Joc play decide G6A | PlayDecide\nAuthor / translator Martí Feliu\nLast edited 15 December 2020\nTots sabem el difícil que pot resultar que els nostres fills mengin fruites i verdures. Jo vaig trobar que a la meva filla li encanten els préssecs i les cireres, però aquestes fruites s'han de transportar cada hivern en vaixell des de Xile. Jo em pregunto si el benefici de que la meva filla menja fruites i verdures compensa el dany al mar causat pel transport marítim.\nEstic cansat d'aquestes campanyes energètiques que ens parlen del canvi climàtic i l'escalfament global. Pel que sembla hi ha experts que ens diuen que el món es dirigeix cap a una catàstrofe i d'altres que diuen que no hi ha necessitat de alarmar-se o que el clima naturalment varia una mica. No veig la necessitat de posar atenció a les prediccions de calamitats fins que hi hagi un consens. O tots ens preocupem, o ningú.\nVaria molt el clima\nS'ha inundat la casa per tercera vegada en set anys. Estic esgotat i cansat d'estar reemplaçant els mobles i lluitant amb les asseguradores. Una amiga no va aconseguir convèncer-me quan va suggerir que anéssim a una reunió informativa sobre canvi climàtic. Jo li vaig dir: "Estic molt ocupat buscant una zona millor on viure i on no hi hagi inundacions cada tants anys.\nÉs indubtable que en les darreres dècades han apareguts invents increïbles i que el món actual és molt diferent del dels avis. Llavors per què preocupar-se del futur i del canvi climàtic? Tenim una gran quantitat de científics molt llestos: segur que trobaran alguna solució que ens faci sortir de les dificultats, ja que sempre ens treuen les castanyes del foc.\nLa penetració de les recents innovacions a la tecnologia de les comunicacions ha sigut ràpida. A finals de 2015, hi havia més de 7.000 milions de subscripcions de telefonía mòbil.\nPenetració de la tecnologia a les comunicacions\nHi ha una bretxa digital substancial. El 2015, el 81% de les llars de països desenvolupats tenia accés a Internet, en els països emergents la proporció va ser de l'34% i en els països menys desenvolupats no superava el 7%.\nLes noves tecnologies han conduït a una major desigualtat, almenys en tres aspectes. Un d'ells és el sorgiment de mercats on el guanyador s'ho emporta tot. Un altre és l'augment de la globalització, i l’últim és l'explosió de les operacions financeres i altres activitats financeres lucratives.\nQuin és el pròxim pas de la humanitat?\nQuè serà el següent pas per a la humanitat?\nEs possible vèncer a la mort?\nLaboratoris del mon investiguen com aconseguir tant com viure per sempre com reviure gent que ja no viu.\nCom serem en la nostra pròxima evolució?\nCom evolucionar influïts per la tecnologia o es que ens auto evolucionarem també influïts per ells?\nEs compliran les lleis de la conciencia robòtica?\nSi creem inteligencia artificial conscient cumplirá realment amb les regles de la conciencia robòtica?\nCom seguirem avançant, podrem?\nTots els problemes que estem tenint en impedeixen procedir amb el descobriment i sembla que estem una mica aturats.Com sortirem endavant.\nSe'ns anirà de les mans?\nTots aquests avenços al final ens aniran de les mans i arribarà el dia en que ens extingim a causa de conflictes entre països i nacions?\nEsclatar una guerra entre robots i humans?\nTot sembla ciència-ficció però si les màquines es revelessin hi hauria una guerra incontrolable.\nEns quedarem sense recursos energètics?\nEs posible que esgotem els recursos no renovables fins al punt que ens quedem sense, i que quan volguem canviar-ho no ens quedin recusroso renovables per la contaminació causada?\nHi haurà sobrepoblació?\nEntre els robots i els humans arribarem a un punt que haurem de tenir una solució per la superpoblació ja que tard o d’hora ja no ens quedarà espai a la terra\nEls robots reemplaçaran als empleats\nLes màquines arribaran a un punt que seran millors que els humans, això farà que al ser millors reemplaçar els humans en el hàbit de treball.\nViurem totalment ha costa de la tecnologia\nNo podrem viure sense cap aparell tecnològic ja que estarem endollats ha ells seran els que ens portin d’una banda a altre, no ens podrem moure per què estarem sempre assentats perquè no hauríem de fer res.\nEls humans ens millorarem artificialment\nEns implantaran millores tecnològiques i biològiques per concedir-nos nous poders ho millora les nostres habilitats per així dir-ho ens modificarem.\nHaurem de buscar un altre planeta on viure\nSituacions en el nostre planeta climàtiques i socials ens faran començar de zero algun planeta com podria ser mart.\nViurem submergits en complet en un mon virtual\nQuan sigui realitat el VR, viurem capficats dins del món virtual, i pot ser bo, o pot ser molt dolent. Ja que pot ser bo, ja que ho estàs passant bé, o pot ser dolent ja que t’estan controlant tota l'estona i estàs més enfocat en la realitat virtual\nEl planeta morirà si seguim així\nSi seguim explotant i tractant el planeta com l’estem tractant algun dia, d’aquí uns anys, acabarà destrossat i sense vida.\nTranshumans al món\nTrigaran uns quants anys ja que un transhumà és bastant difícil de construir i programar, però el mateix univers ens portarà de manera que el mateix transhumà serà fàcil de fer al futur.\nLes empreses i governs ens acabaran extorsionant digitalment\nLa mateixa natura acabarà destruint-nos amb ells per els nostres actes, que han fet que la natura es estroci però ara ens tocarà a nosaltres.\nEls representants més grans de tot el mon aposten per una utopia\nEn un futur possiblement sintentara viatjar al passat per impedir que els desastres de la contaminació no passin.\nLa intel·ligència artificial ajudarà a la salut mental\nEn 5 anys, tot el que diguem i escrivim serà un indicador de la nostra salut mental i benestar físic.\nLa humanitat s’acosta a una possible extinció\nProblemes, socials, climàtics, econòmics i alimentaris fan que la humanitat estigui ha prop d’una extinció.\nEn un futur tots viurem gràcies a la tecnologia\nAl futur la tecnologia ens farà viure per que les condicions en les que estarem nomes ens permeten fer res.


Martín Pallín: "Igual que el tribunal belga i l'alemany, jo no hi veig violència"\nQuan queden 24 hores per a l’inici del judici al procés, el magistrat emèrit del Tribunal Suprem, José Antonio Martín Pallín, ha reiterat aquest matí que està disconforme amb els escrits d’acusació, concretament amb el delicte de rebel·lió. “Igual que el tribunal belga i l’alemany no hi han vist violència, jo tampoc l'hi veig”, ha manifestat.\nMartín Pallín, en una entrevista a Els matins de TV3, ha parlat de judici històric, que té com a eix fonamental demostrar l’existència de violència. A parer del magistrat emèrit, hi ha jurisprudència “poca però recent” del Tribunal Constitucional que deixa ben clar que hi ha d’haver violència en el delicte de rebel·lió, violència ha insistit que no ha estat present durant el procés.\nAixí, l'exmagistrat ha desqualificat aquells que volen adaptar el delicte de rebel·lió al segle XXI en el marc d’aquesta causa, una qüestió que al seu parer s’hauria de circumscriure al debat acadèmic.\n🔴 José Antonio Martín Pallín, magistrat emèrit del Tribunal Suprem: “Ens trobem davant un esdeveniment històric, que condicionarà el present i el futur de les relacions entre Espanya i Catalunya, però també dins d'Espanya.” #ElsMatinsTV3 https://t.co/lnnXPqNcmL pic.twitter.com/DwH5kdtZjj\n— Els matins TV3 (@elsmatins) 11 de febrer de 2019\nQuant a la negativa del Tribunal Suprem a garantir la presència d’observadors a la sala de vistes, Martín Pallín ha manifestat que els observadors intervenen allà on no hi ha garanties processals, “i aquí sí que n'hi ha”, ha afegit.\nEn relació amb la durada del judici, l’exmagistrat ha afirmat que se sap quan comença una vista però mai quan s'acaba. “No se solen complir els calendaris”, ha afirmat.\nEnquesta Enquesta: L'independentisme manté la majoria abans del judici El Nacional


Usos veïnals del Palo Alto - decidim.barcelona\nPalo Alto és un conjunt industrial municipal inclòs en el Pla especial de protecció del patrimoni arquitectònic històric i artístic de la ciutat de Barcelona, catalogat com a Bé Cultural d’Interès Local (B). A partir de l’expropiació de 1994 tot el conjunt industrial restà en propietat de l’Ajuntament de Barcelona amb una superfície total de 8.486,78 m2. Aquest va ser cedit en regim de concessió administrativa a la Fundació Palo Alto (1998-2018).\nEn aquest temps el Palo Alto ha esdevingut referent de producció artística i cultural: un equipament referencial a nivell ciutat de la creació, el disseny i la cultura; una preservació del patrimoni industrial del Poblenou; una generació d’un valuós patrimoni ecològic de verd urbà, distribuït pel conjunt de façanes i intersticis entre les naus industrials. A data de 2018, des de l’Ajuntament es proposa una nova concessió sobre el conjunt industrial i la distribució d’usos prevista sobre el sostre edificat de 7.631 m2. Aquesta nova distribució contempla dedicar espais a Projectes comunitaris/Associatius culturals de Districte/barri. És en aquest sentit, que l'objectiu d'aquest procés és definir de forma participativa el programa d’usos veïnals i gestió dels espais de Palo Alto susceptibles d’adreçar-se als Projectes comunitaris/Associatius culturals. Concretament definir:\nNecessitats d’us de l’espai de Projectes comunitaris/associatius culturals de Districte/barri.\nCriteris d’ús veïnal dels espais de Serveis auxiliars (cantina, sala d’actes, sala polivalent, hort urbà), del Viver de projectes de disseny i cultura i de la proposta de Casa-taller.\nGestió de l’espai de Projectes comunitaris/associatius culturals de Districte/barri.\nEntenem la participació com el procés d’involucrar en els projectes a les pròpies persones destinatàries, que no considerem simples usuaris sinó subjectes actius que contribueixen a transformar la realitat en la que estan implicats. Així, en tots els espais previstos del procés participatiu es preveu desenvolupar-los mitjançant tallers on es treballarà en grups per assegurar la participació de tots els i les assistents. L'equip tècnic aportarà els recursos humans i materials, la metodologia, prendrà acta i les dades de les participants.\nResultats i seguiment\nA data de maig de 2018 es presenta en Consells de Barri la memòria de les convocatòries i els resultats del procés.\nMemòria final i actes del procés pdf 2 MB\nMemòria final i actes del procés\nConvocatòries - Trobades anteriors Veure totes (4)\n2a Jornada veïnal oberta\n21 Abril 2018 - 10:00-13:00\n1a Jornada veïnal oberta\n10 Març 2018 - 10:00-14:00\nSessió informativa a entitats veïnals i culturals\n23 Gener 2018 - 18:00-20:00\nSeguiment resultats Veure l'estat d'execució de tots els projectes (10)\n7. Obertura recinte i entorn\n2. Espai de producció i exposició cultural i artística\n3. Espai per a tallers, activitats i reunions\nVeure l'estat d'execució de tots els projectes (10)\nQuè es decideix Usos socials del recinte\nQui participa Veïnat del Poblenou centre i de Diagonal Mar i Front Marítim del Poblenou\nÀmbit Recinte municipal del Palo Alto\nGrup promotor Entitats veïnals i culturals\nData d'inici 08 de Gener de 2018\n


