En un mar d’odi hi ha una gota d’amor -\nIrene Altozano torna a l’escenari d’un dels esdeveniments que han marcat el calendari informatiu aquest estiu després de que una furgoneta s’endugués 15 víctimes mortals a Barcelona i 1 a Cambrils\nTots aquells moments que, d’alguna manera, et deixen sense respiració. Tots i totes n’hem viscut. Han sigut moments bons i d’altres de dolents, però precisament és això, hi han sigut. Formen part de nosaltres i de les nostres vides i, com aquell que entra a una casa aliena, la curiositat el porta a explorar. Aquell petit calfred es queda amb nosaltres durant uns segons, que tot sovint sembla una eternitat, i, mica en mica, va recorrent el nostre cos, ara ja immòbil, ara ja inexpressiu, inútil, inservible, i n’explora tots els seus racons. No sents res; t’estàn parlant, però només pots sentir una espècie d’eco llunyà, gairebé imperceptible. No et pots moure, malgrat el teu cervell et dóna l’ordre de fer-ho. No pots parlar, perquè sents un bloqueig tant gran, que cap paraula és capaç de definir i expressar tot allò que estàs sentint en aquell precís moment.\nBarcelona, la ciutat que ho pot tot\n“Hi ha hagut un atemptat a Barcelona”, em van dir. Barcelona, Barcelona, Barcelona. Era l’únic que la meva ment va captar, acompanyada de l’imaginari de crits de terror i pànic que afloraven dins meu. “A les Rambles”. Les Rambles, les Rambles. La imatge es tornava més viva. Ara, la meva ment ja era capaç de posar-hi un escenari. “Un cotxe, ha començat a atropellar gent pel carrer”. “Mira els vídeos que m’han passat”. I llàgrimes. I missatges: “Estàs bé?”, “On ets?”, “Diga’m que no eres a Barcelona.”, “I la teva familia? Tots bé?”. I més llàgrimes.\nEl dia 23 d’agost vaig passejar per primera vegada, després de l’atemptat, per Les Rambles de Barcelona. I de nou, vaig tornar a sentir aquell pessigolleig que t’inunda cada vegada que vius una experiència nova. Perquè realment, era una experiència nova. Mai no havia vist tanta policia en tan poc espai. Com tampoc tantes flors, espelmes, peluixos, escrits… records dedicats a víctimes. Un lloc tan conegut per mi es tornava, a moments, una incògnita. I com aquell amic que se’n va i retorna al cap dels anys, Les Rambles em semblaven alhora les des sempre i desconegudes.\nSuposo que no hi ha paraules capaces de (o apropiades per) definir moments com els que Barcelona va viure fa un parell de setmanes. Hi ha massa adjectius barrejats en una mena de sopa de lletres plena de paraules que defineixen alhora “odi” i “amor”. Perquè és cert que, d’alguna manera, “les desgràcies uneixen a les persones”, i que aquella petita gota d’odi i fanatisme d’un grup, és fàcilment superada per tot el mar d’amor, ajuda i solidaritat de la resta.\n“Barcelona, et deixem les nostres sabates perquè ben aviat et puguis posar dempeus i caminar”. I així ho vam fer tots: vam seguir el camí, aquell mateix que molts fan cada dia per anar a treballar o a casa, aquell que alguns agafen per anar a gaudir d’un suc de la Boqueria, aquell que d’altres utilitzen per dirigir-se a les botigues de Portaferrissa, aquell que els aficionats del Barça se serveixen per celebrar-ne les victòries, o també aquell que molts turistes segueixen per obtenir el seu “selfie” o fotografia. Un dels carrers més famosos de Barcelona, es va alçar i va recobrar la vida ràpidament.\nI a mesura que jo, aquell 23 d’agost, passejava entre flors, espelmes i altres recordatoris de la barbàrie de feia una setmana, no vaig poder evitar admirar la bellesa de la meva ciutat i la solidaritat i humanitat de la seva gent. Perquè si una cosa té Barcelona, és la força i, a la vegada, aquell “no sé què” que ens fa sentir lliures.\nBarcelona, es va alçar i va recobrar la vida\nTots aquells moments que et deixen sense respiració. Pot ser la notícia d’una furgoneta atropellant a gent al centre de la teva ciutat. O també pot ser aquell article que llegeixes unes hores més tard informant de totes les ajudes que la població barcelonina ha posat a disposició de tots els i les afectades. Sigui com sigui, són moments en què la barreja de sentiments i emocions contradictòries et bloquejen i t’ennuvolen la ment. Són moments en què sents ràbia per tot allò succeït, i a la vegada orgull dels teus veïns i veïnes. També tristesa per totes les pèrdues, i solidaritat amb les families. I aquella petita espina que se’t clava al cor i que penses que te l’acabarà trencant, va sanant, mica en mica, a mesura que la bondat de les persones es fa cada vegada més visible.\nT’estimo, Barcelona. #NoTenimPor i mai no la tindrem.


Tomato Assassin: Tomato Assassin VIII: Cyber Carrot 4\nTomato Assassin VIII: Cyber Carrot 4\n“Tranquil Banana, ja soc aquí”. Després d’acabar els 3 episodis que donaven inici a la sèrie clàssica, tornem de nou a l’Illa de la Foscor amb en Banana, per concloure la recerca d’en Cyber Carrot amb un combat èpic i ple d’emocions.\nQuan l’Albert va gravar les veus dels episodis I, II, III, VIII i IX, estava en un punt on no sabia si continuar amb en Banana, o deixar acabat l’inici de la sèrie. Al final vaig decidir deixar de costat l’enfrontament amb en Cyber Carrot i acabar els 3 primers episodis per estructurar millor la sèrie. Crec que era necessari, per que amb aquest episodi, es tanca el camí de la mort i el retorn d’en Tomato Assassin. Per fi coneixem el significat de les paraules que l’Atom va dir (a les visions d’en Tomato), a la tercera part de la sèrie.\nPart de la decissió d’aplaçar la realització d’aquest episodi, va ser també la de comptar amb la veu de la meva filla Martina. Un moment molt especial per mi i una idea que havia de realitzar, quan ella tingués l’edat suficient per poder gravar les seves linees de diàleg. Amb 5 anys va donar vida a un Banana més jove, al flashback que podem veure a l’episodi. Episodi que provablement, sigui el més complex que hagi desenvolupat a dia d’avui.\nL’idea de recuperar en Tomato Assassin amb un estat cibernètic va néixer al 1994. De fet, si veieu el final de Tomato Ninja’94, surt un interrogant al final que es transforma en una mena de Tomato cibernètic (una pinzellada del que havia de ser part del seu retorn a Tomato The Movie). Aquesta idea va quedar aturada, fins que vaig recuperar la Sèrie Clàssica al 2006. Podeu veure als credits finals diferents dissenys d’en Cyber Tomato.\nCom no, ressaltar una fatiga notable en el desenvolupament de la sèrie. Són molts anys i el desgast és força obvi, quan et trobes pràcticament sol realitzant tot el treball, amb totes les adversitats que van sorgint. A tot això i després de finalitzar la recerca d’en Cyber Carrot, el pròxim episodi (TA IX) desconec si serà el que finalitzi una etapa de la sèrie clàssica o bé, sigui el primer en un altre format més proper al còmic.\nGràcies a tots i totes els que feu possible aquesta sèrie i heu donat vida als personatges que hem anat veient durant tots els episodis. Com sempre, destacar el treball en aquest episodi del Sergi Ruiz, l’Eric Romero, l’Israel Alonso, Demis (Puerto Natales, Chile), la Martina i la veu immortal de la sèrie, l’Albert Manzanares.\nPublicat per Jau a 11:36\nEtiquetes de comentaris: Animacions '94, Sèrie Clàssica\nLeoj ha dit...\nEiiii! què és això de Part Final?!.. no se perquè però a mi em sembla que aquest final és l'inici d'un nou enemic..? Guarda les forces banana.. tomato enllaunat fota-li castanya a aquest malparit! Endavant amb la 2ª generació roca!\nEi Leoj!! La part final fa referencia als 4 episodis de la recerca d'en Cyber Carrot. El nou episodi esta en desenvolupament i si! comptara amb un nou enemic, com ja vam veure al final de l'episodi. To be continued!!!!


Junqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” | ACN | Madrid | Política | El Punt Avui\nJunqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” Junqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” Junqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” Junqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” + Junqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” E-mail\nMadrid - 14 febrer 2019 11.50 h\nJunqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí”\n“És evident que això no es resol posant gent a la presó”\n“Quan hi ha una reivindicació ciutadana, pacífica, reiterada en el temps i significativa, se li ha de donar sortida política”\n“L’1-O no va costar res als contribuents”\nEl vicepresident Oriol Junqueras al judici en una imatge presa de la senyal institucional del TS EFE.\nJunqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” Junqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” Junqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” Junqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” Junqueras: “Votar no és delicte, impedir-ho per la força, sí” E-mail\nEl vicepresident del Govern i líder d’ERC, Oriol Junqueras, ha defensat durant la declaració al Tribunal Suprem que “votar no és delicte però impedir-ho per la força sí”, en referència a l’1-O. I ha recordat, a més, que no està recollit en el codi penal i que “es va treure expressament per part del legislador”. “Les urnes són imprescindibles per resoldre un conflicte polític”, ha afegit. “On està escrit que treballar pacíficament per la independència de Catalunya és delicte?”, s’ha preguntat. Per això, ha reivindicat la necessitat de celebrar un referèndum com han fet altres estats com Canadà o el Regne Unit.\nEl vicepresident, que només respon a les preguntes de la defensa, ha carregat contra les acusacions perquè considera que estan “retorçant” els fets i ha dit que està “en desacord amb la seva argumentació”, que creu que és “forçada”. “No hem comès cap delicte, absolutament res, votar en un referèndum no és delicte, treballar per la independència de forma pacífica no és delicte, no hem fet cap dels delictes que se’ns vol atribuir”, ha reblat Junqueras insisteix que la via independentista sempre ha estat “cívica i pacífica” i que si no hagués estat així ells hi haguessin estat “al davant” per mostrar-hi oposició. A més, lamenta que la cadira del diàleg “sempre ha estat buida” i que l’Estat s’ha negat a buscar una sortida política al conflicte. Junqueras ha assegurat: “Això no es resol posant la gent a la presó”.\nEn la seva declaració ha aprofitat per enviar un missatge de germanor a l’Estat. “Ho he dit molts cops que estimo Espanya, la cultura i la gent i és veritat”, ha remarcat. I ha dit que això és compatible amb ser un “republicà català” perquè “la millor manera de garantir convivència és en reconeixement entre iguals”.\nJunqueras també ha dit davant el tribunal que seguirà reivindicant el dret a l’autodeterminació perquè és “un principi democràtic recollit en tractats internacionals”. “Quan hi ha una reivindicació ciutadana, pacífica, reiterada en el temps i significativa, se li ha de donar sortida política. Ho hem intentat, ho intentem i ho intentarem”, ha dit a preguntes del seu lletrat sobre com aborden l’autodeterminació. A més, ha defensat que a banda d’estar “a favor de la independència”, el seu partit és “moltes altres coses i que tot això és compatible”. “No som enemics de ningú ni de res” i ha afegit que “abans que demòcrates som bones persones”. També ha negat la violència i ha remarcat que sempre ha actuat “exclusivament de manera pacífica”.\nActuació policial 1-O\nJunqueras ha criticat l’actuació policial de l’1-O i ha dit que va ser “injustificada i innecessària”. Davant del tribunal, també ha qüestionat que l’objectiu del desplegament fos evitar el vot i ha recordat que hi havia cens universal. “L’objectiu de la violència no era impedir que poguessin votar sinó per generar ambient de crispació però afortunadament la societat no va respondre”, ha manifestat. També ha negat haver donat instruccions ni a ciutadans ni tampoc als Mossos d’Esquadra. “Mai, mai, mai”, ha reblat. A més, ha afirmat que “res” podia fer “preveure” que hi hauria violència perquè els ciutadans sempre s’havien comportat “de manera cívica i pacífica”.\nA més, ha negat la malversació. “L’1-O no va costar res als contribuents”, ha afirmat. També ha negat tenir coneixement del document ’Enfocats’ i assegura que el primer cop que en va sentir a parlar va ser el 2 de novembre, quan el van empresonar per ordre de l’Audiència Nacional. També ha negat ser membre d’un suposat comitè estratègic per portar a terme el referèndum.\nNo respon a la fiscalia, advocacia de l’Estat i Vox\nEl vicepresident del Govern Oriol Junqueras ha obert el torn d’interrogatoris al judici de l’1-O anunciant la seva decisió de no respondre les preguntes de les tres acusacions. “No renuncio a les meves conviccions democràtiques, em trobo en situació d’indefensió, se m’acusa per les meves idees i no pels meus fets i, com que entenc que és un judici polític i sóc un representant electe, em dec als meus votants i no respondré a les acusacions”, ha dit. A més, ha dit considerar-se “pres polític”. Junqueras, així, ha començat l’interrogatori responent directament al seu advocat i ho fa en castellà, ha explicat, per fer arribar el seu missatge al conjunt de l’Estat.


