Si tens ganes de perdre la vida, fes aquestes 10 coses - Bloc\n'Estic perdent la vida'.\nMolta gent haurà pensat això en algun moment.\nTots tenim moments en què sentim que no aprofitem al màxim la nostra vida.\nPerò normalment és un pensament passatger que arriba quan som tenir un mal dia , una setmana dura, o no han estat especialment productius recentment, per qualsevol motiu.\nTanmateix, si constantment sentiu que us perdeu la vida, aquesta és una altra història.\nHaureu d’abordar una persistent sensació irritant que deixeu que la vida se us rellisqui entre els dits.\nAl cap i a la fi, és gairebé impossible ser feliç si se sent així.\nSi us heu sentit així, hi ha dues maneres diferents de combatre-ho. Però haureu de combinar tots dos enfocaments si realment voleu canviar la vostra visió de la vida.\nEs tracta de aprendre a reconèixer el valor de les coses que ja teniu i feu , mentre que també trobar maneres de fer canvis en la manera de viure , de manera que creieu que és més significatiu.\nComencem amb alguns consells per aprendre a reconèixer el valor de les coses que fas i de la vida que ja portes.\n5 maneres d’ajustar la vostra mentalitat per sentir-vos més complert\nMark Twain va dir: 'La comparació és la mort de l'alegria', i crec que tots podem estar d'acord en això.\nAl cap i a la fi, fins i tot si us compareu favorablement amb algú altre, la felicitat que en guanyeu és un tipus de felicitat retorçada.\nAlguna vegada us heu parat a pensar si realment voleu que totes aquelles coses que heu decidit que la vostra vida no estiguin completes, o si simplement sentiu que els haureu de tenir, perquè algú ho fa?\nEls humans sempre hem patit comparacions, però les xarxes socials l’han convertit en part de la nostra realitat quotidiana, ja que se’ns presenta la vida perfecta de les xarxes socials d’altres persones cada dia, diverses vegades al dia.\nMai no podreu deixar de comparar-vos completament amb els altres, perquè és de la nostra naturalesa.\nPerò podeu tornar a emmarcar ...\nPodeu recordar-vos que el fet que algú altre tingui èxit no vol dir que hagueu fallat.\nL’èxit adopta un milió de formes diferents i no cal tenir totes les coses que té el seu amic de Facebook per ser feliç.\nTambé podeu tenir en compte que totes aquelles persones que comparteixen la seva vida en línia només comparteixen les coses bones, tal com ho feu vosaltres. Podeu apostar que hi ha moltes coses que passen entre bastidors que no són tan perfectes per a la imatge.\nHeu d’aprendre a ser feliços per l’èxit que tenen els altres mentre us centreu a llaurar el vostre propi solc.\n2. Agraïu tot el que tingueu.\nUna de les claus principals per sentir-se més satisfet a la seva vida (tal com és en aquest moment) és augmentar el nivell d’agraïment.\nDe vegades passem tant de temps centrant-nos en allò que no tenim i volem que volem, que no apreciem totes les coses que tenim a la nostra vida.\nSi voleu augmentar els vostres nivells de gratitud, Preneu-vos una estona al final de cada dia per pensar, per exemple, en cinc coses que us agraeixen.\nPot ser la vostra família, la vostra llar, els vostres amics, el bon temps, un èxit professional o només el fet de ser sa.\nAixò us ajudarà a centrar-vos totes les coses positives de la teva vida , per petites o aparentment insignificants que puguin ser.\nTambé us traurà l’atenció aquella publicació a la feina o allò que el vostre amic de l’escola va publicar a Facebook.\nUn ritual d’agraïment nocturn també hauria de significar que us endormireu amb pensaments agradables flotant al voltant de la vostra ment i, amb sort, despertareu sentint-vos positius l’endemà.\n3. Reorganitzar les coses positivament.\nD’acord, per tant, això no sempre és possible. Hi ha alguns esdeveniments a la vida per als quals és difícil trobar-hi un revestiment de plata.\nPerò si recentment heu tingut mala sort, fes el possible per mirar aquests esdeveniments des d’una perspectiva positiva.\nPer exemple, si us han deixat anar per una feina que odiaveu, intenteu pensar-la com a motivació per començar a fer alguna cosa més satisfactòria.\nLes portes que es tanquen generalment signifiquen que s’obren finestres, així que feu el possible per cercar-la en qualsevol situació.\n4. Accepteu els que estimeu per qui són.\nSi us dediqueu tot el temps a centrar-vos en les coses que desitgeu que puguis canviar sobre les que estimes, les teves relacions seran tenses i segur que et sentiràs insatisfet.\nFeu el que pugueu per acceptar les persones que estimeu per qui són exactament, en lloc de centrar-vos en aspectes del seu caràcter que trobeu menys que ideals.\nEstima’ls per exactament qui són ara, no per qui creus que tenen el potencial de ser.\n5. Desafia la teva lògica.\nEstà bé voler més de la vida, dins de la raó. És bo tenir ambició i objectius. És fantàstic estar motivat per fer més de tu mateix.\nPerò hi hauria d’haver una lògica darrere de les vostres eleccions i les coses per les quals estàs esforçant-te o enganyant-te.\nPotser heu decidit que voleu un cotxe nou. És això alguna cosa que realment augmentaria la vostra felicitat o us facilitaria la vida?\nPotser heu decidit que voleu guanyar més diners. Això és degut a que lluiteu per arribar a final de mes i us preocupa poder cuidar la vostra família?\nHeu de tenir clar el motiu pel qual voleu les coses, en lloc de decidir que ho feu sense cap motiu.\nPregunteu-vos quin és el raonament darrere d’aquest desig i d’on prové el desig.\nSi trobeu raons sòlides, és genial, ja que us proporciona una certa orientació i propòsit per seguir endavant i fer canvis positius a la vostra vida.\n9 maneres de desautoritzar-se si se sent atrapat a la vida\nEls 10 aspectes de la vida que realment importen\n5 coses que podeu fer per sentir-vos més positiu sobre la vostra vida\nD’acord, així que hem analitzat els ajustos que podeu fer a la vostra actitud i perspectiva per tal que us sentiu més satisfets amb la vostra vida tal com és ara.\nPerò, a més de tot això, hi ha moltes accions concretes que podeu fer per ajudar-vos a deixar de sentir que us perdeu la vida.\nEl millor enfocament és combinar els dos. Podeu treballar en la vostra visió de la vida que teniu ara mateix i també fer alguns petits canvis en la vostra forma de viure que marcaran una gran diferència en general.\n1. Invertiu en amistats existents i noves.\nLa veritable amistat és un regal que sovint donem per fet , però pot marcar una gran diferència en els vostres nivells de satisfacció i satisfacció.\nConstrueix aquestes amistats arribant a les persones que són importants per a tu més sovint, organitzant activitats per fer junts i fent-los saber la importància que tenen per a tu.\nPrioritzeu-los, i les relacions significatives que desenvolupeu us ajudaran a acomiadar-vos de la idea que us perdeu la vida.\n2. Ser voluntari per una bona causa.\nSi lluites per veure algun significat en la manera de viure la teva vida, el voluntariat pot ser transformador.\nPot donar un impuls al vostre estat d’ànim i donar-vos un sentit del propòsit, de manera que pugueu començar a veure el punt de la vida.\nPodreu veure l’impacte positiu que teniu davant dels vostres ulls.\nLes cuines de sopa, els refugis per a persones sense llar, els grups de protecció del medi ambient o els refugis per a gossos són un lloc ideal per començar.\n3. Estigueu obert al canvi.\nSi esteu preparats per les vostres maneres i no esteu oberts al canvi, lògicament no podreu créixer ni progressar.\nIntenteu abordar els possibles canvis de la vida amb els braços oberts per saber que hi ha la possibilitat nous reptes emocionants a l’horitzó.\nObrir-se al canvi consisteix a fer un esforç conscient per canviar el seu comportament. Si observeu que teniu un mal hàbit, intenteu treballar-hi cada vegada que tingueu l'oportunitat.\nI es tracta d’escoltar activament les persones que expressen opinions que no coincideixen amb les vostres, sempre disposats a adaptar el vostre enfocament a les coses si hi ha una manera millor que no heu tingut en compte.\n4. Passa més temps amb la teva família.\nDe la mateixa manera que establir vincles més forts amb els amics pot transformar la vostra manera de veure el món, fer més esforços amb la vostra família també pot donar molt més sentit a la vostra vida.\nTruqueu a la vostra família més sovint i feu plans per passar més temps amb ells.\nAl final del dia, quan les fitxes no funcionin, probablement serà la vostra família la que més us preocupa i passar una estona deliberadament amb més temps de qualitat significa que et costarà sentir que estàs perdent la vida.\n5. Feu plans i enganxeu-vos-hi.\nLa satisfacció a la vida té les seves arrels en el quotidià, però això no vol dir això una mica d’il·lusió, desafiament i canvi no us farà sentir com realment aconseguint coses i realment vivint la vida.\nPer tant, si heu volgut fer aquest gran viatge, reserveu-lo. Si voleu visitar algun lloc, aprendre alguna cosa, provar alguna cosa, experimentar alguna cosa ...\n... surt allà i fes-ho!\nEmpenyeu-vos una mica i proveu coses fora de la vostra zona de confort , de manera que a finals d’any podreu mirar enrere amb un somriure a totes les coses que heu fet i fins a quin punt heu arribat.\nVisqueu el moment, agraïu tot el que tingueu i emocioneu-vos amb el futur i no passarà molt de temps fins que la vostra vida adquireixi un significat completament nou.\nEncara no esteu segur de com deixar de sentir que us perdeu la vida? Parleu amb un entrenador de la vida que us pugui guiar durant tot el procés. Simplement feu clic aquí per connectar-vos amb un.\nIntenta dormir amb mi?\nsignes de tensió sexual en homes\nquan apareixen els llegats\nowen hart nació de dominació


