anual amb un estilisme i disseny renovat cada any.\nAdaptació al procés intern de treball de l’empresa.\nAconseguir un informe anual fidedigne, de qualitat i amb continguts atractius.\nDisseny integral de l’informe, de principi a fi (disseny gràfic, gestió de continguts, impressió, proposta d’acabats especials, enquadernació).\nFormats: versió impresa i pdf passapàgines multimèdia, en dos idiomes (espanyol i anglès).\nUn repte important en l'elaboració de l'Informe Anual sempre ha estat el nostre complex procés intern.\nCeGe ho ha resolt d'una forma excel·lent gràcies a la professionalitat i dedicació dels seus equips i a les seves tecnologies de suport.\nEl resultat: un Informe Anual de qualitat, a temps i d'un gran nivell gràfic i infogràfic.


IMMOBILIÀRIA PREMIUM ANDORRA - Casa en venda en La Cortinada per 1.214.000 € - 000619\nIMMOBILIÀRIA PREMIUM ANDORRA - Casa en venda a La Cortinada per 1.214.000 € 000619\nCasa en venda a La Cortinada\n4 HabitacionsHabs - 3 Banys - 305 m2\nEspectacular casa individual a la Cortinada. Oportunitat única de viure en un indret màgic dins una llar moderna, equipada amb domòtica i integrada en un poble rústic i dels més encantadors del país. Tranquil·litat i confort en 305 m2 dividits ens 4 plantes enllaçades amb escala o ascensor privat amb capacitat per 5 persones.\nDins la casa trobem 4 habitacions (una tipus suite), 3 banys (un amb jacuzzi) i un meravellós saló-menjador carregat de llum i vistes on també s’ubica la dinàmica cuina, tipus office.\nTotes les estàncies son exteriors i gaudeixen de vistes privilegiades al poble de la Cortinada i a la seva vall.\nLa llar te parquet i els acabats son d’alta qualitat, te vídeo-porter i porta semi-blindada.\nEls baixos son un ampli pàrquing amb capacitat per dos vehicles.\nUn producte increïble que no pot deixar de visitar!\nEspectacular casa individual a la Cortinada. Oportunitat única de viure en un indret màgic dins una llar moderna, equipada amb domòtica i integrada en un poble rústic i dels més encantadors del país. Tranquil·lita...\nSuperfície útil 305 m2


RARESES: d’octubre 2020\nAffordance i disseny universal\nAquest semestre he tornat a la UOC, després d'un breu descans, per cursar una assignatura: Disseny centrat en les persones. En la primera activitat realitzada, ens hem hagut de fixar en l'affordance de les coses i el disseny universal.\nEl terme affordance va ser creat pel psicòleg James Jerome Gibson l'any 1966 en el seu llibre The Senses Considered as Perceptual Systems. És un concepte que pertany a l'àmbit de la psicologia cognitiva, en concret de la Teoria ecològica de la percepció visual (1979). La definició més utilitzada per aquest terme és "la capacitat d'un objecte de suggerir la seva pròpia utilització". Va ser Donald A. Norman qui va aplicar cap als anys vuitanta aquest terme en l'àmbit del disseny fent referència a aquelles propietats d'un objecte o d'una interfaç que ens transmeten la seva funció de forma intuïtiva.\nJo m'he centrat en analitzar el disseny de la cambra de bany de casa meva. Aquí teniu l'apartat gràfic que il·lustra la planta i els alçats de la cambra i algunes de les diferents affordances que hi trobem.\nPublicat per Nana Okashii a 23:43 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Affordances, DCP, Disseny centrat en les persones, Disseny universal, Donald A. Norman, James J. Gibson, UOC


La selecció disputarà dos amistosos davant Gal·les\nDimecres 22, Maig de 2013 23:16 Versió impresa\nCodi: Please wait...\tBondia.ad és propietat de La Veu del Poble S.A., Na Maria Pla i Ciutat de Consuegra, AD500 Andorra la Vella, Principat d'Andorra. Contacte a 00376808888 o per email a bondia@bondia.ad\tLa selecció disputarà dos amistosos davant Gal·les\nNacional\t- Esports\tEscrit per Joan Josep Blasco\tDimecres 20, Juny de 2012 18:58\tTwitterSocButtons v1.5\nLas selecció disputarà dos partits amistosos contra Gal·les a principis de setembre. Aquesta serà una nova oportunitat perquè l’equip, en fase de transformació de cara al futur, pugui seguir guanyant en experiència jugant conjuntament.\nLa Federació Andorrana de Futbol (FAF) ha tancat dos enfrontaments amb els britànics. Serà a Andorra el 2 i 3 de setembre, amb pista encara per decidir. “No és una de les seleccions grans d’Europa, però igualment és forta”, indica el seleccionador, Xavi de la Rosa, que afronta els partits amb el mateix plantejament que els anteriors amistosos. S’està passant per una etapa de transició, i el futur és el que compta, per tant, en el present s’ha d’evolucionar. “Ens trobem en un canvi generacional molt gran”, que provocarà que algun dels veterans ja no entrin en les convocatòries. “Necessitem joves que competeixin”, així doncs, “és hora que comencin a tenir minuts”.\nDe la Rosa confia seguir donant la bona imatge de partits anteriors. Sigui quin sigui el rival. “Fins ara hem competit amb tots”. I aquest és precisament el secret: “La qualitat tècnica la tenim. Amb la pilota als peus som dels millors d’Europa, però la diferència està en saber competir”. En aquesta mena de partits és on es pot progressar en aquest sentit.