Els seus amics li deien Pi – BPM l'Alcúdia\nadmin 3 octubre 2012 5 octubre 2012 Infantil i juvenil\nPi, Maria Pilar, és una xiqueta menuda i un poc tímida que acostuma a parlar amb les coses. Li agrada Mario, però està convençuda que no té res a fer amb ell. Hui, el professor li ha demanat que participe en un concurs de dibuix, i no sap què pintar. Però un dia dóna per a molt! No s’imagina que, en acabar-lo, rebrà una sorpresa que ho canviarà tot.\nAnterior On s’amaga la son?\nPosterior Iaia, vine amb mi!\n18 octubre 2012 a les 14:49\nhola soc de sext de primaria del colegi batallar i ens estem llegint aquest llibre es molt divertit i entretingut\n7 novembre 2012 a les 10:39\nHola, Thalia! M’alegra que s’ho passeu tan bé amb aquest llibre. Un suggeriment: per què no prepareu algunes preguntes per quan vos visite l’autor?\n16 novembre 2012 a les 10:03\nHola sóc Toni sóc de sext de primària del col·legi batallar,este llibre m’ha agradat molt crec que este llibre que és un llibre molt imaginatiu i és molt divertit jo li’l recomanari a tots els que les agraden els llibres imaginatius\n16 novembre 2012 a les 9:53\nHola! jo tambe soc de 6é i m’ha encantat aquest llibre es molt divertit\n16 novembre 2012 a les 9:54\nje com va aixo colegues este llibre esta molt divertit.\n16 novembre 2012 a les 9:55\nHola soc Josep de sisé i m’agradat molt el llibre¿pero d’on tas tret la idea de que pi parle amb els objectes i no en algo normal com els animals, etc?\nEspere que em contestes gracies per tot.\nHola! Sóc Andrea, jo tambe soc de 6é de primaria del col·legi Batallar, en la nostra classe estem llegint aquest llibre. És molt divertit i entretingut, m’ha agragat moltissim!!!\n16 novembre 2012 a les 9:56\nHola sóc de sisé de batallar vuic dir que està molt guai el llibre és molt graciós i divertit el recomane a tota l`Alcúdia de veritat és genial\n16 novembre 2012 a les 9:57\nm´encanta es te llibre es molt diver\nayoub ha dit:\n16 novembre 2012 a les 9:58\nHola,ayoub!este llibre es molt divertit i molt interesant M’agrada lletir lo\nSebastian ha dit:\n16 novembre 2012 a les 9:59\nHola,sóc Sebastian del colegi Batallar,estic en el curs de 6é i hem llegit aquest llibre, es molt divertit e entretingut, el recomane llegir,pròximament vindrà el autor del llibre i estem preparant unes preguntes per a ell.\nLo més graciós qué m’ha paregut a mi es qué Maria Pilar parlava amb el el objectes,el recomene llegir.\n16 novembre 2012 a les 10:00\nHola!jo tame sóc de 6é i aquest llibre es molt divertit i gracios m’ha agradat moltisim!\nHola sóc del col·legi batallar de sext i gual que Thalia el llibre és molt divertit m’ho he passat molt bé amb ell supose perque Pi es molt divertida m’ha agradat molt. Repetiria.\n16 novembre 2012 a les 10:01\nHola sóc Maria de sise del col.legi Batallar .Aquest llibre és molt divertit i entrentigut m’encanta la imaginació que té Pi .\nHola! Sóc Emma, de sisé de primària del col·legi Batallar, m’agrada’t molt aquest llibre ha sigut molt divertit i molt interesant. Pi és molt graciosa i molt divertida\n16 novembre 2012 a les 10:02\nhola,soc mohamed de col-legi batallar estic en el curs 6é magrada este llibre es molt dibertit\nHola sóc de sise de primaria vaig al colegi Batallar per a mi el llibre Els seus amics li deien Pi és el millor que he llegit,és divertit,misterios perque sempre estàs pensant en que vindrà després i també és molt emosionant per a mi és el millor llibre que he llegit.\n30 novembre 2012 a les 20:06\nHola, sóc Silvia del colegi Batallar de 2n de primaria, he llegit aquest llibre perk la meua germana de 6é m´ha deixat llegir-lo es molt divertit!!\n29 gener 2013 a les 20:22\nJo tambe vaig a Batallar i aquest llibre esta molt xulo, per a mi.


El lot de Nadal, un dret pels treballadors? - Lladó Grup\nEts aquí: Inici / Blog / Notícies / El lot de Nadal, un dret pels treballadors?\nEl lot de Nadal, un dret pels treballadors?\n22 novembre, 2017 /0 Comments/in Notícies /by Lladó Grup\nTot i que la crisi havia deixat mig enterrat aquest costum de molts empresaris d’obsequiar per Nadal un lot per als seus treballadors, el cert és que en els darrers 3 anys hi hagut un repunt d’aquest bell costum que reforça el sentiment nadalenc i l’esperit de germanor: enormes cistelles, algunes amb pernil inclòs, amb torrons, polvorons, embotits, cava, ampolles de vi… Però fer-ho un any obliga a l’empresari haver-ho de fer a la resta… fins aquest punt aquest compromís acaba sent un dret per al treballador?\nEn aquest sentit, no es pot oblidar la recent sentència del Tribunal Suprem del passat 21 d’abril del 2016 en la que s’assenyalava que el fet de rebre cada any un lot de Nadal es considerava un dret adquirit per als treballadors. Això significa, per tant, que si l’empresa decideix no donar lot de Nadal un any, està incomplint el que “ha pactat” en el contracte de treball, segons l’article 3.1.C del vigent estatut dels treballadors.\nEl cert és que la jurisprudència ve entenent que perquè alguna cosa es converteixi en un dret adquirit per als treballadors obligant a les empreses a mantenir-ho, encara que la seva situació econòmica empitjori, hauria de passar el següent: per una banda, ha d’existir una voluntat imperiosa de concessió per part de l’empresa de voler donar un lot als seus treballadors com un fet “retributiu”. I, de l’altra, ha de consolidar-se la condició de perdurabilitat, persistència i repetició del gaudi de l’obsequi.\nAixí, doncs, l’empresa ha de tenir en compte que donar el lot de Nadal als treballadors pot suposar la creació d’un dret adquirit per la plantilla que de cap de les maneres podrà revertir havent-se incorporat al nexe contractual, a excepció que es compensi o es neutralitzi per norma legal o col·lectiu posterior. Sinó, compte amb la decisió unilateral de retirar el lot de Nadal o un altre benefici atorgat als treballadors ja que, excepte que existeixi justificació suficient (causes econòmiques) o s’acordi amb el comitè d’empresa, la companyia es pot enfrontar a reclamacions per incompliment de contracte.\nhttps://www.lladogrup.com/wp-content/uploads/lotnadal.jpg 667 1000 Lladó Grup https://lladogrup.com/wp-content/uploads/Llago_Web.png Lladó Grup2017-11-22 15:33:362017-11-22 15:33:36El lot de Nadal, un dret pels treballadors?\nUn protocol familiar és convenient a l’empresa familiar Fi al secret bancari d’Andorra


L’hospital acomiada una nova promoció de residents que finalitzen la seva especialització | Bellvitge\nL’acte va estar presidit per la Dra. Cristina Capdevila, directora de l’hospital, que va felicitar els facultatius residents i es va mostrar convençuda que tindran una trajectòria brillant i marcada pel segell que imprimeix el pas pel nostre centre.\nVa intervenir-hi també el Dr. Fernando Fernández-Aranda, president del comitè del Comitè de Recerca, el qual va instar els nous especialistes a estar atents i receptius a totes les oportunitats de que sorgeixin de fer investigació.\nEn l’acte també es va lliurar el Premi Mutual Médica – Bellvitge Hospital al millor MIR 2019, que va recaure en la Dra. Judit Lluch, del Servei de Reumatologia. També es va atorgar un accèssit al Dr. Albert Garcia-Sumalla, del Servei de l’Aparell Digestiu.\nPer part dels residents, el Dr. Guillermo González, del Servei d’Anestesiologia, es va referir als aspectes positius però també al reptes i problemes que afronta la professió mèdica.\nTot seguit es va projectar un vídeo amb fotografies dels protagonistes de l’acte. La sessió va prosseguir amb el lliurament de les orles i els diplomes als nous especialistes, i va finalitzar amb una fotografia de família.\nFacultatius de Bellvitge obtenen el premi de l'...Article anterior\nUna vintena de professionals participa al 1er C...Article següent


Junts exigeix al govern del Consell Comarcal de la Terra Alta que defensi el territori - Imagina Ràdio\nEl portaveu del grup, Carles Luz, remarca que cal tenir en compte el col·lectiu de caçadors i escoltar la seua veu\nEl portaveu del grup, Carles Luz, remarca que cal tenir en compte el col·lectiu de caçadors i escoltar la seua veu Junts per Catalunya va anunciar la setmana passada la presentació de mocions en suport al col·lectiu de caçadors pel malestar generat per l’aprovació de la Llei 5/2020. Ahir, el Consell Comarcal de la Terra Alta va votar-hi en contra. Junts per Catalunya va ser l’única força que va mostrar el seu suport explícit a la Federació de Caçadors. ENTESA-MOVEM es va abstenir i ERC, PSC i els independents van votar en contra d’una moció que reclamava “donar suport a les reivindicacions del col·lectiu de caçadors” i “instar a la Generalitat a promoure una Llei Catalana de Caça ajustada a la realitat i necessitats del territori”.\nÉs per això que l’alcalde de Gandesa i portaveu de JUNTS al Consell Comarcal de la Terra Alta, Carles Luz, ha comparegut aquest matí per fer notar el malestar generat per la decisió de l’equip de govern, un equip de govern que “no té sensibilitat pel territori, que no defensa la comarca i que agreuja i perjudica seriosament la Terra Alta”. Luz ha reivindicat la caça com a “part integrant de la natura que permet l’equilibri de les diferents poblacions d’animals existents als nostres territoris”, i també ha recordat que “la caça ajuda a la conservació de la fauna salvatge i el manteniment de la biodiversitat”.\nEl portaveu també ha esmentat que amb aquesta decisió “es fa palès del distanciament del govern del Consell Comarcal de la Terra Alta no només del grup polític de Junts, sinó també amb el territori.” “Aquesta moció pretén buscar diàleg i consens, així com demana que es paralitzi la Llei per tal que tots plegats hi treballin”, assegura Luz, “el Departament d’Agricultura ha de col·laborar amb els caçadors, però també amb el govern de la Generalitat de Catalunya”. A més, el portaveu de JUNTS també s’ha mostrar sorprès pel vot en contra de l’equip de govern del Consell Comarcal, vist que en altres poblacions del territori, com ara Deltebre, Esquerra Republicana hi ha donat suport.\nPer últim, Luz ha qüestionat també l’acció del govern de voler sortir del projecte Catalunya País Viu. Segons Luz, es tracta d’un programa “per ajudar les comarques amb despoblament”. En aquest sentit l’alcalde de Gandesa denuncia que el govern del Consell Comarcal (ERC, UPTA, FIC i ENTESA-MOVEM) ja ha renunciat a un pla FEDER d’1,3 MEUR d’inversió a la Terra Alta, i a un pla de foment de turisme de 400.000€.\nArticle anteriorNova oferta educativa online a les Terres de l’Ebre i el nord de Castelló\nArticle següentL’oci nocturn de Catalunya elabora una guia per “garantir la seguretat” a les discoteques