Inauguració de la mirada tàctil a Rupit i Pruit\nEl passat 8 d’octubre a les 11h ha tingut lloc la inauguració del projecte d’accessibilitat “La Mirada Tàctil”. El projecte ha consistit en adaptar els 17 plànols d’informació turística del municipi pels col·lectius de sords, signants i oralistes. Els plafons, que marquen els principals elements d’interès turístic, s’han equipat amb uns codis QR, ...\nUn any més, des de l’Agència Catalana de Turisme s'ha posat en marxa un nou programa de Cursos de Formació dirigits a empreses i entitats del sector turístic. Dins d'aquest programa el proper dia 9 de novembre se celebrarà el primer dels dos cursos que aquest any s'impartiran en Turisme Accessible. El segon tindrà lloc el proper 28 de novembre. Els cursos ...\nL'app eAccessible de la Paeria informa sobre el nivell d'accessibilitat de 266 locals de la ciutat\nL’Ajuntament de Lleida té operativa una aplicació mòbil que permet saber els nivells d’accessibilitat de diferents locals de pública concurrència de la ciutat. L’app eAccessible està disponible per a dispositius mòbils i la informació també es pot consultar a l’ordinador. El servei recull les dades de 266 locals, entre els quals hi ha bars, restaurants, ...\nLa temporada alta de platja, del 29 de maig al 17 de setembre, ha activat tots els serveis municipals. Els usuaris de les platges disposen de 126 lavabos públics, 31 dels quals són adaptats , i que funcionen de 10.30 a 21.00 hores. També hi ha 97 dutxes i 17 guinguetes amb servei de gandules i para-sols. Un dels objectius és garantir l’accés ...\nEl Consell Comarcal del Baix Empordà aposta per promoure l’accessibilitat turística\nEl Pla d’Accessibilitat Turística analitzarà l’accessibilitat de l’oferta turística del Baix Empordà\nAvui, dimarts 27 de juny, el Consell Comarcal del Baix Empordà ha presentat el Pla d’Accessibilitat Turística del Baix Empordà als ajuntaments de la Comissió Turística (òrgan de gestió de la política comarcal) i al sector turístic. L’acte s’ha celebrat a les 10h a la Sala de Plens del Consell Comarcal del Baix Empordà i ha estat presidit pel Sr. Joan ...


El Capitán América és un personatge que durant la Segona Guerra Mundial, en que transcorria l’original, donava molt de joc. També resultava com a membre de ‘Los Vengadores’, la pel·lícula sobre el grup d’herois Marvel, però el personatge de nou sol i ja en l’actualitat, a priori, podia provocar reserves sobre les seves garanties de funcionar. Aquests dubtes desapareixen en la primera missió que fa en aquesta excel·lent segona part.\nEl film ofereix , a part d’una factura tècnica perfecta, diversos alicients: força ritme, una tensió que no decau i alguns combats espectaculars. A més hi trobem uns intèrprets totalment entregats als seus personatges: un Nick Furia en l’ocasió en que més l’hem pogut gaudir d’entre totes les seves aparacions en les diferents franquícies Marvel i una Viuda Negra que per fi encaixa. Si a ‘Iron Man 2’ no tenia massa química amb Stark i a ‘Los Vengadores’ el personatge no acaba de trobar el seu lloc, ara, al costat del Capitán América, funciona a la perfecció. També descobrim un altre heroi, Falcon, tal i com també passava a ‘Iron Man 2’ on el protagonista també presentava un aliat que s’incorporava a la saga (Marvel ja prepara el relleu del seus superherois? Possibles spin-off per seguir produïnt pel·lícules incansablement?). Sigui com sigui, el trio té química i es complementa davant del dolent soldat d’hivern del títol. Sempre s’ha dit (com també li passava a Thor amb Loki) que la grandesa d’un heroi es mesura per la qualitat del seu enemic: en aquest brillant.\nLlàstima que potser li sobren alguns minuts de metratge i de la presència de Robert Redford; totalment desubicat i sense donar profunditat ni personalitat a un personatge que en mans d’un altre actor hagués resultat molt més interessant. Tot i així, la primera ‘Capitán América’ i aquesta continuació ‘Capitán América: el soldado de invierno’ formen la millor saga d’un membre dels Vengadores en solitari: infinitament superior a les dues entregues de Hulk i a les dues de Thor i també molt millor que la sobrevalorada trilogia d’Iron Man.\nPrevious Post: « KAMIKAZE\nNext Post: BYZANTIUM »


Andorra adquirirà tests d’antígens a 2,80 euros cadascun per intensificar la detecció de la Covid - Altaveu el diari digital d'Andorra\nAndorra adquirirà tests d’antígens a 2,80 euros cadascun per intensificar la detecció de la Covid\nUna empresa liderada per dues germanes xineses establerta a Barcelona subministrarà el material, si hi ha acord, els dos propers anys i mig\n14/07/2021 (10:02 CET)\nPuente China ha importat molt 'material Covid' cap a Espanya. ARXIU\nUna empresa liderada per dues germanes xineses establerta a Barcelona serà l’encarregada de subministrar el Govern d’Andorra de tests d’antígens. Puente China España Comercio ha guanyat el concurs internacional convocat per l’executiu i aportarà el material a raó de 2,80 euros la unitat. El Govern posarà en marxa aviat una nova estratègia de cribratge que es basarà, justament, en la detecció del coronavirus a través dels tests ràpids.\nPuente China és una firma establerta al passeig de Gràcia de la capital catalana i és liderada per les germanes Liling i Lidan Qi Zhou, nascudes a Zheijang però que fa moltíssims anys que resideixen a Catalunya. L’empresa es dedica a diversos camps empresarials que vinculen o poden vincular la Xina i l’Estat espanyol, i una de les seves divisions especialitzades és la de la importació de material sanitari.\nEl contracte que establirà el Govern amb l’empresa escollida arriba inicialment fins a final d’any, però si l’executiu ho considera adient, la vinculació es pot allargar d’exercici en exercici fins a un màxim de dos anys. Una vegada es doni per vacunada tota la població que ho vulgui, es deixarà de fer TMAs de manera massiva i a l’‘stop lab’ o en aquells espais que es cregui adient l’administració lliurarà tests d’antígens a un preu molt raonable -cal veure si serà el de cost- per tal que la ciutadania es pugui cribrar davant de qualsevol situació que ho consideri.\nEl ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, ja va anunciar aquest dimarts que “l’autoresponsabilitat” és el criteri que s’imposa en aquesta nova fase de la pandèmia. Això i vacunar-se, que “avui per avui és la única estratègia possible”, segons el titular de Salut.