\nPerò no s’acaba aquí la ronda d’amistosos, perquè la FAF està a prop de tancar-ne quatre amb la selecció de Catalunya. Els dos primers seran a Andorra aquest mateix any, mentre que la resta seran l’any vinent en territori català. Només falta el permís de la federació espanyola perquè es pugui confirmar. “És una incògnita els jugadors que pot presentar. Si hi són tots, és un equipàs. En un europeu o mundial podria arribar a quarts o semifinals”. Fruit del conveni de col·laboració entre les federacions andorrana i catalana, també es treballa per tancar un amistós de futbol platja amb Catalunya.\nCISA - ESTUDI A ENCAMPHabitatges - Estudi ubicat al centre d'Encamp. Possibilitat de fer 1 dormitori, terrassa, parking i traster....CISA - APARTAMENT A ANYÓS ( LA MASSANA )Habitatges - Apartament espaiós a prop d'Anyós, parròquia de la Massana. Saló menjador amb grans finestrals, ...CISA - CASA ADOSSADA A ESCALDES - ENGORDANYHabitatges - Casa adossada a les afores d'Escaldes en una urbanització molt tranquil·la i vistes espectaculars ...Publica el teu anunciMés\tEnquesta de la setmana


Guixols des del Carrer | →29 de juliol de 2020. Ple municipal | Guixols des del Carrer\nLa ciutat es gastarà ara 430.000 euros en arreglar l'espigó que fa un any va costar 190.000 euros\nEl Ple arriba a mitjanit i, com si de la ventafocs es tractés, l’Alcalde suspén la sessió. Conseqüencia d’això les nostres dues propostes han quedat pendents fins al proper Ple. Recordem que la primera era per treballar la redacció d’un Pla Director de la Bicicleta, un estudi que serveixi per concretar accions futures per millorar els intinieraris de bicicleta i dotar-los de continuïtat i major seguretat. I la segona per instar a la Mesa del Congrés de Diputats a obrir una comissió d’investigació sobre les relacions entre Espanya i Aràbia Saudita, el seu vincle amb institucions i empreses espanyoles i els seus efectes sobre l’erari públic; una investigació que permeti conèixer la veritat i esclarir les possibles responsabilitats que d’elles s’en derivin, també les del rei emèrit.\nEl Ple ha començat amb el Síndic Municipal de Greuges que ha presentat davant el plenari la Memòria de les actuacions portades a terme durant l’any 2019. L’informe reflexa 272 consultes i 56 queixes, que són moltes; concretament són 20 consultes més que a l’any anterior i representen gairebé un 40% més de queixes que durant el 2018. Això, al nostre entendre, vol dir dues coses: una que l’Oficina del Síndic Municipal fa bé la seva feina, i la segona, que a la ciutat no tot va prou bé com seria desitjable.\nEl punt d’aprovació del projecte d’arranjament dels desperfectes ocasionats el passat mes de gener pel temporal Glòria a l’espigó de Garbi (Moll de Pedra), valorat en 430.000 euros, també ha aixecat molt temps de debat. En aquest punt la nostra formació s’ha abstingut. Primer, perquè ens consta que l’espigó, una vegada finalitzada la seva remodelació, en farà dos com el que hi ha ara i pensem que el seu efecte visual serà molt important. I quan diem molt important, ens referim a que no tindrà l’efecte pasagístic que voldríem nosaltres. I segon, perquè considerem desproporcionat fer una inversió de 430.000 euros per arreglar una obra que té poc més d’un any i que en el seu moment va costar 190.000 euros. En aquest sentit, no acabem d’entendre que Costes de la Generalitat es faci càrrec dels desperfectes causats per aquest mateix temporal en nombrosos municipis, alguns d’ells ven a prop d’aquí, i en canvi en el nostre no. El context d’incertesa econòmica que ens ve ara a sobre és molt important, i no sembla el millor temps per inversions d’aquesta mena. A més, i com ha comentat el nostre regidor, cada cop hi ha més entitats i més persones enteses que parlen de la necessitat de fer un canvi important en la manera de construir al voltant de les platges i els ecosistemes marins. És, en definitiva, una tendència que diu que allà on sigui possible caldria deconstruir el litoral artificial per facilitar la reconstrucció natural del mateix litoral. Una tendència que intenta donar una mirada de futur que es correspongui amb la dinàmica natural del medi ambient i que es fomenti en l’autoregulació i el respecte a les dinàmiques naturals. Seguint aquesta tendència de no intervenció o d’intervenció discriminada, el nostre regidor ha comentat que potser ens hauríem de plantejar no tocar res o tocar el mínim possibe d’aquest espigó. Arribat aquest punt, i en la seva última intervenció, l’Alcalde ha menyspreat aquesta manera natural i sostenible d’entendre l’entorn del litoral afirmant que si fos per aquest moviment l’edifici de Can Rius seria derruït, la qual cosa ni és certa ni té res a veure amb la deconstrucció que implica, en bona mesura, deixar les coses de la manera que la natura les recupera però no enderrocar edificis històrics. En tot cas, és evident que la gestió municipal d’aquest espigó deixa molt que desitjar i, sent generosos, no es mereix més que una abstenció. Al final el punt s’ha aprovat només amb els vots a favor del govern (TxSF i PSC), les abstencions nostres i d’ERC i els vots en contra de JxCAT i MES-UPM.