Tarragona i la seva església al segle VI\nLa primera notícia que tenim de la presència d’una comunitat cristiana a Tàrraco és de l’any 259, moment en què són martiritzats el bisbe de Tàrraco, Fructuós, i els seus diaques Auguri i Eulogi. Seguint la dinàmica històrica de la resta de l’Imperi, l’Església de Tàrraco va assolir la seva llibertat de culte a inicis del segle IV. Durant l’imperi de Teodosi, l’any 385, el bisbe metropolità de Tàrraco, Himeri, va rebre atribucions primades per part del papa Sirici. En aquest sentit la importància de l’Església de Tàrraco serà cabdal respecte de la seva Província (Tarraconense) i la resta de les províncies hispàniques (Cartaginesa, Bètica, Lusitània i Gallaecia). Entre finals del segle IV i mitjans del segle V es produeix el gran desenvolupament del cristianisme a la ciutat evidenciat per l’epigrafia, les fonts escrites (Consenci), l’augment de manifestacions artístiques funeràries i la creació d’una arquitectura basilical com les esglésies del Francolí.\nL’entrada dels visigots l’any 476, poble cristià arrià, no va alterar la vida de l’església catòlica a Tarragona. L’arrianisme va constituir una minoria reduïda en el cos militar i administratiu dels nouvinguts. El bisbe metropolità va continuar exercint amb normalitat el seu ministeri i va exercir una gran influència en la vida institucional de la ciutat com ho confirmen algunes de les fonts escrites. Així, Tarragona serà seu el 516 d’un important concili provincial i els bisbes metropolitans de Tàrraco presidiran altres concilis provincials a Barcelona (540) o a Lleida (546).\nLes evidències arqueològiques i les fonts ens assenyalen que en aquest segle es va intensificar l’activitat constructiva eclesial. La basílica de l’amfiteatre es va construir en aquest segle. També en aquest moment l’acròpoli de la ciutat (zona de l’antiga àrea sacra del Concilium Provinciae) es converteix en espai eclesiàstic per bastir-hi el complex episcopal en el seu extrem nord-est. Aquest fet hauria comportat el desmantellament progressiu (des d’aproximadament mitjans de segle V) de les estructures edilícies paganes del recinte de culte i la radical transformació d’aquesta zona en un barri on hi devien conviure les edificacions eclesials, les civils i les domèstiques.\nEtiquetes: arrianisme, auguri, eulogi, fructuós, sirici


DIXIT, el Centre de Documentació de Serveis Socials – Gestió del coneixement\nDIXIT, el Centre de Documentació de Serveis Socials\n17 febrer 2009 xarxes2 comentaris\nAvui s’ha presentat el portal del coneixement Dixit, una interessant i innovadora iniciativa del Departament d’Acció Social i Ciutadania. A l’acte hi ha intervingut Vicent Partal, periodista i expert en comunicació virtual, que ha fet una refleció sobre com l’ús de les noves tecnologies ha canviat els nostres valors i les nostres vides.\nJordi Rustullet i Tallada, secretari general del Departament, ha presentat un vídeo informatiu dels continguts del nou portal.\nDixit fusiona PortalSocial.Net i la biblioteca d’aquest Departament amb la voluntat d’esdevenir un referent en la gestió i la difusió del coneixement en l’àmbit de l’acció social.\nAlfabetització digital als centres penitenciaris\n2 thoughts on “DIXIT, el Centre de Documentació de Serveis Socials”\nJosé María Hernández Ledesma ha dit:\n17 febrer 2009 a les 8:26 pm\nGràcies per la teva aportació. He recomanat al meu grup de treballadors socials que el llegeixin i posin l’enllaç a preferits. Segur que treiem profit d’una eina com la que proposes.\n18 febrer 2009 a les 1:46 pm\nUn bon recurs per gestionar informació.\nPenso que en serveis de documentació és molt important fer extensible els seus fons a la resta de ciutadans i d’aquesta manera arriben molt més a les persones interessades.


Llaurar els arrossars com a mètode de control de la plaga del caragol maçana | Diari de Tarragona\nLlaurar els arrossars com a mètode de control de la plaga del caragol maçana\nEl professor Ravindra Joshi, una de les autoritats mundials en el gasteròpode, insta als agricultors a cooperar i demana a les administracions a estudiar a fons el fenomen\n15 de Julio de 2015 - 13:12 hs\nJoshi ha visitat pagesos i camps d'arròs de tot el delta de l'Ebre per analitzar l'evolució de la plaga. FOTO: ACN\nLlaurar els camps d'arròs, sense aigua, just abans de la sembra i després de la collita per desenterrar i exposar els caragols maçana al sol i la calor podria ajudar a delmar la seva població fins un 80%. Aquesta és una de les recomanacions que el doctor Ravindra Joshi, un dels científics més reputats del món en la lluita contra la plaga, planteja per controlar la seva expansió al delta de l'Ebre. Convidat per la Comunitat de Regants de la Dreta, Joshi ha tornat al Delta cinc anys després de la seva visita per conèixer l'evolució del caragol a la zona i avaluar els mètodes de lluita. Considera fonamental que les administracions estudiïn a fons el fenomen i que els pagesos cooperin en la lluita.\nJoshi ha explicat que la idea de llaurar en sec els camps ja la practiquen alguns pagesos del delta de l'Ebre i que, anteriorment ja s'havia posat en pràctica en zones afectades com les Filipines o el Japó. Segons ha recordat, però, el conreu de l'arròs és molt diferent aquí que en altres zones del món, amb condicions que no poden ser equiparables. Amb tot, recorda que l'Estat espanyol ofereix "moltes coses positives" per controlar la plaga, tot i que "en cap cas podem pensar en eradicar-la totalment".\nEn aquest sentit, amb voluntat d'aprofitar aquestes singularitats i sense la necessitat d'invertir gaires recursos, l'expert, doctor en biologia i professor d'universitat a Filipines i Fiji, recomana posar en pràctica actuacions com la de llaurar els camps. Recorda, per exemple, que a diferència del sud-est asiàtic, no existeixen monsons ni període de pluges prolongats que podrien neutralitzar la seva efectivitat. "Aireja el sòl, ajuda les plantes i elimina insectes i malalties", subratlla.\nRecomana que es faci de forma lenta, per remoure millor la terra i treure el màxim de caragols enterrats, i que es repeteixi setmanalment diversos cops. Segons precisa, la major efectivitat tindria lloc en condicions de temperatura ambiental per sobre dels 35 graus. Però en el cas del Delta, per les condicions productives, s'hauria d'efectuar just abans de la sembra i després de la sega. Tot plegat, ben gestionat, podria arribar a eliminar un 80% dels individus, subratlla.\nGestionar la làmina d'aigua\nDe forma paral·lela recorda, és important mantenir un bon anivellament del terreny -ha reconegut la bona tasca en aquest àmbit dels pagesos del territori, gràcies a l'ús del làser- que permeti gestionar homogèniament la làmina d'aigua dels arrossars. "Quan ho ha poca aigua, els caragols s'adormen. Quan n'hi ha molta, es desperten i mengen", ha precisat. Són mesures, ha insistit, que es poden fer sense desembutxacar molts diners i que funcionen. "Amb tot això els pagesos tenen el 90% de la feina feta", ha advertit.\nLa línia de les investigacions actuals apunten cap a aquest camp: trobar mètodes per induir la inactivitat dels caragols quan l'arròs és jove i és vulnerable a la voracitat de la plaga -durant els primers 21 dies-. En el cas del Delta, però, descarta la possibilitat que es pugui optar pel transplantament de l'arròs amb 25 dies pels alts costos en mà d'obra i producció que suposaria. "Cal estudiar el caragol sota les condicions" del lloc on es conrea.\nDe fet, argumenta cal anar més enllà. I, en aquest sentit, insta les administracions competents a contractar una persona que, en dos anys, pugui investigar en profunditat la dinàmica biològica del gasteròpode i la seva evolució al camp per plantejar nous tipus d'actuació adaptats al territori i poder publicar les conclusions. A més, creu fonamental que els pagesos cooperin coordinadament en la lluita, evitant que alguns es despengin, fet que la convertiria en poc efectiva. "És qüestió d'educar els pagesos, els responsables de l'administració, fer una bona investigació i seguir les recomanacions", subratlla.\nJoshi, que durant aquesta setmana ha visitat diversos camps del marge dret i esquerre del Delta, ha constatat les diferències existents en tots dos casos. Considera que les mesures aplicades a la Dreta, tot i que encara insuficients per controlar la plaga, han donat resultat. No així a l'Esquerra, on considera el resultat de la intervenció recent com a "decebedor", amb "grans poblacions i masses d'ous". No van creure que seria un problema tan greu", ha abundat. En aquest cas, reitera, no veu possible eradicar la plaga davant la seva magnitud.\nDescarta salinitzar i el guaret\nSegons ha remarcat, la inundació amb aigua salada dels camps podria únicament funcionar en el cas que la invasió s'hagués detectat en estadis inicials, però recorda que repetir freqüentment l'operació pot acabar salinitzant el sòl i fent-lo improductiu. Tampoc creu que els guarets anuals que planteja el Departament d'Agricultura puguin funcionar, perquè "poden sobreviure més d'un any". També descarta l'ús massiu de productes químics per les afectacions sobre la collita, el medi i les persones.\nFent de la necessitat virtut, Joshi, qui ha recordat com el caragol maçana va envair les Filipines causant enormes danys als arrossars després que fos introduït pel govern l'any 1982 amb l'objectiu d'aportar proteïnes a la paupèrrima alimentació dels camperols, apunta que el gasteròpode també té altres usos. En alguns casos, especialment al sud-est asiàtic, s'aprofita per fabricar fertilitzant líquid, per alimentar ànecs i gambes, entre d'altres utilitats.