Pescant amb el ‘senyor Collons’ - LA MIRA - Magazín\nEn Ciset recull les xarxes amb l'expectativa de pescar una llagosta o un llongat, les seves peces preferides. (Fotografies de Jordi Borràs Abelló)\nHem quedat a les set de la tarda a la platja “d'aquí de sota” com en diuen els de Port de la Selva, just a davant de l’ajuntament i l’antic Bar Espanya que enguany ha passat a dir-se Ca la Maria. Si el pare de la Matemàtica de la Història, Alexandre Deulofeu, va preveure que l’Imperi espanyol desapareixerà el 2029, el Bar Espanya ha defallit 10 anys abans. Res és per sempre. Ni els bars, ni els imperis. La platja, de moment i per sort, encara aguanta. Els darrers intents de convertir-la en una nova dàrsena i explotar-hi més amarraments s’ha pogut aturar. Una platja en la qual només hi pot haver bots d’estètica tradicional que conservin l’aire mariner. D’això es tracta, de conservar, que cada vegada costa més.\nTinc a les mans una postal antiga de la platja de l’Escar. Moltes dècades enrere estava copada de barrils de fusta i bots de pesca, una mena de desembarcament pesquer de Normandia. Desconec de quin any és la postal, però juraria que és de força temps abans no nasqués en Ciset Corominas. Ell és del 3 de maig de 1928. La vida d’en Ciset, com la de tots, no sempre ha estat tan plàcida com ara. Quan tenia 10 anys el seu pare es va exiliar per culpa de la Guerra Civil. Ell tenia 10 anys i era fill de roig. I això es pagava. Li varen prohibir anar a escola. Només li quedava la universitat de la vida. Per sort, dins de la desgràcia, una nouvinguda d’Alacant va agafar els fills dels rojos i va muntar la classe de pesca. No em donis peix, ensenya’m a pescar, com se sol dir. I d’aquí a les teranyines on en Ciset va passar molta fred quan encara era un nen.\nSón quarts de vuit i el principal protagonista encara no hi és. “A veure si avui farà salat”, assegura en Roger Pinart que ens ha fet d’intermediari amb en Ciset. Al cap d’una estona en Ciset apareix de bracet amb la seva filla Carme. “Així què diu que heu de fer?”, ens pregunta la Carme. Glups. Ai, que no sortirem. En Ciset sembla absent com volent dir “mireu nois, quan tingueu clar què hem de fer ja m’avisareu”. En Roger i la Carme negocien. La Carme pateix. Fa ventet i ens ho adverteix desconfiada. “Res, dona, una mica de garbí”, diu en Roger intentant greixar les reticències. “On vols que anem? Al rec de Canet?”, proposa en Roger sabent que és un lloc proper per facilitar l’autorització. “Al faro, allà a la beta blanca”, respon. Som-hi. Tenim permís de la Carme com el d’una mare que diu fins a on poden anar a jugar les criatures. En Ciset s’incorpora. “Jo lo que digui aquesta. Estic ursai, jo”.\n“Porta tota la vida fent això. Tu creus que ara es deixarà dir com fer les coses per tres imbècils?”\n“És molt tossut”, diu la Carme. Tossut i sorrut. Bé, cal matisar això de sorrut. En Roger diu que ho aprofitem que amb nosaltres està demostrant bon humor i predisposició. No pas a deixar-se ajudar o rebre instruccions. Aquí les instruccions les dona ell. Punt. “Porta tota la vida fent això. Tu creus que ara es deixarà dir com fer les coses per tres imbècils?”, comenta en Roger. Els trident imbècil som el propi Roger, el fotoperiodista de LA MIRA, Jordi Borràs, i un servidor. En Roger ens pregunta retòricament: “Voleu dir que hi ha gaire pescadors a Catalunya de la seva edat que encara surtin?”. Segurament no, per això hem vingut abans no sigui massa tard.\nCalar la “xerxa”\nEl temps pinta bé i confirma allò que han anunciat les aplicacions de mòbil que ens proporcionen la informació meteorològica. Tant el calar com el recollir les “xerxes” –així en diuen de la xarxa els llops de mar del Port de la Selva– seran plàcids. En Roger vesteix una samarreta de “Llibertat peixos pacífics”. Alguns peixos pacífics aviat seran capturats. O aquesta és la intenció, si més no. Una contradicció, ben mirat.\nAmb 91 anys en Ciset puja “a bordo” del Jonc sempre que el temps li permet menys a l’agost que el mar sembla la Rambla de Barcelona.\nEn Ciset marxa prou lleuger i sense bastó però quan puja i baixa del bot i, sobretot, quan camina brandant “a bordo” tothom ho observa a punt d’esglai. Sort que hi ha un desfibril·lador a prop. No pas per a ell; per a nosaltres. Faig el gest d’ajudar-lo i aixeca la mà com volent dir “deix, deix que ja puc tot sol”. No hi ha res a fer. “Senyor Corominas ets una mica torracollons; eh, que ets una mica torracollons?”, provoca en Roger. “Senyor collons”, matisa sorneguer en Ciset aixecant el dit índex. Tot ve d’una vegada que un forà va preguntar a en Ciset: “Així vostè és el senyor Corominas?” i en coincidir que el secretari de la Confraria de Pescadors també era un tal senyor Coromimas, en Ciset va respondre: “No, no, el senyor Corominas és un altre, jo sóc el senyor Collons”. En sentir-ho la gent del poble, l’anècdota va fer fortuna i es va escampar.\nEn Ciset tot ho fa amb parsimònia, amb cadència però no sembla pas cosa de l’edat sinó una actitud vital a ritme de metrònom, en un tempo que aniria entre el largo i el lento, potser larghetto. Saber què es cou al cervell d’en Ciset és impossible. Els que el coneixen fan la tasca de kremlinòlegs, aquells analistes aguts de les èpoques més fèrries de l’antiga Unió Soviètica on només els que sabien llegir entre línies els gestos del Kremlin podien endevinar què s’hi coïa. En Roger ens il·lumina. “Ell no us ho dirà pas però l’esteu fent l’home més feliç del món ara mateix”.\nI ara mateix és agost i en Ciset no surt però avui fa un extra. El Port de la Selva passa de pràcticament un miler d’habitants a 15.000. Massa gent, massa estiuejant, massa trànsit a l’aigua. Un mar copat per la navegació esportiva, d’esbarjo, i com se sol dir, de fer el merda. A la badia hi ha tres velers d’una trentena de metres d’eslora. Tres autèntiques joies. Bells, esvelts, moderníssims. Tots tres llueixen una estanquera. La bandera espanyola desperta comentaris de mofa i escarni. Es rumoreja que pertanyen a una de les grans famílies multimilionàries de les que s’asseu a la llotja del Bernabéu i que, segurament, han fondejat per fer un sopar de final de vacances amb gent amb molts possibles, segurament de l’Upper Diagonal, en alguna casa de revista. “Ja poden anar sopant que jo prefereixo mil vegades més anar a pescar amb en Ciset”, m’assegura en Roger. Nosaltres també.\nEn Ciset cala les xarxes amb parsimònia quan comença a fosquejar amb el soroll del motor del Jonc com a banda sonora.\nEl bot d’en Ciset, el Jonc, l’únic de color blau de l’Escart, va ser botat el 1961. Es diu així perquè li agrada treballar el jonc amb les mans. A banda de l’hort i pescar, l’altra ocupació d’en Ciset és fer gambines amb vímet. Li recordo que fa una vintena llarga d’anys me’n va regalar una. “Sííí?”, em pregunta amb un somriure plàcid, satisfet i sincer. Li acabo de donar una altra alegria. “I ja la fas servir?”. “No Ciset, no en sé, jo”, li dic. “Tu conserva-la, és el millor que pots fer”. Endevino un missatge encriptat en la resposta que en realitat ve a dir “aviat serà una joia, que això s’acaba”. Compliré, Ciset. T’ho prometo.\nFa un temps el Jonc es va haver d’estar una època inactiu a la platja. La Carme m’explica que els néts no li diuen avi, també li diuen Ciset i una de les nétes, quan varen deixar el bot despullat, va veure com el senyor Collons s’estava dret a la platja mirant el bot. “Què fas Ciset?”, va preguntar la néta. “Miro el Jonc com plora”. Cop al cor.\nTornem al present. Si “acollonar”, és a dir, prendre el pèl, cardar-se’n del mort i de qui el vetlla, fos una disciplina olímpica, el Port de la Selva probablement en seria la seu. És una religió gairebé indispensable per mantenir un equilibri espiritual. A la que bades, ja has llepat, t’acollonen. Les expressions i l’argot pesquer tenen cara B, com tantes, i venen carregades de segones molt sornegueres. Es veu que el mes de març és, tradicionalment, un mes de poques captures. “Fer marso” és sinònim de tornar amb les mans buides però també de tornar a dormir a casa sense “haver tocat escata” quan les pubilles t’han donat carabasses.\nDeixem les conyes i posem rumb solcant les aigües de la Mar d’Amunt cap al far de S’Arnella, una llum de mar de 1913 que és una postal, una meravella tel·lúrica. Estem calant les xarxes 20 minuts. En Ciset no diu res i va fent al seu ritme de metrònom amb unes mans aspres que no deuen haver tocat mai crema hidratant. Tornem a port amb el temps just per no arribar de nit. Alea jacta est. Demà esperem no fer marso i tocar molta escata. Escata de la de veritat.\nRecollir la “xerxa”\nArribem a les set del matí puntuals. Hi ha son però hem vist sortir el sol i és un privilegi. Mar plana com si fóssim a l’estany de Banyoles. En Roger ens espera puntual com la tarda anterior. En Ciset torna a fer salat i en Roger adverteix que cal anar per feina perquè els pops també surten a esmorzar i solen dedicar-se a endrapar les captures de les xarxes. Que en Ciset no hi sigui és mal senyal. Iniciem una cerca i ens torna a aparèixer amb la seva filla Carme de bracet, un hora més tard del previst.\nEn Ciset s’arromanga els pantalons per entrar a l’aigua i partim. El Jonc es posa en marxa després que en Ciset s’hagi enfundat la roba d’aigua, un pantaló llarg de peto impermeable de color groc. En Jordi gaudeix com un peix a l’aigua i mai més ben dit. Porta tirades unes mil fotos. El clic-clic de l’obturador es barreja amb el pop-pop-pop del motor de gasoil del Jonc. Quan arribem a davant de la beta blanca de la punta de S’Arnella sorgeixen els interrogants. Algun pop s’haurà fotut les captures? Hi haurà llagosta i llongat –el llamàntol com el coneixem generalment– que són, per aquest ordre, les peces preferides d’en Ciset? Haurem fet marso o tocarem escata? La recollida dura una hora mal comptada i en Ciset va fent amb la seva cadència. Metre a metre, la xarxa s’enfila pel rodet. Un rufí. Bé, ja no fem marso i toquem escata! Una escorpora. Bravo! Un esparralló. Collonut! Una saupa. Seguim. Una molla. Estem en ratxa! Un pop. Premi! El darrer esmorzar del pop. I pop-pop-pop tornem a la platja. No hi ha hagut llagosta ni llongat però en Ciset ha quedat ben content. No ho expressa, com sempre. Li he hagut de preguntar, com sempre.\nEn Ciset al timó del Jonc, una icona d’una època en extinció a la costa catalana.\nEl sol ja pica i en Ciset no porta ni gorra ni ulleres de sol. La mà li fa de visera mentre navega. Les modernors no són gaire amigues d’en Ciset. En arribar hem de pujar la barca a la sorra. Em ve al cap l’Estaca de Lluís Llach i l’avi Siset. Si jo l’estiro fort per aquí i tu l’estires fort per allà... Jo, urbanita i modern, compto que ben entrat el segle XXI fins i tot en Ciset deu disposar d’un cabrestant elèctric que faci la feina d’enfilar el Jonc a la sorra només prement un botó. Il·lús de mi. Res, tot manual. Mà de palanca i cric-cric, cric-cric... Ara en Ciset, però, sí que es deixa ajudar. “Qui és el manxaire?”, pregunta. En Roger crida un estiuejant conegut que esmorza a la terrassa de Ca la Maria. “Noi, potser que treballis una mica!”. S’aixeca i s’acosta a posar el seu gra de sorra. Cal insistir. Si no ets acollonat, a Port de la Selva no ets ningú.\nQuan en Ciset remena al bot provoca un efecte eixam. Atrau mirades de turistes i estiuejants conscients que potser veuen un exemplar en extinció. Alguns immortalitzen el moment amb el mòbil. Però el que atrau sobretot és la tropa local, els de sempre, els que s’hi acosten per donar un cop de mà i sobretot vigilar que en Ciset estigui bé i no li passi res. “Sempre vigila algú o altre. Sempre mirem que el bot sigui a la platja quan toca”, diu en Roger. És un acció de solidaritat espontània, d’estima amb molt de pòsit. Es nota la solera del respecte guanyat a base d’anys. I un dels de la tropa local és el James Brown de la Mar d’Amunt. Adverteixo a en Jordi que el pare d’en Roger, l'exalcalde Genís Pinart, sempre m’ha recordat el doble empordanès del mític cantant de soul però amb cabells blancs. Cada vegada que el veig al cap m’hi sona “Get up, (get on up) Stay on the scene, (get on up), like a sex machine, (get on up)...”. Ell, aliè a la comparació, ens avisa que si volem tabac allà al mig del mar hi ha tres estancs tot assenyalant les banderes dels tres velers de revista enviats des de la metròpoli castellana a mode d’Armada Invencible de paper couché.\nUn parell de quilos de peix ben bons i variats inclòs un pop que teòricament el que fa és cruspir-se les captures enganxades a la xarxa.\nEl manxaire, com diu en Ciset, va per feina. En Genís s’hi rabeja acollonant com no podia ser d’altra manera. “Aquest és l’esforç més gran que haurà cardat mai a la seva vida”. El manxaire va fent cric-cric i en Ciset dirigeix l’operació i ens va ordenant com posar les fustes on s’ha d'assentar el Jonc. Ens diu que posem seu a la secció de la fusta perquè la quilla llisqui bé. “Amb seu val per deu”, em diu en Ciset. Saviesa marina. No deixo d’aprendre coses darrere el senyor Collons, que també m’ensenya a fer un pardal, un nus marí, quan veu que vull amarrar la barca des de la qual hem fet fotos.\nCom que a les primeres de canvi mai saps si parlen seriosament en Roger ens adverteix que s’acosta el Tortell Poltrona. I és clar, el primer que se m’acut és que sigui un sobrenom d’algun turista gavatxo que s’hi assembli i vagi ben virolat. Però no, en efecte, és l’autèntic! Jaume Mateu, Tortell Poltrona, el mite que amb la seva puça Orzowei tenia als de la meva generació tots els dissabtes a matí enganxats a la tele en blanc i negre sense treure’ns el pijama fins a l’hora de dinar tot veient Terra d'escudella. Res és per sempre. El pallasso nacional de Catalunya s’acosta amb un caminar viu. Diu que va a comprar i com era d’esperar porta una camisa virolada. Molt de pallasso. Me’l miro i sempre el veig igual. Fa pinta de ser dels que també dirà adéu a la pista del Circ Cric. Una mena de Ciset del fer riure. En Tortell recorda que avui és Sant Genís i pregunta a James Brown si ell celebra el Sant Genís de Roma o el Sant Genís de França. “Sant Genís comediant!”, respon l’afectat. En Tortell m’explica que Sant Genís de Roma és el patró dels pallassos, que actuava davant l’emperador Dioclecià. Queda clar que és d’aquells dies que pel que fa a cultura general, la pesca ha estat un èxit.\nEm regalen el pop i ens acomiadem. Tothom té clar que en Ciset, si la vida li permet, vol dir adéu a aquest món a bord del Jonc. “Ja sabem on el trobarem, ho tenim tots ben clar”, coincideixen a dir la Carme i en Roger. “Sempre diu que vol morir in profundis”, diu la Carme. Ciset, tu manes, però no ve d’avui, tampoc.