INDRETS D'ESCRIT AL BERGUEDÀ : d’octubre 2018\nSANT LLORENÇ D’ISAVARRE. ALT ÀNEU. PALLARS SOBIRÀ\nIsavarre és un poble (24 h. 2009/ 1092’6 msnm,) situat a l'esquerra de la Noguera Pallaresa i a la dreta del Barranc de Buixerri, just al nord d'on es troben aquests dos cursos d'aigua. És als peus de l'extrem sud-oest del Serrat del Broncal.\nLa menció més antiga del lloc d'Isavarre és una convinença de l'any 1064, en què els comtes de Pallars, Artau I i Ramon V, pactaren que aquesta vila passaria a formar part del Pallars Sobirà. Durant tota l'edat mitjana, Isavarre estigué vinculat al monestir de Santa Maria de Gerri domini que es va acabar el 1368 quan l’abat va cedir el lloc al comte del Pallars Sobirà.\nSant Llorenç d’Isavarre és una construcció del segle XII, força modificada. L’església és d’una sola nau coberta amb volta de canó, i ampliada posteriorment, segle XV, amb capelles i un campanar de torre. La nau està capçada a llevant per un absis semicircular precedit d'un ampli arc presbiteral, tots dos aixoplugats per una sola coberta, amb un ràfec decorat a base de permòdols esculpits.\nLa teulada està sobrealçada sobre la volta de canó, i el paviment de la nau és fet amb còdols, com en altres esglésies de l'entorn.\nAl seu interior conserva dues piques de pedra decorades. Una de baptismal que el seu vas està decorat amb tres franges. En la primera, situada més a la vora, veiem una línia ondulada i que té esculpida una cara humana i un cap de serp en els seus extrems. També hi veiem, tot i que en un estat de conservació més dolent, un quadrúpede que s'enfronta a un altre animal. En la segona franja, trobem una línea ondulada entre dues horitzontals més gruixudes. La tercera franja, està molt deteriorada i està decorada amb dues aus, un animal amb cap d'home i el cap d'una figura orant entre d'altres. L’altra servia per a contenir els Sants Olis.\nL'església era decorada amb pintures murals romàniques a l’absis repartides en l'actualitat entre el Museu Nacional d'Art de Catalunya (Barcelona), el Museu Diocesà d'Urgell (la Seu d'Urgell) i el Toledo Museum of Art (Ohio, Estats Units).\nSant Llorenç d'Isavarre és una església romànica considerada com a Bé Cultural d'Interès Nacional.\nText i recull dades: Miquel ûjol Mur\nMARE DE DÉU DEL PILAR. ARRÒS. VIELHA I MIJARAN. VAL D’ARAN\nVisitàvem el poble d’Arròs i després de fotografiar la seva església parroquial sota l’advocació de Santa Eulària i el seu esplèndid campanar vuitavat passejàvem pel poble d’Arròs. Hi a força cases de gran mèrit i història però, nosaltres conseqüents en la nostra dèria per les esglésies ens sorprenia una petita capella a la Verge del Pilar.\nÉs una capella de planta rectangular d'una sola nau en volta de canó; està orientada de Nord a Sud.\nLa coberta sobresurt per la cara Sud és on hi ha situada la porta d'entrada. Aquesta és de llinda amb pedra treballada que ressegueix el seu angle interior.\nTambé a la cara Sud hi ha una obertura rectangular en vertical i al capdamunt una espadanya sense campana.\nEl mur de ponent presenta també una obertura tapada amb una fusta que té un motiu treballat a mà força interessant.\nLa Mare de Déu del Pilar d’Arròs és una església inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSANT MARTI DE TERRASSOLA. BARONIA DE RIALB. NOGUERA\nAprofitant les Jornades del Patrimoni vam anar a Gualter per realitzar una visita guiada per les terres de la Baronia de Rialb. Acompanyats per en Jaume, com guia i mestre, vam conèixer varies esglésies, entre les quals va haver la de Sant Martí de Terrassola.\nSant Martí de Terrassola es troba al sector central-nord del terme municipal, damunt d'un esperó muntanyós ( 40 msnm.) en la intersecció del barranc de Fabregada amb el Rialb, que rodeja el turó formant un meandre. Un bosquet de pins ens amaga la seva presència.\nAquesta església fou durant tota l’edat mitjana el centre religiós de la zona alta de la vall del Rialb , anomenada en la documentació medieval ” vall de Tarabau”.\nTot i els interrogants que l’estat actual de ruïna i abandó de l’església planteja, alguns estudis afirmen que es tracta d’un edifici construït amb dues fases, una part el segle X i l’altre a meitat del segle XI, ja d’acord amb les formes evolucionades del romànic llombard. Després sofrí diferents modificacions en la seva estructura.\nSant Martí de Terrassola és un edifici d’una sola nau de planta rectangular, antigament cobert amb volta de canó suportada per sis arcs formers adossats a cada mur i reforçada per tres arcs torals, actualment la part superior d’aquests arcs han desaparegut així com la volta, en el seu lloc si construí un sostre embigat de fusta. En algun moment s’emblanquina l’edifici per la part exterior.\nL’absis semicircular s’uneix amb la nau per un arc presbiteral. Exteriorment està decorat amb arcuacions separades per lesenes amb grups d’una, menys la central que en te dues per aculli la finestra de doble esqueixada i arc de mig punt. La coberta de l’absis és de lloses de pedra.\nAl mur de migdia s’observa dues finestres de doble esqueixada i arc de mig punt, també té una porta amb un arc apuntat, d’època posterior, la porta original s’obria en aquest mur, ara anul·lada.\nFaçana de ponent, amb un petit campanar de cadireta d’un sol ull.