Mostrando entradas con la etiqueta tastets surrealistes. Mostrar todas las entradas\nCuina 22 és un local on ofereixen tant menjar per emportar, com també per menjar allà. També fan càterings i per l'ocasió i com a novetat d'enguany s'ha incorporat a l'edició dels tastets surrealistes. La seva oferta ha estat molt correcte i sorprenent, tan per la originalitat dels plats com pels sabors. Anem a veure'ls:\nRoca de foie amb or\nCupcake de remolatxa i mel\nCebiche de corbina Port-Lligat\nEl Misteri de les esferes\nCullera de núvol d'arròs amb caviar\nSimfonia de vermells i "pings"\nGasptaxo de tomàquets i maduixes\nOu de xocolata blanca i fruita de la passió\nEl tastet de foie amb or genial, fi i delicat i amb l'or comestible fa una bona presentació.\nI el que més m'ha agradat amb diferència ha estat el cupcake de remolatxa i mel. La massa fina i espongosa i el frosting delicat, bonissim de gust i visualment molt bonic.\nCom a original destacaria el cebiche de corbina, sobretot pel seu emplatat.\nTags: Alt Empordà, arrós, cuina, cuina 22, Dalí, Empordà, Figueres, foie, fruita, gastronomia, gastronomy, maduixa, mel, ou, peix, tast, tastets surrealistes, tomàquet, xocolata\nEl Bon Retorn es tracta del restaurant del propi hotel, situat a l'entrada de Figueres, a la zona sud, amb bona opció de parquing.\nPotser estem acostumats a anar-hi per a casaments i àpats d'empreses, no obstant ofereixen un menú diàri força assequible.\nNosaltres ens centrarem en els tastets surrealistes que és el que vam anar a provar:\nLa vida d'ésser una festa continuada\nBrandada de bacallà amb coulis de pebrots del piquillo\nEl temps és una de les poques coses que en queden\nBroqueta de magret d'ànec i poma amb suc de rostit\nTàrtar de salmó amb ou de guatlla\nPastís d'escorpòra amb musclos de roca i escuma de mar\nCaneló de galta de vedella a la crema de formatge blau\n... més dolça que la sang\nOu de xocolata blanca amb rovell de fruita de la passió i ombra de fruits vermells\nCal dir que la presentació dels plats era bona i també la seva resolució.\nVisualment el que més em va agradar va ser el postres amb l'ou que s'havia de trencar per a descobrir la fruta del seu interior.\nEl que no em va agradar tant va ser el tàrtar, que pel meu gust tenia un punt massa picant.\nTags: Alt Empordà, anec, bacallà, canelons, cuina, Dalí, Empordà, Figueres, formatge, fruita, hotel, Magret d'ànec, ou, pebrot, peix, poma, restaurant, tast, tastets surrealistes, xocolata


Espanya goleja 6-2 Escòcia i camina cap a l'ascens - Diari de Terrassa\nAquest dissabte a les 18.45, duel clau contra Bèlgica per certificar l’ascens\nTres victòries en tres partits per a les de Mar Feito\nImpecable trajectòria de la selecció espanyola absoluta al Campionat d’Europa “B” de hockey sala que s’està desenvolupant a la ciutat gallega d’Ourense. Hi prenen part les terrassenques Laura Bruguera i Estel Forte.\nAquest dissabte, el combinat que prepara Mar Feito ha golejat per 6 a 2 Escòcia i lidera la classificació amb 9 punts i tres victòries. Ho té tot a favor per acabar entre les dues primeres seleccions i assolir l’ascens a la màxima categoria continental de cara a la temporada vinent.\nLa veterana Rocío Ybarra ha anotat dos gols al primer quart, posant en avantatge les amfitriones. Ja al tercer període, al minut 27, Emily Dark ha aprofitat un penal-córner per retallar distàncies, però de nou Rocío Ybarra, Berta Agulló i Lucía Monsalve en un stroke han situat en 5 a 1 l’electrònic del Pazo dos Deportes Paco Paz.\nA les darreries del matx, Dark ha fet el 5-2 de penal i Agulló ha establert el definitiu 6 a 2 sobre la botzina.\nAquest dissabte a les 18.45 hores, Espanya s’enfrontarà a Bèlgica en un duel que li pot garantir l’ascens i fins i tot el títol. Diumenge a les 13 hores tancarà la competició davant d’Irlanda.\nTemes:Escòcia, Espanya, hockey sala


Inici » SOCIETAT » Pàgina 2\nEl càncer és tant present a la nostra societat que tothom en parla. Ens hi referim directament, amb eufemismes, amb metàfores i en parlem sense anomenar-lo. El llenguatge que utilitzem en relació a l'oncologia contribueix a modificar la imatge que tenim del càncer. Per això és important tenir cura de les paraules que utilitzem i de com les utilitzem.\nL’optimisme cura el càncer?\nHi ha la creença popular que l'optimisme cura el càncer. Que les persones que afronten la malaltia "de manera positiva" la superen. Malgrat tot no disposem d'estudis que permetin fer aquesta afirmació. Sabem que l'optimisme pot beneficiar l'adherència terapèutica, però dir que l'optimisme cura el càncer quan no s'ha demostrat pot posar el pacient en un compromís.\nQuè dir a algú amb càncer i què NO dir-li\nQuan parlem amb algú que té càncer podem preguntar-nos què és adequat dir-li i què no. En general, actuar amb normalitat és la millor manera de donar suport a una persona amb càncer, sobretot si hi ha prou confiança. Però de vegades podem dubtar sobre els temes a tractar, o equivocar-nos amb un comentari fet amb bona intenció. Aquest article parla de què dir a algú amb càncer i què no dir-li.


Dincat | L'Associació Alba gestionarà el casal d'estiu de l'Ajuntament de Tàrrega\nL'Associació Alba gestionarà el casal d'estiu de l'Ajuntament de Tàrrega\n• És la primera vegada que el consistori treu a concurs la gestió del casal.\n• Alba hi aportarà la seva experiència en la gestió de projectes educatius i de lleure.\nQuàlia, el servei de projectes educatius i de lleure de l'Associació Alba, ha guanyat el concurs que ha convocat l'Ajuntament de Tàrrega per gestionar el tradicional casal d'estiu l'Esplai Esprai. És la primera vegada que el consistori el treu a concurs amb l'objectiu de millorar-ne el servei i la qualitat.\nL'Esprai Esplai, dirigit a nens i nenes d'entre 3 i 12 anys, es farà aquest any entre el 29 de juny i el 14 d'agost a l'escola Jacint Verdaguer i a diferents espais de la ciutat. A l'hora de plantejar el casal, els responsables de Quàlia s'han inspirat en el projecte de Francesco Tonucci, "La ciutat dels nens", que reivindica la ciutat com a espai on els infants poden experimentar sols, divertir-se i jugar als carrers i places amb la màximaseguretat i respecte.\nUn equip de monitors, titulats i amb experiència en l'educació en el lleure, estan preparant una programació basada en una història o fil conductor, a partir del qual es basaran les activitats, totes elles plantejades amb uns objectius pedagògics i amb uns valors concrets. Els pares estaran informats del dia a dia a l'esplai a través d'un blog on es penjaran fotografies de les activitats.\nLes inscripcions estan obertes a www.lleurequalia.cat o es poden fer en persona a l'Ajuntament de Tàrrega.


Sen Vang Hotel Ciutat Ho Chi Minh Vietnam - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n654 Su Van Hanh street, Ward 12, Districte 10, Ciutat Ho Chi Minh, Vietnam, 70000 - Veure al mapa\nSen Vang Hotel, ubicat a District 10, Ciutat Ho Chi Minh, és una destinació popular per a viatgers. Amb aquesta situació a només 2.9 km del centre de la ciutat i a 7 km de l'aeroport, aquest hotel de 2-estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Sen Vang Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, servei d'habitacions.\nEls clients poden triar d'entre 23 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sen Vang Hotel és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Ciutat Ho Chi Minh.


Commovedora carta del presentador català més famós sobre Ana Obregón\nBarcelona. Divendres, 22 de maig de 2020. 18:08\nActualitzat Divendres, 22 de maig de 2020. 18:08\nLa mort d'Álex Lequio ha deixat molt tocats tots aquells que van conèixer el jove empresari. Però també els molts amics, coneguts i companys de professió dels seus cèlebres pares. Ana Obregón i Alessandro Lequio fa més d'una setmana que ploren la mort del seu fill mentre intenten superar aquest cop duríssim.\nTot suma perquè l'actriu i el col·laborador televisiu puguin refer-se d'aquesta desgràcia, si és que alguna vegada són capaços. Per això no han parat de rebre missatges de suport i de condol. Ara qui ha aportat el seu granet de sorra ha estat el presentador català més popular, Jorge Javier Vázquez.\nDes del seu article setmanal a la revista Lecturas, el de Badalona obre el cor i mostra la seva admiració i respecte cap a Ana Obregón, LA OBREGÓN, com ell mateix diu: "El empleo del artículo no es en este caso algo peyorativo, al contrario. Es como una especie de guiño que se reserva a la gente que no solo es popular sino que es algo más". Uns dies en que ha vist l'enteresa d'una Obregón que tot i viure el moment més difícil de la seva vida, ha tingut temps per somriure els fotògrafs en senyal de complicitat: "después de tantos años siguiendo a un personaje se desarrolla una relación muy cercana al cariño".\nParaules emocionants cap a Obregón i també cap a Lequio. Companys de cadena des de fa molts anys, s'expressa sobre ell amb termes igual de sentits: "Es un hombre afectuoso y con un concepto muy elevado de la lealtad y la amistad. A veces, un niño grande. Ojalá que pronto encuentre fuerzas para volver de nuevo a su trabajo. Lo esperamos con ganas". Desig que torni ell i també Obregón: "que se tome su tiempo pero que también vuelva. Porque ha sido durante estos días cuando nos hemos dado cuenta de lo que la echamos de menos".\nCasa Reial Els ducs de Cambridge ensorren els Borbons: "¿Te imaginas a Felipe y Letizia?" Darío Porras\nTelevisió Mercedes Milà revela per què no treballa a TV3 en una tensa entrevista David Gorman\nTV3 Galeta amb la mà oberta de Sanchis a Martín Blanco, obsessionat amb Rahola i TV3 Darío Porras\nCasa Reial Felip i Letícia, 16 anys casats: mesquins robatoris i baralles entre convidats Darío Porras\nFamosos Willy Toledo desbarra de Toni Cantó, (ex) amic d'infantesa: "Gilipollas, tonto" David Gorman\nInfluencers El drama de María Pombo, devastada: pot haver heretat la malaltia de la mare David Gorman