Notícies - www.aiguesdebarcelona.cat\n> La potabilitzadora\nAigües de Barcelona participa en la tercera reunió de seguiment anual sobre el projecte europeu que estudia els efectes del canvi climàtic\nDel 22 al 24 de maig de 2018, la ciutat xipriota de Nicòsia va acollir la tercera reunió anual de seguiment del projecte BINGO. Aquest projecte, finançat per la Comissió Europea, pretén desenvolupar estratègies d'adaptació al canvi climàtic sobre el cicle integral de l'aigua a partir de l'estudi de sis casos concrets. A la trobada van assistir tots els socis del projecte, entre ells Aigües de Barcelona, ¿¿per valorar l'evolució del tercer any del projecte i per planificar els treballs previstos per al quart i definitiu any.\nLa trobada també va servir per conèixer de primera mà l'evolució dels treballs que s'estan realitzant en el cas d'estudi de Xipre. Cal destacar que al maig de 2019, coincidint amb la finalització del projecte, Lisboa acollirà l'ACCA (Conferència Europea d'Adaptació al Canvi Climàtic), un esdeveniment idoni per presentar-hi els resultats obtinguts.\nEl projecte BINGO (Bringing innovation to ongoing water management - a better future under climate change) es va presentar oficialment a Lisboa al juliol de 2015. La seva durada és de quatre anys, forma part del nou Programa marc de la Comissió Europea per a la recerca i la innovació anomenat Horizon 2020, i pretén analitzar els efectes del canvi climàtic sobre el cicle de l'aigua i desenvolupar eines de gestió eficients. L'assoliment d'aquests objectius s'ha plantejat a partir de l'estudi de sis casos concrets, al nord i al sud d'Europa (Alemanya, Noruega, Holanda, Portugal, Xipre i Espanya).\nEn el cas d'Espanya, Aigües de Barcelona, ¿¿juntament amb el seu centre tecnològic Cetaqua, Suez Water Advanced Solutions, l'Ajuntament de Badalona i l'Àrea Metropolitana de Barcelona, ¿¿ha presentat com a cas d'estudi els problemes associats al drenatge urbà en el municipi de Badalona: inundacions urbanes i descàrregues de sistemes unitaris de sanejament en el medi marí en situacions de pluja. L'objectiu és acabar determinant mesures concretes per millorar la gestió integral del drenatge urbà i adaptar l'entorn en un escenari de canvi climàtic minimitzant els seus efectes sobre la ciutat, els seus habitants i el medi.\nEn el marc d'aquest projecte, al llarg d'aquests tres anys la companyia ha participat en diverses reunions de treball d'aquest cas d'estudi a l'Ajuntament de Badalona. En aquestes sessions van participar diferents actors del cicle de l'aigua i entitats locals, i es van tractar diversos aspectes relacionats amb el cas d'estudi de Badalona. De la mateixa manera, cal destacar que a Badalona també va tenir lloc al febrer de 2018 una trobada per posar en comú i debatre els resultats de les diferents modelitzacions a futur en cada un dels 6 casos d'estudi.\nLa participació en el projecte europeu BINGO s'emmarca també en el pla estratègic Aigües 2020, mitjançant el qual volem potenciar els nostres valors: el talent i la innovació, la sostenibilitat, el compromís social i l'excel·lència.\nConsulta el web de BINGO


Els Premis FAD sumen 63 edicions | Disseny Hub Barcelona\nARQUIN-FAD convoca la 63a edició dels Premis FAD 2021. Creats l'any 1958, és el guardó més antic d'Europa en l'àmbit de l'arquitectura i l'interiorisme, i un dels més prestigiosos de la península Ibèrica. Les cinc categories d'obres que els componen són: Arquitectura, Interiorisme, Ciutat i Paisatge, Intervencions efímeres, i Pensament i Crítica.\nPer a les primeres quatre categories, poden optar a premi totes aquelles obres acabades urant l'any 2020 en l'àmbit de la península i les illes. Pel que fa a Pensament i Crítica, els treballs han d'haver estat publicats –no s'acceptaran treballs inèdits– durant el 2020.\nEls Premis FAD van ser fundats per l'arquitecte Oriol Bohigas, amb l'objectiu d'impulsar els corrents avantguardistes i de reconèixer la qualitat en els nous camins i investigacions obertes respecte dels llenguatges tradicionals. Podeu presentar les vostres propostes fins dimecres 27 de gener. Trobareu les bases aquí.\nA més, es convoquen els Premis Laus el 25 de gener, i els Arts FAD es tornaran a convocar al març, després d’un any de pausa a causa de la Covid-19.


Fórmula de la renda disponible | Càlcul pas a pas amb exemples\nFórmula per calcular la renda disponible\nLa renda disponible es pot definir com la quantitat de diners després de comptabilitzar els impostos sobre la renda que la llar pugui gastar o estalviar. La fórmula per calcular la renda disponible es representa a continuació\nRenda disponible = PI - PIT\nPI és la renda personal\nPIT és l’impost sobre la renda de les persones físiques\nL’equació de la renda disponible és molt senzilla d’utilitzar i calcular. En primer lloc, hem d’esbrinar els ingressos bruts de la persona abans de qualsevol despesa i després deduir els mateixos ingressos bruts pel tipus impositiu aplicable. Com que els impostos no es poden evitar a partir d’ara, és imprescindible deduir els impostos sobre la renda per arribar a xifres de renda disponible. Els ingressos disponibles es poden utilitzar per pagar despeses, factures i activitats d’oci.\nPodeu descarregar aquesta plantilla Excel de la fórmula d’ingressos disponibles aquí: plantilla Excel de la fórmula d’ingressos disponibles\nWilson i la família de Wilson guanyen uns 60.000 dòlars mensuals i paguen 5.000 dòlars com a impost federal federal mensual. Basant-se en la informació anterior, haureu de calcular la renda personal disponible per a tot l'any.\nUtilitzeu les dades següents per calcular la renda disponible\nEn primer lloc, hem de calcular el salari brut anual i els impostos federals anuals.\nPer tant, el càlcul de la renda disponible serà el següent,\nLa renda disponible serà -\nRenda disponible = 660.000\nPer tant, la renda disponible de Wilson i la família Wilson és de 660.000 dòlars.\nAnjali treballa a temps complet amb Morgan Chase Inc com a analista sènior en un paper secundari. Recentment, va conèixer els conceptes de renda disponible en un seminari i tenia curiositat per calcular la seva renda disponible personal procedent d’un enginyer. Va obrir el seu salari i a continuació es detallen els detalls:\nEstà pagant un 35% d’impostos federals després de deduccions elegibles. A més, és elegible per a una bonificació per torns tres vegades a l'any i es dedueixen mensualment el fons de previsió i els impostos professionals. Haureu de calcular la renda anual disponible per a Anjali.\nEn aquest exemple, primer calcularem els ingressos bruts de què disposa després de deduir els fons de previsió i els impostos professionals i, finalment, deduir els impostos federals sobre la renda.\nAra el salari brut abans dels impostos alimentats serà de 106900 menys 10800, que equival a 96.100.\nElla es troba entre el 35% i l’impost sobre la renda del mateix serà del 96.100 x 35%, que és el 33.635.\nLa renda disponible personal serà:\nRenda disponible = 62.465\nPer tant, la renda disponible per a Anjali seria de 62.465.\nEl senyor X treballava en un MNC on cobrava un salari brut de 20,00.000 anuals i tenia un impost fiscal del 30% sobre ingressos superiors a 10.00.000 i del 10% sobre ingressos inferiors a 10.00.000. Recentment se li va demanar que es traslladés als Estats Units com a part de la feina i allà podia optar a 27.000 dòlars anuals. Se suposava que hauria de tornar al cap de 5 anys al seu país d'origen.\nTanmateix, se li va decidir si optava per aquesta oportunitat o no. Va saber que pagaria impostos al pis dels EUA un 27% sense cap deducció. El tipus de canvi vigent era de 1 USD = 70 unitats de moneda nacional. Haureu d’avaluar si ha d’optar pels Estats Units per optar o deixar-lo anar sobre la base del concepte de renda disponible.\nEn aquest exemple, hem de comparar la renda disponible del país d'origen amb els EUA.\nCàlcul de la renda disponible del país d’origen\nLa renda disponible del país d’origen serà -\nCàlcul de la renda disponible personal als EUA\nLa renda disponible als EUA serà -\nPer tant, utilitzant el tipus de canvi indicat en el problema, podem utilitzar el 70 com a tipus i, per tant, l’import disponible d’unitats a casa serà de 19.710 x 70 serà de 13.79.700.\nCom que és inferior als ingressos disponibles del seu país d'origen actual, pot considerar no optar per la feina als Estats Units.\nPodeu utilitzar aquesta calculadora d’equacions de renda disponible\nFórmula de la renda disponible = Renda personal: impostos sobre la renda de les persones físiques\nLa renda disponible es pot utilitzar per obtenir diversos indicadors econòmics i mesures estadístiques. Per exemple, els economistes poden utilitzar la renda disponible com a punt de partida per calcular mètriques com les taxes d’estalvi personal, la propensió a l’estalvi marginal (MPS), la renda discrecional i la fórmula MPC. Renda disponible tal com s’indica a la renda deixada després d’impostos.


La importància del gust en la gastronomia | Consumer\nLa importància del gust en la gastronomia\nL'Institut del Gust de França s'encarrega d'impulsar el sector de la gastronomia, relegat a un segon plat per l'homogeneïtzació de la producció alimentària\nPeculiar i original alhora és la idea d’un grup d’experts francesos, que al novembre de 2004 engegaven l’Institut du Gout (Institut del Gust), encarregat de vigilar que no declini el susdit. La Universitat de Reims, al centre de la regió de Champagne, ha vist com els primers alumnes han acudit a les aules del nou institut multidisciplinari sobre gastronomia. L’objectiu és fonamentalment impulsar aquest sector, que segons Jacques Puisais, president de l’Institut, sofreix cada vegada més l’estandardización de la producció alimentària.\nLa primera universitat de gastronomia a França podria ser la continuació del que moltes escoles franceses de primària han iniciat. En elles, els alumnes reben les primeres classes sobre els quatre gustos bàsics (dolç, amarg, salat i àcid) i les innombrables combinacions que es poden crear. L’Institut donis Hautes Etudes du Gout, de la Gastronomie et donis Arts de la Table (IHEGGAT), pretén ser, segons les autoritats gal·les, una bocanada d’aire fresc a la seva gastronomia, que en els últims anys ha vist com es quedava a la cua amb les propostes de creadors italians i espanyols.\nUna de les peculiaritats d’aquest centre és el seu caràcter multidisciplinari, ja que analitza el tema del gust i de la gastronomia a través de punts de vista tan diferents com l’històric, el científic i l’econòmic. Així, els alumnes poden rebre classes sobre ciència del gust i tecnologia dels aliments, història i geografia de la cuina, ciències econòmiques i jurídiques, i comunicació associada a l’alimentació. El programa, ambiciós i molt complet, inclou a més tallers sensorials i de tast.\nDe moment, i durant el primer any de marxa del curs en la denominada «Harvard del Gust», un total de 70 estudiants nacionals i 30 d’estrangers han tingut el gust de rebre classes de professionals prestigiosos del sector, com Hervé This, químic francès i pare de la gastronomia molecular, Alain Dutxés i Gérard Boyer. Malgrat el seu caràcter interdisciplinari, el centre no amaga la intenció de difondre la cultura culinària francesa. En paraules de Rémi Drug, director del centre i president de vins Champagne, la intenció és «crear un cos d’ambaixadors de l’art de viure francès»\nUn curs original\nLa cuina francesa ha vist com l’estandardización dels aliments la relegava a un segon plat\nEl centre, que acull també una completa biblioteca amb tots els llibres de cuina escrits en francès des del segle XVI, pretén donar sortida a les nombroses possibilitats de la cuina francesa, ensenyant per a això tecnologia alimentària, psicologia de la nutrició i història de l’agrado culinari. Per entendre la filosofia d’aquest nou centre pot ser útil la referència que fan els responsables francesos a Balzac, una referència que mostra l’ambició del projecte i la vocació dels responsables gastronòmics francesos. «On devrait convenir que la langue française serait la langue de la cuisine, comme els savants ont vaig adoptar li latin pour la botanique» («Hauríem de concebre que la llengua francesa és la llengua de l’art culinari, igual que els savis van adoptar el llatí per a la botànica»).\nQuè hem après de l’alimentació animal? Com es desenvolupa el gust des de la infància fins a l’edat adulta? De quina manera pot influir la neuropsicologia en el gust? Un cop d’ull al programa permet comprovar la peculiaritat del curs, amb nombrosos punts que van des de l’anàlisi de l’alimentació dels primats (punt per a la comprensió de l’alimentació humana), fins a aspectes com el paper de la psicologia dels aliments. La història no s’escapa a aquesta profunda anàlisi, ja que els més privilegiats poden conèixer més d’a prop la història de la cuina i la gastronomia, així com la seva geografia. En aquest punt, destaca l’anàlisi de l’evolució del consum alimentari i la sociologia del gust.\nQuins són les interaccions reals dels aliments en l’organisme? Per Hélène Bobichon, una de les professores de la Facultat de Farmàcia de Reims, la comprensió dels efectes dels aliments en la salut humana és important per entendre millor les conseqüències socials i comercials d’aquest consum. Per a això, és essencial examinar què és un aliment, quins són els seus components, els seus valors nutritius i els mètodes amb els quals ha estat elaborat.\nAquests i d’altres punts pretenen ser una eina útil per aportar un coneixement profund i una visió global de la complexitat de la gastronomia i de les arts de la taula. Segons els responsables d’aquesta iniciativa, recolzada també pels partits polítics gals, la idea és enriquir la formació culinària. Un dels sectors que s’ha mostrat més complaent amb la idea és el dels gourmets, que veuen com cada vegada més la demanda gastronòmica decau amb els establiments de menjar ràpid. Per als professionals d’aquest sector, la idea és que els consumidors més joves comencin a degustar plats com un boeuf bourguignon i redueixin el consum d’hamburgueses.\nEL GUST DEL TRADICIONAL\nLa creixent tendència cap a productes cada vegada més estandarditzats, procedents en la seva majoria de cadenes de distribució de menjar ràpid, no és gens nou. Des de fa diversos anys, diferents sectors de l’àmbit de l’alimentació, especialment el sector de la salut, han vist com els canvis en l’alimentació derivaven en l’aparició de malalties associades a una dieta desequilibrada.\nComptar amb centres com el qual acull la Universitat de Reims podria no semblar res desgavellat, sobretot si es té en compte que molts joves són incapaços de distingir, per exemple, cuixes de granota de potes de conill.\nEls alumnes de la Champagne podran degustar temes com el de les transformacions culinàries, la base de les transformacions que es generen també en la indústria alimentària. De fet, els experts reconeixen que l’exploració de les tècniques culinàries clàssiques és la clau de comptar amb aliments acceptats culturalment.\nFrancia-ca gastronomía-ca instituto del gusto-ca universitat de reims