\nLa porta d’accés actual, del segle XV, és d’arc de mig punt i construïda amb grans dovelles. Actualment la meitat es troba paredada. Segurament estava protegida per un atri o porxo, actualment només queden restes de les parets.\nLes encavallades de fusta estan en mal estat i les teules deixen entrar la llum del dia i segurament també l’aigua de la pluja.\nSant Martí de Terrassola o Sant Martí del Puig és una església que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSANT SERNI DE BELLFORT. BARONIA DE RIALB. NOGUERA.\nBellfort és un llogaret (15 h. 2009) llogaret situat a la capçalera del barranc de Torreblanca, afluent del Segre per la dreta.\nAl segle XIX formava un municipi, situat entre els de la Baronia de Rialb i de la Baronia de Montmagastre, però dependent del partit judicial de Tremp, actualment forma part de la Baronia de Rialb.\nNo hi ha noticies documentals sobre aquesta església, però si sobre el terme de Bellfort i la situació d’un castell situat proper a l’església. Segons en Jaume, el nostre amable guia, el nom vindria format per l’abreviació de bell: formós i fort: fortificació , castell.\nTrobo unes dades interessants en un blog dedicat a les esglésies sota l’advocació de Sant Serni: Sembla que la primera i única noticia històrica dels seus orígens, fa referència a la donació feta per Ermengaudis, comte d’Urgell l’any 1069 al monestir de Sant Maria de Ripoll, del lloc de Gualter, que comprenia dos castells i tres esglésies, entre elles la de Sant Serni.\nÉs una església estil romànic del segle XI amb elements preromànics. Va ser edificada en un indret de culte precristià, segurament damunt d’un crematori ibèric.\nEl segle XI es consuma la construcció de les esglésies romàniques de la Baronia de Rialb. El lloc era propietat de la casa hospitalera de Sant Salvador d'Isot, unida des del 1231 a les comandes de Berga i de Costoja i més tard a les comandes de Susterris del Pallars Jussà. Va pertànyer a l'orde hospitaler fins a la desamortització.\nSant Serni de Bellfort és un edifici totalment transformat, fins al punt que la façana absidal es l’únic element que permet evocar el seu origen alt-medieval, a més de construir la part més interessant del temple. L’edifici es molt irregular tot palesant les formes característiques de l’arquitectura llombarda del segle XI.\nÉs una església d'una nau rectangular encapçalada per un absis semicircular. L'absis disposa de cinc arcuacions amb quatre lesenes i té finestres romàniques de doble esqueixada. Al nord hi ha una construcció adossada posteriorment segurament, la sagristia.\nLa porta romànica situada a migjorn està tapiada per un contrafort dels dos que reforcen el mur lateral. El mur de ponent es va reformar amb una porta de mig punt amb grans dovelles sobre una imposta. Dins de l’església i col·locada en una paret hi ha una antiga porta de fusta.\nUn senzill badiu rodó il·lumina el cor, al damunt una espadanya barroca té dues obertures sense campanes, rematada per una posterior creu de ferro.\nLa coberta de lloses de pedra va ésser substituïda per una de teula àrab menys la corresponent a l'absis.\nDurant la Guerra Civil va cremar-se totes les imatges i el mobiliari del temple. Actualment, l’any 1994, es va acabar una restauració completa de l’edifici. Recentment hi ha una intervenció de l’Institut d’Estudis Ilerdencs.\nSant Serni de Bellfort és una església que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nMARE DE DIU DETH ROSÈR D'AUBÈRT. VIELHA I MIJARAN. VAL D’ARAN\nAubèrt (165 h. 2009/912 msnm.) és un poble situat a la dreta de la Garona. El camí cap al gran bosc de la Varicauba travessa la Garona pel pont d’Aubèrt.\nA la plaça del poble hi ha l’església del Roser, dels segles XII i XIII, amb un campanar octagonal del segle XVI. Donat que el culte a la Mare de Déu del Roser no va sorgir fins a la fi del segle XVI, és probable que aquesta església fos la que apareix documentada l'any 1313 com Sant Quirze d'Aubert.\nInicialment aquest edifici era una església romànica composta d’una nau amb absis. Aquesta primitiva estructura en arribar al segle XVI fou modificada parcialment al suprimir-se l’absis obert a llevant per aixecar un campanar de torre adjunt a la resta de l’edifici.\nLa base del campanar és rectangular i actualment exerceix de presbiteri, sobre la qual s’aixecà un segons cos de perímetre octogonal. Disposa d’una porta d’accés mitjançant una escala exterior a la cara Nord.\nActualment, de la construcció romànica es conserven la nau i un petit fragment corresponent a l’antic espai presbiteral, el qual s’interposa entre la nau i l’absis.\nLa nau és coberta amb volta de canó de mig punt, reforçada per dos arcs torals molt sobresortints, que es recolzen sobre uns ressalts sorgits del murs laterals.\nEl temple és il·luminat per quatre finestres, de les quals dues s’obren a la base del campanar, mentre que les dues restants perforen les parets de la nau, una a migdia i l’altra a ponent\nLa porta d’entrada, d’estructura molt simple, és situada al capdavall del mur de migjorn. Aquest portal, probablement original, és format per una arc adovellat de mig punt, sobre el que hi ha un carreuó que exhibeix un crismó molt rudimentari, gravat modernament sobre el ciment.\nL’aparell és fet en carrerons de mides diferents, ben escantonats sense polir, que s’empetiteixen a mesura que s’enfilen amunt, bé que conserven la distribució en filades.