La petjada de Rubí: Resum de l'any 2010\nMoltes felicitats Petjada! Espero que et puguem visitar durant molt temps més!\n30 de desembre de 2010, a les 16:27\nFelicitats per la feina feta! Que sigui per molts anys!\n30 de desembre de 2010, a les 20:53\nPetjada l'únic que et podem dir és GRÀCIES i que esperem que la teva web continui com fins ara. És una de les úniques webs de la ciutat que parlen sincerament i sense cap ideologia política del nostre estimat Rubí!!!!\nFelicitats i bon any a tothom!!!!\nMoltes gràcies, Petjada, ets un referent per quan volem saber què passa a Rubí i quan volem donar una opinió que no caigui directament a una paperera. Molt bon any 2011 a tothom!\n31 de desembre de 2010, a les 10:51\nFelicitats pel blog petjada i gràcies per esdevenir un dels pocs espais de discussió i de debat d'aquesta ciutat\n3 de gener de 2011, a les 14:51\nLa comunidad blogger de Rubí, y nuestro blog de manera especial, te felicita.\nGracias Petjada por la gran labor informativa.\n3 de gener de 2011, a les 21:35\n4 de gener de 2011, a les 16:11


La Junta Avaluadora de Català contra la política lingüística del Govern\nEls sotasignants, col·laboradors de la Junta Avaluadora de Català volem fer pública la nostra preocupació per les conseqüències negatives que tindrà, sobre la població de les Illes Balears, la política lingüística impulsada pel Govern del PP i la seva actitud en relació amb el procés de normalització lingüística.\nLes manifestacions públiques dels seus màxims responsables i les disposicions que afecten l'ordenació lingüística contribueixen a fer més difícil la recuperació social de la nostra llengua, a fragmentar la societat i a incrementar la desinformació i els prejudicis entre la població. És una greu irresponsabilitat que, amb interessos estrictament partidistes, des del Govern se cerqui, amb recursos populistes i manipulant la realitat, la crispació social i s'utilitzi, amb aquesta finalitat, una qüestió que hauria de ser un instrument de cohesió social: la llengua pròpia de la comunitat.\nLes mesures que darrerament han anunciat no faran més que desprestigiar la llengua catalana, introduir dificultats per integrar la població d'origen immigrant i, en definitiva, marginar-la de l'ús social. Si la tasca de recuperar la presència social de la nostra llengua, a causa de la complexitat de la societat actual, ja presentava moltes dificultats, ara amb una actitud contrària des de les principals institucions aquestes dificultats es poden transformar en un obstacle insalvable.\nSón molts els aspectes objecte de manipulació i d'ús partidista (el tema de les modalitats, la presència del català com a llengua vehicular de l'ensenyament, el bilingüisme, etc.) que poden afectar greument el futur de la nostra societat. En aquesta mateixa línia de prendre mesures populistes que, contràriament a la primera impressió que fan, perjudiquen el conjunt de la societat, se situa l'anunci de reconèixer el nivell C de la Junta Avaluadora de Català als alumnes quan acabin 4t d'ESO.\nEl C és el nivell que es considera que tenen els alumnes en acabar l'educació secundària en una societat que usa la llengua pròpia en condicions normals i en què aquesta és, per tant, l'instrument vehicular de l'ensenyament. A les Illes Balears és evident que la situació de la llengua catalana no està encara en condicions de normalitat i la seva presència a l'escola no té la regularitat ni l'extensió que tenen les llengües en les societats normals.\nNo es pot negar que, des que es va incorporar al sistema educatiu, l'aprenentatge de la llengua catalana entre els escolars s'ha incrementat. Des de l'Administració educativa ja s'havien adoptat mesures per fer efectiu un reconeixement gradual i objectiu d'aquesta situació (establir equivalències amb els nivells A, B i C, segons les qualificacions de 4t d'ESO i de 2n de batxillerat), que haurien de ser progressivament actualitzades. Generalitzar ara una equivalència amb el nivell C a tots els alumnes que acaben 4t d'ESO és voler establir per decret que s'ha arribat a l'estadi òptim en relació amb el nivell de llengua catalana que tots els alumnes haurien de tenir en acabar aquest període. Això, desgraciadament, encara no és ver, i amb la reducció del català com a llengua vehicular encara es farà més complicat aconseguir-ho.\nAmb la decisió de concedir, en la situació actual, el nivell C a tots els alumnes que acaben ESO -qualsevol mestre i qualsevol alumne ho sap- es dinamita el sistema d'acreditació de coneixements de català. A partir d'ara, aquesta equivalència no voldrà dir res sobre els coneixements reals que tenen i, per tant, per comprovar-los s'haurà de recórrer a haver de fer nous exàmens per a tothom i, així, es perjudica a aquells alumnes que realment tenen el nivell que els pertoca. I no és excusa que a Catalunya facin aquest reconeixement. En primer lloc, la presència del català a l'ensenyament està allà molt més estès des de fa més anys. A més, ningú no s'atreviria a dir que l'equivalència que han establert allà sigui fiable. És per això que l'Administració de les Illes Balears no reconeix aquestes equivalències fixades a Catalunya.\nNo perquè ho digui un decret o una ordre, el nivell de coneixements de llengua catalana del conjunt de la població creixerà de cop. Les actuacions que en aquests moments són necessàries consisteixen en l'ampliació dels mecanismes que faciliten l'aprenentatge de la nostra llengua, tant entre la població nascuda a les Illes Balears com entre la que ha nascut fora. Amb la seva política, el Govern no fa més que destruir els que fins ara existien i, en conseqüència, perjudicar el conjunt dels ciutadans de les Illes Balears i debilitar un dels principals factors que podrien actuar d'elements cohesionadors.\nDonen suport a aquest manifest: Francesca Ballester Cardell, Caterina Aguiló i Torres, Aina M. Cifre Bennàssar, Maria Fca. Garau Sampol, Antònia Rotger Vadell, Maria Vidal Vidal, Catalina Janer Gomila, Francesca Adrover Moll, Gabriel Suau Otero, Rafel Ramis Mandilego, Margalida Rosselló Villalonga, Antònia Perelló Gamundí, Isabel Mir Monserrat, Marina Vergés Cisneros, Francesc Perelló Felani, Antoni Contestí Vives, Margalida Segura Portas, Antoni Mateu Amengual, Anna I. Torrens Gelabert, Catalina París Llompart, Maria Josep Carrasco Escandell, Francesca Company Vicens, Simó Xavier Casanova i Gual, Apol·lònia M. Monserrat i Caravaca, Bàrbara Torres Serra, Jaume Sastre Font, M. Assumpta Massutí Sampol, Vicenta M. Vila Vivas, M. Pilar López Sastre, Josepa Canyelles Amengual, Maria Josep Frau i Aguiló, Antonina Pujol i Bosch, Antònia Maura i Reinés, Bàrbara Sagrera Antich, M. Immaculada Ramis Ramis, M. Antònia Garcia Morey, Maties Garcias Salvà, Caterina Canyelles Marquès, Carolina Rigo Guasch, Isabel M. Busquets Hidalgo, Catalina Barceló Mayol, Francesca Cifre Pascual, Catalina Cerdà Forteza, M. Isabel Gual Mas, Maria Magdalena Pons Tugores, Margalida Quetgles Vicens, Caterina Eva Cerdà Cladera, M. Antònia Palou Serra, Jerònia Quetgles Mas, Maria Quetglas Mesquida, Joana Maria Sampol i Mas, Rafel Crespí Ramis, Joan Gelabert Mas, Antoni Nigorra Matamales, Martí Antoni Martorell Fiol, Antònia Barceló Costa, Maria Lluïsa Viver Garrido, Flora Gual Pons, Catalina M. Aloy Gual, M. Magdalena Ramon Andreu, Maria Antònia Ramis Sastre, Pere Janer Mulet, Ester Cáceres Matas, Josep Antoni Peiró Martí, Josep Pizà Oliver, Carolina Canals Jofre, Beatriu Defior Barcons, Lluís Villalonga Pons, Catalina Antich Oliver, Jerònia Cardell Ferragut, Catalina Bestard Mateu, Josep Antoni Calvo Femenias, Margalida Rosselló Gaià, Jerònia Amengual Ramos, Joana Fca. Mulet Pujol, Catalina Company Vidal, Magdalena Juan Juan, Catalina Font Rangel, Aina Gomila Gomila, Martí Janer Torrens, Pere Josep Bueno Bauçà, Cristina Simón Serra, Catalina Torrens Font, Joan Ramon Covas Soler, Marta Prunés Vigo, M. del Mar Vives Miró, Guillem Balboa Buika, Teodora Llorens López, Catalina Bonnín i Socias, Caterina Mas i Ferrà, Eva Maria Guasp Pol, M. Magdalena Capó Coll, Maria Roig López, Llibertat Mestre i Ramos, Francesc Sobreviela Silvente, M. Gabriela Rigo Vadell, Laura Forteza Font, Cristina Forteza Font, Catalina Femenies Riutort, Jaume Mas Ferrà, Margalida Cunill Molina, Pere Bergas i Llabrés, M. A. Socias Albaladejo, Pere Suau Palou, Eva Florit Pons, Pilar Vinent Barceló, Carme Morales Seguí, Marga Mercadal F., Ismael Pelegrí i Pons, Joana M. Moll, M. Carmen Contell Calabuig, M. Soledat Campins, A. Genís Bonafè, Vicenta Estada Gimeno, Raquel Miralles i Pérez, Neus Torrent Carretera, J. Bosco Andreu i Torrent, Joan Carles Villalonga Sintes, Helena Motilla Salas.\nTambé s'han adherit a aquest manifest examinands del certificat C, encara que no se'n relacionen els noms.


Tensió al ple entre partidaris i detractors de l'acord dels tres partits de l'esquerra contra JxCat\nMireia Ingla, d’ERC, s’ha convertit en nova batllessa de Sant Cugat. Ahir els republicans van arribar a un acord amb el PSC i la CUP per a desbancar la guanyadora de les eleccions, Carmela Fortuny (JxCat). D’aquesta manera s’acaben trenta-dos anys de governs de CiU a la ciutat vallesana.\nFortuny va arribar a la batllia després de la renúncia de Mercè Conesa fa un any. Ingla ha rebut tretze vots –la majoria absoluta– amb els sis vots d’ERC, els quatre del PSC i els tres de la CUP, mentre que Fortuny només ha rebut el suport dels nou regidors de JxCat.\nEl ple d’investidura s’ha desenvolupat enmig d’una gran expectació, en una sala que s’ha fet petita per a acollir tots els veïns que volien seguir-lo; alguns amb pancartes de ‘pacte de la vergonya’ o ‘cap pacte amb el 155’. Hi ha hagut tensió i crits, i el president de la mesa d’edat ha hagut de fer crides a l’ordre perquè el ple continués.\nEl ple comença amb incidències. Manifestants criden '155' cada vegada que la secretària llegeix el nom d'@ercsantcugat, @Cugat_Psc i @cupsantcugat#santcugat pic.twitter.com/Jd3m5VT7L3\n— Cugat.cat (@cugatcat) June 15, 2019