Planifiqueu una gira enogastronòmica per l’Emília-Romanya i la Llombardia- Winestealssd.com - Vi Viatge\nPrincipal Vi Viatge Planifiqueu un recorregut enogastronòmic per l’Emília-Romanya i la Llombardia...\nUna vista panoràmica al celler Opera 02\nSuplement italià 2021\nEls Lambruscos d’avui per fi desprenen l’estigma dels seus predecessors barats i alegres gràcies a una nova onada de petits cellers independents que exploren tot el potencial d’aquesta antiga família de raïm.\nÉs hora que Lambrusco surti al capdavant amb tota la seva gloriosa varietat i reivindiqui el seu lloc a la llista d’excel·lents productes d’Emília-Romanya, juntament amb aliments preferits del món com el formatge Parmigiano Reggiano i el vinagre balsàmic. Amb 13 varietats de raïm registrades oficialment, vuit DOC de Mòdena a Màntua i dos mil·lennis d’història (fins i tot el poeta llatí Virgili, nascut a Màntua, l’ha esmentat a la seva obra), Lambrusco té molt a oferir.\nAfegiu a l’equació les magnífiques i poc explorades ciutats d’art del territori, els cotxes esportius suprems i el camp gloriós, i un viatge per les terres de Lambrusco és imprescindible.\nMòdena: menjar lent, cotxes ràpids\nMòdena, la llar de Ferrari i el vinagre balsàmic: dos extrems en termes de velocitat (un balsàmic guanya l’etiqueta ‘tradicional’ després d’un envelliment mínim de 12 anys), tots dos entre l’elit de la distinció italiana. Aquí es creuen Food Valley i Motor Valley d’Itàlia, amb Maserati, Pagani i Lamborghini, a més d’incomptables delícies gastronòmiques, a prop. En una perfecta unió de tots dos, l’històric restaurant Cavallino, prop de la fàbrica Ferrari, properament serà rellançat pel màxim cuiner mundial, Massimo Bottura, nascut a Mòdena.\nLambrusco, un dels vins més històrics d’Itàlia, és present a tot el món a Mòdena, des de l’enorme escultura de raïm feta amb vidre de Murano als afores de la ciutat fins als restaurants i bars del centre de la ciutat. Lambruscheria , una petita vinoteca que promociona tot tipus de Lambrusco amb esdeveniments a tota la ciutat.\nJust al nord de Mòdena, el més conegut dels Lambruscos es produeix a prop del poble de Sorbara. De color pàl·lid i alt en acidesa, el Lambrusco di Sorbara s’elabora tradicionalment com una mescla de camp del raïm Sorbara i el Lambrusco Salamino, la varietat vermella més profunda i més suau necessària per pol·linitzar el Sorbara estèril natural. Avui en dia, però, en línia amb les tendències mundials, hi ha un pas cap als vins monovarietals com el delicadament afruitat Leclisse i els embotellats Radice deliciosament frescos, tant per Paltrinieri . Les característiques de Sorbara el fan perfecte també per a l’elaboració de vins amb mètodes tradicionals i Christian Bellei Celler de la Volta es considera un gurú de l’estil.\nConsell de viatge: Visita De Ferrari museu de la fàbrica a Maranello i el lloc de naixement d’Enzo Ferrari a Mòdena.\nEl celler Cavaliera, complet amb restaurant i habitacions. Crèdit: Sarah Lane\nEls turons: el vell coneix el nou\nEls turons que envolten l’encantador poble de Castelvetro, al sud de Mòdena, s’encenen cada tardor amb fullatge i les tiges vermelles ( agafar ) que donen nom a Lambrusco Grasparossa. Aquí, un grup de cellers ha creat un nou consorci d’alta qualitat, Montebarello 155, amb normatives que inclouen collites manuals, baixos rendiments i l’ús de Grasparossa monovarietal.\nInclouen cavaller , on es fan fermentacions amb ampolles tant de lustre porpra com de rosat, el següent projecte és un blanc de negre amb la collita de Grasparossa del 2020. El celler és un idil·li rural amb menjars casolans que es serveixen sota una pèrgola coberta de vinya i habitacions d’estil rural. Com la majoria de cellers de Mòdena, hi ha un altell per al balsàmic tradicional, que s’elabora amb most de raïm pel mètode solera en fileres d’almenys cinc barrils de mides decreixents i en diferents fustes.\nAl llarg de la vall al contemporani opera 02 el celler, el balsàmic era l’únic ús del raïm quan la família Montanari va comprar el terreny que el seu fill Mattia es va fer càrrec fa 15 anys, posant en pràctica el seu somni de fer vins que expressin el caràcter versàtil i convivencial de Grasparossa, recollint aviat el raïm tradicionalment collit tardà, per obtenir una acidesa neta i fresca. El complex ofereix un allotjament elegant, un restaurant i una piscina infinita amb vista sobre els turons coberts de vinya.\nA Guiglia, conegut com el balcó d’Emília per les seves vistes obertes, TerraQuilia s'especialitza en vins amb mètodes ancestrals ennuvolats, mentre que Fabio i Fausto Altariva de Granja Moretto utilitzeu el mètode Charmat. 'Al nostre avi li haurien encantat les possibilitats de la tecnologia vitivinícola actual', diu Fabio, el fill del qual Alessio s'ha unit a la firma, plantant les arrels familiars cada vegada amb més fermesa.\nEl seu Monasigno Grasparossa va inspirar el difunt crític de vi Luigi Veronelli per afegir una premsa entusiasta a la seva guia vitivinícola, elogiant l ''amor i el respecte' amb què tracten el raïm 'molt humà'. També produeixen un Pignoletto DOC de Mòdena que és més herbós i menys afruitat que els seus homòlegs més coneguts de Bolonya. Els millors restaurants que serveixen vins de Fattoria Moretto són l’Osteria Francescana Michelin de tres estrelles de Bottura, a Mòdena, on les llistes d’espera són de diversos mesos.\nConsell de viatge: Cada setembre, Castelvetro acull el festival Grasparossa i esdeveniments de temàtica renaixentista al voltant de la plaça dels escacs.\nReggio Emilia: país formatger\nA mig camí entre Mòdena i Parma, Reggio sovint es passa per alt, però, com a bressol de la bandera italiana, té una dignitat tranquil·la i moltes delícies gastronòmiques. El vinagre balsàmic tradicional de Reggio Emilia s’elabora de la mateixa manera que el de Mòdena i la ciutat aporta la meitat del nom de doble canó de Parmigiano Reggiano, alguns dels millors elaborats amb llet de la raça de boví de color vermell oxidat de Reggio, guanyadora habitual del món. Cheese Awards, Matteo Cattelani de la Gra d’or lactis, té un ramat de 280.\nEls procediments d’elaboració de formatges s’han mantingut inalterats des que els monjos medievals els van introduir: la llet desnatada de la nit es combina amb llet matinal plena de greix en tines de coure i els formatges envelleixen un mínim de 12 mesos. Els controls del consorci són rigorosos, només els millors porten la marca oficial de foc.\nEn aquesta zona, Lambrusco Salamino, anomenat així per la forma de salmó dels seus raïms, surt a la llum per si mateix.\nUn cop abandonat, l’històric Venturini Baldini La propietat ha rebut una nova vida per Giuseppe Prestia de Sicília (a través de Londres) que, tot i que és un nouvingut a la zona, creu en enfortir la imatge de Lambrusco amb la mateixa fermesa que qualsevol altra persona. 'És fantàstic que Giacomo Savorini, cap dels consorcis Lambrusco recentment units, tingui un enfocament clar i dinàmic', comenta Prestia, que preveu una nova estratègia de marca territorial. Com altres viticultors de qualitat, però, s’ha enfrontat als prejudicis de Lambrusco, sobretot amb el seu Cadelvento rosat, un spumante de Sorbara-Grasparossa: «Amb Lambrusco a l’etiqueta ningú no estava interessat, però quan vam traslladar la paraula al darrere, popularitat, guanyant els millors premis '.\nDos nous vins Venturini Baldini, ambdós elaborats a partir de varietats locals, són un Lambrusco Montericco fermentat en ampolla i una versió fixa del blanc autòcton típicament local, Spergola.\nEl celler, d'estil château, ofereix allotjament en cases rurals, una piscina i un loft de vinagre balsàmic de 300 anys, Prestia, fins i tot s'ha unit a la tradició d'iniciar un conjunt de barrils balsàmics per a cadascun dels seus quatre fills. Els senders condueixen des de la finca fins al castell de Canossa, casa de la governant del segle XI Matilde di Canossa. Segons la llegenda, Matilde, una famosa líder audaç, va utilitzar Lambrusco a la batalla de Sorbara el 1084 per vèncer a les tropes enemigues que es van endur el vi, es van adormir i van perdre la batalla.\nEl Rinaldini El celler està dirigit per una altra dona independent, Paola Rinaldini. 'Vam fer les coses de manera diferent des del principi', explica. ‘El meu pare, que va comprar la finca, era restaurador i estàvem acostumats a molts vins diferents.’ La passió de la família per Amarone, per exemple, els va portar a fer un passito sec amb un tipus rar de Lambrusco, Peduncolo Rosso. Rinaldini recorda els hiverns freds quan la família anava sense escalfadors per salvar els esqueixos de les vinyes de la gelada. El seu Vigna del Picchio és un Lambrusco Maestri encara intrigant, amb contacte amb la pell prolongat i envelliment en barrica de 30 mesos.\nConsell de viatge: Reserveu una visita làctia a primera hora del matí per veure-la Formatge parmesà s'està fent.\nLa cantina del celler Ariola. Crèdit: Dario Fusaro\nParma: de gust i saborós\nColli di Parma DOC Lambrusco ha de contenir almenys un 85% de raïm Maestri, cosa que fa que els vins siguin més tànics i estructurats que la majoria de Lambruscos i que resultin especialment atractius per a molts bevedors. Els turons d’aquí estan esquitxats de castells, inclòs el famós Torrechiara, amb múltiples torretes, just a la vora de Langhirano, la llar del pernil de Parma, que se celebra (en èpoques normals) en un festival dedicat cada setembre. Una altra de les nombroses especialitats de xarcuteria de Parma és Salame di Felino, que rep el nom de la ciutat de Felino (res a veure amb els felins!), On els cellers del castell alberguen un museu de salameria, un dels diversos museus petits però interessants de temàtica alimentària que hi ha al voltant a Sala Baganza castle .\nA prop de Langhirano, Marcello Ceci al Ariola celler està satisfet amb la seva decisió d'abandonar el colossal imperi vitivinícola de la família Ceci per cultivar el seu propi raïm en lloc de comprar-lo, com fan molts cellers més grans, no només les cooperatives. A més de fabricar diversos Lambrusco Maestris monovarietals, ell també inverteix a Spergola, substituint Chardonnay existent per aquest.\nMonte delle Vigne el celler té una posició gloriosa al vessant del turó entre dues reserves naturals, amb accés pel camí de ronda al camí del pelegrí de la Via Francigena. Aquí hi ha dos vins tranquils que es distingeixen de la resta: Nabucco picant i farcit de fruites, un cupatge Barbera-Merlot i Callas, una malvasia di Candia Aromatica.\nParma segueix afectuosament lligada a la memòria de Marie Louise, la segona esposa de Napoleó i la duquessa de Parma, el govern de la qual va durar 30 anys va deixar un impacte de gran abast en la cultura local, fins i tot estenent-se a la selecció de vinyes, ja que va afavorir la introducció de productes internacionals. varietats de França. A Oinoe es fan un bon ús per a vins com ara un Pinot Blanc-Chardonnay de mètode tradicional. També hi ha una altra varietat de Lambrusco: el viadanès. Igual que Alex Cerioli, que dirigeix el celler, la vinya prové de la província de Màntua, donant un vi ric i tànnic de color porpra intens.\nConsell de viatge: Antic poble de Tabiano Castello , una antiga granja de formatges als peus del castell de Tabiano, ara és un hotel amb caràcter.\nMàntua: aigua, aigua (i Lambrusco) a tot arreu\nTravessant la frontera amb la Llombardia, Màntua és sorprenentment infraexplorada pels turistes, envoltada de llacs, amb un horitzó particularment sorprenent de l’aigua i innombrables tresors artístics gràcies als 400 anys de govern de Gonzaga. Els rius travessen la província: el Mincio, que floreix cada estiu amb flors de lotus exòtiques, s’uneix al Po just a l’est de la ciutat de Màntua. Les terres fèrtils són en gran part agrícoles, amb evidències de carbasses per a la pasta d’especialitat local (tortelli di zucca). Tot i que es tracta d’una regió llombarda, l’Oltrepò Mantovano, al sud del riu Po, té molts punts en comú amb la veïna Emília: encara es pot fer Parmigiano Reggiano, per començar, i hi ha una forta tradició de cellers cooperatius. Recentment, però, diversos petits productors han començat a elaborar vins apassionants.\nFranco Accorsi a Fons Bozzole va anomenar el seu primer vi Giano, un Lambrusco Salamino amb notes de cirera negra i xocolata, en honor del déu dels nous inicis. El seu Incantabiss, intens i fruit de la fruita amb un final agradablement amarg, està elaborat amb la varietat Lambrusco registrada més recentment, Grappello Ruberti, que abans es creia que era un clon del viadanès.\nA prop de San Benedetto Po, famós pel vast monestir benedictí on va ser enterrada Matilde di Canossa, Giuseppe Zavanella del Bugno Martino celler acaba de completar la seva primera collita de Grappello Ruberti. Tot i que la família conrea aquesta terra des de fa dos segles, Zavanella només va començar a elaborar el seu propi vi fa uns anys, concentrant-se fins ara en Salamino amb uns resultats excel·lents, inclosa una versió fermentada amb ampolla, Essentia.\nConsell de viatge: Osteria da Bortolino , un restaurant de boscos amb 120 anys d'antiguitat, amb ambient, que ofereix vins locals i menjar deliciós.\nPauses de vins europeus per al 2021\nSud d’Itàlia per als amants del vi: cellers i vinyes\nChapoutier aboca menyspreu als viticultors naturals...\nLe Dix d'Els Bascos: Modern day hero...