\nEl peu d’altar és monolític, molt mal tallat i forma rectangular sense decoració. A la part central hi ha una cavitat a mode de reliquiari.\nEl vas de la pica beneitera és molt petit. A la part inferior hi ha esculpit en alt relleu un cap humà. La pica està sostinguda per una esvelta columna.\nEn una paret de les parets del campanar hi ha encastada una estela romana de marbre. A la part superior, sota un arc de mig punt suportat per columnes amb capitells clàssics, hi ha esculpit un bust femení amb un senzill tocat de cabell, partit i recollit darrera. A la part inferior de l'estela hi ha una profunda concavitat rectangular per les ablucions. Està encastada al campanar.\nEra Mare de Diu deth Rosèr d'Aubèrt és una església amb elements romànics i renaixentistes inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSANT JULIÀ D’ESPUI. TORRE DE CABDELLA. PALLARS JUSSÀ\nPASSEJANT PEL PALLARS JUSSÀ\nEspui és un poble (86 h. 2009/1282 msnm.) situat a la vall Fosca, a la dreta del Flamisell.\nL’església de Sant Julià d’origen romànic presideix una petita plaça esgraonada.\nLa vila del Puig de Cabdella, topònim que ha donat lloc a l’actual Espui, i el seu castell, són esmentats l’any 1178, en una donació feta per Ramon de Cabdella a la comanda de Monsor. Castell i lloc no és confondre amb el que posteriorment serà la Torre de Cabdella.\nL’església de Sant Julià del “Puig de Cabdella” fou visitada l’any 1314 pels delegats de l’arquebisbe de Tarragona en el seu recorregut per les esglésies parroquial de l’ardiaconat de Tremp.\nAquesta església devia formar part de les esmentades en l’acta de consagració de la Seu d’Urgell\nL’any 1904, Sant Julià era de l’arxiprestat de de Gerri de la Sal i se l’agrega l’annex de Sant Pere d’Aiguabella.\nOriginalment era una església d'una sola nau, amb absis a llevant, però el pas del temps l'ha afectada molt, principalment a la part nord i de llevant. El menys afectat, i que, per tant, mostra més l'obra original romànica és la façana de ponent i el campanar de factura romànica.\nAquest darrer és una torre de planta quadrada. Un sòcol de força alçada constitueix el primer element ornamental, i d'ell parteixen unes lesenes que emmarquen cadascuna de les cares del cloquer. La coberta en forma de piràmide és molt posterior, i talla en sec l'obra romànica. Segurament en fer la coberta actual es va suprimir el darrer pis del campanar.\nSant Julià d'Espui, o del Puig de Cabdella, és una església romànica inclosa en l’Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSANT VICENÇ DE CABDELLA. TORRE DE CABDELLA. PALLARS JUSSÀ\nCabdella és un poble (26 h. 2009/1422 msnm.) situat damunt un tossal, a la confluència del riu de Cabdella (nom que pren la capçalera del Flamisell) amb el Riquerna i el torrent de Felià.\nEl primer esment, indirecte, del lloc i de l’església de cabdella és de l’any 1042, quan Sal·la, clergue de Cabdella, apareix esmentat en l’acta de consagració del monestir de Santa Maria de Senterada.\nEs troba un nou esment l’any 1131, quan Pere Bernat, prevere de Cabdella, i els seus germans, donaren a Santa Maria de la Seu el delme d’una masia de la seva propietat. Aquesta església no es esmentada més fins l’any 1314, que consta com a església parroquial de l’ardiaconat de Tremp.\nEn el llibre de la dècima del bisbat d’Urgell del 1391 apareix la divisió eclesiàstica del deganat de Cabdella, que inclou únicament la parròquia de Mont-ros.\nPossiblement és esmentada en l’acta de consagració de la Seu d’Urgell.\nL’any 1790, en la relació de Francisco de Zamora, es diu que l’església era en bon estat. L’any 1904, formava part de l’arxiprestat de Gerri de la Sal.\nL'església de Sant Vicenç de Cabdella està situada sobre una roca a la part més elevada del poble. És una construcció d'una sola nau, amb volta de canó, i un absis semicircular orientat a llevant que té una finestra de mig punt de doble esqueixada. Les arcuacions llombardes de l’absis són molt planes, de doble relleu, de pedra tosca (diferent de la resta de la pedra), que recorden les esglésies de la Vall d'Aran i la Vall de Boí. La nau és coberta amb voltes d'aresta entre arcs torals i l'absis és amb volta de quart d'esfera.\nL'accés de la façana de ponent presenta una portalada de dos arcs de mig punt en degradació. El campanar de torre de planta quadrada, una capella i la sagristia són afegits posteriors.\nAl Museu d'Art de Catalunya es conserva una imatge talla de Crist, que ha perdut la policromia, de la segona meitat del segle XII, procedent d'aquesta església.\nAl Museu Diocesà d'Urgell es conserva una lipsanoteca romànica procedent també d'aquesta església.\nEn les excavacions dutes a terme el 2009 per l'equip de l'arqueòleg Albert Roig i Deulofeu s'han fet descobertes importants a l'interior del temple, com restes de pintures romàniques i altres. Està en curs d'estudi de cara a la propera restauració, i encara no es coneixen en detall totes les troballes fetes.\nSant Vicenç de Cabdella és una església parroquial, romànica declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.\nSANTA EULÀRIA D’ARRÒS. VIELHA I MIJARAN. VAL D’ARAN\nArròs (Ròs) és un poble 120 h. 2009/956 msnm.) situat al peu del serrat d’Arròs , límit oriental de la ribera de Varradòs, damunt la riba dreta de la Garona (abans de la seva confluència amb el riu de Varradós), als vessants orientals de la muntanya de Mariagata. Pertanyia al terçó de Marcatòsa. Fins el 1970 fou, juntament amb Vila, municipi independent amb el nom d’Arròs i Vila. El poble, esglaonat pel pendent de la muntanya, té a la part baixa l'església parroquial de Santa Eulària.