Psicoteràpia Sabadell i Terrassa | Josep Guasch, coach , psicoterapeuta\nPsicoteràpia Sabadell. Josep Guasch, psicoterapeuta, coach . Consulta de psicologia humanista. (PNL, Hipnosi, Teràpia Gestalt, l' Anàlisi Transaccional, Nen interior) a Sabadell i Terrassa\nPsicoteràpia d'orientació humanista a Sabadell\nTens problemes d' ansietat i/o estrès? O bé vols millorar la teva autoestima per afermar la teva seguretat, confiança i assertivitat?. T'agradaria reforçar la teva voluntat i motivació per deixar de fumar, aprimar o perdre pes?. O potser vols millorar les teves habilitats socials, empatia, o superar la timidesa.\nLa psicologia humanista considera que els éssers humans busquen la felicitat , el creixement personal i l'excel·lència. En el camí poden existir dificultats com addiccions, fòbies, bloquejos emocionals o d'altres problemes citats al principi.\nPsicologia humanista un horitzó d'esperança i entusiasme\nLa psicologia humanista treballa tant amb les teves experiències internes (pensaments, sentiments, records, imaginació ...), com amb la teva conducta per dotar-les de significat i una orientació creativa per alquimizar les dificultats d'adaptació a la realitat.\nAcompanyament per moments de dificultat o transicions.\nPsicoteràpia Sabadell, per a què és útil la psicologia humanista?\nL'estrès acaba danyant el cervell\n- Teràpia de parella (Codependència, gelos, agressivitat ...)\nPsicoteràpia Sabadell. Modalitats d'intervenció\nQuè veus en el dibuix?\nStephen Wolinsky en el seu llibre "Els trànsits que vivim" assenyala "Qualsevol estat\nLa hipnosi ericksoniana facilita la comunicació conscient - inconscient.\nemocional incòmode en què ens trobem, és un estat de trànsit. Identificar l'estat de trànsit subjacent en un problema ens dóna l'eina que aconsegueix dissoldre ".\nLa importància per a l'anàlisi transaccional de la figura de l'infant interior.\nAquesta poc coneguda modalitat d'intervenció emfatitza la consciència de la vivència\nEl focusing se centra en el diàleg amb les sensacions corporals.\ncorporal en qualsevol experiència vital. El cos, les seves sensacions i l'anomenada "sensació sentida" ens faciliten l'accés a un tipus de coneixement diferent al de la nostra raó, un coneixement profund des del qual el canvi opera a nivells més genuïns.\nVols millorar la teva qualitat de vida amb un procés terapèutic?\nEstàs interessat en un programa personalitzat de coaching i/o teràpia? Contacta amb mi sense compromís!:\n- Web: Formulari de contacte\nSi vols, pots rebre còmodament la meva News Letter amb tots els articles del bloc. També, activitats, promocions i informació interessant i pràctica: - Sí vull rebre la News Letter\n- Si coneixes algú que pogués estar interessat, en aquesta informació, no dubtis a compartir-la\nPsicoteràpia Sabadell. Josep Guasch, psicoterapeuta, coach . Consulta de psicologia humanista. (Ansietat, acompanyament i estratègies per aprimar, deixar de fumar, autoestima, addiccions, etc…). A Sabadell i Terrassa


Ruta del Termenal - Club Alpí Palamós\nEl 10 d’abril de 2022 es compleixen vuitanta anys de la creació efectiva de l’actual municipi de Palamós. El 10 d’abril de 1942 amb la publicació al BOE, el poble de Sant Joan de Palamós (anomenat també Vila-romà) va ser annexionat a aquest municipi. Des del Club Alpí Palamós, seguint amb el nostre vessant divulgatiu, volem apropar a qui ens vulgui acompanyar en el coneixement d’una part de la seva història, no massa coneguda per molts vilatans.\nL’any 2015, amb la commemoració del 25è aniversari de la nostra entitat, ja vam donar a conèixer el Termenal del municipi de Palamós. Vàrem resseguir les línies del seu antic terme, però enguany hi afegim la línia de divisió de termes entre els pobles de Sant Joan i de Palamós.\nTot plegat es durà a terme de 2 maneres complementàries:\nRuta del Termenal de Sant Joan, amb un recorregut integral presencial, en grup i guiat d’uns 27 km de tot el terme, el diumenge 10 d’abril de 2022. Estarà dividit en 3 trams:\n1r tram. És la part urbana que va des del punt de sortida a La Fosca fins al final de l’Avinguda Catalunya, on comença Sant Antoni. Aproximadament 3 km i unes 2 hores segons el grup. Recomanem visitar el recorregut virtual, donat que hi ha termes dins de finques privades.\n2n tram. És la part muntanyenca de les Gavarres. Des del Supermercat Lidl, enfilant-nos per la Riera dels Huguets, arribant al peu del Puig Cargol i després de passar pel cim del Puig Montagut davallem fins a la zona del Figuerà. Aproximadament 11 km i unes 6 hores acumulades.\n3r tram. És la part de la Plana, Serralada litoral i sector costaner. Des del Figuerà arribem al Pla Boterich (Depuradora), passem pels cims del sector nord-est fins al Cap de Planes i tornada pel camí de Ronda fins a La Fosca. Aproximadament 12 km i unes 9 hores acumulades.\nEs podrà escollir quin tram es vol fer i es pot deixar la Ruta en molts punts del recorregut.\nRecorregut virtual, accessible a tothom a la plataforma Wikiloc. Amb una documentació rigorosa i exhaustiva (amb fotografies, mapes, actes oficials i dibuixos) de totes les línies de delimitació de termes: fent CLIC AQUÍ hi podeu accedir, és molt recomanable consultar-ho per entendre millor totes les parts del recorregut presencial.\nINSCRIPCIONS I ASSEGURANÇA\nCaldrà inscriure’s enviant un correu electrònic a l’adreça pllaurado@hotmail.com, amb les següents dades: nom i cognoms, DNI, població i correu electrònic.\nCal fer efectiva l’assegurança de 5 € com a termini màxim el divendres 8 d’abril, indicant al pagament el nom i cognoms i com a concepte Ruta Club Alpí Palamós, al compte corrent del Club Alpí Palamós: ES05 2100 8236 73 2100106239. Pels federats amb llicència FEEC serà gratuït.\nRecomanem portar calçat còmode i prou menjar i beure segons el recorregut escollit.\n*En cas d’ajornament a causa de condicions meteorològiques adverses, es faria el diumenge 24 d’abril.\nA la Platja de La Fosca (davant del Bar Pujol) a les 8 h. Hi ha prou aparcament a la pineda del darrere. En arribar s’oferirà un petit refrigeri a qui finalitzi tot el recorregut.\nUs podeu adreçar per qualsevol dubte o aclariment a: pllaurado@hotmail.com\nAquesta Ruta ha estat possible fruit del treball de recerca de persones properes i compromeses amb el territori. Per tant, intentarem respectar les autories d’aquestes valuoses aportacions. Des del Club Alpí Palamós fa més de tres anys que ho hem treballat sota la coordinació d’en Pere Llauradó i en Remi Serra.\nVolem recordar la figura d’en Pere Trijueque i Fonalleras, nascut a Sant Joan i Fill Predilecte de Palamós, que recentment ens ha deixat. Es va submergir com ningú en la recerca històrica d’ambdues poblacions. La ruta que us presentem tot seguit està basada en gran part en les seves publicacions, en converses amb ell i en documents gràfics que ens va cedir.