Giordano Bruno i la “nova filosofia” - Revista Mètode\nDe l'infinit univers i de la pluralitat dels mons\nLa complexitat del pensament de Bruno ha donat lloc en el temps a, almenys, tres imatges d’ell: la de “màrtir del pensament lliure”, la de “visionari” i la de “mag”.\nGiordano Bruno and the “New Philosophy”: the Infinite Universe and the Plurality of the Worlds. Giordano Bruno is often considered as a martyr of the first scientific revolution or as a visionary ahead of his time, introducing the idea of the infinite universe and the plurality of the worlds. However, he prefers to define himself as “God’s messenger”, who came to earth to bring the light of truth and a new philosophy, which differed from the Aristotelian and Copernican.\nDurant els segles XVI i XVII, coincidint amb la primera revolució científica, es va produir en la cultura de l’Europa occidental una gran transformació intel·lectual, de la qual va nàixer una nova visió del món. Giordano Bruno és ben sovint considerat el màrtir d’aquesta transformació. Es tracta d’un mite profund en la consciència europea que ha portat filòsofs i historiadors de la ciència, com ara M. Schilk, A. Koyré i T. Kuhn, a sostenir que la nostra modernitat seria inconcebible sense la seua figura.\nEn l’època de Bruno, fa uns cinc-cents anys, la filosofia dominant era l’aristotèlica (IV aC), la cosmologia geocèntrica de la qual havia estat sistematitzada a l’obra de Ptolomeu (II dC): la Terra està immòbil al centre de l’univers i entorn d’ella giren amb òrbites circulars tots els cossos celests, fins i tot el Sol, caracteritzats com a esferes cristal·lines concèntriques; l’última esfera del cel dels estels fixos delimita aquest univers finit, en què els cossos celests es diferencien clarament de la Terra per la matèria amb què estan fets i el tipus de moviment. Aquesta concepció s’havia convertit en dogma una vegada acollida per la tradició cristiana medieval, segons la qual la centralitat de la Terra era un senyal del privilegi atorgat per Déu a l’home.\nEn el De revolutionibus orbium coelestium (1543), l’astrònom polonès Nicolau Copèrnic (1473-1543) va proposar un model cosmològic alternatiu: al centre de l’univers hi ha el Sol i no la Terra. Immediatament, el nou model implicava conseqüències, entre les quals destaca: no atribuir a la Terra el moviment i apartar-la (per tant, també l’home que l’habita) del seu lloc privilegiat a l’univers.\nEls seus contemporanis van tardar a tenir consciència de l’abast revolucionari de la cosmologia copernicana, que van considerar com una “mera hipòtesi matemàtica”, tal com l’havia presentada el teòleg luterà Andreas Osiander en el prefaci al De revolutionibus. Mentrestant a les universitats es continuava ensenyant Aristòtil i Ptolomeu. Constitueix una excepció el cas de la Universitat de Salamanca, on el curs de matemàtiques versava sobre Euclides i Ptolomeu o Copèrnic, a elecció de l’alumne (encara que sembla que Copèrnic no era gairebé mai triat!). No es va prendre consciència de les implicacions de l’heliocentrisme fins després de les observacions i descobriments astronòmics de Galileu el 1609, els quals, com que van confirmar empíricament la validesa de la hipòtesi heliocèntrica, van conduir a la primera censura de Galileu per part de la Inquisició romana, a la condemna del copernicanisme i a la introducció en l’Índex del De revolutionibus el 1616.\nEn el pas de la cosmologia heliocèntrica des que és considerada una mera hipòtesi matemàtica fins que es converteix en un sistema del món basat en proves experimentals representa un paper protagonista el frare dominic Giordano Bruno.Filippo (després Giordano) Bruno naix a Nola (petita ciutat pròxima a Nàpols, Itàlia meridional) el 1548. Als divuit anys, tot just un any després d’haver ingressat com a novici al convent dels dominics a Nàpols, van començar a madurar els dubtes de Bruno sobre la veritat de la filosofia aristotèlica i de la religió cristiana; interrogants que l’enfronten amb l’ambient eclesiàstic, tant que a finals de 1575 se li instrueix un primer procés per heretgia. A partir de llavors es veu obligat a peregrinar de cap a cap d’Europa (Itàlia, Suïssa, Espanya, Anglaterra, França, Alemanya), ben sovint va ser arrestat i amenaçat d’excomunió. Pertot arreu Bruno suscita polèmiques i hostilitats perquè critica obertament (“ases”, els diu) tant els teòlegs (de les diverses esglésies) com els filòsofs, i es presenta a tots com a missatger enviat de Déu per il·luminar la humanitat i rescatar-la de les tenebres [“van començar a obrir-se per a mi les fonts de la veritat […] ja que l’alt Déu em destina a ser ministre no mediocre i no vulgar d’un segle millor”]. Particularment significatives són les temporades que passa a París, on publica treballs que li donen la fama de partidari de Ramon Llull (1235-1315), i a Anglaterra, on es troba amb els teòlegs i filòsofs puritans d’Oxford (que el 1583 el van acusar de plagi), presenta per primera vegada la seua “nova filosofia” i publica el 1584 els famosos diàlegs italians, considerats la seua obra mestra: La cena de le Cenere; De la causa, principio et uno; De l’infinito, universo e mondi.\nEl “delicte” de Bruno\nEl seu final tràgic va ser producte d’un error de “prudència” (com probablement hauria dit Bruno, que admirava al politòleg florentí Niccolò Machiavelli, 1469-1527). El 1591 Bruno accepta la invitació d’un noble venecià, Giovanni Mocenigo, perquè l’acompanyara a Venècia. En aquella època la República de Venècia era coneguda per la seua tolerància i independència de l’Església romana. Però és el mateix Mocenigo, enutjat quan Bruno vol anar-se’n, qui el denuncia a la Inquisició veneciana el 23 de maig de 1592. Arrestat i empresonat la nit del mateix dia, Bruno és processat per la Inquisició, primer a Venècia i després a Roma. El procés es fa insòlitament llarg. El 20 de gener de 1600 és emesa la sentència de condemna per heretgia i al matí del dijous 17 de febrer, després de set anys de presó, Giordano Bruno és cremat viu al Campo dei Fiori, a Roma.\nQuè havia dit o fet Bruno de forma tan desbaratada per a ser odiat per filòsofs i teòlegs en vida i per a merèixer un final així de dramàtic? El “delicte” de Bruno era no tant el de ser copernicà, sinó més aviat haver volgut anar més enllà de Copèrnic.\n«Es presenta a tots com a missatger enviat de Déu per il·luminar la humanitat i rescatar-la de les tenebres»\nBruno, en efecte, considera Copèrnic com la “llum”, però pensa que ha de caminar més enllà, perquè Copèrnic té alguns límits: és massa “matemàtic” i poc “físic”, poc atent als fenòmens naturals. Per tant, Bruno considera que la cosmologia heliocèntrica necessita ser enquadrada en una “nova filosofia” que indague les “raons naturals” (que són les principals) i promoga una reforma radical del món humà, natural i diví.\nEl nucli central d’aquesta filosofia és el concepte d’univers infinit. Aquesta idea ja havia estat formulada pel neoplatònic alemany Nicolò Cusano (1401-1464), però no hi ha dubte que troba la seua expressió més radical en Giordano Bruno. Els arguments que sostenen la infinitat de l’univers en les obres de Bruno es poden agrupar en tres grups principals. D’una banda, es troba l’argument teològic: a la infinita potència de la causa (Déu) li ha de correspondre la infinitat de l’efecte (l’univers i els fenòmens que li pertanyen). D’aquesta manera, Bruno contesta l’argument teològic, segons el qual només Déu és infinit i les seues criatures són finites. Aquest argument tradicional era perfectament abonat per la concepció cosmològica aristotèlica-ptolemaica, segons la qual el món celest és perfecte en tant que finit, delimitat per un confí. Aquesta tesi ja havia estat contestada en el període 1270-1277, amb motiu d’un concili a París, on es va considerar que atribuir a Déu infinit la creació d’obres finites significaria limitar la potència de Déu. La posició de París va ser rebutjada per l’Església catòlica, però acollida per Cusano.\nUn altre dels arguments principals de Bruno és el metodològico-ontològic: l’infinit no és objecte de sentit, només de raó. De fet, els sentits poden contradir la raó i elaborar informacions falses. Per exemple, l’horitzó ens sembla una barrera infranquejable, mentre que, navegant pel mar, ens adonem que aquest límit sempre s’allunya cada vegada més. Per tant, els sentits donen una idea d’horitzó finit, però aquest és percebut com a tal només a causa de la limitació dels sentits. El mateix val per a la volta celest: l’univers és infinit perquè no té confins.\n«El “delicte” de Bruno era no tant de ser copernicà, sinó més aviat haver volgut anar més enllà de Copèrnic»\nLa tesi de l’univers infinit comporta la de la pluralitat dels mons així com la de la relativitat de l’espai, el moviment i el pensament. Així, si l’univers és infinit, és raonable pensar l’existència d’una pluralitat de mons, perquè un univers infinit no té un centre només, sinó diversos. Aquesta és una altra de les seues diferències amb Copèrnic. Mentre que l’univers copernicà té un centre únic (el Sol), el de Bruno té molts centres: la Terra és el centre de l’òrbita de la Lluna, el Sol és el centre del nostre Sistema Solar, cada estel és un sol i té un sistema planetari entorn seu. En aquest sentit, el copernicanisme, o siga, l’heliocentrisme, és un cas local.\nD’altra banda, Bruno afirma que a l’univers infinit tot es mou. La Terra es mou entorn del Sol, el qual, per a Bruno, i a diferència de Copèrnic, també es mou. Tot es mou perquè la causa del moviment no és un motor extern als cossos (com sostenia la tradició aristotelicocristiana), sinó que més aviat està dins seu. Els cossos es mouen perquè tenen al seu interior “la vida”, un “principi vital”, “l’ànima”, que és comú a tots. Aquesta anima mundi és Déu, creador de l’espai infinit i al mateix temps present en cada un dels seus components materials, encara que mínims. La naturalesa és matèria contínua i homogènia, però també vivent, divina i intel·ligent. Així, Bruno parla dels estels com “animals intel·lectuals” i cerca ajuda en la màgia, èmula i sòcia de la naturalesa, per descobrir la naturalesa vital amb què tots els cossos són dotats. A més, si Déu és immanent en tots els cossos, que ha construït amb la mateixa substància, és possible imaginar que la vida, present sobre la Terra, puga existir en altres planetes (els mons habitats).\n«Els cossos es mouen perquè tenen al seu interior “la vida”, un “principi vital”, “l’ànima”»\nAixí mateix, si l’univers és infinit, no podem elaborar criteris absoluts per establir les posicions i el moviment dels sistemes que el poblen. Bruno introdueix aquesta idea a partir de la hipòtesi, ja afrontada en l’Edat Mitjana, del moviment de rotació de la Terra al voltant del seu eix. Per defensar la tesi de Copèrnic, Bruno formula l’exemple de la nau (que Galileu havia fet cèlebre): hi ha diferència entre el moviment d’una nau i el moviment de les coses que conté; perquè, altrament, ningú no podria moure les coses sobre la nau i portar-les on eren primer o fer un bot i tornar a recolzar el peu on era anteriorment. La rotació quotidiana de la Terra és “aparent” respecte al cel, mentre que és “veritat” per a la Terra, de la mateixa manera que salpant d’un port diem que “la terra s’allunya”, quan som nosaltres els qui ens n’allunyem (relativitat).\nFinalment, Bruno es basa en un argument matemàtic: l’infinit és un nombre gran, però és tan divers com qualsevol experiència. En totes les disciplines hi ha un “mínim”. En matemàtiques el mínim és la unitat, a partir de la qual és possible construir una successió infinita de nombres, així com en els cossos materials el mínim físic és l’àtom. La matemàtica, com la màgia, ensenya a modificar la naturalesa: una a partir dels nombres, l’altra a partir de la figura, que és el corresponent sensible del nombre.\nGalileu Galilei (1564-1642) reprendrà àmpliament les idees de Bruno, sense citar-lo, per raons òbvies d’oportunitat.\nLa complexitat del pensament de Bruno ha donat lloc en el temps a, almenys, tres imatges diferents d’ell: la de “màrtir del pensament lliure”, enemic de les lleis; la de “visionari”, que parla d’estranys éssers vivents que van poblar mons ardents o coberts de gel; la de “mag”, per la forta presència d’elements típics de la tradició magicohermètica en la seua filosofia. Al meu parer, cap de les tres s’adiu amb Bruno: la primera perquè ell es considerava l’enviat de Déu a la Terra per a portar la llum de la veritat; la segona, perquè la hipòtesi de formes de vida sobre altres planetes té, per a ell, justificacions lògiques i biològiques; i la tercera, perquè la filosofia hermètica formava part del bagatge cultural de l’època, tant és així que va exercir un influx sobre molts científics moderns, com ara Copèrnic, Brahe, W. Gilbert, Kepler, Bacon, Descartes, Harvey o Newton, que, no obstant això, no considerem “mags”.\nUn filòsof i un científic\nGalileu Galilei (1564-1642) reprendrà àmpliament les idees de Bruno, sense citar-lo, per raons òbvies d’oportunitat. Amb tot, entre Bruno i Galileu hi ha algunes diferències fonamentals, que depenen de la seua diferent perspectiva. Bruno és un filòsof, que defensa de forma provocativa una “nova filosofia” per a reprendre una veritat que roman, siga com siga, amagada dins de l’aparença fenomènica. En canvi, Galileu raona ja com un científic modern. Per a ell, la ciència es recolza sobre l’experiència i la demostració a fi d’establir lleis i descriure les condicions materials de l’efectiu curs dels esdeveniments; la ciència renuncia, doncs, a la recerca de les causes ocultes o de la veritat amagada (tasca pròpia de la teologia o la metafísica) per a acontentar-se amb les causes manifestes i la veritat factual.\nTot i això, en la nova perspectiva galileana, que marca el camí per al futur de la ciència moderna, roman encara el missatge fonamental de Bruno. A la curiositat de l’home s’obre un desmesurat camp d’investigació: l’infinit (siga infinitament gran, siga infinitament petit), sobre el qual Bruno va alçar definitivament el vel.\nCiliberto, M. i G. Giorello, 2004. “Giordano Bruno. La nuova filosofia degli infiniti mondi”, Li Scienze, 36.\nGatti, H., 1999. Giordano Bruno and the Renaissance Science, Cornell University Press, Ithaca (NY)-London.\nGranada, M.A., 2002. Giordano Bruno: universo infinito, unión con Dios, perfección del hombre, Herder, Barcelona.\nYates, F.A., 1964. Giordano Bruno and the Hermetic Tradition, Routledge & Kegan, London.\nCientífics o visionaris?Giordano Brunohistòria de la ciència\nProfessora d’Història del Pensament Científic, Università di Bologna.\nDocument Històries de ciència Notícies Sociofolcologia