COMPRAVENDA D’HABITATGE - Arespacochaga Assessors\nTermini per a reclamar quantitats entregades anticipadament en la compra d’un habitatge\nEls promotors de tota classe d’habitatges, inclosos els que es duguin a terme en règim de comunitat de propietaris o societat cooperativa, que pretenguin obtenir dels adquirents entregues de diners per a construir-los, han de garantir, des de l’obtenció de la llicència d’edificació, la devolució de les quantitats entregades més els interessos legals mitjançant un contracte d’assegurança subscrit amb entitats asseguradores.\nEl comprador es pot dirigir simultàniament contra el promotor venedor i la seva asseguradora o avalador per a exigir-los solidàriament la devolució de les quantitats anticipades, quan no s’iniciï o no arribi a bon fi la construcció per qualsevol causa en el termini convingut. També cal dirigir-se únicament contra l’avalador o l’asseguradora sense haver de demandar el promotor per incompliment.\nAquestes afirmacions són a propòsit de la sentència favorable que ha rebut qui va reclamar les quantitats entregades de manera anticipada a l’asseguradora de la constructora de l’habitatge que pretenia adquirir, i que l’asseguradora li negava adduint que se li havia passat el termini per a reclamar-les, segons aquesta, de dos anys. Tot i que els tribunals van donar la raó a l’asseguradora, el comprador va decidir recórrer al Tribunal Suprem en entendre que aquest termini no era de dos, sinó de cinc anys, i aquest li ha donat la raó.\nLa diferència d’opinió és que l’asseguradora aplicava la Llei del contracte de l’assegurança i el comprador feia valdre el Codi Civil, pel que fa al termini de prescripció d’accions personals. La primera assenyala dos anys i el segon, cinc anys. El Tribunal Suprem ha argumentat que no tindria cap sentit que el termini dels compradors fos més curt en el cas de l’assegurança que en el d’aval solidari, ja que les dues formes de garantia són obligatòries per al venedor i s’estableix que els drets dels compradors tenen el caràcter d’irrenunciables.\nSi us trobeu en una situació similar, els nostres professionals poden analitzar el vostre cas i emprendre les accions més adequades per a defensar els vostres drets.


L’imperi Mongol (5/7) – La dinastia Yuan de la Xina – Fuet i Mate\nBy fuetimate on 7 Juliol 2018 • ( Deixa un comentari )\nLa relació entre el Il-Khan i el Gran Khan es va esquerdar al morir Hülegü el 1265, és va ressentir quan Barak, el Khan de Chagalai, va ocupar Afganistan, el 1266 aprofitant la mort de Berke de la horda d’Or i d’aquesta manera tallant les comunicacions de Abaka, el khan de Pèrsia amb la dinastia Yuan i es va trencar quan en morir Kubalai el 1294. La dinastia fundada per Kubalai, els Yuan, es van limitar al regnat de la Xina i Corea, i cap més dels seus emperadors va ser reconegut com a Gran Khan dels mongols.\nLa dinastia Yuan va seguir durant més de 100 anys més, després de Kubalai hi va haver 9 successors més. De Kubalai a Temür, al qual el va succeir el seu nebot, fill de Damabala, Kaishan que va ser emperador del 1307 al 1311. A continuació va governar el seu germà Buyantu fins al 1320, el qual va establir de nou els exàmens confucians per accedir als llocs alts d’administració. A Bayantu el va succeir el seu fill Gegen que també va aplicar polítiques favorables als xinesos. Per una revolució al Palau, Gegen va caure el 1323 i la línia successora va canviar cap als fills del germà del seu padrí. Així els descendents de Kamuala, nét de Kubalai, van ser els emperadors entre el 1323 i el 1328 corresponent l’honor a Yesün Temür i posteriorment Tok-Temür, que va ser emperador per un any. El vuitè emperador va tornar a ser de la línia dels descendents de Damabala, el fill de Kaishan, Kutuktu ho va ser durant quatre anys. El 1332 va pujar al poder el seu fill Irinchinbal però va morir al cap de poc i l’últim i desè emperador va ser el seu germà Toghan Temür, des del 1332 fins al 1368. Finalment la dinastia Yuan va caure sota un aixecament del qual acabaria essent la dinastia Ming, que van reinstal·lar la cultura i la manera de fe dels xinesos.\nMalgrat els intents dels governants de la dinastia Yuan per adaptar els costums xineses, els xinesos estaven ressentits pel tracte que rebien. Com ja hem comentat, els càrrecs administratius es van donar a estrangers i l’exèrcit era mongol. Per la seva part, els camperols estaven sotmesos a alts impostos per part dels emperadors i per part dels terratinents.\nEls únics que estaven contents amb el govern Yuan eren els comerciants que tenien protecció per recórrer tot Àsia i a part estaven exempts de pagar impostos.\nTagged as: Genghis Khan, Història, Mongòlia, Yuan


L'Observatori de Sostenibilitat de la UPF-BSM guanya el premi Barcelona Sustainable Tourism | UPF-BSM\nOriol Montanyà i Erola Palau, director i coordinadora de l'Observatori de Sostenibilitat, guardonats per Turisme de Barcelona\nL'Observatori de Sostenibilitat de la UPF Barcelona School of Management ha guanyat el premi Barcelona Sustainable Tourism en la categoria econòmica, atorgat pel Consorci Turisme de Barcelona, per haver "establert un pont educatiu entre el coneixement científic i les necessitats socials".\nTurisme de Barcelona ha destacat que l'Observatori de Sostenibilitat ha "establert un pont educatiu entre el coneixement científic i les necessitats socials"\n"Som un projecte petit que va néixer fa poc més d'un any", ha explicat en rebre el premi el director de l'Observatori de Sostenibilitat, Oriol Montanyà, que ha manifestat el seu agraïment a les empreses i institucions "pel suport i la confiança en nosaltres durant aquest primer any de vida".\nL'aportació de racionalitat en el debat públic, el foment de recerca aplicada en sostenibilitat i l'impacte social generats per l'Observatori, han estat alguns del espectes cabdals que han motivat el reconeixement de l'Observatori. "Hem treballat perquè la sostenibilitat fos l'eix vertebrador entre el món acadèmic i el món empresarial", ha destacat la investigadora i coordinadora acadèmica, Erola Palau Pinyana.\nLa col·laboració amb institucions com TMB o amb empreses de prestigi com Nestlé, Fundació Naturgy o Casa Ametller, ha estat un dels punts forts de la candidatura de la UPF-BSM\nEn aquest sentit, un dels elements que ha ajudat a convèncer Turisme de Barcelona ha estat la col·laboració amb institucions públiques com TMB, de qui es va analitzar l'impacte econòmic i social, i amb companyies de prestigi com Nestlé, la Fundació Naturgy o Casa Ametller, amb qui s'han dut a terme estudis i projectes de recerca que contemplaven la impressió 3D com a element de millora en els processos industrials, o que promovien una distribució urbana de mercaderies i unes cadenes de subministrament més sostenibles.\nLa UPF-BSM, premiada amb Museu Marítim, la Casa Batlló i Llopart\n"Cal valorar les empreses que estan apostant per la sostenibilitat", ha subratllat Marian Muro, directora de Turisme de Barcelona, que ha considerat que aquests premis suposen un "estímul per marcar el camí a seguir".\nLa cinquena edició dels Premis Barcelona Sustainable Toursim, celebrats en el marc de la 10a edició de la jornada "Business with Social Value", han lliurat fins a cinc premis en les categories de sostenibilitat social, d'accessibilitat, de patrimoni cultural, natura i tradicions, econòmica i ambiental.\nEl Museu Marítim, el Concert Studio - Festival Jardins de Pedralbes, la Casa Batlló o Llopart han estat també guardonades\nAixí, amb l'objectiu d'impulsar les bones pràctiques en el sector del turisme i reconèixer l'esforç i la dedicació de les companyies que aposten per la sostenibilitat, Turisme de Barcelona ha lliurat el guardó a entitats com el Museu Marítim, Concert Studio - Festival Jardins de Pedralbes, la Casa Batlló o Llopart.\n"A vegades, copiar està bé", ha admès Maria José Pujol, presidenta de Barcelona Sustainable Tourism, en al·lusió al bon exemple que suposen les entitats i empreses guardonades. "Pràctiques com les seves s'han de premiar perquè serveixin de model a altres", ha conclòs.