\nPerò, com passa sovint, és bo beure de diverses fonts i contactar amb qui ens pugui aportar informació de primera mà al respecte. Tant és així que, rere l’ombra d’en Pere, va aparèixer en Josep Olivé i Domènech que ens ha aportat troballes inèdites, després de moltes hores d’estudi, d’arxiu i d’entrevistes personals.\nPer acabar-ho de complimentar, el Servei d’Arxiu Municipal de Palamós, amb el suport de la Carme Adroher i l’Alícia Genís, ens ha permès documentar amb tota mena de detalls tot aquest recorregut.\nFins a la creació dels municipis, tal com els entenem avui dia, ja ben entrat el segle XIX, les divisions territorials eren causades per les estructures dels poders reials (Batllia), feudals (Comtat o Baronia) o eclesiàstics (Parròquia). Si no hi havia litigis o disputes entre ells no es marcaven els límits de separació.\nEl Termenal que tractarem a partir d’ara està referenciat en les antigues línies entre les Parròquies de Santa Eugènia de Vila-romà, Santa Maria de Palamós, Sant Martí de Calonge, Sant Mateu de Vall-llobrega, Santa Coloma de Fitor i la Batllia de Palafrugell (amb Mont-ras i Llofriu).\nAquestes Parròquies van anar evolucionant en el temps i canviaren els seus estatus administratius, transformant-se en Batllia, Comtat, Baronia o municipi.\nAquesta Ruta del Termenal de Sant Joan la treballarem segons les 5 línies de límits territorials: amb Palamós, Calonge (ara Calonge-Sant Antoni), Fitor (després Fonteta i ara Forallac), Vall-llobrega, Palafrugell (més tard Mont-ras amb la seva separació de Palafrugell).\nAbans d’endinsar-nos de ple en l’itinerari proposat, fora bo conèixer els documents i els fets cronològics que ens ajuden a situar el que avui anomenem Sant Joan de Palamós:\nAny 968 Primer document conegut referent a Vall-llobrega, El Rei Franc Lotari adreça un escrit a l’Abat del Monestir de Sant Feliu de Guíxols,parlant de l’Alou de “Valle Lubrica”.\nAny 1063 primer document referit a la parròquia de Santa Eugènia de Vila-romà “Parrochia Sancte Eugenie”. Pergamí del fons del Monestir de Sant Pere de Galligans de l’Arxiu de la Corona d’Aragó.\nAny 1163 Butlla Papal d’Alexandre III primera referència a Vila-romà “Alodium de Villa Romani”.\nAny 1279 fundació de la Vila de Palamós. El Batlle General Astruc Ravaia, per ordre del Rei Pere II El Gran, signa la Carta Pobla. Arnau sa Bruguera esdevé el primer Batlle.\nAny 1279 es crea la Batllia de Palamós, formada per la nova Vila de Palamós, la parròquia de Vall-llobrega i la parròquia de Vila-romà. Administrativament, aquests 3 nuclis aniran plegats fins a l’any 1800.\nAny 1400 Ordre de delimitació de termes entre la Batllia de Palamós i la Batllia de Palafrugell per part del Rei Martí I. Mai es van plantar.\nAny 1429 es crea la Parròquia de Palamós, separant-se de la Parròquia de Sant Joan.\nAny 1484 es passa de Batllia a Comtat de Palamós per ordre del Rei Ferran II, mantenint-se els 3 nuclis de població.\nAny 1717 Es col·loquen les primeres fites de separació de terme entre el Comtat de Palamós i la Baronia de Palafrugell. Es feia quan hi havia alguna disputa.\nAny 1765 Els respectius Rectors tracen les delimitacions dels termes entre la Parròquia de Vila-romà i la Parròquia de Vall-llobrega.\nAny 1800 Les Parròquies de Vall-llobrega i Vila-romà es van independitzar del Comtat de Palamós.\nAny 1859 Mont-ras s’independitza de la Baronia de Palafrugell. Per tant, la línia de terme es divideix en 2: una encara limita amb la Baronia de Palafrugell i es crea una nova amb el nou municipi de Mont-ras.\nAny 1860 Ordre estatal de fitació dels termes municipals.\nAny 1920 Mont-ras aconsegueix una franja litoral (Cala del Crit, Font Morisca i del Vedell). A partir d’aquest moment Sant Joan deixa de limitar amb la Baronia de Palafrugell i ho fa només amb el municipi de Mont-ras.\nAny 1924 Acta oficial de reconeixement de termes municipals per part de l’Exèrcit Espanyol.\nAny 1942 Agregació de Sant Joan de Palamós a la Vila de Palamós, creant un municipi. El 19 de febrer de 1942 s’aprova pel Consejo de Ministros i el 10 d’abril de 1942 es publica la resolució al BOE. El 19 de maig de 1942 els Ajuntaments d’ambdues poblacions ratifiquen l’acord.\nCol·lecció Guspires núm.2 (any 2000)\nAutor Pere Trijueque i Fonalleras\nLa Gent de Sant Joan (Vila-romà)\nEdita Ajuntament de Palamós i Museu de la Pesca (any 2006)\nSant Joan de Palamós, de Barri a poble (Segles XII al XIX)\nEditat per l’Ajuntament de Palamós (any 1992)\nCol·lecció Guspires núm. 11 (any 2003)\nEditat per la Fundació Promediterrània (any 2010)\nLes línies de Terme del municipi de Palamós\nDossier exclusiu pel 25è aniversari del Club Alpí Palamós (any 2015)\nLa Batllia de Palamós\nDossier exclusiu no publicat per en Remi Serra (any 2015)\nEl Blet i el Blat (Coses de Palamós)\nMonogràfic Línies de terme entre Palamós i Sant Joan\nSanta Eugènia de Vila-romà Bressol de Palamós\nCol·lecció Guspires núm.6 (any 2000)\nGuspira núm.10 (any 2003)\nGuspira núm.8 i 9 (any 2000)\nEl Castell de Sant Esteve de Mar i el litoral palamosí al segle XI\nEstudis del Baix Empordà, Núm. 27, p. 25-66 (any 2008)\nAutor Elvis Mallorquí\nEntrevistes, contactes amb propietaris privats, recerca a l’Arxiu Municipal de Palamós.\nExposició Dos pobles, un municipi\nServei d’Arxiu Municipal de Palamós (SAMP). Any 2017\nMapa urbà de Palamós any 1901\nServei d’Arxiu Municipal de Palamós (SAMP)\nMapes de l’exèrcit anys 1925, 1926, 1944\nCartografia Instituto Geográfico Nacional (IGN)\nActes de reconeixement de límits municipals de l’Ejército Español 1924\nMont-ras 150 anys de municipi (1859 – 2009)\nCol·lecció: Històries de Mont-ras núm.2 (desembre 2010)\nFotografies panoràmiques aèries (05/08/1961)\nAutor: TAF Helicòpters\nRegistre de la Propietat de Palamós\nConsultes cadastrals de propietats del límit entre Sant Joan i Palamós.\nFOTOGRAFIES I DIBUIXOS DE LA RUTA VIRTUAL\nFotos Pere Trijueque i Fonalleras\nFita núm. 3 amb Calonge (Coma de Fonts)\nFita núm. 1 Tres termes amb Fitor i Vall-llobrega (Pas de l’Arbre Blanc)\nFita núm. 5 amb Vall-llobrega (L’Estanyol)\nFita núm. 7 amb Vall-llobrega (Antiga Estació de Tren)\nFita núm. 9 Tres termes amb Vall-llobrega i Mont-ras (Pla Boterich)\nFita núm. 3 amb Mont-ras (Bassa de l’Estany o Coma de Sat)\nFotos Remi Serra\nFites núm.1, 2, 4, 5, 6 i 7 amb Calonge\nFites núm. 2, 3, 4 i 5 amb Vall-llobrega\nDibuixos Remi Serra\nFites núm.1, 2, 3, 4 i 6 amb Palamós\nFites núm. 6 i 8 amb Vall-llobrega\nFotos Pere Llauradó\nFites núm. 5, 7 i 8 amb Palamós\nFita Tres Termes amb Fitor i Vall-llobrega\nFita Tres Termes amb Vall-llobrega i Mont-ras (Àrea de Patrimoni de l’Ajuntament de Palamós)\nFita núm. 2 amb Mont-ras (Riera de Canyellas)\nFotos Josep Olivé\nFita núm. 3 amb Palamós hort Lluís Torremilans i fàbrica Mató-Autor Lluís Torremilans-Font Josep Olivé\nFita núm. 6 amb Vall-llobrega (Transformador el Figuerar)\nFita Tres Termes amb Vall-llobrega i Mont-ras vessant Vall-llobrega\nAAVVde Sant Joan de Palamós\nÀrea de Patrimoni Ajuntament de Palamós\nJoan Gallart Fornós (Ajuntament de Palamós)\nMateu Piñol (Club Alpí Palamós)