Entre els més destacats s’hi trobava la delegació en la regidora d’Urbanisme, Núria Rovira, la facultat de resoldre actes administratius que afectin a tercers en els expedients d’actes sotmesos a comunicació prèvia, i la delegació en la regidora d’Activitats Econòmiques, Mar Negro, la facultat de resoldre actes administratius referents a les autoritzacions d’ocupació de la via pública amb terrasses d’establiments.\nAltres decrets dels què el Ple en va fer assabentament van ser la delegació en la Junta de Govern Local dels nomenaments del personal eventual i el nomenament com a Tinent d'Alcalde a la regidora Bárbara Peris. Així mateix, el ple es va donar per assabentat de la nova configuració de la Junta de Govern Local, que incorpora la regidora de l’AVP.\nEl Ple va donar compte de la nova constitució del grup municipal Junts pel Vendrell, que estarà integrat pel regidor Josep Mercadé, que actuarà com a portaveu, i per la regidora Mar Galeano, i de la nova constitució del grup municipal d’Agrupació Veïnal Platges – Federació d’Independentistes de Catalunya, que estarà integrat únicament per la regidora Bárbara Peris, que actuarà com a portaveu. A la sessió també es va donar compte del nomenament de Bárbara Peris com a representant del grup municipal AVP en els diferents Organismes dels que l'Ajuntament és part integrant.\nEl ple va aprovar la modificació del nombre de regidors que exerceixen el seu càrrec en règim de dedicació exclusiva per la incorporació de la regidora Bárbara Peris. El punt va rebre 11 vots a favor (govern), 8 en contra (SP-ERC+ Primàries+Podem) i 2 abstencions (JxV).\nEl ple va ratificar els acords presos pel Ple del Consell Comarcal del Baix Penedès sobre la incorporació dels annex 2 i 3 al conveni únic referents al servei de recollida porta a porta comercial a la franja costanera del municipi i al servei de lloguer de camions. El punt va rebre 13 vots a favor (govern+JxV), 7 en contra (SP-ERC+Primàries) i 1 abstenció (Podem).\nEl ple va aprovar inicialment, i per unanimitat, la modificació de l'article 29 del ROM, en la qual es recull que les actes de les sessions del Ple adoptaran el sistema de video-acta digital.\nEl ple aprovar inicialment, per unanimitat, el Reglament de formació intern del personal al servei de l'Ajuntament del Vendrell i dels seus Organismes Autònoms.\nD’altra banda, el ple va aprovar inicialment l'expedient de modificació de crèdits 02P/2019 per destinar un romanent de la liquidació del 2018 de 3,28 M€ a amortització i liquidació de crèdits i per pagar despeses pendents del 2018. El punt va quedar aprovat per 11 vots a favor (govern) i 10 abstencions (oposició).\nTambé en l’àmbit econòmic, el ple va aprovar de forma provisional la modificació de les Ordenances Fiscals, amb 11 vots a favor (govern) i 10 vots en contra (oposició). El regidor d’Hisenda va explicar que les ordenances fiscals per l’any 2020 queden congelades, tan sols amb dues excepcions: l’IBI per a grans tenidors d’habitatges desocupats, tal com ja es va avançar fa unes setmanes (https://www.elvendrell.net/informacio/6902-el-vendrell-cobrara-un-recarrec-de-fins-al-50-de-l-ibi-als-habitatges-buits-de-grans-tenidors) i la taxa d’escombreries, que no s’havia incrementat des del 2014. En concret, l’increment d’aquesta taxa és d’un 10% a raó d’una variació inferior a l’1,8% anual, de mitjana, des de la darrera actualització. Per a cada habitatge es passarà de 110 euros a 121 euros; en el cas d’habitatges unifamiliars aïllats, es passarà de 135 euros a 148 euros. La principal raó d’aquesta variació és l’increment del cost dels serveis mancomunats de recollida, transport i tractament de residus i de deixalleria comarcal.\nEl ple va aprovar les dues festes locals del municipi del Vendrell per a l'any 2020: 27 i el 28 de juliol, amb 15 vots a favor (govern, Junts pel Vendrell, Primàries, Podem) i 6 abstencions (Som Poble ERC).\nEl ple va desestimar la proposta presentada pel grup municipal de Som Poble-ERC per la modificació de diverses ordenances fiscals, impostos i taxes per l'any 2020. amb 11 vots en contra (govern), 7 vots a favor (Som Poble ERC + Primàries) i 3 abstencions (Junts pel vendrell i Podem).\nLa proposta presentada pel grup municipal de Junts pel Vendrell per garantir la qualitat de l’aire que respirem i protegir la salut de les persones i el medi ambient va ser aprovada per unanimitat.\nLa proposta presentada pel grup municipal de Junts pel Vendrell per a la implantació d’un punt de recàrrega elèctrica ràpida de vehicles als nuclis marítims també va ser aprovada per unanimitat.\nLa proposta de resolució presentada pel grup municipal de Primàries Catalunya per tal de millorar el drenatge de les aigües pluvials que afecten al passeig Marítim del barri de Sant Salvador va ser aprovada per unanimitat de tots els grups.\nLa moció presentada pel grup municipal del Partit Socialista de Catalunya en defensa de la pagesia i per un preu digne del raïm i el vi va ser aprovada per unanimitat, afegint una esmena en què es fa referència explícita als pagesos i pageses del Vendrell.\nLa moció presentada per l’equip de govern per la convivència i el diàleg com a úniques solucions al conflicte català va quedar aprovada amb el vot de qualitat de l’alcalde, després de l’empat obtingut (10 vots a favor de PSC +Cs, 10 vots en contra de l’oposició i 1 abstenció d’AVP).\nTambé amb el vot de qualitat de l’alcalde, la moció presentada pels grups municipals de Som Poble-ERC, Junts pel Vendrell, Primàries Catalunya i Podem el Vendrell en resposta a la sentència del Tribunal Suprem i per demanar l’amnistia per als presos i preses polítics i en defensa del dret d’autodeterminació va quedar rebutjada. (10 vots en contra de PSC+Cs, 10 a favor de l’oposició i 1 abstenció d’AVP).\nPer últim, la moció presentada pel grup municipal de Som Poble-ERC per demanar la retirada del Pla Director Urbanístic de l’activitat econòmica Sant Marçal-Cal Vies va quedar rebutjada amb el vot de qualitat de l’alcalde, després que es produís un empat en la votació. (10 favor de l’oposició, 10 en contra del govern i 1 abstenció de l’AVP).


Noves formes de sobreexplotació capitalista: els falsos ‘autònoms’ | Intersindical Valenciana\nIntersindical Valenciana valora molt positivament la primera sentència a l’Estat espanyol favorable al repartidor de Deliveroo que va denunciar el seu acomiadament, en considerar que els repartidors són treballadors i treballadores per compte de l’empresa. En març de 2018 publicàvem aquest article sobre els falsos autònoms a la revista Intersindical.\n06 / 06 / 2018 | Juan Miguel Muñoz Olmo\nLa situació del mercat de treball fa que bona part de les ofertes d’ocupació, sobretot les adreçades a la gent jove, es materialitzen a través d’un “contracte mercantil”, encara que les característiques de l’ocupació que s’ofereix siguen les d’un treball per compte d’altri. Es tracta de contractacions de treballadores i treballadors “autònoms”, que no ho són en absolut. A aquests “falsos autònoms” els empresaris els fan signar una contractació il·legal que dóna cobertura a unes retribucions inferiors per la realització de treballs que es duen a terme darrere de l’escut d’un contracte mercantil. L’empresa s’estalvia així l’abonament de les cotitzacions corresponents si la mateixa tasca la realitzara personal treballador per compte d’altri.\nLa llei defineix els treballadors autònoms com a “persones físiques que realitzen de forma habitual, personal, directa, per compte propi i fora de l’àmbit de la direcció i l’organització d’una altra persona, una activitat econòmica o professional a títol lucratiu. Aquesta activitat autònoma o per compte propi podrà realitzar-se a temps complet o a temps parcial”.\nLes relacions laborals entre una treballadora autònoma i un client no es regulen per un contracte de treball, si no per mitjà d’uns contractes mercantils amb determinades característiques:\na) El treball de la treballadora autònoma es realitza per compte propi, de manera autoorganitzada, amb mitjans propis.\nb) El treball els realitza la treballadora autònoma com a empresa, encara que tinga al seu càrrec personal contractat.\nc) Els ingressos de la treballadora autònoma no són fixos ni periòdics, depenen dels treballs realitzats.\nd) La treballadora autònoma assumeix els riscos de l’activitat i dels beneficis que s’obtinguen.\nTreballadores per compte d’altri\nAquestes treballadores són les que voluntàriament presten els seus serveis retribuïts per compte de l’empresa, dins de l’organització i la direcció d’una altra persona, física o jurídica, denominada “ocupador”. Les relacions entre l’empresa i la treballadora es regeixen per un contracte de treball.\nEl treballador per compte d’altri treballa sota les ordres de l’empresa, amb els mitjans i eines de l’empresa i rep periòdicament un salari pel seu treball. Els beneficis i les possibles pèrdues els assumeix l’empresa.\nTreballadores falses autònomes\nLa treballadora autònoma, encara que realitza una activitat que s’assembla a la d’una autònoma, ha formalitzat una relació amb un contracte de relació mercantil, però practica un treball amb totes les característiques d’una treballadora per compte d’altri. Encara que semble una autònoma, no ho és. Una falsa autònoma ha de complir els requisits de la treballadora per compte d’altri i no estar donada d’alta com a treballadora per compte d’altri.\nJurídicament no importen les clàusules dels contractes signats, sinó l’activitat que realment es realitza. Es pot estar donat d’alta com a autònoma i signar un contracte mercantil com a autònoma, però si es compleixen els requisits per a ser una treballadora per compte d’altri s’és una treballadora per compte d’altri, no una autònoma.\nA la falsa autònoma, integrada en l’organització i la direcció de l’empresa, se li aplica la normativa d’una treballadora autònoma, amb els seus avantatges i desavantatges, però en realitat la seua situació laboral és la d’una treballadora per compte d’altri. Aquesta disfunció, que no permet tributar ni cotitzar com cal, constitueix un frau a la Seguretat Social.\nUn bon negoci per a l’empresa\nLa situació il·legal que s’ha descrit té importants desavantatges per la treballadora “falsa autònoma” en relació amb els drets a què té dret com a treballadora per compte d’altri com l’aplicació del conveni col·lectiu corresponent o l’Estatut dels Treballadors, per la qual cosa no gaudeix dels drets que incorpora la normativa laboral. A la falsa autònoma se li aplica el dret mercantil i civil, que no recull drets laborals. Tampoc no té dret a un salari, sinó que factura a l’empresa, les seues retribucions no provenen de la nòmina sinó de les factures que obligatòriament ha d’emetre.\nSi es compara la seua situació laboral amb la d’una treballadora per compte d’altri, els perjudicis són indiscutibles:\n- No consta d’alta en l’empresa. Per tant, l’empresa no cotitza per ella, sobre la qual recau la responsabilitat de donar-se d’alta en la Seguretat Social i cotitzar el règim de treballadors autònoms.\n- No forma part de la plantilla de l’empresa, malgrat treballar per a ella.\n- Cada trimestre ha de presentar una declaració davant d’Hisenda, i abonar –per regla general– el 21% d’IVA per les factures que emeta i un IRPF superior.\n- No té vacances retribuïdes.\n- No té un salari garantit per conveni.\n- Com que no té un conveni d’aplicació, no té permisos retribuïts, llicències, excedències, lactàncies, reduccions de jornada i altres situacions regulades pel conveni.\n- No hi ha acomiadament, només “cessament d’activitat”. Per tant, la treballadora falsa autònoma no pot reclamar les indemnitzacions corresponents en cas d’acomiadament.\n- No té dret al subsidi d’atur, llevat que ella mateixa, com a “autònoma”, haja cotitzat de forma voluntària per a la desocupació (set de cada deu falses autònomes no ho fan per evitar la disminució dels seus ingressos).\n- Les demandes judicials de les falses autònomes es tramiten per la via civil (la via social de les treballadores és més ràpida i beneficiosa).\n- Les retribucions per baixa laboral es cobren segons la base de cotització. La majoria de les autònomes trien la cotització mínima i per això solen percebre menys diners quan estan en situació de baixa laboral o quan pateixen una incapacitat permanent, situació que té una repercussió directa en la pensió de jubilació.\nEn suma, les falses autònomes, malgrat ser treballadores, tenen molts menys drets que els seus companys i companyes de l’empresa, estan menys protegides, assumeixen moltes més responsabilitats perquè actuen d’empresàries i resulten molt més econòmiques a les empreses, que eludeixen les seues responsabilitats de cotitzar pel treball que es genera en la mateixa empresa, ja que aquesta activitat es considera com un servei que realitza un personal aliena a l’empresa.\nPublicat en Intersindical. Quaderns sindicals del País Valencià, núm. 66 - 06 / 06 / 2018