Un escriptor xilè afirma que Allende va rebre un tret de gràcia\nCamilo Taufic defensa la tesi que un escorta va disparar al president xilè\nL'11 de setembre de 1973 Salvador Allende va apretar el gatell, però només va quedar malferit. L'encarregat de 'rematar' al polític socialista hauria estat el seu escorta, Enrique Huerta.\n3 min. Barcelona 09/02/2011 18:27\nEl tret de gràcia que va rematar al president xilè "va ser un acte de solidaritat humana i política" d'Enrique Huerta, escorta del president i membre dels GAP (Grup d'Amics Personals). Aquesta és la tesi que defensa l'escriptor i periodista xilè Camilo Taufic. En una entrevista a Efe, el periodista assegura que Salvador Allende va disparar-se un tret al cap, però només va aconseguir quedar malferit. Per tant, Huerta li hauria disparat el tret de gràcia.\nLa versió de Taufic difereix bastant de la que, fins ara, s'havia difós. En tots els llibres d'història s'afirma que Allende es va disparar a la barbeta amb un fusell AK-47 que li havia regalat Fidel Castro. Però Taufic afirma que aquesta versió va ser idea del general Javier Palacios, que va comandar l'assalt a La Moneda dels colpistes. Palacios va convèncer al grup de metges que acompanyava Allende que era "més digne que tothom digués que es va suïcidar amb la metralleta de Fidel Castro". Segons Taufic tots els metges van acceptar corroborar al versió de Palacios, menys Danilio Bartulin, que actualment viu a Cuba.\nUn altre metge, Patricio Guijón, va assegurar que havia presenciat com Allende es disparava amb el fusell de Castro, quan va pujar al segon pis per endur-se com a record una màscara antigas, un pretext, "totalment absurd", segons el periodista xilè.\nTaufic argumenta, per defensar la seva versió, que el famós AK-7 ni tan sols era al Palau de la Moneda sinó que Allende el guardava com si fos un trofeu a la seva residència de El Cañaveral, als peus dels Andes. L'arma que hauria utilitzat el president xilè hauria estat una pistola que guardava al calaix del seu escriptori. A més, continua Taufic, l'informe que va elaborar el 2008 el forense Luis Ravanal, ja va detectar alguns "errors" en l'autòpsia i va arribar a la conclusió que Allende tenia dos impactes de bala de diferent calibre.\nLa seqüència dels fets segons el periodista xilè va ser la següent: Huerta va rematar Allende amb un tret de fusell que li va destrossar el crani, complint així amb la promesa que havia fet als seus col·laboradors més propers, segons la qual, no deixaria que el president fos apressat viu pels militars colpistes. Poc després que se sentís la detonació, va sortir "plorant i cridant com un boig que havia matat al president". La mort d'Allenda torna a estar d'actualitat després que el passat 26 de gener la Justícia xilena decidís investigar d'ofici 726 casos de violacions de drets humans, entre ells els del president.\nTaufic és autor de diversos "bestsellers". El seu llibre 'Chile en la Hoguera. Instantánea del Golpe Militar", publicat a Buenos Aires al 1974, està considerat el primer relat global sense censura sobre el tema.


Col·lecció: Miniguies de natura, núm. 11\nAquesta guia introdueix el lector en l’apassionant món del cel nocturn. És una eina per conèixer les diferents constel·lacions, els planetes, la Lluna i alguns fenòmens poc freqüents, com ara eclipsis, aurores boreals, estels fugaços o pluges d’estrelles, que es poden observar a simple vista o amb uns binocles o un telescopi domèstic.\nJordi Mazon Bueso (Barcelona, 1973), llicenciat en Física per la Universitat de Barcelona (1998) i màster en Climatologia Aplicada per la mateixa Universitat (2000). Professor de física, des del 1998 és secretari general de l’Associació Catalana d’Observadors Meteorològics, i des del 2004 responsable de la vocalia Ciència i Ensenyament de l’Associació Catalana de Comunicació Científica. És també membre del Consell d’Administració del Servei Meteorològic de Catalunya. És autor de diversos llibres i articles de divulgació científica, i ha desenvolupat treballs d’investigació en el camp de la física de l’atmosfera.\nCatalunya Ràdio / Meteomauri - 21/07/2016\nEl Punt Avui - 17/07/2016


Heu fet vacances? Les heu de fer?\n26 ago 10 Compartiu-les enviant-nos una foto en que surti el gos per l'album de vacances. Recordeu dir-nos d'on és.\n26 Ago 10 Hem actualitzat els horaris fins a final d'any (també el calendari detallat). Noteu que dissabte 4 la classe és al matí (a la tarda hi ha una prova selectiva) i que el diumenge 12 hi ha lliga (compatible amb la prova de FCAG en que participarem per la tarda)\n5 Ago 10 Tal com porten fent els darrers anys, del 13 al 15 d'agost en Jordi, la Neus, en Josep, la Carme, en Xavier i l'Elisenda ens representaran a l'International Festival del Kennel Club britànic: una competició de tres dies en que es troben més de 2500 gossos. Per situar-vos podeu veure com ens va anar l'any passat.\nDogs in Need 2010\n5 Ago 10 Després del Festival del Kennel Club, els nostres companys participaran al Dogs in Need, una competició benèfica que ja te gairebé vint anys i que es desenvolupa sobre 12 recorreguts al llarg d'una setmana. En total son més de 16.000 recorreguts en un ambient distès que inclou la ja famosa prova de disfreses. Voleu fer-vos-en una idea? Veieu la crònica de l'any passat.\n4 Ago 10 Hem actualitzat a properes proves les competicions confirmades de la federació.


Joan Boada inaugura l’exposició del 25è aniversari del cos de Mossos d’Esquadra a Valls - Tottarragona.cat :: Diari digital independent d'informació i d'opinió de Tarragona\n•\tEn la inauguració de la mostra, Joan Boada ha anunciat que segurament durant el mes de febrer estarà a punt la comissaria dels Mossos d’Esquadra de Valls\nEl secretari general del Departament d’Interior, Relacions Institucionals i Participació, Joan Boada, acompanyat de l’alcalde de Valls, Albert Batet, ha inaugurat avui a Valls (Alt Camp) l’exposició commemorativa dels 25 anys de la creació del cos de Mossos d’Esquadra , "Mossos d'Esquadra, professionals al teu costat".\nEl secretari general d’Interior ha explicat que “l’objectiu de l’exposició és explicar els antecedents històrics dels Mossos d’Esquadra, sintetitzar els 25 anys de vida del cos des de la seva creació i l’èxit del desplegament territorial a tota Catalunya i mostrar la professionalitat dels seus agents”. “És un cos jove, amb il•lusió i també amb experiència, motiu pel qual el departament d’Interior continuarà apostant per la formació i la tecnologia”, ha explicat Boada.\nJoan Boada ha afirmat que “Valls és una ciutat emblemàtica que forma part de la història dels Mossos d’Esquadra perquè és precisament en aquest municipi on es van crear les esquadres de Valls que són un precedent per la policia de la Generalitat”.\nEn la inauguració de l’exposició, Boada ha aprofitat per anunciar que “segurament durant el mes de febrer estarà apunt la nova comissaria dels Mossos d’Esquadra de Valls”.\nL’exposició, que ha estat visitada per més de 13.500 persones durant la seva estada a Barcelona, Reus, Tortosa i Tarragona, posa de manifest la feina important que fan els mossos d’esquadra per garantir la convivència pacífica i democràtica i per a la tranquil•litat de la gent amb una feina de grans dimensions, com ho indica el fet que “cada any reben 1,8 milions de trucades, atenen 30.000 accidents de trànsit, gestionen diàriament més de 1.600 incidències ciutadanes i reben una mitjana de 261 avisos d’alarmes cada dia.\nLa mostra explica també els antecedents històrics dels Mossos d’Esquadra; fa un repàs de la seva evolució fins a l’actualitat (explicant el seu creixement, estructuració, els serveis que presta a la societat, les diferents unitats operatives); dedica una atenció especial al període d’implantació territorial i, més concretament, a l‘última fase, que va culminar el passat 1 de novembre amb el desplegament a tot Catalunya, i exposa també els reptes de futur del Cos.\n1.\tEls antecedents històrics dels Mossos des dels seus orígens fins al 1982, quan va deixar de dependre de la Diputació de Barcelona.\n2.\tLa creació del cos (1983) i el seu desplegament territorial (1994-2008), les competències de trànsit, i el final del desplegament al Camp de Tarragona i a les Terres de l’Ebre (novembre 2008).\n3.\tEls nous reptes de futur d’un cos consolidat, modern i eficaç.\nLa mostra, que s’ha muntat dins una carpa de 100 m2, inclou un audiovisual i un mapa de Catalunya interactiu amb totes les comissaries i és accessible a les persones amb discapacitats visuals i auditives.\nL’exposició, que està situada a la plaça del Pati, estarà oberta gratuïtament al públic de 10 a 20 hores cada dia. Després d’exhibir-se fins el 18 de gener a Valls, la mostra serà itinerant per diverses ciutats catalanes fins el mes d’abril de l’any vinent.\nCultura policial i ciutadana. Gràcies per la seva participació. Salut.\nPer molt que sigui una exposició... com es pot ficar un cos policial, com els Mossos, a la secció de cultura?