Bon inici de curs! – Escola Pia de Catalunya\nPàgina inicial/Educació/Bon inici de curs!\nDes de fa més de 300 anys iniciem el curs amb la mateixa il·lusió i energia, convençuts i convençudes que la nostra tasca educadora és un regal, una oportunitat, una sort! Avui obrim les portes de les nostres 20 escoles als i les nostres alumnes, alegres i conscients que plegats iniciem una nova aventura que, al llarg dels mesos, ens farà aprendre junts. A través de l’educació, el canvi és possible: nens i nenes, joves i adults ens hi posem avui mateix a treballar pel món que volem!\nEscola Pia Balmes (dècada dels 50)


Ramon Solsona, uns pianos i les conseqüències d’una dictadura mal tancada - VilaWeb\nEntrevistem l'escriptor, que publica una nova novel·la, 'Disset pianos' (Proa)\n03.02.2019 - 18:26\nActualització: 03.02.2019 - 19:26\nRamon Solsona ha escrit una novel·la estranya, Disset pianos (Proa). Una novel·la plena de vida i plena de música, plena de misteris, plena de reptes, plena de pianos i plena de Romania. En la primera part, situada a Barcelona, l’escriptor escruta la generositat i la bondat de les persones que d’una manera natural donen suport a més persones que necessiten suport. En una segona part, l’acció se situa a Bucarest. Aquí Solsona reflexiona sobre els països que arrosseguen les conseqüències d’una dictadura amnistiada. El paral·lelisme amb Catalunya és clar. Per això, al final de l’entrevista, Solsona parla del compromís de l’escriptor amb la societat i les seves circumstàncies i del procés d’independència.\n—Ens trobem amb una novel·la plena de capes i contextos diferents, gairebé contrastats. D’una banda hi ha una història de pianos, després s’hi encavalquen uns poemes que parlen del piano però en un altre context, i finalment la història es trasllada a Romania. Com vau gestar i fer quallar aquest conjunt d’elements?\n—A Isabel Ballestero, una amiga de la meva dona, se li va morir el marit d’un atac de cor. Era un home que venia pianos de segona mà restaurats per ell mateix. Agafava pianos desballestats i els convertia en nous de trinca. Li va deixar disset pianos per a vendre. Aquesta història real és el punt de partida de la novel·la. La Isabel, tot i no entendre un borrall de pianos, es va sentir obligada a no malvendre’ls, per amor al seu marit. I ella explicava anècdotes impactants que li havien passat, com un dia que va entrar a la botiga una iaieta i va demanar per tocar un piano i mentre el tocava li queien les llàgrimes. I jo ja veia que tot allò era una novel·la. A partir d’aquesta situació, vaig fer la reflexió següent: pots tenir una existència monòtona i en un moment determinat la vida et posa en una situació imprevista, que en aquest cas és dolorosa. Però la mateixa vida, a vegades, ofereix camins insospitats per a anar tirant endavant. Sobre aquesta idea va començar a girar la novel·la.\n—Com a protagonista vau triar una dona a punt de fer seixanta anys. No és usual.\n—Una dona a qui s’acaba de morir el seu company, sense estar casats. Ella havia tingut més parelles i té una vida professional intensa. Avui podem ser dinàmics i vitals a qualsevol edat. Per això, no se suggereix en cap moment que la Mei, aquesta dona, es trobi al final de la seva vida, que tot sigui decadència, ocàs, tancament. ‘Em jubilo i m’estaré a casa’, en cap moment no s’ho planteja, això. Per què és important que aquesta persona tingui seixanta anys? Perquè té molta vida al darrere. Quan hi ha un sotrac emocional important, tot es posa en qüestió: el present, el passat i el futur. Es repeteix el passat, apareix la maternitat (volia tenir la seva vida professional pròpia al marge de la maternitat), i es posa en qüestió el present. Té una crisi de desconcert absoluta. El món li cau a sobre. És clar, aquí hi ha la novel·la. Com ens en sortim de tot això?\n—I comença a aparèixer gent nova en la seva vida que li dóna suport. És gent diferent, que pertany a cultures diferents. Parleu de l’alteritat.\n—Quan una persona es posa al teu costat d’una manera incondicional, per donar-te un cop de mà, simplement perquè veu que ho necessites, és indiferent que sigui gairebé analfabeta i que gaudeixi sobretot ballant la cúmbia, perquè té els fills a Sud-amèrica, que sigui una advocada que t’ofereixi ajuda professional o que sigui una persona que entén de pianos… Tots ells, tan diferents, veuen que algú els necessita i d’una manera molt natural van construint aquest petit món, que no té un lligam ideològic, només la necessitat d’ajudar, d’oferir un cop de mà.\n—Hi ha qui aquest ‘bonisme’ no el consideraria literari, per la manca de tensió.\n—És possible, però m’és igual. Compta que estigui ben lligat. Aquesta novel·la segueix tota l’estona una mateixa protagonista. Que hi hagi aquests personatges secundaris, singulars, que van creixent al seu voltant, ajuda a donar color i a trencar el fet que tot sigui tan lineal. Hi ha la iaiaeta, el transportista, l’advocada, l’afinador, el Sergiu… I d’altra banda, hi ha un altre grupet de personatges que s’ho miren tot de l’altra banda del carrer, que ajuden a donar perspectiva al relat.\n—Vós col·loqueu el punt de vista en la protagonista i el lector ho va descobrint tot alhora que ella ho sent i ho descobreix.\n—El lector va fent sempre el seu procés. I això no es trenca en cap moment. D’una altra banda, la bondat de tots aquests secundaris també és compensada per la maldat dels altres personatges, que es volen aprofitar de les seves febleses i del desconeixement dels pianos i de la música clàssica.\n—Tot això és embolcallat pel món de la música i de l’instrument. Hi ha el món de la clàssica, però també parleu de la música pop que li agrada a ella, de la música llatina…\n—La música és un tema essencial. La música ajuda a viure: empeny, t’alegra, t’emociona, et toca les ferides… Ara, la música que agrada a la protagonista no té res a veure amb la clàssica ni amb els pianos. Hi ha un doble vessant en la novel·la: el piano com a instrument, que és una meravella, una sofisticació mecànica acumulada al llarg dels segles. Es tracta la feina meravellosa i tan refinada dels constructors-reparadors-lutiers, un món molt complex. I d’una altra banda, la música clàssica, on el piano n’és el rei. Però la protagonista no participa d’aquest món: no és de Rakhmàninov ni de Chopin ni de Schubert ni Txaikovski. Ella, una dona de seixanta anys, ja té construït el seu món musical que arrossega de la joventut: Bruce Springsteen li serveix de crossa, l’esperona. I jugo a aquests contrasts musicals.\n—I en aquest univers, que ja és molt ric, decidiu de fer un salt amb doble pirueta i hi feu aparèixer un segon argument, d’una gran potència, ambientat en un lloc pròxim però desconegut, com és Romania. Comença la segona part d’aquesta història.\n—És una d’aquelles coses impensades que té la vida. En Peter, el company de la Mei, el constructor de pianos, és romanès, per això aquesta història desemboca a Romania. I deixa’m dir que, quant a la construcció i estructura de la novel·la, també hi ha uns poemes intercalats, sobretot a la primera part, perquè em semblava que la història demanava uns poemes que fessin referència a la realitat de Romania durant la dictadura. A més, tots els poemes havien de parlar de pianos, per una circumstància que ja s’anirà veient. Aquests poemes porten a la Romania natal del Peter, que d’una manera molt clara sí que es pot dir que té paral·lelismes amb la nostra situació, que són les conseqüències d’una dictadura mal tancada. Una dictadura perdonada deixa ferides. I aquesta història que comença en una botiga de pianos continua en la realitat d’aquestes ferides obertes de la dictadura romanesa, que era molt diferent de la nostra, però que va acabar mal tancada com la nostra.\n—Trieu Romania, doncs, per poder tractar aquest gran segon tema, les conseqüència d’una dictadura…\n—…amnistiada, perdonada com si no hagués passat res. Em semblava que compartien uns paral·lelismes que no calia subratllar. En algun moment és mencionat, però és molt evident. A més, tinc ponts amb Romania: la Jana Balacciu Matei, de l’Institut de Lingüística de Bucarest, és una romanesa enamorada de Catalunya, dirigeix la Biblioteca de Cultura Catalana, on ha publicat en Cabré, la Barbal, la Maria Mercè Marçal, la Carme Riera; enamorada de Llull…\n—Us ha traduït a vós també?\n—M’ha traduït a mi també. Per a mi és un pont amb la cultura romanesa i li tinc molta estima. És una persona molt generosa. Jo ja havia estat a Romania una vegada, amb alguns altres escriptors, i hi vam arribar gràcies a ella. Un altre pont és la Lavinia Coman, també traductora del català al romanès, i en Xavier Montoliu, que fa la feina al revés: ell tradueix del romanès al català, Cartarescu, Marin Sorescu… Tradueix els grans autors romanesos. Gràcies a ells he tingut accés a molta informació. També vaig anar per segona vegada a Bucarest, amb el propòsit concret d’escriure la novel·la. I em vaig trobar per casualitat al mercat d’Obor, que em va agradar molt, era la vida de cada dia. Romania és un país desgraciat, pobre, desconegut, menystingut, amb molta corrupció política, que no ha fet net. Ara, tot i això, Romania té una potencia creativa contemporània extraordinària: la seva literatura i poesia, el cinema romanès és del millor que es fa a Europa, hi ha músics romanesos a les millors orquestres del món… És un país que arrossega aquesta desmemòria, aquesta herència de la dictadura, però del punt de vista artístic i creatiu, és una potència. I el desconeixem. Explicar aquesta realitat de la Romania actual és molt potent.\n—Joan Josep Isern, en la crítica de la novel·la, diu que deu ser la primera de la literatura catalana situada a Romania, on s’explora i s’explica aquest país.\n—Sí, i n’estic molt orgullós.\n—La vostra novel·la reforça aquest pont cultural que existeix entre Romania i Catalunya.\n—No solament el reforça, sinó que, si no hi hagués hagut aquest pont, potser no l’hagués pogut escriure la novel·la. I és el resultat de la feinada de la Jana Balacciu Matei. És una manera de tornar-li aquesta gran feina feta.\n—Li vau deixar llegir la novel·la? Què li va semblar la vostra mirada?\n—Em va anar bé per a contrastar algunes coses, però encara tinc el dubte de si se senten còmodes amb la visió que jo dono de Bucarest. Com que són gent molt elegant i ben disposada, no ho sé, tot i que no em van dir que no.\n—La vostra protagonista reflexiona en la novel·la sobre el moment actual de Catalunya atesa la seva experiència a Bucarest?\n—Com que la situació té un paral·lelisme molt evident, hi ha només una mínima pinzellada. Però, de reflexionar, ella reflexiona durant tota la novel·la, perquè es troba trasbalsada. I això, quant a la forma, m’ha portat a incorporar tots els diàlegs en la narració, sense marcar-los. Tot va barrejat, per mostrar la situació anímica de la protagonista.\n—Vós reflexioneu en la novel·la sobre les conseqüències d’una dictadura mal tancada. Quin compromís ha de tenir un escriptor envers la seva societat i les seves circumstàncies?\n—Aquesta història és universal, en el sentit que pot interessar tant a un lector del Canadà com a un del Congo, però la gent que ha viscut situacions similars (Xile, l’Argentina, els països de l’Est, etc.), hi són més pròxims, és clar. Sobre el compromís de l’escriptor, ho demanes a algú que no és aliè a la falta de llibertat. Jo crec que els qui tenim el privilegi de poder expressar-nos en públic, sempre que podem tocar el voraviu al poder i a la injustícia, tenim l’obligació de fer-ho. De fet, mentre he col·laborat als mitjans, sempre he procurat de situar-me al caire dels límits naturals de cada mitjà, ideològics, generalment. Jo crec que tens l’obligació d’estar empenyent. Jo m’he manifestat públicament a la ràdio, he fet el botifarra de pagès, he fet versos humorístics, sempre que em conviden vaig a les concentracions setmanals de solidaritat envers els presos i exiliats… Jo crec que la gent que vol estar bé amb tothom no fa cap favor a les possibilitats que té la literatura i l’art en general.\n—La vostra literatura no en pot estar al marge.\n—Exactament. I no milito enlloc. De tota manera, hi ha una cosa que no he fet ni faré, perquè no funciona, que és la literatura ideològica. Quan fas una novel·la de tesi, amb personatges que encarnen una idea, malament rai. Els personatges tenen cara A i cara B, tenen coses positives i coses negatives, són decidits i cagadubtes. Quan en una novel·la hi carregues un missatge ideològic, com a novel·la és un fracàs. I no és el cas de Disset pianos.\n—A vegades parlar de literatura de combat es confon amb parlar de literatura ideològica.\n—Una novel·la es compon d’història i personatges. I la meva feina és treballar la història i els personatges tan a fons com sàpiga.\n—Joan Josep Isern, en la crítica sobre el vostre llibre, diu que considera la vostra novel·la com un conte moral.\n—Jo no ho havia percebut així, però no em disgusta que algú ho vegi així. Perquè no hi ha cap intenció ideològica, però sí que hi ha qüestions bàsiques de plantejament moral.\n—Què n’heu tret de la reflexió sobre les dictadures mal tancades?\n—No tinc cap vareta màgica ni de present ni de futur, però constato unes quantes coses: la situació actual a Catalunya és filla de cent o cent cinquanta anys d’assetjament continuat. Va semblar que amb la democràcia s’havia encarrilat una Espanya moderna, democràtica, tolerant, fins que de mica en mica s’ha anat veient una Espanya intolerant, que no està disposada a acceptar una Catalunya que tingui una llengua pròpia i un autogovern. I és una Espanya que cada vegada s’ha anat sentint més valenta per a saltar-se els principis democràtics, per a saltar-se el sentit de la justícia, la igualtat. I ha arribat un moment que s’ha destapat del tot i s’ha acabat la comèdia. I jo crec que això és irreversible, perquè en lloc d’enllaminir-te i enamorar-te, et foten garrotades. Doncs ens confirma que, si fem nosa, passi-ho bé. Per tant, la situació és irreversible, però a curt termini no sé que passarà. A mi la cosa que més em preocupa ara mateix és la divisió: no sé on va l’ANC, no sé on va en Puigdemont, no acabo d’entendre aquestes propostes de llançar-nos a l’abisme…\n—La divisió dins l’independentisme és la cosa que fa més mal per a avançar?\n—I tant. Quan més unitat necessitem, tothom hi diu la seva i no anem bé. Les veus de la presó són les més lúcides. Ho veuen amb una distància que els ajuda. Ara, deixa’m fer-hi un contrapunt: de la mateixa manera que en la direcció política no hi veig un guiatge clar, en canvi, la gent, el poble, totes les concentracions que es fan, totes les commemoracions que es fan, setmana rere setmana, en pobles i ciutats, són extraordinàries. Fem front a la violència i agressivitat a còpia de serenitat, dignitat, cultura, música, poesia, texts, a vegades amb silenci… És al·lucinant veure el nivell de civilitat que tenim. Aquest contrapunt diu molt a favor de la gent, del poble.