L´Audiència de Navarra no veu indicis de terrorisme en l´agressió d´Alsasua - Diari de Girona\nInsta el jutge a plantejar una qüestió de competència davant el Suprem perquè la causa s'instrueixi a Pamplona\nefe/ddg 25.03.2017 | 00:33\n«No és possible concloure que en els fets denunciats hi hagi indicis de la comissió d'un presumpte delicte de terrorisme», assenyala la Secció Primera de l'Audiència de Navarra, estimant el recurs interposat pels nou investigats en l'agressió a dos guàrdies civils i les seves parelles el passat 15 d'octubre, i sosté que la causa ha d'instruir-se a Pamplona.\nPer això, insta el Jutjat d'Instrucció 3 de Pamplona a rebutjar l'enviament de la causa al Jutjat Central d'Instrucció número 3 de l'Audiència Nacional i, per tant, plantegi una qüestió de competència davant el Tribunal Suprem perquè decideixi quin òrgan judicial ha d'assumir la investigació.\nEn no veure «indicis racionals» que posin de manifest la comissió d'un delicte de terrorisme, l'Audiència de Navarra conclou que el Jutjat d'Instrucció número 3 de Pamplona és el competent.\nEn l'acte es detalla el que el Codi Penal estableix com a terrorisme, per a continuar assenyalant que s'exigeix la concurrència objectiva de dos requisits: que es tracti d'un «delicte greu» identificat en la norma com a tal i que tingui la finalitat de «subvertir, desestabilitzar greument, alterar greument o provocar un estat de terror».\nAixí és Chériff C., el sospitós de l'atac a Estrasburg.


L’exposició ‘Ofrenes’ vol reivindicar l’artista tarragoní Albert Gonzalo\nLa mostra, que es podrà visitar fins al 15 d'octubre al Seminari de Tarragona, vol fer justícia i reivindicar el llegat de l'artista, després de la seva inesperada mort, l'agost de 2014\nL'artista tarragoní, Albert Gonzalo, l'any 2005, en un dels seus viatges CEDIDA\nDivendres, 28 Juliol 2017 12:46\nAquest divendres, 28 de juliol, a les 19.30 h, s’inaugura l'exposició 'Ofrenes' de l'artista Albert Gonzaló (Tarragona, 1954- Barcelona, 2014), que es podrà visitar al Centre Tarraconense El Seminari fins al 15 d'octubre. Considerat per la crítica i historiografia artístiques com un dels artistes més personals i interessants de la seva generació, l’obra d’Albert Gonzalo s’erigeix com una de les propostes artístiques més personals i isolades del panorama artístic català.\nL'artista tarragoní va transitar al llarg de la seva vida la franja del nord de l’Àfrica, Turquia, Marroc, Corea, Xina, Afganistan, Iran, Irak, Birmània, Tailàndia, el Tibet i Japó, entre altres indrets. La petjada d’aquests viatges viscuts són palpables en la seva trajectòria pictòrica, gràfica. Aquesta fascinació per les cultures primitives i antigues el portà a col·leccionar al llarg de la seva vida, petits objectes, procedents d’aquests mons i civilitzacions distants en el temps i en l’espai però que per a ell resseguien en alguns casos camins visibles o invisibles, units per la seva passió de vida i entrega a les Arts. Gonzalo va trobar la connexió i diàleg amb el passat i l’etern, en la seva pròpia pintura.\nLa seva inesperada mort, l’agost de 2014, va deixar estroncada la possibilitat de reivindicar una obra artística que, al llarg de la seva trajectòria, va ser d’allò més apreciada i aplaudida per la crítica. En una emotiva necrològica de l’artista, el pintor Perico Pastor es demanava si, després de la seva mort, algú s’animava a mostrar l’immens llegat artístic de Gonzalo: teles, papers, quaderns...\nL’exposició 'Ofrenes', co-comissariada per la Doctora en Belles i Arts i artista Mariona Vilaseca Arimany i el musicòleg Oriol Pérez i Treviño, juntament amb la col·laboració de la Dra. Núria Gual, gran coneixedora dels vincles de l’obra i la Col·lecció d’Art del propi artista, tindrà lloc al Centre Tarraconense El Seminari. Aquest és un primer projecte expositiu on, bàsicament, vol mostrar-se a la ciutat natal de Gonzalo, una selecció d’aquest esplèndid i ric llegat.\nL'acte d'inauguració comptarà amb l'assistència de l'arquebisbe de Tarragona, Jaume Pujol.


Clinica Veterinaria Trivet Calafell - Acupuntura en animals\nBlog Acupuntura en animals\nAcupuntura en animals\nL'acupuntura és una tècnica de la medicina tradicional xinesa que té en compte el concepte de medicina integrativa. Això vol dir que considera el pacient en el seu conjunt i no les patologies per separat. És considerada una teràpia complementària que junt amb la medicina convencional té com a objectiu cuidar la salut.\nLes primeres troballes històriques de l'acupuntura daten del segle VII aC a la Xina, tot i que la tècnica moderna a occident no es va practicar fins al segle XX. Actualment són nombrosos els estudis científics que avalen els seus beneficis i la OMS manifesta la seva eficàcia per al control del dolor i la promoció de la salut.\nLa tècnica consisteix en la inserció d'agulles fines en punts específics del cos que han demostrat produir efectes locals i generals. Aquest punts se situen en els meridians, que són línies imaginàries properes a connexions del teixit nerviós i conjuntiu dels animals.\nLa majoria de gossos i gats gaudeixen plàcidament de les sessions d'acupuntura i manifesten millories en poc temps. A continuació us detallem algunes de les aplicacions més habituals:\nDisminució del dolor en artritis/artrosis, espondilosis, reumatisme, disc intervertebral amb compressió medul·lar, espasmes musculars, coixeres, malaltia articular degenerativa crònica, síndrome de cauda equina, displàsia de maluc i osteoartrosis coxofemoral; rehabilitació després de cirurgies traumatològiques.\nAfeccions nervioses i neurològiques\nParèsia, paràlisis i dolor com a resultat de traumatismes, tracta-ment adjuvant en epilèpsia idiopàtica, síndrome vestibular geriàtric, mielopatía degenerativa.\nTractaments de fertilitat, pseudogestació, prolapse d’úter, paràlisi peneana.\nNàusees i vòmits, diarrea, constipació, ili paral·lític, megaesòfag.\nDermatitis, al·lèrgies, picors, otitis\nMalaltia pulmonar obstructiva crònica, asma bronquial, sinusitis cròniques.\nMarc Fusté Torrades, veterinari col·legiat T617, CVA(IVAS)


De peces i forats | es banc des vells\nDe peces i forats\nJo d’economia no hi entenc gaire per diferents raons. Primer de tot, perquè no he tingut un puto duro mai, així que la meva economia domèstica consta de dos conceptes molt simples: ingressos i despeses. Fins aquí fàcil, no? Tirat. I, un cop entesos aquests dos conceptes, mans i mànigues per a que el balanç surti ≥ 0. He de dir al meu favor que açò que sembla tan senzill en teoria, a la pràctica és complicadíssim (veure “Hem estirat més el braç que la màniga.”), i ho demostra l’estat de l’economia del nostre país, que és la suma de centenars de milers d’economies domèstiques com la meva, però amb balanços ≤ 0. Collonut, primera lliçó d’economia!\nLa segona raó per la qual confesso que d’economia en sé tant com de biologia molecular és perquè som un ‘tiu’ de lletres, del tot. A la carrera, d’economia, no en vaig veure més que en un parell d’assignatures, i les vaig passar putes per aprovar quatre números en una matèria de 1r curs que qualque il·luminat va titular “tècniques d’anàlisi quantitativa” i que feia que em despertés a mitja nit suat entre crits de terror. Llavors em van dir que allò significava “estadística i probabilitat” i em vaig quedar molt més tranquil.\nPerò, tot i no saber res d’economia, no s’ha d’ésser cap linx per veure que hi ha coses que no quadren, peces que no entren al seu forat, per molt que els governants que corren ara pels parlaments d’aquest país, i pels parlaments d’Europa sencera, què cony, ens ho vulguin endossar tant sí com no. “Comprin, comprin! Austeritat! Que me la treuen de les mans!”\nEl primer que no quadra de cap de les maneres, i açò res té a veure amb colors polítics, o sí, és que mentre el país fa aigües per tots els costats, mentre retallem en sanitat, educació, beques universitàries o en investigació, es deixen escapar, paral·lelament i de quina manera, els recursos dels contribuents en forma de corrupció, evasió fiscal, infraestructures inútils, entitats fantasma, rescats bancaris i sous engreixats de polítics, secretaris, assessors, i la mare que els va parir a tots, que també cobra de l’estat, segur.\nUna altra cosa que no em quadra són les ànsies de desballestar tot allò que fa olor a públic. Molta coincidència és l’absoluta necessitat imposada per Europa i el “no tardo ni un minut” a retallar allà on més mal fa, als símbols públics, pilars bàsics, de la societat del benestar espanyola, la Sanitat i l’Educació. Diguéssim – I ara no voldria ofendre a les ordes de crèduls que encara hi ha per aquí. – que dins del disgust de l’obligació d’austeritat pressupostària, n’hi ha que es freguen les mans en veure com, si superem el merder on ens han fotut (ells), ens hauran ben donat per la reraguarda i privatitzat fins al darrer tros de guix de pissarra i l’últim fonendoscopi públic del país. El rectangle, al forat rectangular.\nInsisteixo, d’economia, ni flowers, però tampoc em quadre que un dels principals motius de la crisi sigui el descens de consum (al manco intern) i que es facin tants esforços per eradicar la classe mitja que, mancada ja dels valors més necessaris, havia sostingut un creixement constant al llarg dels darrers anys consumint estúpidament els productes més inversemblants del mercat. Què es pretén idò? A jo, que m’ho expliquin.\nEn els darrers anys hem sentit la paraula “confiança” en els mitjans de comunicació tantes i tantes vegades que al final se l’ha desproveït de sentit. Expliqueu-me, collons, quina confiança als consumidors, mercats financers i sectors productius ha de donar un país que gasta els seus diners en cotxes oficials, aeroports espectrals i hipoteques inflades, un país que manté taxes d’economia submergida pròpies de repúbliques centreafricanes, –Sense el més mínim ànim de menyspreu, s’entengui. – desprestigia els seus treballadors públics, o un país on els sous són inferiors a les raquítiques prestacions socials i on les inversions en investigació i universitats són una desconsideració als professionals que s’hi dediquen. Quina confiança, digueu-me, mereix aquest país? (veure “D’una reforma laboral, d’un país”)\nNo em quadra que, mentre es rescaten bancs amb diners públics, és a dir, meus, retallem en tot allò que d’alguna manera empobreix el país. Com hem de créixer amb una població que no pot accedir a serveis d’educació i sanitat amb un mínim de garanties i que és incapaç de reactivar el consum, ergo les empreses i l’economia en general? Ens hem tornat bojos? El triangle, al forat triangular.\nPerò el que menys em quadra, i que és segurament el més preocupant, és que no s’estan produint canvis significatius en els models que ens han portat a la situació actual. La crisi és econòmica, sí, financera, també, de consum, segurament, però el principal problema són els valors que hem anat perdent, o hipotecant, en els darrers anys de camí cap a la situació que vivim. Seguim preocupant-nos per aconseguir el darrer iPhone o la hipoteca de la nostra vida en comptes de la millor educació pels nostres fills. Preferim gastar-nos 50€ en “cubalibres” i decidir no exercir el nostre dret a vaga per qüestions econòmiques i lluitar pels nostres drets. Culpem al sistema electoral dels mals del nostre país i no anem a votar quan se’ns crida a les urnes. Acusem als bancs, a qui no voldria defensar, dels nostres mals quan acudíem a ells amb sous de 800€ per aconseguir un pis intel·ligent de 150m2amb terrassa, pàrquing, molt lluminós, “txatxa” i vistes al mar, encara que fos a Madrid, amb una hipoteca a 40 anys… No fem passar la peça quadrada pel forat rodó i la peça rodona pel forat en forma d’estrella. Intentem, d’una vegada per totes, fer quadrar allò que ens envolta.\nPosted in Disculpin les molèsties, Pensat i dit, Per a tots els públics, Política i societat on 20 Mai 2012 by S. J. Cardona. Deixa un comentari\n← L’última batalla del Gin Xoriguer SELAGIS. La COPA: prèvia\nEsport i territori →