\nSanta Eulària d’Arròs és una església d'una sola nau amb volta d'aresta i amb el final d'absis quadrat. L’edifici és gòtic de transició però reformada posteriorment. Van ser afegides posteriorment quatre capelles laterals que desfiguren l’antiga obra.\nTé un campanar de planta i cos octogonal adossat al mur de ponent de l'església; consta de sis pisos cada un d'ells delimitats exteriorment per un fris. Els darrers dos pisos tenen obertures per cada una de les cares. La coberta és quasi plana, únic exemplar a tota la Vall d’Aran.\nEln el seu interior conserva una pica baptismal de marbre blanc del segle XII, sense decoració excepte dues petites motllures. El pedestal es recolza sobre una base de tipus àtic. La pica baptismal és composta per cubeta, peu i base. La cubeta de no gaires dimencions presenta una decoració en baix relleu tot representant motius vegetals (la típica tija que volteja tot el perímetre); el peu està decorat de dalt a baix per unes estries en baix relleu que s'eleven en espiral. Per últim la base té forma quadrada i de gruix pla.\nHi ha també una talla gòtica de la Mare de Déu d'Arròs, que abans era policromada, però que el mal estat de conservació li ha fet perdre la policromia. Segons dades hi ha una creu processional gòtica d’argent.\nSanta Eulària d'Arròs és una l'església protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.\nMARE DE DÉU DE LA PURIFICACIÓ. ENVINY. SORT. PALLARS SOBIRÀ\nEnviny és un poble (28 h. 1149 msnm.) situat en un vessant enlairat sobre la riba esquerra de la riera de Montardit. Està enfilat a les muntanyes que tanquen per la dreta la vall de la Noguera Pallaresa. El castell d’Enviny fou esmentat ja el 1087. Fou municipi fins l’any 1970; dins l’antic terme es trobaven, a més, els pobles de Llarvén, Olp, Pujalt, Montardit, Ribera de Montardit i el despoblat de Castellviny.\nLa Mare de Déu de la Candelera d'Enviny, actualment dedicada a la Purificació, està situada a l'extrem de migdia del poble. El 2012 és seu d'una agrupació de parròquies que inclou les de Sant Pere de l'Hostal, Santa Coloma de Llarvén, Sant Andreu de Malmercat, Santa Cecília de Montardit de Dalt, Santa Cecília de Puiforniu i Santa Coloma de Tornafort. També en depenien les capelles i ermites de Sant Miquel d'Enviny, Sant Roc d'Enviny i la capella particular de Santa Llúcia de Casa Aytés. Antigament també n'havia depès la sufragània de Sant Miquel de Bressui.\nEsglésia de planta rectangular amb absis semicircular al nord-est. Exteriorment no presenta cap decoració. La base de l'absis, situada al costat mateix del petit torrent que separa l'església del recinte del cementiri, es troba a un nivell considerablement més baix que el del paviment de l'església.\nLa nau està dividida en tres trams, cadascun dels quals està cobert amb volta d'aresta. Als dos primers s'obren, als costats, dues capelles. Les dues més allunyades de l'absis són amb volta de canó i arc de mig punt. De les dues més properes a la capçalera, la de la dreta és de volta de canó i arc de mig punt lleugerament apuntat, capella de l'esquerra, d'iguals dimensions, presenta arc i volta apuntats.\nMare de Déu de la Purificació, abans de la Candelera és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSANT PERE DE PUJALT. SORT. PALLARS SOBIRÀ\nPujalt és un poble allargassat (31 h/1162 msnm) situat en un esperó pla que s'alça damunt la riba dreta del Barranc de la Font de Llessiu i també queda enlairat pels costats oriental i meridional, a més del nord. Està tot agrupat, formant gairebé un clos, amb un parell de carrers de traçat irregular. Pertanyia a l'antic terme d'Enviny.\nAl centre del poble hi ha el Museu de les Papallones de Catalunya, a l'antiga escola (en la qual es va dur a terme la filmació d'algunes escenes de Les veus del Pamano).\nPujalt és un topònim romànic de caràcter descriptiu. Prové de l'aglutinació de les paraules comunes puig i alt, que descriuen perfectament la situació d'aquest poble.\nL’església de Sant Pere és a l'extrem nord-oest del petit nucli de població. És una església construïda durant la segona meitat del segle XX, però el seu estil harmonitza perfectament amb la resta d'esglésies de la comarca.\nEsglésia de planta rectangular amb capçalera a llevant que presenta a migjorn un cos adossat al centre del qual s'aixeca la torre-campanar. És precisament a la base del campanar, on s'obre la porta d'arc angular i muntants inclinats.\nPer damunt del nivell de la coberta de la nau, el campanar té forma de piràmide truncada, adquirint, de nou, al darrer tram la forma cúbica. A aquests darrer pis, s'obre a cada pany de paret un arc angular. Remata la torre-campanar una petita coberta piramidal de llicorella.\nL'aparell més emprat és la pedra pissarrosa local en blocs paral·lelepipèdics molt allargats.\nA l'interior la nau està coberta amb una original volta d'aresta doble. La il·luminació s'aconsegueix mitjançant unes finestres romboïdals.\nSant Pere de Pujalt és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nAcompanyem fotografia d’una petita capella propera a l’església.