Música | Web Oficial de l'Ajuntament de Sant Feliu de Pallerols\nCOBLES I MÚSICS\nSant Feliu és segurament un dels pobles amb més tradició sardanística de les comarques de Girona.\nCobles, músics, constructors d’instruments o sardanistes es trobaren en aquesta cruïlla lírica de l’últim quart del segle XIX fins a la dècada de 1950.\nRelacionada amb les primeres cobles, la família dels Llantà fou pionera en la construcció d’instruments de cobla. Gràcies a Joaquim Llantà (1849-1916) i al seu fillPere Llantà (1891-1944), la fama dels instruments santfeliuencs arribà a tot Catalunya.\nLa primera cobla de Sant Feliu neix paral·lela a la figura de Manel Saderra I Rovira. Nasqué el 24 de desembre de 1854 al carrer del Puig. Va dirigir el Cor Parroquial i fou membre d’una petita cobla (La Vella) en la que tocava el fiscorn. Va fundar la seva primera cobla cap al 1887 que aleshores s’anomenà La Nova; era formada per alguns dels seus deixebles, en Josep Saderra fill, en Frederic Bars (pare de l’Avi Bars), en Joan Guardiola, en Conrad Vila, en Ramon Paulís i en Josep Vila (en Josep del Cafè). La marxa de Manel Saderra féu que Josep Giménez, cosí seu, se n’encarregués, batejant-la amb el nom de La Principal, que per raons desconegudes i amb nous músics s’escindí en dues: La Principal Vella i La Principal Nova. Al cap de poc es fusionarien de nou en l’orquestra l’Avenç que funcionaria entre 1932 i 1936 (els components eren en Josep Serrat, en Piu Serrat, en Pere Colomer, en Josep Rabat, en Climent Serrat, en Lluís Giménez, en Lluís Rovira, en Joan Vila, en Josep Giménez i en Joan Oliva.)\nL’activitat es va reprendre després dels anys més durs de la Guerra Civil, el 1940, amb la formació d’una petita cobla, inicialment de sis músics, i més tard, d’onze i catorze, la famosa La Principal de Sant Feliu de Pallerols que tancaria una etapa d’èxits el 1966.Frederic Bars i Carrera, més conegut com l’Avi Bars (1893-1980) va ser durant molts anys capdavanter de la Principal de Sant Feliu. El seu ambient familiar afavorí ben aviat la pràctica de la música amb el violí i el fiscorn. El trobem gairebé sempre vinculat a les agrupacions musicals santfeliuenques, menys a l’etapa de 1932 a 1936, que tocà a la Principal de Tortellà.\nEntre els músics fills de Manel Saderra destaca el més gran, en Josep Saderra i Puigferrer, nascut a Sant Feliu de Pallerols el 20 de febrer de 1883. a partir de 1946 va de dicar-se completament a la composició de sardanes (sembla que escrigué més de 400 sardanes), alhora que intervenia en altres activitats musicals. Morí el 22 d’abril de 1970.\nAltres músics santfeliuencs que es formaren a La Principal de Sant Feliu seguiren en la seva tasca en altres orquestres: Jordi Compta, que és segurament un dels millors trompetistes, tocà amb l’orquestra Els Montgrins; l’especialitat d’Alexandre Port és el fiscorn, i ha tocat amb els Verds de Mataró, La Caravana, la Costa Brava, etc.; enJosep M. Vila tocava el violí i la tenora a la Cobla Marina i en Joan Pujolràs, el més jove, tocava el clarinet, el tiple i el saxo acompanyant artistes famosos en els anys 60.\nLa gran concentració de compositors de sardanes només pot explicar-se si ho relacionem amb la Festa Major i la importància que juguen les sardanes en el Ball dels Cavallets, Gegants i Mulassa, i en les ballades de la gent del poble a la Plaça de l’Església o a la plaça El Firal des del segle XIX. En no existir partitures antigues del Ball dels Cavallets, Gegants i Mulassa, Narcís Paulís va fer-ne la simfonia i Joan Callís la música, tot de memòria.\nNarcís Paulís i Vila (1908-1988), flabiolaire i sardanista, va ser un compositor prolífic de sardanes, glosses, poemes simfònics, himnes, etc. Als 11 anys ja va escriure la seva primera sardana, “Recança”, que li estrenà la Principal de la Bisbal per la Festa Major. De 1924 a 1928 va viatjar a París per estudiar música i es féu amb els més famosos artistes de la bohèmia parisenca de l’època. Va ser un dels fundadors de la cobla municipal Ciutat de Barcelona. Ha guanyat molt certàmens musicals i els seus coneixements musicals, la seva tècnica molt depurada i les seves inspirades melodies, l’han convertit en un dels millors compositors dels darrers temps. Cal assenyalar la importància d’obres com la Suite de la Vall d’Aran, Suite de la Garrotxa, que inclou la deliciosa Dansa de la pastoreta i sobretot l’Himne a la Verge de la Salut, dedicat a la patrona del nostre poble.\nJoan Callís i Guix (1917-2005) va rebre les primeres lliçons de música de l’Avi Bars i d’en Pep Collell. Els perfeccionà amb en Narcís Paulís. Entre els set i nou anys ja tocava l’acordió, la guitarra i el piano que havia après d’oïda. El 1942 va entrar com a director de l’orquestra de Sant Feliu de Pallerols fins a la seva dissolució. En aquells anys va dirigir la Massa Coral Mixta, Les Caramelles, el Cor Parroquial o l’Orfeó Popular Olotí. A partir que escrigué la seva primera sardana, “El carrer de la riera” (1944-45), ja no va parar fins que morí. Les més conegudes són Colònia Rosal, Els meus amics, La nostra Marta, La meva néta, Besalú, 24 de setembre, Amics del Grup, etc.\nEntre 1978 i 1988 va tenir un gran renom en l’àmbit provincial l’Aplec de la Sardana celebrat a l’estiu i en el que es feien ballades als Arbres d’en Casals durant tot el dia i concert de sardanes i música per a cobla a la plaça de l’Església durant la nit. Eren grans orquestres les que interpretaven la música, hi participaven grans colles balladores d’arreu del país i sempre es comptava amb l’assistència de personalitats del món sardanístic, relacionades amb el poble, que venien a dirigir-les.\nActualment es torna a celebrar l’Aplec de la Sardana a Sant Feliu de Pallerols a l’estiu.


Empleo School Manager at Barcelona Plus\nSitio web www.facebook.com/interaliaedu\nAcerca de Actualment directora de l'escola d'idiomes Barcelona Plus. Anteriorment responsable del Departament d’Educació per al Desenvolupament de la Fundació Intervida. Llicenciada en filologia, postgrau en Gestió d’Entitats no lucratives i diplomada en Ciències Religoses. Tinc amplia experiència en temes educatius principalment en educació en valors, educació en drets humans i educació intercultural i diàleg interreligiós. He estat responsable del departament d’educació del Centre UNESCO de Catalunya.\nEls Drets Humans 3 Eso de lorenteesc... Hace 11 años\nDiccionario Coeducativo de Diversidad... Hace 8 años


Neix al Cap de Creus el setè Comitè de Cogestió de la pesca professional de Catalunya - El Gerió Digital\nL'organisme desenvoluparà el Pla de gestió, que regularà la pesca d'arts menors en aquest entorn\nDimecres, 13 de gener de 2021 13:15h\nLa Confraria de pescadors de Roses (Alt Empordà) acollirà aquest dimecres a la tarda la constitució del Comitè de Cogestió de la pesca al Cap de Creus, el setè de Catalunya però el primer que no va dirigit a la gestió d'un recurs concret sinó d'un espai.\nL'organisme desenvoluparà, de manera participativa i multidisciplinària, el Pla de gestió que regularà la pesca de les arts menors en aquesta zona. Ho farà a través de mecanismes basats en el control de l'esforç pesquer compatibles amb la realitat local i el manteniment i la millorar de l'activitat socioeconòmica de la zona. De fet, l'establiment dels propis límits del Pla de gestió serà una de les primeres mesures que haurà de determinar el comitè. En la sessió constitutiva, s'establiran els membres que integraran l'ens així com els de la Comissió Tècnica, que tindrà com a principal encàrrec la redacció del pla.\nEl Comitè estarà format per membre del sector pesquers, amb pescadors d'arts menors de la confraries de Llançà, Port de la Selva, Cadaqués i Roses, així com de la Federació Territorial de Confraries de Pescadors de Girona; membres del col•lectiu científic, amb representants de l'Institut Català de la Recerca per a la Governança del Mar (ICATMAR) i de la Càtedra Oceans i Salut Humana de la UdG i membres d'entitats vinculades a l'àmbit social i la protecció del medi ambient (Low Impact Fisheries of Europe (LIFE) i IAEDEN-Salvem l'Empordà).\nLa Direcció General de Pesca i Afers Marítims del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació serà el membre representant de l'administració competent en matèria de pesca marítima. En aquesta ocasió i tenint en compte que l'àmbit territorial del Pla de gestió a desenvolupar abasta la totalitat de les aigües del Parc Natural de Cap de Creus, està previst que s'incorpori al Ple, com a sisè àmbit interessat, la Direcció General de Polítiques Ambientals i Medi Natural, que ha col·laborat amb la Direcció General de Pesca i Afers Marítims en la promoció de la creació del nou comitè.\nComitè de Cogestió de la pesca


Entre medicaments i actes. | Bloc d'en Jordi Molinera i Poblet\nEntre medicaments i actes.\nAhir va ser un dia força mogut, amunt i avall. Primer cap a Barcelona, a l’acte central de les JERC, on uns 400 militants ens varem reunir en un dinar per homenatjar a Víctor Torres (91 anys), fundador de les JERC i a Núria Pi i Sunyer, fundadora de les JERC de Londres a l’exili, curiosa secció local! Veure com 75 anys després aquets dos militants de les JEREC seguien al peu del canó realment em va animar moltíssim, però veure l’emoció d’ells pel fet d’estar envoltats de 400 joves que seguim la seva lluita, això ja no té preu. Com se sol dir, la lluita continua avui com ahir.\nEl parlament d’en Víctor Torres (que ara mateix deu estar present a l’homenatge a Lluís Companys a El Tarròs… aquest home no para!) va estar carregat d’emocions i molt de sentiment, coses molt importants per començar amb força la campanya que ens ve al damunt. Més endavant el portaveu nacional de les JERC, Pere Aragonès, seguit dels candidats i candidates de les JERC al Parlament del Principat, va fer el seu parlament, i per acabar, el Secretari General d’Esquerra, Joan Puigcercós també va dir-hi la seva.\nQuan va acabar l’acte, la gent de les JERC del Camp varem voler anar a visitar la nova seu d’Esquerra… primer no la trobàvem (nosaltres buscàvem al 116 del Carrer Calàbria) i després, quan varem anar a l’adreça correcta (Calàbria 166) ens adonem que la jornada de portes obertes era de 10 a 2… res, varem fer un cafè i jo i el meu senyor refredat, cap a Tarragona que hi ha Correllengua i el Jordi Rofes esperant-me. Realment a la Plaça del Rei (rebatejada per els organitzadors del Correllengua com a Plaça de la República Catalana) feia molt de goig i el concert de Pepet i Marieta va animar molt a la gent… sobretot quan el cantant va despullar-se… per acabar la jornada, el Rofes, el Gerard Castells i jo (zako, zako…) varem anar al Dotzè a beure alguna coseta i a xerrar (jo no gaire… coi d’afonia!) sobre com arreglar el món, o la regió del Camp, poc a poc…\n… i així vaig ventilar-me el dia d’ahir, entre medicaments i gent de les JERC, gent que estic contentíssim d’haver conegut, perquè com bé em deien el Gerard i el Jordi ahir, mai se sap quan pot necessitar, ja no uns companys de les JERC, sinó uns amics amb els quals comparteixes militància política. Un salut a tots els militants de les JERC i JERPV amb els quals he compartit alguna cosa més que militància política!\n« Jo també vull un Estat propi. De campanya…. »\nData : diumenge, Octubre 15, 2006\nAnonymous (16:52:00) :\nEl zako més que parlar escrivia. Per sort ja està recuperat