Una forta resposta veïnal torna a posar en qüestió el nou passeig de PortsIB a Portocolom\ndimarts, 11 de agost de 2020 00:02h\nQuan xerram dels pinars de sa Bassa Nova de Portocolom hem de pensar que es tracta dels darrers espais naturals que queden a dins del nucli urbà. A més, es tracta d'uns espais que per una banda tenen la mar, però que per l'altra tenen un carril bici, una calçada per a cotxes i una vorera per a vianants.\nTot i això, «l'afició d'alguns per encimentar-ho tot i per humanitzar la natura fan que fa una setmana es comencés a formigonar un nou passeig a escassos metres de la vorera de la mar. Tant a la vorera que ahir diumenge les ones ja passaven per damunt d'aquest nou camí», ha explicat la plataforma Salvem Portocolom.\nDes del primer moment en què les maquines van entrar al pinar, la indignació es va fer notar en converses, missatges de Whatsapp o a les xarxes socials. Aquest diumenge unes 300 persones varen sortir al carrer, es varen concentrar en aquest estimat indret. Un lloc que s'ha conservat gràcies a un acord social fruit d'un procés participatiu que es va realitzar fa 15 anys, tal com s'explicava en el manifest que es va llegir.\nA més, la plataforma remarca que es continua sense entendre que la badia de Portocolom és un espai natural protegit, un Lloc d'Importància Comunitària (LIC) dins la xarxa Natura 2000 de la Unió Europea, per la seva riquesa natural i que les seves voreres són igual d'importants. «Això, juntament amb una visió depredadora, els duu a posar en marxa aquestes obres sense cap informe ambiental ni tenir en compte el que diu la llei de costes.\nS'ha tornat a posar la pota fins al fons. Davant d'això, és hora de rectificar. Des de Salvem Portocolom demanam que es desfaci el mal que ja s'ha fet i es restitueixi el terreny en les mateixes condicions que estava abans de la destrossa. Avui és dilluns i esperam sentir les seves veus de disculpa», han destacat.\n«Bon dia a tothom. Ja hi tornam a ser, avui per respondre a una agressió que no podem passar per alt, perquè això que s'ha fet aquí aquesta setmana, no pot ser qualificat d'altra manera.\nÉs una agressió ambiental, ecològica i estètica, una agressió al patrimoni natural del poble i a la vista de tots està. Aquesta obra innecessària i indesitjada, parida a un despatx de Palma per qualque buròcrata que ni deu saber on és Portocolom, és també una ferida al patrimoni natural i sentimental de tots. Qui ha fet això, qui ha tengut la brillant idea d'encimentar-nos el pinar, ha de saber que ha comès un veritable acte vandàlic, i que ha pegat una coça a un racó d'aquells que és especial precisament per la seva senzillesa. Un racó fet amb la saviesa del pas tranquil del temps.\nAquest pinaró havia estat respectat per totes les generacions que ens havien precedit, per totes, que en van saber treure profit sense fer-lo mal bé, tot el contrari, l’hi donaren vida i memòria. No tots els llocs especials de Portocolom han tengut la mateixa sort i el mateix respecte. I per això mateix, perquè ja hem perdut massa espais estimats, llocs així tenen encara més valor.\nFa prop de 15 anys aquest espai ja va estar en perill, i bona part del poble el va saber defensar. Després d'una llarga batalla per preservar tota la vorera de Portocolom i d'un procés de participació, en el si de la Comissió per a la reforma de la primera línia, entitats ciutadanes i partits polítics vam pactar deixar aquest lloc com estava, per unanimitat. Tot i que la crisi se'n dugué el finançament d'aquell projecte, del procés de participació públic en varen sortir alguns grans consensos, entre ells aquest. El Govern ha de saber per tant, que amb aquesta intervenció també ha trencat un gran acord social i un procés participatiu que va costar molt d'aconseguir, també s'han carregat això.\nPortocolom no és un poble amb segles i segles d'història, la seva identitat i la seva història l'esteim fent ara, entre tots, tant si hem nascut aquí, a Berlín o a Nador. I si alguna cosa ens posa d'acord a gairebé tots, és el patrimoni natural i les construccions populars, integrades en l'entorn sense espenyar-lo. S'Algar, Es Far, Es Riuetó, Es Faralló, les barraques, els avaraderos, les tenaces, el moll i els mollets, els alguers de posidonia, la saladina... aquesta és la nostra pàtria, aquesta és la nostra identitat més profunda i universal. Qui menysprea tot això ens menysprea a tots.\nPorts de les Illes ens han agredit, i com va dir algú: «Cap agressió sense resposta» i això d'avui és la resposta, la resposta sou vosaltres. Fem saber a Ports i al Govern i a qui sigui capaç de defensar aquesta obra indigna, que s'ha equivocat i que no ens aturarem fins que ho llevin TOT i ho deixin com estava.\nI si algú vos diu que no, que seguiran amb el projecte, digau-los que aquí no ens imposen res fàcilment. Ens varen voler urbanitzar s'Algar, Cala Brafi, Cala Marçal, el Pla de Sa Sínia i el Camp Roig, i varen haver de recular. Varen voler imposar un passeig i varen haver de rectificar. Volgueren un port esportiu dins el Riuetó, i el vàrem aturar, volien destrossar les restes arqueològiques que tenim just aquí, dins Sa Bassa Nova, i les varen haver de salvar, estudiar i conservar i volgueren convertir el far en un hotel i no ho van aconseguir.\nSi ens diuen que no, que no es volen aturar, diguem-los ben fort que sí, que els pinars seran sempre nostros. Salvem Portocolom, Salvem Mallorca, Salvem, Salvem, Salvem!»


Fins a 22 pagesos lleidatans afectats per l'incendi de la Ribera d'Ebre es beneficiaran de la campanya de micromecenatge de Rebrotem | UA1 Lleida 104.5 FM\nFins a 22 pagesos lleidatans afectats per l'incendi de la Ribera d'Ebre es beneficiaran de la campanya de micromecenatge de Rebrotem\n20/11/2020 - 12:36:44 Redacció\nFins a 22 pagesos del Segrià i les Garrigues es beneficiaran de la campanya de micromecenatge organitzada per Rebrotem i Unió de Pagesos per als professionals afectats per l'incendi de la Ribera d'Ebre. Rebran ajudes d'entre 1.200 i 3.200 euros per fer front als danys que van patir les seves explotacions.\nAmb les seves activitats, la plataforma Rebrotem ha recollit un total de 112.000 euros i ha rebut 67 sol·licituds, de les quals una quarantena corresponen a professionals agraris. Aquests rebran un total de 87.000 euros, repartits en funció de diferents barems recollits en les bases de la convocatòria. El municipi amb més beneficiaris és Bovera, amb 11 professionals i 132 hectàrees. A les comarques lleidatanes el segueixen Maials, amb 8 professionals i 36 hectàrees; Llardecans, amb 2 beneficiaris i 12 hectàrees, i la Granadella amb 1 agricultor i 11 hectàrees. Pel que fa als 25.000 euros restants recollits per Rebrotem, es repartiran entre la trentena de sol·licituds que no reunien els requisits, ja sigui perquè no van aportar la documentació a temps o bé perquè es tracta de pagesos jubilats.\nRoger Heredia, portaveu de Rebrotem, ha explicat que la setmana vinent es començarà a fer l'ingrés d'aquestes ajudes, i ha assegurat també que la tasca de la plataforma no acaba aquí, ja que "tenim molta feina al davant, i ens vàrem comprometre amb Unió de Pagesos a fer més projectes endavant, a pensar en el territori i estimar-lo".\nLa Fiscalia demana 9 anys de presó a un home acusat de deixar en cadira de rodes a un altre\n30/11/2020 - 17:44:00 Redacció/ACN\nAitona reduirà la taxa de gestió de residus per l’any 2021 en prop de 14 euros per veí\n30/11/2020 - 12:51:13 Redacció\nLa Covid-19 ha fet augmentar la població a Torrebesses\n30/11/2020 - 10:33:41 Miriam Garcia\nAlmacelles celebra al seu tradicional Gran Mercat de Nadal amb èxit de participació en públic\n29/11/2020 - 19:43:00 Redacció\n"Pandèmia per a pobres" l'editorial de Jordi Sebastià a l'Un Dia Més\n01/12/2020 - 12:09:20 Jordi Sebastià


La Conselleria de Cultura sufraga les obres del Museu del Taulell Manolo Safont – Compromís per Onda\nLa Conselleria de Cultura sufraga les obres del Museu del Taulell Manolo Safont\nHa començat a Onda la primera fase de les obres del Museu del Taulell ‘Manolo Safont’. En aquesta primera intervenció es crearà el denominat ‘túnel del temps’, que mostrarà l’evolució de la ceràmica arquitectònica.\nAquest túnel oferirà una introducció animada al món dels taulell a través d’imatges i mitjans audiovisuals. Així mateix, explicarà el naixement de la ceràmica i la seva evolució a partir de les seves principals fites quant a la producció ceràmica arquitectònica, des de l’antiguitat fins a les últimes tendències del segle XXI, destacant la seva importància a Onda i voltants.\nL’actuació, que serà finançada totalment per la Generalitat Valenciana compta amb un pressupost de 49.620 euros i ha sigut adjudicada a l’empresa ondera Arimca.\nEl projecte final inclou una Exposició Permanent sobre el taulell que ocuparà 800 m2 i que potenciarà la importància actual de la indústria taulellera, ja que l’ofici del segle XIX i les produccions modernistes del primer terç del segle XX es trobaran àmpliament representades. Entre els objectes exposats, cobraran importància les lloses de fang romanes, les rajoles d’entrebigat paleocristianes i les rajoles esmaltades islàmiques onderes, que serveixen de preàmbul a les col·leccions de taulells Gòtic, Renaixentistes i Barrocs.\nAquestes col·leccions, notablement representatives, permetran entroncar les produccions autòctones onderes, nascudes a partir del segle XVIII, amb la història de la ceràmica valenciana i per extensió espanyola. Les obres autòctones estaran acompanyades d’alguns exemples internacionals. També es mostrarà una selecció de taulell industrial de la segona meitat del segle XX.\nEl Museu del Taulell també dedicarà un espai significatiu als ceramistes contemporanis i a les últimes tendències en el disseny. El recorregut finalitzarà en el segle XXI amb les obres premiades amb els premis Alfa d’Or.\nNotícia publicada al diari “Castellón Información”\n←Onda ofrecerá una programa cultural variada y diversa en 2018\nLluís Pastor – Apostem per la indústria ceràmica→