El morrut o la malaltia de les palmeres - Jardineria i floristeria a Badalona | Plantes i Flors Bada\nEl morrut o la malaltia de les palmeres\nJa fa uns anys que al nostre país s’ha estès el “morrut”, un escarabat que ataca les palmeres de tal forma que en pot arribar a provocar la mort.\nEl “morrut” es va detectar per primer cop a Granada i Màlaga l’any 1995. El 2004 va començar a afectar València i el 2005 es va expandir també a la comunitat murciana i les Canàries. Actualment, també el podem trobar present a qualsevol part del territori català.\nEl “morrut” de les palmeres és un coleòpter de la família dels curculiònids que pot arribar a mesurar entre 2 i 5 centímetres. L’escarabat és de color vermellós, està dotat d’un pic allargat i al tòrax té unes taques fosques de forma arrodonida.\nAquest insecte ataca pràcticament a totes les espècies de palmeres i la plaga té preferència a introduir-se a les palmeres per les ferides, entre elles les provocades per la poda de les fulles. Per això és important efectuar les accions de poda a l’hivern, que és quan la propagació de la plaga es troba menys activa i impregnar amb màstec les ferides per reduir el risc d’infestació.\nMalgrat que les primeres ordres dels organismes públics anaven encaminades a recomanar el sacrifici dels exemplars de palmera afectats per tal d’evitar-ne la propagació, actualment gràcies als avanços en els tractaments disponibles el tractament recomanat consisteix en la tala i crema exclusivament de les parts afectades. És a dir, si la part central de la palmera no resulta danyada i la infestació queda resolta, la palmera pot sobreviure.\nPlantes i Flors Bada ha realitzat diversos tractaments amb èxit consistents en la poda i neteja de les zones infectades i l’aplicació d’insecticides com Confidor, Imidor o Coraze dirigits a l’ull de la palmera mitjançant una bomba de pressió que pot arribar als 18 metres d’alçada.\nAltres possibles mecanismes de lluita poden ser els consistents en la injecció d’insecticides a l’interior del tronc de les palmeres afectades.\nLes fotografies de l’article il·lustren algunes de les nostres accions.


cinc cèntims: MONTSERRAT SKYRACE - 24km - 5/03/17 - 3h04'30''\nMONTSERRAT SKYRACE - 24km - 5/03/17 - 3h04'30''\nFree Damm, amb la inequívoca locució televisiva de n’Arquillué, ens convida a aprofitar cada instant (‘dues hores, un quart, o cinc minuts...’) perquè, conclou: ‘cada migdia que perds és un migdia que no torna’. No li falta raó a l’anunci, malgrat les llicències que es permet i la idealització impossible amb què mostra la dinàmica laboral subjecte a rutines i les mil i una possibilitats de la pausa del tupper.\n... però, discrepo, la màgia de la Montserrat Skyrace sempre torna, a principis de març, amb una cursa instal·lada en la incòmoda avantsala pre-Marató de Barcelona!\nUn regal caigut d’Orient, per gentilesa de Ses Majestats... que em convoca de nou al pavelló municipal de Monistrol de Montserrat, a quarts de vuit del matí.\nAutèntic déjà vu, repetició exacta de l’anterior edició, sensacions gustosament retrobades: tot respon, de nou, a l'embruix de Montserrat!\nI a les vuit en punt arrenca l’Skyrace, de vint-i-quatre quilòmetres ( una hora abans que la seva versió Express, de quinze), que s’escorre entre els carrers de Monistrol en direcció a l’estació del flamant funicular... Ens estalviem la riera pedregosa que recordava de l’any passat, potser impracticable a causa dels forts aiguats d’ahir.\nA l’abadia romànica de santa Cecília ens espera el segon avituallament, d’on arreplego algunes llaminadures i fruits secs que m’acompanyin en el tram previ a l’ascensió al sostre del massís. Aviat es mostra el temut canal de Sant Jeroni davant nostre, i la vall del Llobregat a les nostres esquenes... I grimpem, literalment, en filera, esbufegant i assegurant el pas amb l’ajuda de troncs i passamans. Aquesta impressionant gorja vertical és tant humida, freda, i obaga en alguns trams que fins trepitgem gel...\nAgafem aire a l'alçada de l'ermita de Sant Jeroni, des d'on distingim les antenes de televisió i ataquem el camí esglaonat fins al cim. Dalt de tot, a 1239 metres!, ens premien amb el braçalet d'skyrunner d'enguany!\nSegueix un bàlsam, en continu descens... fins a Santa Cecília, on novament carregarem piles amb el generós avituallament que ens espera.\nI seguim perdent alçada, que tot el que puja acaba baixant... en total haurem resolt un desnivell positiu de mil cinc-cents metres!\nCreuo la línia de meta enmig d'aplaudiments, crits d'ànim i música d'ambient...amb un temps final de 3h04'30''!!\nImpressionant, tal i com recordava... l'aflicció, si de cas, i un cert mal gust de boca l'arrossego de casa, des de divendres passat... just des que vaig saber que encara no és el meu moment per a tornar a Nova York, i tancar un cercle magnífic; 'everything happens for a reason', quan hagi de ser..., serà!\nMONTSERRAT SKYRACE 2016\nPublicat per ALBERT SANCHEZ ROIG a 22:41


Catalunya ja no és el lloc de l’Estat on més cellers hi ha Catalunya ja no és el lloc de l’Estat on més cellers hi ha – VadeVi\nCatalunya ja no és el lloc de l’Estat on més cellers hi ha\nEl gran creixement de Castella i Lleó durant els darrers 10 anys ha fet que es col·loqués en primera posició, malgrat que el nostre país té gairebé un 20% més de cellers que fa una dècada\nRedacció 26 d'Agost de 2018 10:55\nCatalunya ha perdut la primera posició com a lloc de l’Estat amb més cellers. Segons dades de l’Institut Nacional d’Estadística espanyol, el gran creixement del nombre d’empreses del sector a Castella i Lleó ha fet que avancés el nostre país i es col·loqués al capdavant d’aquesta llista. La diferència, però, és mínima: si Castella i Lleó té 609 cellers, a Catalunya n’hi ha 606. Tots dos llocs a més, ocupen les dues primeres posicions pel què fa a creació de nous cellers durant els darrers 10 anys, i aquí és on s’aprecia més la diferència i s’explica el per què d’aquest canvi de lideratge. Si entre 2007 i 2017 a Catalunya van obrir 97 cellers nous, a Castella i Lleó en van obrir 131.\nAndalusia també destaca pel gran augment del seu número de cellers durant aquest període, amb 69 de nous però col·locant-se, amb 344, lluny dels llocs capdavanters. La Rioja, en canvi, destaca pel contrari: durant la darrera dècada ha perdut pistonada en aquest aspecte, amb 381 cellers i havent-ne perdut 8 només durant l’any 2017. En l’àmbit estatal, durant els darrers 10 anys el número de cellers ha augmentat un 6,8% -183- fins a arribar als 4.373. De les dades de l’INE també en destaca que les Illes Balears, tot i que només tenen 89 cellers, han experimentat un creixement més que notable.\nLa mida dels cellers, però, varia considerablement i en destaquen els petits: a l’Estat, el 29% tenen entre un i dos treballadors. Pel que fa als que tenen entre 29 i 40 treballadors, el percentatge baixa a un 5%. Fins a 100 treballadors, a un 1,2% i, fins a 200 treballadors, són 13 cellers. Només un d’ells, Torres, supera la xifra de 500 treballadors a l’Estat.\ncellers Estat espanyol\nkiko 26 d'Agost de 2018 18:01\nL´estat espanyol únicament promociona l´economia de fora de Catalunya, fins a que no tinguem ambaixades decents que poden promocionar l´economia catalana no sera facil.


La Veu de la Valldigna Digital - L’Ajuntament de Tavernes aprova una modificació de crèdit per a invertir més de 145.000 euros en el municipi\nHome / Obres / L’Ajuntament de Tavernes aprova una modificació de crèdit per a invertir més de 145.000 euros en el municipi\nL’Ajuntament de Tavernes aprova una modificació de crèdit per a invertir més de 145.000 euros en el municipi\tDimecres, 05 abril 2017 22:11\tEscrit per LVDLV\tCategoria: Obres\tOBRES.- L’obra “Reforma de la zona verda del passeig de Lepant”, que preveu modernitzar els jocs infantils i remodelar les zones enjardinades, i asfaltar el camí de la Séquia de la Bova, són algunes de les inversions previstes, que costaran al voltant de 93.000 euros.\nL’Ajuntament de Tavernes va aprovar en el ple de dilluns passat, dia 3 d’abril, una modificació de crèdit per tal d’incloure noves inversions en el poble, que permetrà actuar en la zona verda del passeig de Lepant. És convenient fer-hi una remodelació dels espais enjardinats i una modernització dels jocs infantils. Per a dur avant esta reforma integral, l’Ajuntament hi destinarà vora 57.000 euros.\nUna altra de les inversions importants es farà en els camins rurals de Tavernes; concretament, 36.100 euros aniran a asfaltar el camí de la Séquia de la Bova, en el tram des del riu Vaca fins al camí dels Marenys.\nTambé es substituiran les canonades d’acer galvanitzat, que estan corroïdes, per unes altres de propilè en les instal·lacions d’aigua calenta sanitària dels vestidors del poliesportiu municipal. Estes obres estan pressupostades en 20.000 euros, i complementen el canvi de les calderes i els acumuladors que ja es van realitzar. Amb totes estes actuacions s’aconseguirà que la temperatura de l’aigua es mantinga per damunt de 50ºC i es donarà un servici de qualitat als usuaris del camp d’esports.\nA més, s’adquirirà una màquina per a netejar les pistes de bàsquet del poliesportiu i la resta d’instal·lacions que tenen un gran volum, a la qual l’Ajuntament destinarà al voltant de 11.000 euros.\nDins d’esta modificació de crèdit hi ha també un conveni extraordinari de 15.000 euros amb la UE Tavernes pel 75é aniversari de l’entitat. L’Ajuntament, que dóna suport a les associacions de Tavernes, té previst firmar-lo per a diversos actes de celebració de l’efemèride.\nL’Ajuntament de Tavernes, que s’ha adherit al Pacte dels Alcaldes pel Clima i l’Energia, podrà demanar una subvenció de la Diputació d’11.000 euros i haurà d’aportar-ne el 25 per cent, per a la qual cosa s’habiliten 2.750 euros de recursos propis.\nEntre altres despeses hi ha l’adequació de les antenes d’emissió de FM, que representarà una inversió de 2.500 euros. Es tracta d’una adaptació obligada pel Ministeri d’Indústria davant la modificació del projecte inicial.Finalment, amb les noves incorporacions de professionals a l’equip de Serveis Socials de l’Ajuntament, és menester adquirir nous equips informàtics que costen 1.600 euros. En total, totes estes inversions sumen més de 145.000 euros.\t< Anterior