La plataforma per accedir a la compra o consulta dels llibres 2017\nLa plataforma per accedir a la compra o consulta dels llibres del curs escolar 2017-2018 ja està disponible. Podeu entrar per la nostra pàgina web, a la recepció de l’escola on també estaran publicats, o directament en aquesta adreça.\nCodis pels llibres d'Educació Infantil\nInfantil P3: 7INF4A\nInfantil P4: 7INF5A\nInfantil P5: 7INF6A\nCodis pels libres d'Eduació Primària\n1r Primària: 7PRI7A\n2n Primària: 7PRI8A\n3r Primària: 7PRI9A\n4t Primària: 7PRI10A\n5è Primària: 7PRI11A\n6è Primària: 7PRI12A\nCodis pels libres d'Eduació Secundària\n1r Secundària: 7ESO13A\n2n Secundària: 7ESO14A\n3r Secundària: 7ESO15A\n4t Secundària: 7ESO16A\nCodis pels libres de Batxillerat\n1r Batxillerat: 7BAC17A\n2n Batxillerat: 7BAC18A\nLes compres és poden realitzar de les següents maneres:\nONLINE on podeu fer la comanda i les rebreu directament a la data i adreça on vosaltres els indiqueu.\nOFFLINE que es tramitaran directament des de l’escola i podeu deixar el vostre formulari ja omplert a la recepció fins al 14 Juliol. Aquesta opció serà molt més lent,a ja que les hem de fer també nosaltres a la plataforma indicada i els llibres no els tindrem disponibles fins a principis de setembre. Les dates estimades per recollir les comandes que es realitzin amb aquesta modalitat seran a partir del 07 i 08 de setembre de 9.00 a 13.00.\nEls únics càrrecs que vindran referents a aquesta campanya de llibres que facturarà l’escola és el Material Propi i tots aquells llibres que tenim Socialitzats en les etapes de 1r i 2n de Primària llibre d’anglès Student’s Book i a Secundària els de lectura i també els d’anglès Student’s Book.\nDesitgem que aquesta nova manera de compra dels llibres sigui un gran guany per a tots vosaltres.\n17è. Concurs de traducció de l'alemany\nHeimdall Amérigo (2n. Batx.) Sieger und David Fernández (3r. ESO) Finalist im 17. Übersetzungs-wettbewerb der Universitat Pompeu Fabra\nEl passat 12 de maig a la Facultat de Traducció i Interpretació de la Universitat Pompeu Fabra, es lliuraren els premis del 17è. Concurs de traducció de l'alemany, convocats per aquesta mateixa entitat. Premis que compten amb participants d'escoles de tot Catalunya i amb una trajectòria més que contrastada. Els guardonats foren dos alumnes de Maristes la Immaculada: Heimdall Amérigo de 2n. Batxillerat, aconseguí el primer premi, i David Fernández (3r. ESO) en resultà finalista.\nLa nostra sincera enhorabona per aquests resultats i el nostre desig de continuar treballant vers l'aprenentatge la segona llengua estrangera. Herzlichen Glückwunsch!


Winnie the Pooh és realment una noia?\nImatge via digitalreflections / Shutterstock.com\nEl famós personatge infantil 'Winnie the Pooh' és un ós femení.\nLa majoria dels fans dels llibres, pel·lícules o sèries de televisió de Winnie the Pooh probablement saben que el personatge titular sovint es coneix com 'ell' o un 'ell'. Però el juny de 2018, molts lectors es van sorprendre amb un rumor que va trencar la infantesa de que Winnie the Pooh havia estat durant tot un temps una noia d’ós:\nAquest rumor prové en gran part d’un llibre del 2015 anomenat Finding Winnie: The True Story of the Most Famous Bear sobre la inspiració de la vida real del personatge, un estimat ós (femení) anomenat Winnipeg que vivia al zoo de Londres. Aleshores, molts mitjans informaven de la revelació feta en aquest llibre amb títols enganyosos com ' El nou llibre infantil revela Winnie the Pooh is a girl '. Com la BBC explicat :\nEn els llibres d’AA Milne se l’anomena “ell” i en els dibuixos animats de Disney la seva veu sempre l’ha proporcionat un home.\nPerò resulta que l’ós de la vida real que porta el seu nom era en realitat un ós negre femení anomenat Winnie.\nChristopher Robin, fill d'AA Milne i protagonista dels llibres i dibuixos animats, havia trucat al seu peluix Winnie, després d'haver vist l'ós real diverses vegades al zoo de Londres.\nHi ha moltes proves que demostren que A.A. Milne va escriure el personatge de Winnie the Pooh com un ós de noi. Per una banda, el personatge es coneix com 'ell' a través de les històries de Milne. A més, l’autèntic peluix amb el qual jugava l’autèntic Christopher Robin (que també era A.A. Milne són ) es va anomenar originalment ' Edward ' :\nEl curiós nom de Winnie-the-Pooh provenia de Christopher Robin, a partir d’una combinació dels noms d’un ós real i un cigne de mascota. Durant la dècada de 1920, al zoo de Londres hi havia un ós negre anomenat Winnie que havia estat la mascota del regiment de Winnipeg de l'exèrcit canadenc. Pooh era el nom d'un cigne Quan Érem molt joves.\nPooh va ser comprat als grans magatzems Harrods de Londres i donat per A. A. Milne al seu fill Christopher Robin el seu primer aniversari, el 21 d'agost de 1921. En aquell moment es deia Bear (forma adequada de Teddy) Bear.\nA.A. Milne fins i tot va presentar el personatge com 'Edward Bear' al llibre Winnie the Pooh abans de prendre nota d’això ell era conegut per seva amics com Winnie-the-Pooh ('o Pooh en definitiva'):\nEdward Bear, conegut pels seus amics com Winnie-the-Pooh, o Pooh en definitiva, caminava un dia pel bosc brunzint amb orgull per si mateix. Aquell mateix matí s’havia inventat una mica de brunzit mentre feia els seus exercicis de robustesa davant del vidre: Tra-la-la, tra-la-la, mentre s’estirava el més alt possible i després Tra -la-la, tra-la - oh, ajuda! - la, mentre intentava aconseguir els dits dels peus.\nUn altre passatge explica com va rebre el nom de Winnie. Quan se li pregunta a Christopher Robin per què va donar a l’ós el nom de Winnie si era un noi, respon que va anomenar l’ós “Winnie-ther-Pooh”, no Winnie (o fins i tot Winnie-). el -Pooh):\nAQUÍ està Edward Bear, que baixa ara mateix, bump, bump, bump, a la part posterior del cap, darrere de Christopher Robin. És, pel que sap, l'única manera de baixar, però de vegades sent que hi ha una altra manera, encara que només pogués deixar de xocar un moment i pensar-hi.\nI llavors sent que potser no n’hi ha. De totes maneres, aquí està a la part inferior i a punt per ser presentat. Winnie-the-Pooh.\nQuan vaig escoltar el seu nom per primera vegada, vaig dir, tal com diràs: 'Però jo pensava que era un nen?'\nles animadores caguen quan es llencen a l'aire\n'Jo també', va dir Christopher Robin.\n'Llavors no es pot anomenar Winnie?'\n'No ho faig'.\n'Però vas dir ...'\n'És Winnie-ther-Pooh. No sabeu què vol dir 'hi'? '\n'Ah, sí, ara sí', vaig dir ràpidament i espero que també ho feu, perquè és tota l'explicació que obtindreu.\nLa col·lecció de coronavirus: història\nEtimologia de 'Merda'\nLily dels anuncis comercials d’AT&T va confirmar els rumors?\nCol·lecció The Land Landing\nMemes de Matt Gaetz Mug Shot\nAgència de la UE: coàguls rars possiblement vinculats a AstraZeneca Shot\nCom decideix Snopes sobre què escriure?\nEl príncep Felip es va vestir de guàrdia de palau per fer broma a la reina Isabel?\nL’edat del consentiment és de 16 i 17 anys a la majoria d’estats dels EUA?\nEls restaurants de McDonald’s donen la volta als icònics arcs daurats pel dia de la dona?\nAnthony Fauci va dir que la gent ja no necessitava posar-se màscares?\nNens d’ulls negres\nel part és més dolorós que patir a les pilotes\nés les companyies aèries sud-oest que regalen bitllets gratuïts\nquant fa mal fer un cop a les pilotes\nllista d'armes utilitzades en trets massius


LA MIRADA CAPTIVA – Joaquim Nadal\nEl CRDI va fixar des de la seva creació el 1997 l’objectiu de “conèixer, protegir, fomentar, oferir i divulgar a la ciutadania el patrimoni documental en imatge de la ciutat de Girona”. Des de l’inici ho ha fet amb vocació oberta i de projecció internacional fins al punt que les Jornades dedicades a la “Imatge i Recerca” (1990-2020) durant trenta han esdevingut un referent reconegut internacionalment. És així com des del CRDI i també des del Museu del Cinema s’ha mantingut una política d’adquisicions que ha enriquit les col·leccions provinents de moltes donacions amb peces singulars que ajudessin a comprendre i explicar els processos fotogràfics de fixació de la imatge.\nAquesta exposició doncs fa honor a una part petita però d’alt valor i significació de la co·lecció del CRDI, justament la menys vinculada directament amb la ciutat de Girona però la més reculada en el temps. Aquest és el valor i la projecció universal d’una col.lecció que aixeca testimoni d’aquest invent de 1839 pel qual sobre una placa de coure banyada de plata i polida es podia fixar per procediments químics la llum i les imatges projectades des d’una cambra fosca; pel seu procediment Louis-Jacques-Mandé Daguerre va veure reconegut i certificat l’any 1839 per l’Acadèmia de ciències de París, la invenció de la fotografia moderna. El que Grant B Romer en el text del catàleg en diu un “sistema fotogràfic pràctic” que “va admirar, encisar, inquietar, desconcertar i provocar…”. O com diu Anne Cartier-Bresson “Aquesta importància del daguerreotip, més enllà de la seva enorme bellesa plàstica, està lligada al fet que va ser el primer objecte material difós i comercialitzat de la història de la fotografia”.\nTenim doncs un gruix de retrats, d’objectes per a protegir-los (capses de diversos formats o emmarcaments) i hi podem afegir el fet concret per establir connexions i lligar antecedents que dos dels daguerreotips són retrats de persones conegudes com Antoni Molar Viñas (col.lecció d’Antoni Varés) o el notari Joan Carrera Busquets i l’especificitat que dels 21 gravats de l’obra de 1842, España, Obra pintoresca de Francesc Pi i Margall, fets a partir de daguerreotips, reprodueixen l’església de Sant Nicolau i les cases del riu amb el perfil de la Catedral i Sant Feliu.\nPer acabar cal assenyalar que els comissaris de l’exposició han estat Joan Boadas Raset i David Iglesias Franch, que ha coordinat l’exposició María de Plaff Puigmartí , que Pedro Benito ha dirigit el muntatge i Pep Canaleta i Àlex Gifreu han dissenyat el muntatge.\nAmb motiu de l’exposició s’ha publicat un catàleg bellament i delicada editat, dins de la Col·lecció Arxius Fotogràfics de la Fundación Mapfre, amb excel.lents reproduccions de les obres exposades, amb un format de tapa dura, amb textos en català i apèndix en anglès i bibliografia citada. Encapçalen els textos salutacions de Antonio Huertas Mejías, president de la Fundació i Marta Madrenas, alcaldessa de Girona que obren les col·laboracions dels comissaris Joan Boadas i David Iglesias, a l’inici sobre la col·lecció de daguerreotips del CRDI i al final sobre el CRDI i els seus objectius; de Grant B. Romer, sobre la primera recepció del daguerreotip; d’Anne Cartier-Bresson sobre les especificitats tècniques del daguerreotip; de Bernardo Riego Amézaga sobre la introducció de la fotografia a Espanya; de Jep Martí Baiget sobre l’impacte a Barcelona el 1839 de la nova tècnica fotogràfica i finalment de Maria de los Santos García Felguera sobre la constància documental de dones daguerreotípies desplegades a Catalunya.\nEl catàleg il·lustra, documenta i contextualitza l’exposició i posa l’accent tant en l’impacte de la innovació que va representar el daguerreotip per consolidar els primers passos de la fotografia moderna com en el sentit i la importància de l’exposició. Reiterant l’argument exposat més amunt és indiscutible que el paper del CRDI no es circumscriu a Girona sinó que justament interactua amb el món i dibuixa una funció de les col·leccions que incrementa el valor testimonial i patrimonial a Girona i el projecta amb vocació universal Girona enfora. Tot és global i local si es mira amb una perspectiva intel·ligent i es defuig la mirada curta i s’observa la realitat amb amplitud de perspectiva.