El Centre LGTBI s’afegeix a la Festa Major de Sant Antoni amb la música de Monterrosa | Diversitat sexual i de gènere\nEl Centre LGTBI s’afegeix a la Festa Major de Sant Antoni amb la música de Monterrosa\nDissabte, 16 de gener, el veïnat i les entitats del barri organitzen un acte simbòlic d’hivern adaptat a les actuals restriccions sanitàries.\nEl Centre LGTBI celebrarà el segon aniversari el proper 16 de gener. Ho farà afegint-se a l’acte testimonial d’hivern de la Festa Major de Sant Antoni amb un concert de Monterrosa.\nL’actual situació epidemiològica ha traslladat el gruix de la programació de les festes al juliol. Tot i això, el veïnat i les entitats del barri han organitzat un acte simbòlic amb el qual es vol mantenir viu l’esperit festiu de Sant Antoni.\nEl concert tindrà lloc a les 12.00 h a un recinte especialment habilitat a la Plaça del Mercat (c. Tamarit). Monterrosa, format per Rocío Saiz i Enrique F. Aparicio, aportarà una bona dosi de pop activista a la celebració, amb un repertori que parla de les vivències d’una generació, del poder de la diferència, la identitat i l’activitat festiva.\nSeguint les actuals recomanacions sanitàries, l’aforament de l’espai serà molt reduït i per assistir-hi caldrà omplir aquest formulari d’inscripció. Aquest mateix registre us permetrà seguir el trivial i bingo musical que ha organitzat l’Assemblea de Joves, a partir de les 13.30 h.\nA la tarda, l’activitat es reprendrà a les 18.30 h amb la projecció del documental También la lluvia, d’Icíar Bollaín. Per assistir-hi també és obligatori haver-s’hi inscrit prèviament.\nLa celebració simbòlica de la Festa Major de Sant Antoni acabarà a les 21.00 h amb una encesa des dels terrats del barri.\nAvís: inscripcions al concert tancades\nCartell FMSA 2021 Hivern


Cap Vermell - Vídeos de la presentació del llibre "La idea és infinita"\nVídeos de la presentació del llibre "La idea és infinita"\nIntervencions de Miquel Llull, Jeroni Alzina, Jaume Morey i Joan March.\nEn primer lloc ens acompanya en Jeroni Alzina, membre de l'executiva de l'Agrupació Socialista de Capdepera i exregidor de l'Ajuntament en representació del PSIB. Entenem que en Jeroni constitueix una d'aquelles baules que han contribuït a mantenir unida la cadena de la memòria gabellina, per sobre del desert polític del franquisme. Ell va conèixer de prop i va conviure amb bona part dels protagonistes del llibre d'en Miquel Llull. En el taller de son pare, el mateix del qual es va fer càrrec més endavant, devia escoltar de ben jovenet més d'una conversa en veu baixa, més d'una confidència, més d'un renec contra aquell règim opressor que patia Espanya, especialment fosc en els anys 40 i 50. En definitiva, en Jeroni devia regar en el seu interior aquella llavor socialista sembrada a principis de segle per unes persones que lluitaren per la dignitat del seus consemblants, sempre a favor de les classes populars, i de les quals, com diu el mateix Llull en una entrevista publicada a “Cap Vermell” recentment, cal destacar-ne per damunt de tot el coratge i la generositat que demostraren, com també la fe en l’aprenentatge i en la cultura”.\nEns acompanya, també, l'amic Jaume Morey Sureda. En Jaume, filòleg i professor, va ser el primer batle democràtic d'Artà, al capdavant dels Independents, durant dues legislatures. Posteriorment, entre el 1999 i el 2003, fou director general d’Administració Educativa de la Conselleria d’Educació i Cultura. Però a nosaltres, avui, ens interessa el seu vessant d'investigador que, en els darrers deu anys, l'ha duit a capbussar-se en les vicissituds del seu poble, Artà, en un període que abasta des de començaments del segle XX fins a la guerra civil i les seves horroroses conseqüències, passant per la dictadura de Primo de Rivera i la Segona República. En paraules d'en Jaume mateix, les seves investigacions són un acte de justícia i una forma de reparació, una eina perquè la gent pugui conèixer la brutalitat que la guerra va suposar. Tot plegat s'ha materialitzat en una obra monumental, “Artà. Llarg camí cap al desastre”, en dos volums que sumen gairebé 900 pàgines, que s'ha gestat de manera paral·lela i complementària amb el que, en aquests mateixos anys, ha endegat en Miquel Llull. Sens dubte, en Jaume i en Miquel han posat al nostre abast un material imprescindible per a il·luminar la foscor dels anys de la guerra i la postguerra, però també per a entendre millor els antecedents que abocaren a uns fets tan abominables a tot Espanya, i molt concretament a la nostra comarca.\nFinalment, comptam amb la presència de Joan March Noguera. Llicenciat i doctor en Farmàcia, destaca com a investigador de la ciència, un camp en què reïx la seva tesi doctoral, publicada aquí a l'any 2001 sota el títol de “Mossèn Alcover i el món de la ciència. La creació del llenguatge científic català modern”. Es tracta d'un treball en els detalls dels qual no entraré, tot i que no convé passar per alt que en el seu moment va ser prologat per Josep Massot i Muntaner i que aquest s'hi va referir tot dient que “representa una aportació extraordinària per al coneixement de la vida i l’obra de mossèn Alcover –i de retop de molts altres intel·lectuals i homes de ciència del seu temps- entre el 1862, any del seu naixement, i el 1907, any de la creació de l’Institut d’Estudis Catalans”. De l'estudi de March inferim l'interès d'Alcover pel “llenguatge científic català modern, preocupat perquè el català no pogués sobreviure si no era capaç d’estar a l’altura de les circumstàncies en un moment d’especial expansió de les ciències”. Joan March és membre del Grup d'Investigació d'Història de la Salut (GIHS) de l'Institut Universitari d'Investigació de Ciències de la Salut (IUNICS) de la UIB. I dit això, afegim que el nostre convidat, avui retirat de l'activitat política, va ser impulsor del Partit Socialista Popular a les Balears, partit que es fusionaria amb el PSOE, a l'any 1978, en el qual passà a exercir distints càrrecs, fins a assolir-ne la secretaria general entre 1991 i 1994. Fou diputat en el parlament autonòmic de 1983 a 1987 i és, segurament, un dels millors coneixedors del modern socialisme de casa nostra.\nI bé, ja haureu vist que a la taula també hi tenim el pare de la criatura. Per a la gent del poble, crec que és sobrer fer-ne una presentació, perquè en Miquel, tot i algunes desaparicions de caire més aviat esotèric, és un gabellí de soca-rel, de pedra picada, que fa feina a Palma però que va i ve cada dia per no perdre's ni un sol batec del cor del seu poble. Llicenciat en Història i Documentació, en Miquel és un intel·lectual, definició aquesta que vaig saber que li esqueia com anell al dit quan en vaig llegir l'accepció que s'hi refereix com a la persona que té capacitat de pensar la realitat social i cultural i d'influir críticament en l'opinió pública mitjançant l'assaig o la presència en els mitjans de comunicació. Això és exactament en Miquel, segurament la persona més llegida que he conegut mai. Té el vici de llegir, que li deu venir de naixença però que segurament se li ha fet crònic amb el seu ofici de bibliotecari, del Golea o d'allà on sigui, i aquest vici n'hi ha comportat un altre d'inherent, i és el d'escriure. Amb ell, la revista “Cap Vermell” ha comptat amb una veu rigorosa i crítica, la veu d'un intel·lectual, com deia abans, que ens ha fet el favor immens d'obrir-nos els ulls a la pròpia realitat i d'ajudar-nos a entendre'ns molt millor a nosaltres mateixos. De les seves reflexions en va fer un recull en forma de llibre, “Maç de fulls escollits”, per a mi una obra de capçalera. Traspua esperit gabellí des de l'aproximació a la història, la política, la literatura, els moviments culturals i les persones d'aquest poble, i traspua poesia, perquè en Miquel és un poeta fins i tot quan no s'ho proposa. No debades és l'autor dels poemaris Marcapassos (1983), La isla era un volcán (Tenerife, 1998) i Ciutat (2006). Cabdal fou també la seva participació a l'obra “El metodisme a Capdepera”, al costat d'altres investigadors, entre els quals Antònia Ballester i Pep Terrassa. Aquest treball és, sens dubte, d'una altra d'aquestes aportacions que augmenten de valor amb el pas del temps i que, com deia, ens fan sentir orgullosos de la tasca desenvolupada per “Cap Vermell” en gairebé 36 anys d'existència. Ara, en Miquel Llull fa una passa més i posa al nostre abast la seva feina d'investigació, llarga i pacient, sobre el socialisme gabellí. Es tracta, com he dit, d'aquest llibre que presentam avui, “La idea és infinita”, del qual no sóc jo qui n'ha de parlar, sinó els nostres convidats. En tot cas, sabem que aquesta és només la penúltima aportació, fins ara, d'aquest lletraferit que és en Miquel, tota vegada que té molt avançat l'estudi biogràfic sobre el psiquiatre i pedagog gabellí Joan Alzina i Melis, que, n'estam segurs, marcarà una altra fita importantíssima en el treball la prospecció històrica de Capdepera.


Alguns debats sobre vestimenta del segle passat - El matí de la república\nEn qüestions d'uniformes és difícil debatre. Entenc que cadascú té el dret a vestir com vulgui, també reconec el dret d'un empresari a voler que el seus treballadors vesteixin d'una determinada manera o exigint uns mínims. Ara bé, també crec que sovint amb aquest tema, com en tants d'altres, es fa el ridícul. Estem al segle XXI, una americana no et fa ser més elegant, una camisa no et fa ser més seriós ni responsable. De fet, hem arribat a un punt on un tratge, fins i tot, pot arribar a generar rebuig i nous emprenedors d'èxit arreu del món no el porten. Segur que no ens hem de situar ni en un extrem ni en l'altre.\nQue cadascú faci el que vulgui. Però és bo tenir clar que si algú necessita de segons quina vestimenta per fer-se respectar malament. Al final el vestir és pura hipocresia. Feliç revetlla de Sant Joan a tothom i alegria!\nEtiquetes: èric bertran, editorial


Presencial - Online // Jornada Monogràfica sobre el Covid 19: Conseqüències jurídico-sanitàries de la crisi del Covid 19 - COMT\nPresencial – Online // Jornada Monogràfica sobre el Covid 19: Conseqüències jurídico-sanitàries de la crisi del Covid 19\nL’Asociación de Derecho Sanitario de la Comunitat Valenciana ha seguit molt d’aprop els esdeveniments dels últims mesos, en què el nostre país ha patit la pandèmia més greu que recordem. Després d’un període de recopilació d’informació, ardu treball i reflexió, i tenint en compte que la nostra associació té com a objectiu principal oferir formació permanent als professionals sanitaris en matèria jurídica, creiem que és moment d’analitzar les conseqüències i derivades jurídico-sanitàries de la crisi del COVID-19.\nPer tot això, hem preparat per al dijous 1 d’octubre de 2020, al Paranimf de la Universidad CEU Cardenal Herrera de València, una Jornada Monogràfica sobre el Covid 19: Conseqüències jurídico-sanitàries de la crisi del Covid 19. Hi ha la possibilitat de fer-ho online.\nEn la referida Jornada participaran als 3 presidents dels Col·legis de Metges de València, Alacant i Castelló, al marge d’altres professions sanitàries, i assistiran diversos presidents de Col·legis de Metges d’Espanya.\nEnllaç del web elaborat per a aquesta Jornada, on trobareu totes les dades relacionades amb la mateixa: www.jornadacovid.adscv.com


Descarregar pdf dimarts, 19 d'octubre de 2010\nUn total de 130 alumnes de 9 escoles han participat als tallers de l'ETSEA\nEls participants han pogut fer diferents tasts\nPer què els tomàquets no tenen gust a l'hivern i a l'estiu són tan bons? Aquesta és una de les preguntes que ja poden respondre els 130 alumnes de cinquè de Primària de les comarques de Lleida que avui han visitat l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Agrària (ETSEA) de la UdL, en el marc de la Universitat dels Nens i les Nenes de Catalunya (UdN².cat), organitzada per l’Associació Catalana d’Universitats Públiques (ACUP). La iniciativa, inèdita a Espanya, pretén acostar als infants la ciència, la cultura i l'educació superior amb l’objectiu de fomentar l’excel·lència, les vocacions científiques i la inclusió social. En el cas de la Universitat de Lleida, els participants han realitzat diferents activitats al voltant de les fruites i les hortalisses.\nL’objectiu dels tallers era estimular el consum d'aquests productes fent veure als nens i nenes la diversitat de colors, textures, sabors, olors, sorolls que hi poden trobar i mostrant-los que aquestes diferències són degudes a aspectes morfològics i genètics de les espècies agrícoles, així com al seu maneig en la producció i la conservació. Hi han pres part alumnes de la ciutat de Lleida, Cervià de les Garrigues, Vinaixa, la Pobla de Cérvoles, Miralcamp, Golmés i Linyola. Els infants han pogut observar el creixement de diferents espècies i fer tasts de diversos productes (enciams, fruites...).\nLa iniciativa, inèdita a Espanya, pretén acostar als infants la ciència, la cultura i l'educació superior\nLa Universitat dels Nens i les Nenes de Catalunya aplegarà més de 2.000 alumnes al conjunt del país, entre la sessió d'avui i una altra programada pel proper 3 de maig de 2011. A banda de la UdL, la iniciativa es duu a terme a la Universitat de Barcelona, l'Autònoma de Barcelona, la Politècnica de Catalunya, la Pompeu Fabra, la Universitat de Girona, la Rovira i Virgili, i la Universitat Oberta de Catalunya.