\nSANT ESTÈUE DE BETREN. VIELHA I MIJARAN . VAL D’ARAN\nLa primitiva construcció del segle XII fou una petita capella; a finals del segle següent i inicis del XIV s'enrunà per poder ampliar-la, adquirint la seva forma actual.\nPer tant les primeres referències històriques de l’església de Sant Estèue de Betren són del segle XIV, en els preludis de l’art gòtic. Així com ho demostra la convivència del estils romànic i gòtic en la configuració arquitectònica i escultòrica de l’edifici.\nSant Estèue de Betren és una església d'una sola nau amb volta apuntada. És en l’espai absidal i en la portalada on més s’evidencia la transició entre aquests dos estils artístics. La capçalera de l’església es configura a partir de tres absis poligonals, de cinc cares el central i de tres els laterals, en les quals les finestres van alternant els arcs de mig punt amb els ogivals; per damunt de l’absis central s’obre una finestra de clara vocació gòtica, flanquejada per dues finestres espitlleres que, en canvi, són de tradició romànica. L' absis central és il·luminat per tres petites finestres de doble esqueixada i les absidioles per una.\nEn el mur de ponent s'obre també una finestra gòtica, tripartida, de dobla derrama, amb tres columnetes a cada cantó, amb petit rosetó calat.\nEl parament de l'església és de bloc de pedra ben escairats, excepte la part superior, sota la coberta, ja que en aquest segle s'aixecaren per construir una doble coberta de fusta.\nEn l’interior hi ha una pica beneitera de marbre blanc, decorada amb temes vegetals. El vas és renaixentista. Es recolza sobre una esvelta columna i sobre una base romànica molt grossa, decorada amb figures humanes molt tosques en alt relleu.\nSant Estèue de Betren és una església inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSANT MARTÍ DE LLAGUNES. SORIGUERA. PALLARS SOBIRÀ\nLlagunes (1.302 msnm.) és un petit nucli de població del municipi de Soriguera. Formava part del seu terme primigeni.\nÉs una petita església d'origen romànic, però molt transformada amb el pas del temps, d'una sola nau i absis semicircular -amb una irregularitat al seu costat nord a causa del terreny- al costat de llevant.\nLa porta, un senzill arc de mig put, es troba al lateral de la migdia. A costat i costat de la nau hi ha adossades algunes capelles, la petita sagristia i l'esvelt campanar, de secció quadrangular a la part inferior que transforma en octogonal a la part superior, remata per un capitell de llicorella.\nL'aparell dels paraments, de gres roig, és irregular, sense retocar i en alguns indrets travat amb morter. La coberta de la nau és a dues aigües de llicorella. L'absis presenta una coberta independent.\nSant Martí de Llagunes és una església protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.\nMONESTIR DE SANTA MARIA DE GERRI DE LA SAL. BAIX PALLARS. PALLARS SOBIRÀ.\nGerri de la Sal és una vila i cap de municipi de Baix Pallars, situada en un coster a la dreta de la Noguera Pallaresa.\nL’antic monestir benedictí de Santa Maria està situat a un marge del Noguera Pallaresa i està connectat al poble de Gerri de la Sal per un llarg pont romànic.\nEn aquesta església originàriament dedicada a Sant Vicenç i posteriorment a Santa Maria, el prevere Espanell va reunir-hi cinc companys per tal de viure-hi monàsticament i els feu donació dels béns que posseïa a Seguís i Cartanís, a més d’una colla de llibres i ornaments que no especificava. Sens dubte automàticament Espanell en devia quedar constituït abat.\nSegons la carta fundacional de 20 de juny de 807, es tracta d’una típica fundació de caràcter particular. Tot i que no queda gaire clar, sembla que la regla adoptada fou la de Sant Fruitós que té com a fonament el pacte entre l’abat i els monjos. No obstant això, l’any 839 el monestir adoptà la regla benedictina que mantindria fins als darrers dies. El monestir de Gerri nasqué sota la jurisdicció del bisbe de la Seu d’Urgell i sembla que contribuí molt eficaçment a la funció evangelitzadora i reorganitzadora del territori del Pallars un cop aquest va ser alliberat del domini àrab pels marquesos de Tolosa.\nA la primera meitat del segle IX, el monestir comença a agafar força i al segle XI ja es constata un creixement progressiu amb un ritme especialment notable al darrer quart d’aquest segle en què les donacions representen la majoria de les adquisicions.\nEls segles XII i XIII són els més brillants de la història del monestir. A la segona meitat del segle XII, el monestir rebé el paquet de donacions més voluminós en un moment en què davant duna conjuntura política d’inseguretat, el monestir era capaç d’oferir protecció.\nAl segle XIV, l’exhauriment de les tasques com a centres evangelitzadors i docents a favor d’altres institucions de nou encuny, fa que el monestir benedictí es centri en la salvaguarda del patrimoni.\nAl segle XVII, es feu efectiva la incorporació de Gerri a la Congregació Claustral Tarraconense amb el nomenament d’un nou abat, Lluís Sanç, també bisbe de Solsona.\nAl segle XVIII, el monestir patí l’atac de l’exèrcit francès comandat pel comte Moret, durant la Guerra de la Successió. Com a conseqüència, es produí el primer damnatge seriós a l’arxiu de Gerri de la Sal.\nAl segle XIX, l’estat posà a subhasta els béns del monestir dins el programa de les desamortitzacions promogudes durant el Trienni Liberal.