Per Entreacte a\t 22 març, 2017 0 comentaris\nEl nou director del festival desvetlla els seus plans.\nLa programació internacional estarà concebuda com una “volta al món” en quatre anys. El certamen mirarà en les properes edicions, consecutivament, cap a Grècia, Singapur, Melbourne-Nova York, Llatinoamèrica i finalment l’Àfrica.\nLa intenció és establir col·laboració amb un festival destacat de cada territori i abordar una temàtica concreta a través dels espectacles que convidi o coprodueixi. Casadesús sosté que d’aquesta manera el festival crearà una “identitat” pròpia i treballarà la faceta més internacional del certamen.\nEntre els plans de Casadesús també figura transformar el Grec en “una peça a mida de la ciutat”, la que més li escaigui, i “feta a base de moltíssimes complicitats”. Es buscarà, així mateix, presentar propostes artístiques “excepcionals” amb accent en la creació i l’autoria contemporànies.\nEntre les primeres confirmacions que ja s’han avançat, l’espectacle del baiaor Israel Galván en col·laboració amb Niño de Elche i la tunisiana Alia Sellami, entre altres; i la nova creació de Dimitris Papaioannou, recordat per haver signat les cerimònies d’obertura i clausura dels Jocs Olímpics d’Atenes 2004.\nEn el vesant més local, s’estrenarà a la Sala Beckett el nou espectacle de Pau Miró, ‘Un tret al cap’ –amb Emma Vilarasau i Mar Ulldemolins-, a propòsit d’una periodista que s’ha tornat incòmoda pel diari en el qual treballa.\nactualitat Festival Grec ICUB notícies\nArticle anteriorCelebracions del Dia Mundial del Teatre\nArticle següent Missatge Internacional del Dia Mundial del Teatre


CT Les Fonts campió masculí de 1a de Hockey Sala i Júnior FC campió femení\nAhir es van cloure els Campionats de Catalunya de Primera de Hockey Sala al Pavelló Poliesportiu Municipal Gornal de L’Hospitalet.\nLa final masculina la van jugar CT Les Fonts i Club Egara i es va fer amb el títol el combinat de Les Fonts a la tanda dels shoot-outs, (5-4) desprès d’arribar a la fi de l’encontre amb el resultat d’empat a 3. Al minut 7 del primer temps Javier García va obrir el marcador a favor de Les Fonts, dos minuts més tard Jaume Freixa va fer el 2-0; al 18’ va marcar per l’Egara Lluís Mercadé. Al segon temps Fran Dinarés -5’- va fer el 3-1, al 7’ Lluís Mercadé va tornar a fer gol per l’Egara i al 15’ Xavier Aguilar va aconseguir l’empat ,3-3; resultat amb el que van començar els llançament de shoot-outs. Per Les Fonts van marcar Fran Dinarés i Javier García i pel Club Egara Josep Farrés. Amb aquest resultat CT Les Fonts aconseguia fer-se amb el títol de campió de Catalunya.\nEl partit de la Final el van dirigir els col·legiats Dario Lázaro i Jonathan Gómez.\nEl partit pel 3r-4t lloc el van jugar l’Atlètic de Terrassa, campió la passada temporada, i l’Atlètic 1952. L’encontre va acabar amb el resultat de 3-2. Els gols de l’Atlètic els van marcar Inyaki Freixa (2) i Dani Malgosa, els de l’Atlètic 1952 de Arnau de Bruijn i Josep Maria Anguita.\nEl Premi al Millor Jugador de la Final va ser per Jorge de Falguera, de CT Les Fonts.\n1.- CT LES FONTS\n2.- CLUB EGARA\n3.- ATLÈTIC TERRASSA HC\n4.- ATLÈTIC 1952\n5.- JUNIOR FC\n6.- VALLÈS ESPORTIU\n7.- FC BARCELONA\n8.- EGARA 1935\n9.- CD TERRASSA\nLa final femenina la van jugar el Club Egara i El Júnior FC i el combinat de Sant Cugat es va fer amb el títol al guanyar per 1-5. Les jugadores de Joan Vidal van començar inaugurant el marcador al minut 11’, va ser gol d’Anna Gil, que al 16’ va tornar a marcar; un minut més tard Mariona Serrahima va fer el 0-3, resultat amb el que es va arribar al descans. Al primer minut del segon temps Marta Grau va fer el 0-4, al 3’ Paz Codina va marcar el 0-5 i 4’ abans de que els col·legiats xiulessin la fi de l’encontre Nona López-Llauder va marcar pel Club Egara, 1-5, resultat amb els que s’arribava a la fi del partit de la final. Van arbitrar l’encontre Laura Trujillo i Joan Roca.\nEl Júnior FC va proclamar-se campió la temporada 2013-2014.\nEl partit pel 3r lloc el van jugar CD Terrassa i Atlètic de Terrassa, vigent campió, i es va fer amb la victòria el CD Terrassa al guanyar per 2-0. Els gols de les vermelles els va marcar Marta Bosque, tots dos al primer temps (12’ i 19’).\nEl Premi a la Millor Jugadora de la Final va ser per Paz Codina.\n3.- CD TERRASSA\n4.- ATLÈTIC TERRASSA HC\n5.- FC BARCELONA\n6.- CASTELLDEFELS HC\nA les finals van assistir diverses autoritats: Santi Siquier, representant territorial de l’Esport a Barcelona; Cristian Alcázar, regidor de l’Àrea de Benestar i Drets Socials, d’Esports i Joventut de L’Hospitalet de Llobregat; Santiago Deó, president de la RFEH; Jordi Alcover, vicepresident de la EHF; Narcís Carrió, president de la Federació Catalana de Hockey i diferents presidents dels clubs catalans.


de març 2017 ~ Treballadors/es de la Concertada @CCOOconcertada\nEls acomiadaments improcedents durant una IT podrien ser nuls\n23.3.17 Federació CCOOEducació Categoria: discapacitats , Educacio Infantil , ensenyament privat baixes , Escola Concertada , escoles bressol , escoles bressol integrades , escoles concertades , Escoles d'Educació Especial , FP , lleure educatiu\nEl Tribunal de Justícia de la UE entén que un acomiadament en situació d’IT pot ser discriminatori\nRecentment han aparegut a la premsa nombroses informacions sobre la Sentència del Tribunal de Justícia de la UE (1 de desembre de 2016) respecte una qüestió prejudicial que va plantejar un jutjat espanyol. El tema està en si resulta “discriminatori per qüestions de discapacitat” l'acomiadament objectiu d'una persona en baixa per incapacitat temporal (IT) de llarga durada i incerta recuperació, degut a un accident de treball.\nEL Departament incompleix l'acord i endarrereix els pagament d'una part de la paga pendent\n7.3.17 Federació CCOOEducació Categoria: centres concertats , concertada , retribucions , retribucions concertada\nSegons informa el Departament d'Ensenyament, la part de la paga de 2012 que se'ns havia d'abonar en la nòmina del mes de març no es farà efectiu fins la nòmina del mes d'abril.\nUs volem recordar que els sindicats presents a la Mesa General de la Funció Pública i la pròpia administració, van acordar un calendari de retorn de la paga de 2010 que estava pendent de ser abonada per part del Departament.\n9M, motius sobrats per una vaga d'ensenyament!\n2.3.17 Federació CCOOEducació Categoria: privada , retribucions concertada , Retribucions privada , Vaga\nQue les retallades i el maltracte a l'educació no és una qüestió que afecti només als ensenyaments públics és una evidència ben clara.\nDes de 201o, a la concertada hem anat patint retallades igual que a la pública, hem sofert el menyspreu d'una llei d'educació segrgadora com la LOMCE, hem estat ignorats per l'Administració quan hem demanat la reunió d'una mesa tripartida, hem vist supès el premi de fidelitat per culpa d'un conveni de renúncies que ens vam negar a signar...\nEls acomiadaments improcedents durant una IT podri...\nEL Departament incompleix l'acord i endarrereix el...