Troben restes humanes al gimnàs del detingut a Bilbao\nOSKAR BAÑUELOS Bilbao 04/06/2013 00:00\n260x366 Troben restes humanes al gimnàs del detingut a Bilbao / EFE Troben restes humanes al gimnàs del detingut a Bilbao / EFE\nL'Ertzaintza ha trobat bosses amb restes humanes que podrien correspondre a una o diverses persones al gimnàs d'arts marcials Zen4, del carrer Màxim Aguirre de Bilbao, i al pis del seu propietari, Juan Carlos Aguilar, un conegut mestre xaolín que diumenge va ser detingut com a autor de les presumptes tortures que mantenen en estat de coma Ada, una jove nigeriana que exercia la prostitució. Aguilar, de 47 anys i molt conegut a Bilbao per ser un habitual de les televisions, hauria confessat a la policia ser també l'autor de l'assassinat d'una altra prostituta la setmana passada. El cadàver, segons el seu propi testimoni, hauria estat esquarterat. De fet, l'Ertzaintza investiga les restes humanes trobades davall el tatami del gimnàs i, segons sembla, també en el seu domicili. Bussos rastrejaven ahir el fons de la ria, a l'altura de Deusto, seguint les indicacions del detingut.\nAlerta d'un testimoni\nEl cas es va destapar diumenge a primera hora de l'horabaixa, quan una vianant va observar com un home arrossegava pels cabells una dona fins a l'interior del gimnàs. La testimoni va comunicar el fet a l'Ertzaintza. Després de tirar la porta a terra, els agents van descobrir que l'agressor tenia retinguda la dona en una habitació reduïda. La víctima estava inconscient, fermada amb brides i amb signes evidents d'haver estat torturada.\nEn roda de premsa, els responsables de l'Ertzaintza van reconèixer que les restes es trobaven en bosses, però "no estaven ocultes i es podien trobar" i que caldrà esperar els resultats científics per "determinar el nombre de cadàvers als quals poden pertànyer".\nPistes als contenidors\nLa recerca de més pistes va portar la policia, la mateixa nit de diumenge, a retirar els contenidors d'escombraries dels voltants de l'establiment esportiu, situat al centre de Bilbao, per inspeccionar-los.\nCotxes policials van escortar els camions de fems fins a un apartat de l'abocador de Castrejana, on agents de la policia científica van investigar durant hores si contenien més restes humanes.


Propostes de la UIB als partits polítics de les Illes Balears\nTal com vaig anunciar al darrer Claustre, del passat mes de febrer, l'equip de govern de la UIB ha tramès a diferents grups polítics el document «La UIB en el quadrienni 2016-19», que podreu trobar a la web, on es recull un conjunt de necessitats, així com les corresponents demandes d'inversió, per poder mantenir l'alt nivell de qualitat acadèmica que la UIB ha anat assolint i consolidant.\nConté dues peticions molt concretes concernents a les necessitats d'inversió. D'una banda, que la inversió nominativa cobreixi el capítol 1, de personal i, de l'altra, que la inversió corrent per estudiant arribi a assolir la mitjana de les universitats espanyoles.\nCreiem, sincerament, que aquestes peticions són raonables i han de ser assumides per una comunitat autònoma amb el nivell de PIB de la nostra.\nEns agradaria molt tenir l'oportunitat d’explicar l'abast d'aquest document als partits polítics i alhora desenvolupar qualsevol aspecte que pugui interessar-los. Per això hem demanat de tenir una trobada amb cadascun dels partits.\nLa UIB en el quadrienni 2016-19 (pdf)


5 àpats comunitaris de Carnaval - Blog - Diputació de Barcelona\nDijous Llarder a Vic\nFesta de l'Escudella a Castellterçol\nDijous llarder a la plaça de Vic\n5 àpats comunitaris de Carnaval\nEl Carnaval és molt més que disfresses, desfilades amb carrosses, pregons satírics i balls tradicionals. La golafreria i un punt d'embriaguesa caracteritzen aquesta festa, i no en falten les ocasions per treure el ventre de pena entre Dijous Llarder i Dimecres de Cendra. En colla, això sí, que el "Rei dels Poca-soltes" detesta la solitud... Vols conèixer alguns dels més contundents àpats comunitaris de Carnestoltes?\n1. Festa del Porc a Vic\nAntigament, el Carnaval era l'última oportunitat per menjar porc abans de que comencés el dejuni de la Quaresma, i avui en dia són molts els pobles i ciutats que recorden aquesta tradició amb pantagruèlics sopars a base de llom, embotits i botifarres. En trobaràs a Vilafranca, Torelló i Sallent, però no et perdis per res del món el que Osona Cuina organitza Dijous Llarder a Vic. A la capital d'Osona saben molt bé com retre homenatge a l'animal del qual tot s'aprofita, i rosteixen porcs oberts en canal al bell mig de la Plaça Major. Una delícia cuinada a foc lent!\n2. Xatonada i concurs de truites a Vilanova i la Geltrú\nSi a Vic donen la benvinguda al Rei Carnestoltes amb un fart de llom, botifarra d'ou i coca de llardons, a Vilanova i la Geltrú és costum celebrar Dijous Llarder amb àpats comunitaris a l'interior de les societats o de les cases particulars. La tradició mana xatonada amb l'amanida de primer i truita de segon. Prepara el paladar per degustar truites de tota mena: de carxofes, de mongetes, de botifarra, de pèsols, d'all tendres... i si cal també amb l'acompanyament del xató. I a les postres la fastuosa coca de llardons i la merenga. Tot i que aquest any la pandèmia encara no et deixarà gaudir de la famosa merengada al carrer, segur que a més d'una taula hi haurà qui acabi ben empastifat.\n3. Festa de l'Arròs a Sant Fruitós de Bages\nEls dinars col·lectius a base d'arròs són típics de molts pobles el Diumenge de Carnaval, una pràctica que prové dels àpats que s'oferien antigament als pobres perquè poguessin afrontar millor els rigors de la Quaresma. En l'actualitat, el caràcter religiós s'ha perdut una mica, però es manté intacte el desig de passar-ho bé amb veïns i forasters: no oblidem que el Carnaval és temps d'alegria! La Festa de l'Arròs de Sant Fruitós de Bages és una d'aquestes celebracions lúdico-gastronòmiques que no pots deixar de conèixer: amb una història centenària, ha estat declarada d'Interès Turístic Nacional per la Generalitat de Catalunya.\n4. Festa de l'Escudella a Castellterçol\nUn dels actes més populars de Dimarts de Carnaval són les escudelles populars que es preparen a molts pobles. És el cas de Gallifa, Sant Feliu de Codines i Arenys de Mar, on no és estrany trobar turistes completament embadalits amb l'espectacle que ofereixen les olles enormes bullint a les places. A Castellterçol s'organitza una de les festes de l'escudella més multitudinàries, amb milers de persones desitjoses de gaudir d'un brou elaborat amb recepta pròpia.\n5. Sardinada popular a Arenys de Mar\nL'àpat comunitari característic de Dimecres de Cendra és, sens dubte, la sardinada. Principalment per sopar, aprofitant les brases que han quedat després de cremar el ninot del Carnestoltes, i sempre havent sentit el testament del "Rei dels Poca-soltes". A Arenys de Mar preparen una de les graellades de sardines més populars, però en realitat és un costum ben arrelat a totes les comarques.\nCarnaval de Vic\nCarnaval de Sant Fruitós de Bages\nCarnaval de Castellterçol\nCarnaval d'Arenys de Mar\nDolça Setmana Santa


PerMedCoE: simulacions Exascala a nivell cel·lular per a una Medicina Personalitzada Europea | BSC-CNS\nCoordinat pel Barcelona Supercomputing Center (BSC) i finançat per la Comissió Europea, aquest centre d’excel·lència HPC recentment iniciat optimitzarà a HPC/Exascala codis per a simulacions a nivell cel·lular, cosa que omplirà el buit entre les simulacions a nivell d’òrgan i a nivell de molècula, i contribuirà al full de ruta europeu de la medicina personalitzada.\nLa propera generació de supercomputadors Exascala es convertirà en una eina necessària per tractar malalties a nivell individual i donar un pas endavant a la medicina personalitzada. PerMedCoE (HPC/Exascale Centre of Excellence in Personalised Medicine) és un centre d’excel·lència europeu recentment iniciat que proporcionarà una infraestructura eficient i sostenible per recolzar el desenvolupament de la medicina personalitzada i mostrar casos d’ús millorats amb HPC/Exascala, com per exemple la traducció d’informació òmica de cèl·lules individuals a models moleculars accionables de malalties.\nUna de les contribucions més significatives de PerMedCoE serà l’escalat de les simulacions a nivell cel·lular a HPC/Exascala, que salvarà la bretxa entre les simulacions a nivell molecular i a nivell d’òrgan proporcionades per altres CoEs com CompBioMed i BioExcel.\n“PerMedCoE impulsarà la competitivitat de la medicina personalitzada europea i aspira a convertir-se en el centre de la comunitat del software d’Exascala en aquest àmbit”, diu Alfonso Valencia, ICREA Research Professor, Coordinador de PerMedCoE i Director del Departament de Ciències de la Vida del BSC. “Aquest és el quart centre d’excel·lència coordinat pel BSC, i estem particularment contents i agraïts de liderar aquest projecte en el moment actual, quan la recerca biomèdica és més rellevant que mai”.\nLa medicina personalitzada obre fronteres inexplorades a tractar malalties a nivell individual combinant informació clínica i òmica. Tanmateix, el rendiment del software de simulació actual és encara insuficient per abordar problemes mèdics com l’evolució de tumors i la resposta a tractaments a nivell de cèl·lules individuals, com els tractaments específics per cada pacient. Per aquesta raó, aquest centre d’excel·lència europeu persegueix els següents objectius principals:\nOptimitzar software clau de simulació a nivell cel·lular a les noves plataformes pre-exascala per tal de contribuir al full de ruta europeu de la medicina personalitzada.\nIntegrar la medicina personalitzada al nou ecosistema europeu HPC/Exascala i oferir accés a software optimitzat i adaptat a HPC/Exascala.\nDissenyar i completar una sèrie exhaustiva de casos d’ús de medicina personalitzada per tal de promoure el desenvolupament de simulacions a nivell cel·lular.\nConstruir les bases per a la seva sostenibilitat amb la coordinació de les comunitats de medicina personalitzada i HPC, i la difusió de casos d’ús, formació, experiència i bones pràctiques a la indústria, acadèmia i usuaris finals.\nTres departaments del BSC contribueixen al projecte, en un veritable esforç conjunt que enforteix la interdisciplinarietat del centre: els departaments de Ciències de la Vida i Operacions dirigiran conjuntament l’optimització de software de medicina personalitzada a arquitectures Exascala, on el departament de Ciències de la Computació contribuirà amb els inestimables coneixements adquirits a POP CoE. Ciències de la Computació i Ciències de la Vida coordinaran conjuntament els casos d’ús i crearan una plataforma d’avaluació comparativa (benchmarking) per a codis optimitzats. També contribuiran a la preparació de fluxos de treball eficients per a les comunitats d’usuaris de medicina personalitzada. El BSC aprofitarà la seva experiència en comunicació en la comunitat HPC i la seva presència a altres centres d’excel·lència per tal de fer un esforç important per posicionar aquest projecte i alinear-lo amb altres centres d’excel·lència, especialment amb BioExcel.\nEl centre es convertirà en un punt d’entrada del software de simulació a nivell cel·lular preparat per a Exascala, capaç de transformar la informació òmica personal en models mecanístics accionables de rellevància mèdica i de recolzar a desenvolupadors i usuaris finals amb coneixements pràctics i millors pràctiques. També connectarà desenvolupadors de software de simulació amb experts en HPC, HTC i HPDA als centres d’excel·lència POP i HiDALGO, treballarà amb altres consorcis biomèdics com ELIXIR i LifeTime, i connectarà infraestructures pre-exascala allotjades a centres com el BSC i el CSC – IT Center for Science.\nPerMedCoE (HPC/Exascale Centre of Excellence for Personalised Medicine) proporcionarà un punt d’entrada eficient i sostenible a la metodologia per la traducció d’informació òmica a models de funcions cel·lulars accionables, de rellevància mèdica, preparada per a HPC/Exascala. Coordinat pel Barcelona Supercomputing Center (BSC), aquest centre d’excel·lència ha estat finançat per la Comissió Europea amb 5 milions d’Euros i tindrà lloc entre l’1 d’octubre de 2020 i el 30 de setembre de 2023. 12 socis reconeguts mundialment, tant acadèmics com industrials, i provinents de tota Europa participen al centre d’excel·lència: Barcelona Supercomputing Center (BSC), CSC – IT Center for Science, University of Luxembourg, Institut Curie, University Hospital Heidelberg, Atos Spain, KTH Royal Institute of Technology, European Molecular Biology Laboratory (EMBL), Centre for Genomic Regulation (CRG), Max Delbrück Center for Molecular Medicine (MDC), University of Ljubljana i ELEM Biotech.\n* Peu de foto: Exemple del marc que fa possible les simulacions multiescala. PerMedCoE permetrà ampliar les simulacions multiescala que combinen models Booleans que capturen comportaments intracel·lulars i models basats en agents que estudien les dinàmiques de poblacions. Imatge de Miguel Ponce de León (PerMedCoE)\nEl projecte PerMedCoE ha rebut finançament del programa de recerca I innovació Horizon 2020 de la Unió Europea sota l’acord de subvenció Nº 951773.