\nLa seva estructura és de planta basilical de tres naus, amb tres trams sense transsepte, cobertes amb voltes de canó, de perfil semicircular a la nau central, i de quart de circumferència a les naus laterals, totes reforçades per arcs torals. Els pilars don arrenquen els arcs torals i els forners són de tipus compost, formats per un nucli central, cruciforme, al qual s’adossen sengles semicolumnes, amb base i capitell.\nLes naus són coronades a llevant per tres absis semicirculars dels quals els laterals sobren directament a la nau, mentre que el centrat, de proporcions més grans, es precedit d’un ampli espia presbiteral, més baix que l’absis central i allarga visualment la nau\nLes absidioles són llises i l’absis central és ornat interiorment amb set arcuacions situades just a l’arrancada de la volta, suportades per sis semicolumnes, seguint un esquema de decoració absidal que es troba en altres obres del segle XII català com la catedral de la Seu d’Urgell o l’església de Sant Pere de Galligants, entre altres.\nLa porta sobre en la façana de ponent emfasitzada per una arquivolta en degradació i aixoplugada per un porxo o atri de tres naus, que és corresponen amb les de l’interior, cobertes amb voltes per aresta, i obertes a la part de migdia per arcs de mig punt.\nEl cos de l’atri, recentment restaurat és molt més baix que l’església, i permet l’obertura d’un gran finestral que il·lumina la nau central, per sobre del qual es desenvolupa un alterós campanar d’espadanya de tres pisos, amb dues obertures en l’inferior, i única, més petita en el superior, totes formades per arcs amb motllures llombardes.\nA l'interior destaquen les pintures barroques de la sala capitular i la imatge neoromànica de Nostra Senyora de Gerri. La tradició diu que aquesta venerada Mare de Déu va protagonitzar el miracle de Montcortès, que narra com el comte de Pallars va caure, un dia de cacera, a l'estany gelat de Montcortès i va ser la Mare de Déu en persona qui l'en va treure i el va salvar.\nL’abadia romànica, a banda de les misses dels diumenges a l’estiu, acull multitud de casaments i concerts donada la seva gran majestuositat.\nL'església de Santa Maria de Gerri de la Sal està declarada com a Bé Cultural d'Interès Nacional.\nMARE DE DÉU DEL PILAR. ARRÒS. VIELHA I MIJARAN. VA...\nMARE DE DIU DETH ROSÈR D'AUBÈRT. VIELHA I MIJARAN....\nSANT VICENÇ DE CABDELLA. TORRE DE CABDELLA. PALLAR...\nMARE DE DÉU DE LA PURIFICACIÓ. ENVINY. SORT. PALLA...\nMONESTIR DE SANTA MARIA DE GERRI DE LA SAL. BAIX P...


Conseller Torrent: "El cooperativisme és cla... - Govern.cat\nConseller Torrent: "El cooperativisme és clau per afrontar els reptes del canvi de model productiu que volem impulsar"\nquery_builder 2 juliol 2021 16:35\nEl conseller Torrent en la inauguració\nEl titular d’Empresa i Treball, ha reiterat el compromís del Govern amb el cooperativisme en la inauguració de la DiadaCoop 2021, amb motiu de la celebració demà, 3 de juliol, del Dia Internacional de les Cooperatives\nTorrent ha anunciat que les prioritats del Departament són millorar la competitivitat del sector, impulsar la innovació i digitalització, i millorar les competències de les persones que en formen part\nEntre les principals accions de suport al cooperativisme, el conseller ha anunciat una línia específica d’ajuts per a la transformació de les empreses cooperatives, i el compromís d’aprovar la “llargament reivindicada” llei d’Economia Social i Cooperatives\nEl conseller d’Empresa i Treball, Roger Torrent, ha reiterat avui l’aposta del Govern per l’economia social, i especialment, per les cooperatives. En la inauguració de la DiadaCoop21, que ha tingut lloc aquest migdia al Col·legi d’Arquitectes de Catalunya amb motiu de la celebració demà del Dia Internacional de les Cooperatives.Torrent ha destacat que “el cooperativisme és clau per donar resposta als reptes del canvi de model productiu que volem impulsar”.\nEl conseller ha recordat la llarga història del cooperativisme, nascut per “donar resposta a moviments de progrés i vinculat al republicanisme polític”, i ha afegit que “els seus valors són totalment vigents, i són sobretot valors de futur que han d’impregnar la transformació del model productiu, que signfica, la transformació de la societat”. “Aquest objectiu de canvi que ens hem fixat, l’hem de fer donant suport al cooperativisme”, ha reblat.\nEn aquest sentit, Torrent ha explicat que el suport al sector es focalitzarà en tres objectius: millorar la competitivitat del sector, impulsar-ne la innovació i digitalització, i millorar les competències de les persones que en formen part. “A aquests objectius —ha afegit el conseller— sumaria el d’incrementar el nombre d’empreses cooperatives, perquè si efectivament creiem en el model i en la capacitat de canvi del cooperativisme, cal que hi hagi més cooperatives”.\nPel que fa a les accions de suport al sector, el coseller ha anunciat que en breu s’activarà una línia específica d’ajuts a la transformació d’empreses cooperatives, i s’ha compromès a tirar endavant la “llargament reivindicada” llei de l’economia social i cooperatives.\nPrèviament a la inauguració, el conseller ha visitat la Cooperativa d’Arquitectes Jordi Capell, i s’ha reunit amb membres del Consell Rector de la Confederació de Cooperatives de Catalunya (Coopcat).\nEl conseller Torrent en la inauguració 2880