Calendari 2016/17 "B"\nEl valor del mes Març - Solidaritat\tLa Solidaritat entre companys\nQuan fas una revisió dels principals exèrcits, nacions, països o grups humans que han assolit l’èxit en les seves fites, et trobes amb un punt en comú entre tots ells: la solidaritat. L’acció humana d’obrir-se cap a l’altre per donar. La suma de donacions en formes diverses, des de materials pràctiques fins a idees, pensaments o fets, entre tots els individus d’un col·lectiu, que genera l’element de la unió, per tant la consolidació de la força.\nLlegeix més...\tFebrer - Competitivitat La Competició i la Competitivitat com a eina constructiva\nDintre del món del futbol, i de l’esport en general, el concepte “competició” està entès des d’una perspectiva poc evolutiva per al jugador i el col·lectiu de l’equip a nivell humà. A la nostra societat occidental capitalista ens eduquen veient a l’altre com “rival a batre”, com un “enemic” a superar, com un “obstacle” que hem de treure de davant nostre, i generant contra ell emocions negatives que van des de la còlera i la ràbia a l’odi i la rancúnia. L’objectiu, llavors, de la “competició” es trepitjar a l’altre, ja que ell és el nostre problema per arribar a la nostra fita. Això provoca una realitat futbolística i esportiva on cada vegada existeix menys humanitat entre els individus i sí més guerra.\nLlegeix més...\tGener - Imaginació\tLa Imaginació com a eina futbolística\nÉs important ser conscient que el joc del futbol obliga a la persona practicant a desenvolupar diferents intel·ligències, generant en ell un creixement interior. Una d’aquestes intel·ligències és la imaginació, eina mental bàsica per a la creativitat i la creació de realitat física.\nLa imaginació és una capacitat natural que tot home posseeix. Amb ella podem crear, com si fóssim una espècie d’ordinador, imatges al nostre gust, colors, moviments, diàlegs, situacions, circumstàncies, esdeveniments. La imaginació és la potencialitat generadora de realitat, doncs és a partir d’ella que la nostra ment s’enfoca en una situació que acabarà passant al plànol físic de la vida. Amb la imaginació al futbol el jugador es diverteix molt més, s’apassiona pel joc i estructura i ordena la informació que hi ha a la seva ment.\nLlegeix més...\tDesembre - RESPECTE\tEl respecte és un valor bàsic en la salut emocional d’un col·lectiu. Des del respecte als altres i, també a un mateix, s’inicia el camí cap a la pau entre les persones, principi obligat per viure en un estat de felicitat personal i social. Respectar es obrir la teva ment, amplificant la teva consciència amb la visió de més punts de vista, a part del teu.\nQuan respecto a l’altre tinc l’oportunitat d’evolucionar i créixer, ja que és des de l’altre que jo aprenc més de mi. Amb el respecte s’aconsegueix l’estima i l’amor. A qui no li agrada tenir un vestidor, una família, un grup d’amics, una empresa plena de felicitat i amor? El Respecte et fa més humà.\nEn un món com el del futbol on les emocions són constants, respectar al rival, als propis companys, als àrbitres, al públic, etc., es fa necessari, doncs el joc del futbol té com a objectiu humanitzar a les persones.\nUn bon exemple d’això són dos exfutbolistes dels dos millors clubs de la història del futbol: Carles Pujol del F.C Barcelona i Raúl González del Reial Madrid. Ells com a capitans sempre van mostrar el “respecte” com a valor primordial al futbol i a la vida. Repassa les seves vides a Internet i descobreix dos grans futbolistes, però sobretot dues grans persones que es respectaven i respectaven als demés.\nNovembre - AMISTAT\tHistòria\nL'amistat és un dels valors més importants a la vida, però més concretament al món del futbol, ja que és un esport col.lectiu on els resultats depenen de la col·laboració entre tots els jugadors.\nTenir amistat entre els jugadors és sinònim de fortalesa, unió, amor i èxit. És al grup on es consolida la socialització entre les persones, i per a un nen o jove, el vestidor, els companys poden ser la primera forma de socialització amb els altres.\nA la Comunitat Valenciana, terres de bon futbol, ho saben, i per això hi ha un Club Futbolístic que li dona molta importància a l'amistat: el Club Atletic Amistat.\nFutbol Club Encamp. Tots els drets reservats\tCentre Esportiu i Soci Cultural d'Encamp al Passeig de l'Alguer S/N AD200 Encamp (Principat d'Andorra)


La Conselleria no abona els nous sexennis a la immensa majoria del professorat | STEPV\nÉs el segon incompliment de l’administració valenciana en una setmana\ndissabte 30 agost 2014 17:27 h\nLa Conselleria d’Educació havia d’ingressar en la nòmina d’agost el 75% del nou sexenni al professorat afectat pel Decret Vela (2012) i l’acord de retallades (2013), però no ha estat així. La immensa majoria del professorat afectat no ha vist l’abonament d’aquest complement de formació en la nòmina d’agost, tal i com estava previst.\nEl Sindicat iniciarà una campanya de reclamacions en cas que no es produïsca aquest pagament pròximament\nSTEPV, en tindre constància d’alguns casos, ha fet una enquesta entre l’afiliació per comprovar si era una situació puntual o generalitzada. De les més de 200 respostes de l’afiliació, només en cinc casos afirmaven haver cobrat. La resta de casos, als quals els corresponia el cobrament el nou sexenni, han contestat que Conselleria no els havia ingressat en la nòmina d’agost el nou sexenni.\nRecordem que el Decret Vela, de gener de 2012, retallava a la meitat els sexennis que estaven cobrant els docents funcionaris de carrera i anul•lava el cobrament dels nous sexennis que es completaven durant la vigència del decret, és a dir, fins desembre de 2013. Un acord en octubre de 2013, entre la Conselleria de Funció Pública i tots els sindicats de la Mesa General de negociació, excepte Intersindical Valenciana, establia una pròrroga rebaixada del Decret Vela. En aquest acord, es recuperava un 25% del sexenni retallat i es reprendria el reconeixement del sexenni en juliol de 2014 i l’abonament en 2015, tal i com establia un nou decret sobre sexennis, acordat a esquenes de STEPV i del professorat pels mateixos sindicats signants en les vacances de Pasqua.\nD’aquesta manera, en una setmana s’incompleix el compromís de l’administració de reprendre la carrera professional en funció pública i l’abonament dels nous sexennis en el sector docent.\nSTEPV exigirà a la Conselleria d’Educació l’abonament immediat dels nous sexennis i iniciarà una campanya de reclamacions en cas que no es produïsca aquest pagament pròximament. El Sindicat acudirà dilluns a Conselleria a plantejar aquestes demandes i n’informarà al professorat del resultat de les gestions.\nsexennis decret vela


El nou ‘Hèrcules’ del delta de l’Ebre - Setmanari l'Ebre\nJoan Ferrer destacat participant en les principals competicions de strongman a nivell estatal\nDimarts, 21 d'agost de 2018 a les 08:00h\nAmb els seus 160 quilos i una bona preparació, Joan Ferrer Casanova (Deltebre, 1988) és capaç d’arrossegar un camió de 20 tones al llarg de 2 metres o aixecar un tronc de pi de 120 kg per damunt el cap, i s’ha consolidat entre els més destacats strongman de l’Estat espanyol.\nEntrena a l’Strongman Tarrako amb Carlos Demattey i a l’Evolutyon Gym, i practica un esport que combina la força, potència, resistència i velocitat. La passada temporada va ser segon ‘Home més fort’ al Campionat de força d’Espanya, tercer a la Lliga Nacional de força, i al concurs de l’Home més fort de les Terres de l’Ebre i quart al Gran Prix Internacional d’Aranjuez.\nCom vas començar a practicar este esport de l’strongman?\nTots coneixem la competició de l'home més fort del món, el veia i volia intentar-ho. Un dia vaig apuntar-me al gimnàs Strongman Tarrako amb l'objectiu de baixar pes i estar més en forma, però al descobrir que allí hi havia material de strongman i veure als companys com giraven pneumàtics de 400 kg i aixecaven pedres de més de 120 kg, vaig decidir intentar-ho. Recordo que li vaig dir a l‘entrenador tres setmanes després, Carlos… això de baixar de pes ja no ho veig, vull ser strongman… i així vaig començar\nQuè et motiva i t’aporta este esport?\nSobretot fer coses que poca gent pot fer. Cada entrenament la meua força creix i, com que treballo per a superar-me, sempre intento moure una mica més de pes, i una mica més ràpid.\nDediques molt de temps a entrenar?\nDepenent de la proximitat d'un campionat els entrenaments van canviant i treballo diferents aspectes. Durant tot l'any, 4 dies a la setmana força i exercicis orientats a strongman, unes dos hores diàries al gimnàs del poble, i un dia oriento els entrenaments a les proves pures de strongman, sobre unes quatre hores. Quan tinc un campionat a la vista i ja sé les proves que hauré de fer, augmento els dies i les hores fins a arribar a entrenar tots els dies, dos setmanes abans de competir.\nTambé has de cuidar molt l’alimentació.\nÉs quasi tan important com l'entrenament. Ja puc entrenar 4 hores cada dia que si després no menjo prou, no servirà per a res. Porto una dieta d’unes 4.500 kcal diàries per a mantenir un pes estable i aguantar els entrenaments, i a mesura que la competició s'apropa puc arribar a les 6.500 kcal o 7.000 kcal un mes abans de competir, i el dia anterior no les puc ni comptar, ha, ha, ha. Però sempre intento menjar tan net com siga possible i equilibrant hidrats, proteïnes i greixos bons, no em serveix berenar un bollicao amb coca-cola i a sopar pizza; menjo un entrepà amb tres llaunes de tonyina i sopo un plat de verdura, un alvocat, dos patates al forn i 300 g de peix. Portar una dieta tan elevada fa que inevitablement acumules greix, es per això que la majoria de strongmans tenim panxeta.\nEn este tipus d’esport es parla molt sovint de dopatge, està justificat?\nNormalment en strongman no hi ha controls, tot depèn de la consciència de cada atleta. Sempre que es parla d’esports de força o culturisme s'associa amb dopatge molt més que en altres esports, i generalment traient mèrit als atletes pels seus triomfs o gestes. Això és degut al fet que la força i aspecte físic és molt fàcil de comparar amb un mateix, en canvi és més complicat fer-ho amb la velocitat d'un nedador, la resistència d'un ciclista, la capacitat física d'un futbolista, jugador de bàsquet o l'explosivitat d'un tenista, i hi ha gent que quan veu una persona amb volum muscular gran o estirant un camió, pensa en dopatge i no ho fan en altres esports, convençuts que són màquines. No vull dir que tots els esportistes facin ús de substàncies dopants però un atleta de força també pot ser un màquina sense usar-les.\nDeus coincidir en moltes competicions amb els rivals, quina relació manteniu?\nSí, més o menys ens coneixem tots. La relació és bona, quan ens trobem el dia abans de competir a l’hotel sempre solem menjar junts i fer pinya, i quan acabem la competició també anem a menjar junts. Però com més evident es fa aquest llaç és en competició. Tenim present tots que ens estem jugant la vida, ja siga sota una roda de 500 kg, aixecant un tronc de pi de 140 o fent bolcar un cotxe, i això fa que ens tinguem un respecte i estima especial.\nI la teua família què en pensa?\nAl principi no deien res, però ara veuen que la cosa va de debò i els sembla bé, en especial al meu sogre, que és incondicional i m'acompanya a les competicions sempre que pot. La meua mare diu que estic boig i que em partiré l'esquena, però és lògic que patixque, i en el fons també em fa costat i m'ajuda, encara que a la que més afecta és a la meua esposa, que està al peu del canó tots els dies i al principi tampoc ho veia clar, però ara és un dels pilars fonamentals, ja que sense el seu suport seria tot molt difícil.\nTens altres aficions?\nJo vinc del món del bàsquet i encara m'agrada jugar, tot i que ho faig menys del que m'agradaria. També tinc com a afició sortir a observar aus pel Delta o per on siga.\nQuins són els teus objectius?\nEnguany intentar millorar la puntuació a la Lliga nacional de força, que ja estic classificat amb el tercer lloc, el campionat d'Espanya i un parell de fires del sector com l'Arnold Classic Europe o Mr Olimpya, però el principal repte de futur és gestionar entrenaments, alimentació i descans per arribar a competir amb bon estat de forma sense lesions.\nUn mort i nou ferits en un xoc frontal entre un autobús i un turisme a l'AP-7 a Amposta