Unió Esportiva Olot » La jornada al futbol base (19 i 20 desembre)\nLa jornada al futbol base (19 i 20 desembre)\nÚltima jornada de l’any a les categories inferiors de la Unió Esportiva Olot. Novament, un cap de setmana molt prolífic amb ple entre cadets i juvenils, que acaben el 2015 en plena forma. El balanç general és de 7 victòries i 3 derrotes, deixant de banda l’Aleví A que va descansar. Analitzem amb lupa el desenvolupament de cadascun dels compromisos:\nE.F.Ripollès 0-8 ALEVÍ D\nParit inicialment igualat amb un Ripoll pressionant molt amunt que dificutlava el joc i la sortida de pilota de l’Olot, aspectes que van propiciar que la primera part s’acabés sense gols. A la segona part, els de Corominas i Banús van ser capaç de trobar més espais en camp contrari i van aconseguir marxar al descans amb un avantatge de 0-2 en el marcador. A la represa, els nostres van anar creixent i acaparant el domini del partit fins acabar aconseguint el 0-8 final i poder anar al descans de Nadal assolint la 4a posició de la classificació.\nALEVÍ C 3-8 Bell·lloc\nUn matx en el qual la primera part ja va marcar el que seria el resultat final. El Bell-lloc va sortir molt endollat al partit i amb la seva força física i velocitat va superar les ganes del nostre Aleví C. Les següents parts es van igualar i els de casa van ser capaços de tutejar-los en el joc però no amb efectivitat davant porteria. Els entrenadors donen ànims a l’equip, que ha de seguir pel camí marcat per continuar la millora que es desitja.\nE.F.Guíxols 5-2 ALEVÍ B\nUn duel molt igualat amb un resultat força enganyós. Dues sortides de pilota mal executades van condemnar els garrotxins, que van portar la batuta del joc durant tot el partit disposant de diverses ocasions de gols, incloent tres xuts al pal. Els tècnics consideren que cal seguir treballant en aquesta línia i així els resultats tard o d’hora arribaran.\nEls nostres jugadors s’enfrontaven a un equip molt físic i amb jugadors de segon any. La Canya es va imposar en els primers passatges del partit però el conjunt de Luna i Romero va saber-ho arranjar en pocs minuts per marxar al descans amb un resultat de 3-1 que ja va ser el definitiu. A la represa el joc es va travar i no es va veure tan futbol per part dels olotins, que ja havien fet els deures al principi. A destacar, en majúscules, les 10 victòries consecutives (!) que acumula el nostre Infantil C.\nINFANTIL B 2-0 Peralada\nMolt bona actuació, en línies generals, contra un dels rivals més potents de la categoria. La primera part va ser clarament dominada per la UEO, que va oferir bon joc i ocasions de gol, arribant al descans amb un 2-0 que ja seria el marcador final. La represa va ser més dels empordanesos, que van realitzar una pressió més alta. La intensitat de la defensa local va evitar mals majors, i fins i tot en algun contraatac es podria haver ampliat la victòria.\nManlleu 6-1 INFANTIL A\nUn duel en el qual el físic de rival va ser determinant. La primera part va ser de domini manlleuenc, que a més van posar-hi efectivitat de cara a porteria. No obstant, els de Juvanteny i Duran també van tenir les seves opcions sense estar encertats en la definició. A la represa, la UEO va sortir molt intensa i va disposar d’oportunitats per marcar però els osonencs van sentenciar en un contraatac.\nFoto: Roser Vila Vendrell\nCADET B 4-0 Blanes\nEls nois de Barnadas i Casas acaben l’any amb victòria contra un Blanes que es va mostrar molt tancat intentant sortir a la contra per fer mal. Amb el primer gol olotí, els de la Selva Marítima van continua amb el mateix plantejament, cosa que va fer que el partit fos bastant travat. A partir del 2-0, el xoc es va obrir mes i l’Olot va poder arribar amb mes claredat deixant el marcador amb un còmode 4-0.\nCADET A 2-1 Granollers\nMeritòria primera part del Cadet A, amb domini absolut i fabricant arribades constants de cara a porteria. A la segona meitat, els visitants van igualar el matx en una jugada aïllada a pilota aturada i semblava que els tres punts podrien perillar i marxar del Morrot. Un cop més, però, l’equip va seguir insistint per aconseguir una victòria tan merescuda com important.\nRoses 1-3 JUVENIL B\nBon partit dels joves d’Àlex Farrés i Èric Vilanova, que van mantenir la concentració durant els 90 minuts tot i les nombroses baixes que arrossegava l’equip. Una bona victòria que els dóna moral per gaudir de les festes nadalenques i tornar amb més força.\nGranollers 0-2 JUVENIL A\nUn enfrontament intens i travat en el qual va costar tenir un control de la pilota. En la primera part, les ocasions van ser per l’Olot, que tot i no poder materialitzar-les se’n va anar amb un mínim avantatge al descans (0-1). La segona part va ser més oberta però les millors oportunitats les van seguir generant els de Sánchez i Grabolosa, també molt sòlids en defensa.\n–> Partits setmana 26 i 27 desembre (només tenim l’endarrerit Sant Gabriel-Cadet A i l’amistós Cornellà-Juvenil A)\nPer un Nadal com cal\nCondol per la pèrdua del periodista Josep Lluís Ponce


L'Ajuntament de la Pobla Llarga, conscient de la importància de que la ciutadania s'implique en la presa de decisions locals a tots els nivells, torna a apostar un any més pels pressupostos participatius. Ells son una eina de comunicació fonamental entre la ciutadania i la institució i des d'ella estem molt orgullosos del poble tan participatiu que tenim.\nAl llarg d'aquests anys, han sigut moltes els projectes efectuats, i molt diferents, des de millorar la zona d'oci de la Serratella fins invertir en material per a l'Escola d'Adults. Els poblatans i les poblatanes saben el que volen i ens ho fan saber.\n"L'actual i anterior govern sempre ha cregut en la necessitat de fer participar a la ciutadania en la presa de decisions, com és on invertir els seus impostos" comenta el regidor Ximo Vidal. "Amb aquesta ja van 6 edicions i observem que el projecte està assentat entre les veïnes i veïns, que cada any participen un poc més, la gent ens pregunta pel carrer sobre l'inici i en definitiva, s'interessa per ell per tant nosaltres, seguirem apostant per ell".\nMás en esta categoría: « Els Certàmens Literaris de la Pobla Llarga ja tenen guanyadors Càrcer refuerza su apuesta por el comercio local con una inyección de 20.000 euros de fondos propios »


Lloguer de Cotxes a Aeropuerto de Los Cabos - Millors Preus\nInici » Destinacio » Mèxic » Aeropuerto de Los Cabos\nLloguer de Cotxes a Aeropuerto de Los Cabos\nPot ser millor gira una de les millors ciutats d'estil de vida en el món amb les millors ofertes de lloguer de cotxes. Mèxic té tot cobert. Ja sigui una activitat relaxant o una apassionant aventura a terra o aigua, aquesta ciutat és una millor opció per a vostè. I per gaudir de tot allò que ofereix, hi ha millor manera que contractar un vehicle de la seva elecció i arribarà el moment que arriben a la carretera. Aeroport internacional de San José Del Cabo és un dels aeroports més transitats a Mèxic i es pot trobar a San José del Cabo. Serveix de Los Cabos i a prop dels llocs i un munt de transportistes està utilitzant aquest aeroport.\nSi vostè està viatjant amb tota la família, aquesta ciutat pot oferir alguna cosa per fer per a tota la família. Si els adolescents volen activitats d'aigua, mitjançant el seu lloguer de cotxes, pot conduir durant uns quants minuts anar a llocs on poden caiac, navegar o navegar. La pesca pot ser també un divertit aigua activitat per a tota la família, mentre que les mares es preparen per a un pícnic. També podeu experimentar la vista sobre el port pintoresc de conducció a través de la millor atenció lloguer als ports i anar per a un creuer. Això es fa millor abans els conjunts de sol. Criatures sota l'aigua també pot ser descobert per anar per un tub o capbussar - vos a les millors llocs de la ciutat.\nA part de diversió aquàtica, també podeu descobrir els recursos de la terra abundants en tractar una de les seves activitats de terra. Vostè pot anar d'excursió al Parc Nacional de la ciutat, o visites a coves o passar un dia a un recorregut històric. Gaudiu tots aquests llogar un cotxe com el seu millor Company. Escollint llogar un vehicle per al seu viatge, vostè pot ser capaç de visitar llocs que no es consideren val la pena recórrer per agències de viatges.\nVostè pot anar a llocs on no tothom troba digne de veure. Això pot fer que qualsevol vacances que val la pena perquè van ser capaços de fer el que vulgui i que fa per recórrer en el seu propi lliure albir. Les famílies que volen tenir unes vacances memorables pot triar pel millor servei de lloguer de cotxes anar a les principals atraccions de la ciutat per a la família. Podreu gaudir de un pícnic simple pel grup en un dels molts parcs bonics de la ciutat.\nUn excel·lent servei i lloguer de cotxes molt bona relació\nAprop Aeropuerto de Los Cabos\nPaseo Malecon Los Cabos (12,4 km)\nHotel Grand Regina Los Cabos (18,0 km)\nLos Cabos Hilton Hotel (19,4 km)\nHotel Paradisus Los Cabos (19,7 km)\nHotel Dreams Avis San Jose Del Cabo Bcs (20,4 km)\nLos Cabos Grand Velas Hotel (21,8 km)\nCabo San Lucas El Tezal (30,5 km)\nLos Cabos (35,4 km)\nCabo San Lucas (35,6 km)\nCabo San Lucas Pueblo Bonito Sunset (37,6 km)


Irene Danza del Vientre: Sortim al programa El Setè Cel (Btv)!\nSortim al programa El Setè Cel (Btv)!\nJa fa unes quantes setmanes des de Btv (Barcelona Televisió) van contactar amb mi per veure si podien venir a gravar una de les classes de dansa del ventre, pel seu programa El setè cel. Aquest programa s'emet diàriament dins de l'espai Connexió Barcelona, i cada dia va dedicat a una teràpia o activitat diferent, en la que la pròpia presentadora (Lali Feliu) participa activament.\nDoncs bé, finalment van escollir venir a gravar una de les classes que dono al Centre Cívic Can Basté. I com a curiositat us diré que el dia que van venir a gravar (20 de febrer) era el meu aniversari! Quin regal tan curiós... :)\nL'emissió va ser el dia 26 de febrer, i realment estic molt contenta de com va quedar (i mira que això de tenir una càmara grabant la classe no ajuda gaire a relaxar-se...), de la participació de les alumnes, de la gravació i el muntatge...\nHe pujat el programa a youtube (amb el permís de Btv!), ja que durant un any es pot consultar a Btv a la carta, però després ja no...\nAquí el teniu! (podeu veure la pantalla més gran mirant el vídeo directament a youtube -clicant a la icona de youtube-, o ampliant la pantalla, clicant a la icona de baix a la dreta).\nI si el voleu veure des de Btv a la carta, aquí teniu l'enllaç:\nPublicado por Irene Danza del Vientre en 8:29\nEtiquetas: Pel·lícules i Documentals, Una mica de tot..., Vídeos\nVídeo ballant "Kiss kiss" amb les alumnes de Can B...\nHoraris classes 3r trimestre 2014-2015