Hong Kong, paralitzada per una vaga general marcada per la violència - Diari de Girona\nHong Kong, paralitzada per una vaga general marcada per la violència\nLa policia va llançar gasos als manifestants. KIM KYUNG-HOON\nEls moviments opositors hongkonguesos van tornar a sortir als carrers aquest dilluns, en una històrica jornada de vaga, que aspirava a afegir pressió al Govern de Carrie Lam. Paral·lelament, l'aturada va tenir com a principal epicentre el sistema de transports, que va patir bloquejos, retards i cancel·lacions durant les primeres hores de l'atur.\nEl desafiament més gran a Pequín de la història recent de Hong Kong, té el seu origen en les peticions per a reclamar la retirada definitiva de la llei que permetria l'extradició de sospitosos a la Xina continental. Convertides ja en rebel·lió social, les protestes van seguir amb una històrica jornada de vaga.\nMilers de persones, d'una vintena de sectors econòmics, van secundar la jornada, que va abastar tota la ciutat i va provocar que, fins i tot els qui volien acudir als seus llocs de treball, es topessin amb diversos talls de carreteres i el bloqueig dels transports públics. També, més de 200 vols van estar cancel·lats. Al carrer, la mobilització es va fer palpable en diferents barris de la ciutat, amb moments de tensió que van portar a enfrontaments entre manifestants i policies. Els agents van utilitzar gas lacrimogen per a contenir les protestes i van detenir a més de 40 persones. D'aquesta manera, des del 9 de juny els agents hongkonguesos ja han detingut a 420 persones.


query_builder 22 agost 2012 13:09\nPersisteix l’episodi d’elevat perill d’incendi. Predomini del perill molt alt i presència de perill extrem a zones de la Catalunya central i interior de les comarques de Tarragona. Perill alt en gairebé tota la resta. Perill moderat només en zones elevades del Pirineu Occidental i Oriental.\nUn dia més, els Bombers de la Generalitat han tornat a fer rutes aèries de prevenció junt amb els mitjans dels Agents Rurals, els Mossos d'Esquadra i el Servei Català de Trànsit. L'onada de calor no remet, de manera que continua acumulant-se el combustible sec. Les humitats, en general, no s'han recuperat i les temperatures han baixat molt poc i, per tant, el descens és pràcticament imperceptible fins al final d'aquest episodi d'onada de calor. Per la jornada d'avui, la tramuntana continuarà bufant fins al migdia. A la resta del país, bufarà vent entre fluix i moderat, cosa que no hauria de dificultar en excés els treballs d'extinció d'un incendi, cas de produir-se'n algun. Des de les 00.00 hores, els Bombers de la Generalitat només han hagut de treballar en 3 incendis de vegetació, molt insignificants.\nPer avui dimecres, d’acord amb el Servei Meteorològic de Catalunya (SMC), es preveuen les següents situacions meteorològiques de risc:\nLes temperatures seran semblants a les d’ahir, si bé poden ser lleugerament més baixes al litoral i a l'interior, sobretot al Pirineu. Oscil·laran entre 29 i 33ºC al litoral, entre 35 i 39 a Ponent i Vall de l'Ebre i entre 32 i 37 a la resta del territori. El cel serà serè o poc ennuvolat per algunes bandes de núvols alts que creuaran d'oest a est. A partir de migdia hi haurà núvols d'evolució a punts del Pirineu i n'arribaran d'alts i mitjans al terç oest, més abundants al final del dia. Per altra banda, el vent bufarà de component sud fluix amb cops moderats. Predominarà el xaloc litoral sud i entre migjorn i llebeig a la resta del litoral. Al final del dia quedarà fluix i de direcció variable, tot i que el xaloc persistirà al litoral sud.\nProtecció Civil manté activada l’alerta del PROCICAT per onada de calor i recomana intensificar el seguiment de la població més vulnerable. Cal tenir en consideració que ens trobem en el sisè dia d’aquest episodi d’onada de calor per la persistència d’altes temperatures. El Departament de Salut manté activat el Pla d’actuació per prevenir el efectes de l’onada de calor sobre la salut (POCS) en fase 2 (nivell màxim).\nEn relació a això, i d’acord amb la previsió de risc d’incendi, el Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural (DAAM) manté la suspensió de tots els permisos per a la realització d’activitats que puguin generar perill d’incendi forestal en 304 municipis afectats en dies anteriors. Pertanyen a les comarques de l’Alt Camp, Alt Empordà, Alt Penedès, Alt Urgell, Anoia, Bages, Baix Camp, Baix Ebre, Baix Empordà, Berguedà, Conca de Barberà, Garrigues, Garrotxa, Gironès, Maresme, Montsià, Noguera, Osona, Pallars Jussà, Pla de l’Estany, Priorat, Ribera d’Ebre, Ripollès, Segarra, Selva, Solsonès, Terra Alta, Vallès Occidental i Vallès Oriental. Podeu trobar les localitats a l’enllaç següent: http://www.gencat.cat/mediamb/incendis/graf/alfa3.pdf.\nLa suspensió dels permisos afecta les activitats següents: generar restes vegetals, activitats agrícoles, tasques de manteniment d'infraestructures (línies elèctriques, línies fèrries, carreteres) i l’execució de l'obra civil a menys de 500 metres del bosc. També s’hi prohibeixen les activitats agrícoles susceptibles de generar ignicions. No queda prohibit llaurar els camps per a la prevenció d’incendis. En aquests municipis se suspèn l’activitat cinegètica de la mitja veda, la circulació motoritzada pel bosc i totes les activitats pirotècniques. Finalment, és prohibit fumar en zones forestals.


Fem un cop d'ull a Cicle Mitjà: 2013\nEn l'àrea de castellà hem estat treballant el conte de diferents maneres: hem repassat les parts que tenen els contes, hem fet una llista d'algunes paraules que poden sortir a cada paràgraf de la narració quan n'escrivim una, hem vist “Hansel i Gretel” i hem comentat entre tots la seva estructura. També hem llegit altres contes i, finalment, n'hem creat un. Primer en parelles i amb la condició d'incloure dos animals com a protagonistes. Després, individualment. Cadascú ha deixat volar la seva imaginació durant cinc minuts i li ha explicat a un company la seva idea. L'altre nen o nena li ha dit què li semblava i com podia millorar l'escrit i al final l'han redactat. Hi ha hagut alguns resultants ben entretinguts i sorprenents.


AulaMèdia. Per un euro. Ramon Breu\nQuan un historiador del futur hagi de parlar de la nostra època, probablement ho farà ressaltant la irrupció explosiva i el domini aclaparador de la cultura de la imatge –més concretament de la televisió- i, per extensió, dels mitjans de comunicació. És inimaginable la vida quotidiana a Occident sense la televisió. La majoria dels ciutadans i ciutadanes tenen en el televisió la seva via de diversió, d'informació i d'educació diària, habitual i prioritària. Fins i tot és un medicament (enganyós, ja ho sabem) contra la soledat i el buit interior.\nEl vell mestre Pierre Vilar ja ens ho deia: "La tv dóna una imatge que fàcilment pot convertir-se en la imatge dominant (...). La tv pot canviar la natura, el tipus i el grau dels diversos coneixements, de les diverses pertinences al món." (Vilar, Pierre. Pensar històricament. Editorial 3i4. València, 1995)\nGairebé ningú no pot negar que els mitjans de comunicació, i especialment la televisió, tenen una gran capacitat per crear estats d'opinió, articular discursos i generar coneixement. Els mitjans de comunicació vertebren la societat i delimiten allò que, socialment, és rellevant. La televisió és per excel·lència "la imatge". La televisió avui, en general, i amb honroses excepcions, domina, aliena i imposa una visió del món simple, poc rigorosa, falsa en ocasions i massa sovint transmet contravalors que no s'adiuen gens amb els valors educatius i cívics de les societats avançades.\nLes forces polítiques i els poders públics no tenen en la seva agenda la transformació de les relacions entre els mitjans de comunicació i la ciutadania. No podem més que expressar la nostra perplexitat quan el ministre Solbes acaricia la idea de privatitzar TVE perquè aquest ingrés "milloraria l'educació". Està molt bé que es millori l'educació reglada. Nosaltres en som ferms defensors. Però ¿costa tant d'entendre que els mitjans de comunicació són els principals factors d'educació a les nostres societats, i per tant objecte de seguiment i responsabilitat dels governs democràtics?\nAvui la televisió sense reflexió no es pot empassar. Caldria una televisió més nutrícia. Una pantalla activada a favor de la moral pública (i contra la superficialitat ètica), a favor del coneixement; de l'humor intel·ligent i del bon gust; a favor de plantejar mecanismes i programes per ensenyar a veure la televisió, a saber interpretar els mitjans de comunicació.\nL'Administració ha començat a castigar la contraprogramació amb multes considerables, però oblida aspectes molt més urgents. Per exemple, els perjudicis ètics, cívics, psicoalimentaris, de igualtat social i de gènere de massa productes televisius. I, a l'hora, aquests poders públics demostren una exasperant manca d'habilitat estratègica al no fer res per a propiciar, des de les escoles i des de diferents plataformes cíviques, l'educació en comunicació, l'alfabetització en mitjans; per a posar sobre la taula els instruments pedagògics adequats perquè la ciutadania pugui saber interpretar la comunicació, veritable bíblia dels nostres dies.\nLa introducció de la pissarra a les aules a mitjans del segle XIX va suposar una revolució a l'ensenyament. Però, clar, ja portem més de 150 anys amb la pissarra... Potser algun intel·lectual orgànic o inorgànic de l'educació hauria de pensar que l'ensenyament s'ha de resituar davant d'una altra important revolució social produïda durant el segle XX, la revolució de les pantalles. Tenim pantalles a tot arreu, a casa, a les empreses, als transports públics, a les botigues... a Nova York comencen a instal·lar-se pantalles als urinaris. Però seguim sense desentranyar totalment el seu veritable llenguatge i sense tenir instruments per analitzar-les críticament.\nEns sap tant greu aquesta situació que fins i tot estaríem disposats a pagar un euro per dia (tal com sembla que aconsella el comitè estatal de savis sobre mitjans de comunicació), per una programació televisiva digna i no humiliant que ens reconciliés amb la intel·ligència. Pagaríem un euro per disposar d'un context educatiu que ens donés les eines per entendre i expressar-nos en els mitjans de comunicació; perquè no quedéssim marginats dels mitjans i perquè la comunicació no fos un joc d'elits. Pagaríem un euro per dia perquè no ens fes vergonya obrir les pantalles de casa nostra; per poder curar-nos l'esperit i tenir una bona salut comunicativa. Ramon Breu Professor de Secundària i redactor d'AulaMèdia.