Els arqueòlegs troben un nou esquelet de bòvid de fa 3 milions d'anys a Caldes - Diari de Girona\nEls arqueòlegs troben un nou esquelet de bòvid de fa 3 milions d'anys a Caldes\n?L'exemplar conserva tots els ossos (més de 200) i s'ha trobat a dos metres i mig de profunditat ?Les tasques d'extracció requereixen delicadesa i poden allargar-se uns deu dies ?Es tracta del setzè exemplar descobert al Camp dels Ninots\n27.05.2017 | 00:32\nEls arqueòlegs han trobat un nou esquelet de bòvid de fa 3,1 milions d'anys, el setzè descobert fins ara, al jaciment del Camp dels Ninots de Caldes de Malavella. L'exemplar conserva tots els ossos (més de 200) i s'ha trobat a uns 2 metres i mig de profunditat. La troballa evidencia la riquesa d'aquest jaciment del pliocè i el situa en importància al mateix nivell d'altres de la prehistòria, com els de Messel i Eikfield a Alemanya.\nEls arqueòlegs responsables de l'excavació, Gerard Campeny i Bruno Gómez, van explicar ahir que la descoberta dels bòvids ha permès aprofundir en l'estudi de la vida d'aquesta espècie i descobrir que, al contrari del que es pensava fins ara, les banyes no eren un tret distintiu dels mascles, perquè les femelles també en tenien. A més dels animals, els estrats geològics del Camp dels Ninots també permeten estudiar com va ser el pas del clima subtropical al mediterrani.\nLa catorzena campanya d'excavacions al Camp dels Ninots ha permès recuperar de nou el fòssil d'una bèstia grossa amb connexió anatòmica (és a dir, que conserva tots els ossos). Pertany a l'espècie Parabos o Alephis tigneresit. Els arqueòlegs expliquen que aquest bòvid devia pesar uns 500 quilos i que des del cap fins a les potes mesuraria uns 1,80 metres. És una mica més petit dels altres quinze que s'han desenterrat fins ara al jaciment, però la seva descoberta ha permès descobrir trets anatòmics de l'espècie i aprofundir en la manera com vivien.\n«Fins ara, pels estudis fets a l'Àfrica, es creia que aquests bòvids vivien en grups reduïts, formats per un mascle dominant i quatre o cinc femelles», explica un dels responsables de l'excavació, Bruno Gómez. Però amb els esquelets que es porten desenterrats al jaciment gironí, s'evidencia que l'espècie vivia en grups més nombrosos. «Possiblement, hi convivien fins a 20 o 30 animals», concreta l'arqueòleg.\nL'equip d'arqueòlegs extraurà l'esquelet del subsòl, on fa 3,1 milions d'anys que descansa. Serà una tasca minuciosa, que durarà uns deu dies. Els ossos es posaran en unes planxes d'escuma, que es traslladaran al laboratori de restauració que hi ha a Caldes mateix. Des d'aquí, es portaran a la seu de l'Institut Català de Paleoecologia Humana i Evolució Social (IPHES), amb seu a Tarragona, que és el centre que des del 2003 impulsa les excavacions.


Reptes del sector promotor: urbanisme, habitatge i economia | APCE\nReptes del sector promotor: urbanisme, habitatge i economia\nDimecres, 19 d’octubre de 2016.\nEls eixos principals al voltant dels quals s’estructura la política d’habitatge a Espanya són la rehabilitació; l’accés a l’habitatge en lloguer; la qualitat i la sostenibilitat de l’edificació i del sòl en general; la rehabilitació del patrimoni arquitectònic; la posada en valor de l’estoc d’habitatges usats buits i la mobilització de l’estoc d’habitatge nou; a més de la reconversió i reactivació del sector de la construcció. A aquests eixos de caràcter substantivo s’afegeixen altres dos: l’enfortiment de les relacions amb les administracions i la introducció d’un model de gestió més eficient.\nTal com va indicar Albert Valls (Deloitte. Soci de FinancialAdvisory) en la presentació de la sessió, l’objectiu de la jornada era reflectir el pols del sector mitjançant una estructura de dues taules rodones, una amb participació de professionals, i una altra amb empresaris.\nEn la professional hi van participar, Oriol Aspachs (Director de Macroeconomia de CaixaBank), Juan Fernández-Aceytuno (Director General de Societat de Taxació) i Carles Casanovas (Director de Director de Negoci Promotor de CaixaBank).\nOriol Aspachs, va explicar la situació de la demanda, de l’oferta i dels preus dels habitatges. Va assenyalar que la recuperació econòmica era un fet, que han augmentat les operacions de compravenda (3%), que hi ha més confiança en el consumidor, que hi ha més finançament i que el comportament de la demanda és heterogènia segons les zones. De l’oferta, que ha crescut l’activitat promotora, que continuarà en els propers anys, sustentada en part pel turisme i la inversió estrangera, en un entorn financer de baixa rendibilitat. Dels preus va subratllar que aniran a més, segons la ubicació i les zones i que en dos o tres anys hi haurà més equilibri en els preus en existir una oferta més estable.\nJuan Fernández-Aceytuno va assenyalar que en 2015 es van dur a terme 401.000 compravendes i que aquest any es preveu una xifra entre les 460 i les 480.000. Va analitzar també els canvis en l’immobiliari en els últims 10 anys: estoc asimètric, demanda més intel·ligent, major rigor en el finançament, més professionalitat en les valoracions…etc. Va precisar que aquest any segurament es concedirien 250.000 hipoteques enfront de les 460 o 480.000 compravendes, la qual cosa significa que les famílies s’endeuteran menys, tenen més estalvi previ i, sobretot, que el que més es ven és l’habitatge de reposició.\nFinalment Carles Casanovas va presentar les conclusions derivades del “rellotge immobiliari” que elabora periòdicament CaixaBankResearch que avalen que l’activitat sectorial s’espera que tingui una gradual recuperació. Les empreses del sector milloren la seva situació, i baixa el nombre de les quals entren en concurs de creditors, augmenta el nombre de visats, etc. Tot això indica que, sobretot en el subsector residencial, aquest mantindrà un to expansiu en els propers trimestres trobant-se, després d’un important ajust, a nivells similars d’altres països de la UE com França, Itàlia, Alemanya, el Regne Unit i Irlanda en inversió residencial, la qual cosa impulsarà l’activitat sectorial que persistirà durant els propers exercicis. Per la seva banda, els preus, després d’una correcció superior al 40% s’estan recuperant pel que tenen un recorregut certament important a l’alça.\nEn la taula rodona amb presència empresarial hi van prendre part, Luís Marsá (President de l’Associació de Promotors de Catalunya), Juan Antonio Gómez-Pintat (President de l’Associació de Promotors d’Espanya i de Madrid) i Juan Velayos (Conseller Delegat de Neinor).\nLuís Marsá es va referir només a les dades de Catalunya, va assenyalar que en 2013 solament es van iniciar 3.035 habitatges, que la xifra va augmentar fins als 6.160 en 2015, que en els primers sis mesos d’aquest exercici es porten comptabilitzades 4.250 i que, de seguir el ritme, s’aconseguirien una quantitat entre les 8.500 i les 9.000 habitatgesnous. Va assenyalar, malgrat això, que encara són insuficients ja que es precisen entre 22.000 i 25.000 per donar resposta a les necessitats poblacionals i de creació i noves llars. Finalment va assenyalar les necessitats del sector: finançament, pla específic per a la rehabilitació, generació de nous sòls, seguretat jurídica davant la tramitació legislativa i acabar amb la dilació dels ajuntaments en la concessió de llicències, afegint que falten tècnics municipals i voluntat política per a solucionar el tema de les llicències.\nJuan Antonio Gómez-Pintado, va dibuixar els tres problemes essencials que ha de resoldre el sector: satisfer la demanda latent d’habitatge per als joves entre 25 i 35 anys, no oblidar que la reposició d’habitatge constitueix un mercat finit, i aconseguir que el sector avanci per igual en tots els territoris; per a això, va dir, cal buscar solucions sense demagògies polítiques. Es va aventurar també a esbossar com estaria el sector dins de 3 o 5 anys. Va precisar que es reconfiguraria, que el 90% de les empreses familiars sofriran una transformació, que hauran d’associar-se per guanyar grandària, que entraran inversors de fora en el sector que coadjuvarà a donar cabuda a nous perfils empresarials. També va apuntar, malgrat la dificultat, que el sector serà més professional, la demanda més exigent i les companyies tendiran a una major mentalitat social.\nPer la seva banda Juan Velayos va recolzar que és necessari que creixi el PIB, que ha d’haver-hi un major equilibri entre l’oferta i la demanda i que el finançament per a les empreses promotores és essencial. Va explicar també que el negoci financer no és de quantitat sinó de volum i que confiava que les entitats ho entenguessin ja que sense hipoteques a la promoció aquesta sofreix, i molt. De la presència al mercat espanyol de fons internacionals i de grans inversors estrangers, va dir que havien arribat per a contribuir a la industrialització del sector i a competir amb les millors empreses familiars en un mercat en radical transformació.