Enviat per Lluís Blanchar el Dm, 16/12/2008 - 11:07\nJa tenim un de més! Bé, no exactament. De fet des de l’ajuntament s’ha conveniat l’adquisició de l’antic convent de les Clarisses amb l’objectiu de convertir-lo en un centre cultural i poder-hi traslladar l’actual biblioteca, la qual s’ha quedat petita.\nTal i com ja vaig manifestar en el passat ple municipal de primers de novembre, en el VIA, com també la resta de forces polítiques municipals, estem a favor d’adquirir aquest edifici i els seus voltants per a destinar-lo sobretot a un ús de biblioteca.\nA partir d’aquí faig una reflexió en veu alta. L’actual biblioteca municipal va ser inaugurada durant la legislatura 95-99 després d’una sèrie de problemes i demores en la seva execució i com a herència de la legislatura anterior. I ara, si fa o no fa, entre deu i quinze anys després ja necessitem traslladar-la perquè se’ns ha quedat petita.\nLa conclusió que trec de tot això és una manca de previsió, de planificació i de gestió política-municipal a l’hora de decidir en el seu moment que l’edifici del carrer Bonaire nº3 era l’idoni per a ubicar-hi en aquell moment la biblioteca municipal. I allò va costar molts diners; no pot ser que un equipament públic municipal hagi tingut una operativitat òptima durant tants pocs anys. Amb això no dic que els polítics podem endevinar i saber si a 15 o 20 anys vista tindrem més o menys demanda, però crec que en aquest cas això no es va estudiar prou bé.\nA Arenys comencem a tenir un greu problema. Un problema produït per la manca de priorització?\nDes de que sóc regidor a l’ajuntament (any 2003) sempre he sentit a parlar del Pla d’Equipaments Públics Municipals. Sempre he vist iniciatives polítiques a totes bandes que han endegat reunions conjuntes per tal de poder fer una proposta de concreció dels usos que han de tenir els nostres equipaments municipals, però malauradament sempre han quedat aturades i mai s’ha aconseguit donar el pas definitiu que permeti definir aquest mapa municipal d’usos del patrimoni públic municipal.\nPensant en veu alta, no sé si de fet ha estat una maca d’importància o una manca d’acord polític entre els diferents partits que configuren el consistori a cada legislatura.\nAra no podem esperar més; des de fa molts anys, disposem de l’Edifici Xifré. Un edifici que ha fet d’hospital, de jutjats, d’institut, d’escola taller... Actualment hi està ubicada en un ínfim espai de l’edifici la regidoria de Promoció Local. Hi ha uns que el volen convertir en la futura seu de l’ajuntament, altres volen que sigui un alberg juvenil...\nTambé, a la passada legislatura, varem adquirir l’antiga caserna de la Guàrdia Civil, que de fet, encara estem pagant. Alguns el voldríem convertir en un alberg juvenil i pisos tutelats per a la gent gran, d’altres volen que es converteixi en una plaça...\nTambé tenim l’edifici de l’antic escorxador del qual jo, com a regidor d’urbanisme durant la primera meitat de la passada legislatura vaig haver d’encarregar-me de l’enderroc una part de la finca perquè es queia. Aquell edifici se li ha d’enretirar la seva façana per ampliar l’espai del rial del Bareu, però, què hi volem fer allà? CiU en el seu programa electoral de l’any 99 volia construir habitatge de lloguer per a joves.\nDisposarem de l’antiga casa de la Raureta; el govern tripartit local vol destinar-la a usos per a joves. Disposarem del palauet situat a l’Stella Maris; encara no sé que podríem fer-hi allà.\nTenim un edifici del Geriàtric Municipal que no sé si se li ha de reorientar el seu ús. Si traslladem l’ajuntament actual a l’edifici Xifré, què hi farem de l’actual edifici consistorial?\nHi ha un Arxiu Històric del qual hem de posar molt d’ordre i millorar-lo amb documentació pendent de revisar.\nTenim uns pavellons poliesportius que potser estan una mica saturats d’usuaris. Fruit d’una manca de planificació?\nTenim i tindrem locals diversos repartits per la vila (Doedes, Clarisses, Mare Paula...) i que encara no està clar quin ús els donarem a tots plegats.\nTenim el Teatre Principal, el Museu de les Puntes i el de Mineralogia, el Mercat Municipal, l’edifici Calisay.\nTenim l’antiga casa de Can Ramon de les aigües. Sembla que potser s’acabarà venent. Però com podem vendre una cosa si no tenim clar si l’acabarem necessitant? Tenim molt patrimoni arquitectònic sense utilitzar que ens grava considerablement a nivell econòmic.\nA Arenys hi vivim, si fa o no fa, uns 14.500 habitants. Quants habitants serem d’aquí a 15 o 20 anys? Doncs això ja ho podríem començar a saber a partir de la configuració del futur POUM o Pla d’Ordenació Urbanística Municipal el qual espero que es porti per a la seva Aprovació Provisional ben aviat, ah! i amb el màxim consens polític!\nDoncs ja estem trigant. Si tenim dades demogràfiques actuals i podem estimar, més més que menys les dades futures, podrem estimar si ens caldrà un CAP més gran i per a quantes persones, si necessitarem tenir uns serveis socials i assistencials adaptats a una població cada cop més gran en edat, si ens caldrà una nova zona esportiva, si l’ajuntament ha d’estar ubicat en un sol edifici o bé potser millor tenir macroàrees municipals repartides per la vila, tal i com ho han fet altres poblacions. També caldrà preveure quins equipaments es necessitaran a les zones del futur creixement del municipi com pot ser la zona alta del Bareu\nI per cert, se m’oblidava! Hem d’analitzar el què costarà econòmicament reformar i/o rehabilitar tots aquests edificis municipals per adaptar-los a l’ús que els pretenem donar...i també els actuals a nivell de supressió de barreres arquitectòniques, que estem incomplint la Llei!\nLa rehabilització de l’edifici Xifré per a ajuntament i museu de les puntes costava a l’any 2004, només a la planta baixa i a la primera planta (a la segona no) més de 228 milions de les antigues pessetes.\nReformar l’antic convent de les Clarisses ara ens costaria gairebé 384 Mpts. Ja ens han donat una subvenció d’una mica més de 140 Mpts. però només en queden més de 243 Mpts...\nContinuo? Potser no cal. I ho podrem pagar? Aquest Pla d’Equipaments Públics Municipals ha de tenir en compte tres aspectes fonamentals;\n1.- Dades demogràfiques actuals,\n2.- estimació de les dades demogràfiques a 15 o 20 anys d’acord amb el POUM\n3.- i sobretot, capacitat econòmica municipal, amb i sense ajuts externs per tal que els objectius fixats es compleixin. I el que no serveixi, que es vengui.\nTot això, tant de bo es pugui concretar ben aviat. Només demano que ens hi posem ja mateix!\n(Article publicat a la revista l'Ametlla d'Arenys del mes de desembre).


Durant els últims dies he participat en el Congrés d'Entrevista Clínica que ha organitzat el Grup de Comunicació de la SEMFyC celebrat a Barcelona.\nTrobar un espai on els metges de família compartim experiències, vivències... aprendre sobre l'ART i no tant sobre la ciència, recordant que l'art és la ciència més difícil de dominar... no és freqüent. Així, #eclinica2014 ens ha permès retrobar-nos amb vells amics, descobrir a persones que, de ben segur, avui iniciem camí conjunt i regar les arrels ja plantades de col·legues i estrets col·laboradors.\nUn bon resum, ple d'amor i emocions -¡com tot a #eclinica2014! - ho fa @ebatega a la publicació en el seu blog\nTrobareu el text complet del "backstage" al següent enllaç\nUs fem un breu resum d'algus twiteros que es van pasar pel Congrés, els podreu llegir tots a #eclinica2014.\nSalvador Casado, @doctorcasado: Referent en comunicació 2.0, es va pasar pel Congrés i vam poder compartir al 1.0.\nFernando Fabiani, @FernandoFabiani: Un dels GRANS en comunicació i un dels GRANS retrobaments.\nJordi Mestres, @jmestreslucero: Company incansable i l'ànima d'@agoramedica. Hem gaudit i après moltíssim en aquest congrés. L'acabem amb moltes idees pel 2015. No us les perdeu!\nFinalment, us presentem el vídeo que hem confeccionat des de l'@agoramedica. Una petita caixa de records de #eclinica2014.\ncompetències formació panorama pensaments


Santiago Vidal: 'Hi ha una cacera de bruixes interna, i això és perillós' - VilaWeb\nDimarts 05.03.2013 11:32\nEl magistrat de l'Audiència de Barcelona denuncia la censura que aplica la fiscalia de l'estat a veus discrepants\nEl jutge de l'Audiència de Barcelona Santiago Vidal ha alertat de la censura i la cacera de bruixes interna que hi ha a les institucions de l'estat en relació amb el procés sobiranista a Catalunya. Ho ha dit en una entrevista a RAC-1 (àudio), fent referència al càstig que havia rebut el fiscal de Catalunya, Martín Rodríguez Sol, a qui el fiscal general de l'estat, Eduardo Torres-Dulce, ha obert el procediment de destitució per haver dit que es podria arribar a fer una consulta legal. 'Tinc la impressió que es comença una censura i una cacera de bruixes interna. I això és perillós', ha dit Vidal.\n'Esperàvem, la immensa majoria del col·lectiu judicial i de fiscals de l'estat espanyol, una mica més d'independència i de caràcter', ha dit sobre Torres-Dulce. 'Em sembla una intromissió inadmissible per part de la fiscalia general de l'estat. És una mostra més de la voluntat de control de l'executiu de qualsevol veu que s'atreveixi a valorar d'una manera diferent, encara que sigui amb matisos, el procés que s'ha endegat a Catalunya', ha afegit el magistrat.\nI del fiscal Rodríguez Sol n'ha parlat així: 'He de recordar que Rodríguez Sol és profundament conservador i de profunds sentiments religiosos. Ha estat considerat sempre molt proper al govern espanyol. I em temo que ara no tan sols es dediquen a perseguir i censurar els qui puguin opinar ideològicament d'una manera diferent, sinó també els qui siguin dels seus. I tinc la impressió que es comença una censura i una cacera de bruixes interna entre els afins mateix. I això és perillós.'\nVidal ha acabat: 'Hi ha aquella frase que diu que el qui es mogui no sortirà a la foto. I el fiscal de Catalunya ha decidit de moure's una mica, només una mica.'\nFragment de l'entrevista a Santiago Vidal a RAC-1\nEl PSOE justifica el càstig al fiscal de Catalunya


Aïllament acústic | Ecoaillaments: aislamiento de celulosa, térmico y acústico\nAïllament acústic i insonorització : Solucions acústiques\nA causa dels problemes actuals de inadequat aïllament acústic a les nostres llars i edificis, moltes vegades ocasionat per una deficient execució tècnica dels murs i separacions entre veïns, minoritzem el nostre confort, de vegades afectant a l’estat d’ànim i en conseqüencia a la nostra salut.\nEn ecoaïllaments som conscients que la manca d’insonorització requereix un tractament expert, que alhora requereix solucions professionals. També sabem que aconseguir el nivell adequat d’aïllament és possible amb mesures econòmiques, de manera que aportem una infinitat de solucions avalades pels nostres arquitectes, perquè la seva llar sigui el lloc perfecte per al descans.\nLes nostres propostes s’adapten als diferents tipus de sorolls, tant d’altes com baixes freqüències, a més són capaçes de reduir els sorolls d’impacte, aeri o de reverberació.\nUtilitzem productes de qualitat contrastada tant ecològics com sintètics, avalats per assajos dels seus fabricants , perquè el seu problema només hagi de tractar-se una sola vegada .\nConfiï en Ecoaïllaments i el seu equip tècnic dirigit per experimentats arquitectes, a més dels seus aplicadors que li instal·laran qualsevol sistema de reducció del soroll o d’insonorització, perquè no torni a patir els molestos inconvenients de ser molestat per les intimitats dels seus veïns.