Girona, 4 de febrer de 1939\nImatges d'una desolació\nEl passat no pot tornar a ser viscut, és evident. Però també és cert que els documents ens poden permetre veure'l i, en certa manera, visitar-lo i reviure'l. I els documents fotogràfics de manera molt singular.\nEl passat ha de ser recordat. Aquesta és la seva raó de ser. I per això enguany, que es commemora el 75è aniversari de l'ocupació de les tropes feixistes, convé fixar-se en aquesta trista efemèride per no oblidar el que va suposar per al nostre país, i per a la nostra ciutat, passar a viure sota un règim militar dèspota i venjatiu.\nOnze fotografies preses entorn del dia 4 de febrer, ens permeten acostar-nos a la Girona del darrer dia de Guerra. Però hem volgut anar una mica més enllà i en un exercici de refotografia hem fusionat passat i present.\nEl resultat de veure dins el passat el nostre present, o a la inversa, dins el present el nostre passat, resulta una mica inquietant. Però allò cert és que l'espai en què transitem ha estat viscut, i a vegades patit, abans que ho féssim nosaltres. La intenció és evidenciar aquest nexe entre l'avui i l'ahir i, alhora retre un modest homenatge a aquelles persones que varen viure una de les èpoques més tristes i més sòrdides de la nostra història.\nL'any 1939, en ple hivern, Girona no va ser el mur de contenció que havia estat en altres moments històrics i passà ràpidament de republicana a franquista. L'entrada dels nous dominadors, el 4 de febrer de 1939, va ser un acte més del passeig militar que els soldats de Franco iniciaren pels volts de Nadal per liquidar la campanya de Catalunya.\nLa resistència, encarregada a les forces de Líster, no passà de les paraules i de les suposicions, d'actuacions molt limitades. Sense autoritats en els llocs de comandament, les tropes d'ocupació trobaren la porta pràcticament oberta, però l'espai urbà presentava un aspecte malparat, pres per la incertesa, castigat per les bombes de l'aviació feixista i els incendis dels derrotats que es retiraven cap a l'exili.\nLes cròniques de l'època expliquen que a, dos quarts de dues de la tarda, les forces de la IV Divisió de Navarra accediren al barri de l'estació del ferrocarril i que, abans de les dues, tota la força entrà per la banda occidental de la ciutat, mentre que els legionaris italians ho feren per l'oriental, per la carretera de Sant Feliu de Guíxols i algun escamot per Sant Daniel.\nCamilo Alonso Vega, general en cap de l'exèrcit d'ocupació, rebé els honors dels triomfadors a la plaça del Marquès de Camps i es possessionà, tot seguit, de la casa de la vila. Des del balcó de la plaça del Vi, va prometre pa, justícia i perdó, i repetí els tòpics del ritual militar. La divisió dels gironins entre guanyadors i vençuts no esvaí nous malsons, perquè el final de les operacions bèl·liques i la pau oficial no representaren el final de la tragèdia.\nProjecte i direcció: Centre de Recerca i Difusió de la Imatge (CRDI)\nServei cartogràfic: UMAT (Unitat Municipal d'Anàlisi Territorial)\nProgramació: SSTI (Servei de Sistemes i Tecnologies de la Informació)\nFotomuntatge: Josep Maria Oliveras\nImatge aèria 1949: ICC (Institut Cartògrafic de Catalunya)\nCliqueu sobre les imatges per obtenir més informació:\nIncendi al carrer Nou\nDestrosses al carrer Nou\nDestrosses a la plaça del Marquès de Camps\nDestrosses a la fàbrica Gròber\nSoldats a la plaça de la Independència\nL’exèrcit franquista a la rambla de la Llibertat\nSolar de les Bernardes\nSoldats al carrer de Santa Clara\nIncendi a la casa Boué\nSoldats a les escales de Sant Martí\nVoladura del pont de l’Aigua


Oferta de feina XOFER PER CAMIÓ CISTERNA a COMARCA D´OSONA - Ref 84018 - Borsa de Treball - Classificats.net\nOferta de feina (Ref. 84018)\nOferta de feina XOFER PER CAMIÓ CISTERNA (84018) - Borsa de Treball\nXOFER PER CAMIÓ CISTERNA\nOferta de feina 84018\nCategoria Xofer de camió cisterna de gasoil\nHorari FLEXIBLE, A CONCRETAR .\nSou A CONCRETAR AMB L´EMPRESA\nTipus de contracte DIRECTE EMPRESA/ INCORPORACIÓ INMEDIATA\nDurada contrate A LLARG TERMINI\nDescripció Distribució de gasoil a domicili per a les comarques dOsona i el Ripolles,\nDurant els mesos hivern es treballa més hores i mes intens però queda compensat amb la resta de l´any.\nTitulació CARNET ADR(MATERIES PERILLOSES)\nEs valorarà Experiència en el sector de distribució de gasoil.\nFlexibilitat horària durant els quatre mesos d´hivern.\nPersona responsable amb ganes d´aprendre i treballar.\nFacilitat en l´us d ´aparells electronics.\nRequeriments Que es tingui clar el concepte de feina de temporada:els mesos d´hivern es treballa més hores i el ritme és més intens que la resta de l´any, però aquest mesos més intensos queden compensats amb la resta de l´any que es treballen moltes menys hores.\nQue a part de la conducció i descàrrega, es requereix l´ús de màquines informàtiques tàctils per a les vendes i és necessari la gestío de documents relacionats amb les pròpies ventes (albarans, tiquets, dni...)\nImprescindible Carnet de ADR (materies perilloses), carnet camió C1- i C.a.p.\nDisponabilitat horària àmplia durant els mesos d´hivern.\nAltres requisits Aquesta feina de xofer requereix l´ús d´un terminal informàtic , és demana facilitat en manipular i treballar amb aparells com aquest o similars..


V Mostra de Projectes Emprenedors d'FP\nLlegir 796 vegades\nEl 4 d’abril de 2017 s’ha celebrat la V Mostra de projectes emprenedors de l’FP a Catalunya organitzada per la Conselleria d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya. En l’edició d’aquest any hi ha participat 49 projectes emprenedors d’alumnes dels centres de Catalunya. Per participar en la mostra cal haver resultat guanyador en algun dels certàmens locals d’emprenedoria.\nPer part de l’Escola del Treball hi ha participat tres projectes que van resultar guanyadors als premis E2 organitzats per GlobaLleida i al Concurs d’idees emprenedores de la Seu d’Urgell. Els projectes participants han estat:\nAutoled, ( un fanal solar) de Noel Perejoan del CFGM Instal·lacions elèctriques i automàtiques\nEnerblind-12 ( persiana solar automatitzada ) de David Pijoan del CFGS Energies Renovables\nSpeak in club ( club proambiental que combina la gastronomia i l’aprenentatge de la parla anglesa) de Maria Araujo del CFGS Educació i control ambiental.\nEl projecte Enerblind 12 va ser guardonat amb un segon premi a la millor idea i al projecte més viable.\nEl projecte Speak in club va ser guardonat amb el tercer premi a la millor idea i un premi absolut al projecte més ben desenvolupat que inclou un curs de mentoring.\nNota de prensa a Generalitat: http://premsa.gencat.cat/pres_fsvp/AppJava/notapremsavw/299948/ca/10-centres-premiats-5a-mostra-projectes-emprenedors-dfp-catalunya.do\nNota de Prensa a Territoris.cat: http://www.territoris.cat/articulo/segria/projecte-lescola-treball-lleida-els-10-millors-catalunya/20170405124817040205.html\nRecull fotogràfic: https://get.google.com/albumarchive/103217389348172949458/album/AF1QipPlQvuNFbWpt34NKTv5SdmckVLj1SyI5xyxTh8U?source=pwa&authKey=CLvAt4S88effOg


Menorca Reserva de la Biosfera - Consell Insular de Menorca - Eficiència Energètica\nAplicant criteris d’eficiència energètica als edificis i a les instal·lacions s’aconsegueix reduir els costos d’operació dels mateixos (disminuint el consum també disminuïm els costos de les factures d’electricitat, aigua, gas, etc.) sense que es vegi afectat el confort de les persones que utilitzen els edificis i les seves instal·lacions.\nPer la millora de l’eficiència energètica de Menorca, des de l’Agència Reserva de Biosfera, es porten a terme actuacions en diferents àmbits estratègics com són l’enllumenat públic i la rehabilitació d’edificis sota criteris d’eficiència energètica i s’utilitzen eines com les auditories energètiques i sistemes de control del consum energètic de les instal·lacions i edificis públics.\nL’any 2002, el Consell Insular, va començar a realitzar una sèrie d’actuacions sobre les instal·lacions d’enllumenat dels 8 municipis de Menorca a través d’un Pla d’Eficiència Energètica que es dividia en tres fases d’actuació. També es va aconseguir desenvolupar un inventari acurat de les instal·lacions d’enllumenat que es troba integrat en la Infraestructura de Dades Espacials de Menorca (IDE Menorca).\nL’any 2017 s’ha realitzat un anàlisi de les instal·lacions d’enllumenat públic per tal d’actualitzar l’inventari de les instal·lacions i determinar-ne l’estat actual, en base a definir les reformes a aplicar a les instal·lacions per aconseguir una major eficiència energètica i una reducció de la contaminació lumínica, tenint en compte la possible declaració de Menorca com a Reserva Starlight.\nLa rehabilitació d’edificis sota criteris d’eficiència energètica consisteix en aplicar les tècniques constructives que permetin aconseguir un grau de confort adequat per a les persones que hi treballen, amb un consum d’energia menor que en un edifici convencional.\nAquests edificis, gràcies a les seves característiques d’aïllament i estanqueïtat, i equipats amb equips consumidors d’alta eficiència energètica, aconsegueixen reduir molt la demanda d’energia per al seu funcionament, de manera que el seu consum és “quasi nul”.\nLes auditories energètiques són eines que serveixen per analitzar i caracteritzar el consum energètic d’un edifici o instal·lació. Un cop detectats els punts de les instal·lacions on es produeixen els consums més elevats es poden realitzar diverses propostes de millora a través de les quals augmentar l’eficiència energètica de l’edifici o de la instal·lació auditada.\nControl del consum energètic públic\nEl Consell Insular de Menorca amb els Ajuntaments de Ferreries, de Es Castell i de Sant Lluís han portat a terme un projecte, en col·laboració amb l’empresa Ecooo, en el qual s’ha realitzat una diagnosi dels consums energètics municipals i del Consell Insular que serveix de base per establir un mecanisme de control i seguiment dels diversos consums públics.\nLa fase de diagnosi és la fase prèvia a la implementació de mesures d’estalvi i eficiència energètica, amb l’objectiu principal de reduir el consum energètic i minimitzar l’impacte ambiental de cada municipi.


Veus Progressistes ha celebrat aquest dimecres l’acte central de campanya a la Fàbrica Ramis d’Inca\n4 min. Inca 24/04/2019 23:21\n651x366 Xurí, Balboa i Cursach durant l'acte central de Veus Progressistes a Inca / Veus Progressistes Xurí, Balboa i Cursach durant l'acte central de Veus Progressistes a Inca / Veus Progressistes\nVeus Progressistes ha duit a terme aquest dimecres l’acte central de campanya a la Fàbrica Ramis d’Inca rodejats de més de 400 persones. El candidat de la coalició formada per MÉS per Mallorca, MÉS per Menorca, Ara Eivissa i Esquerra Republicana, Guillem Balboa, ha animat els assistents assegurant que "el 28 d’abril comença la revolució de les persones".\nSegons ha dit Balboa, Veus Progressistes compta "amb la proximitat, on som imbatibles", per pegar la darrera empenta abans de les eleccions generals i "ser imparables". Balboa ha indicat que vol impulsar una revolució perquè "ara mateix ser demòcrata, defensar els drets civils i socials, voler la igualtat i la llibertat dels pobles i les persones, i no conformar-se és autènticament revolucionari".\nBalboa també ha assegurat que "Veus Progressistes és el projecte polític de la majoria de la gent" i que les propostes de la coalició "encaixen amb les aspiracions de la majoria". A més, el candidat ha marcat alguns objectius clau de Veus Progressistes al Congrés, com són "els serveis públics, el canvi de model econòmic i la creació\nd’ocupació, garantir les llibertats i els drets civils i promoure una reforma constitucional des d’una òptica progressista i confederal".\nEn aquest context, Balboa ha apuntat que "s’ha de donar la paraula a la ciutadania i tornar a parlar de República, de sobiranies, de laïcisme i del paper de les forces armades, sense tuteles, sense pors i amb consens". A més, Balboa ha destacat que MÉS i Veus Progressistes "sabem pactar i ho hem demostrat" i ha reivindicat la seva candidatura com la millor per "propiciar un govern d’esquerres".\nA l’acte també hi ha intervingut la candidata al Senat, Rosa Cursach, qui ha reivindicat que "les dones i les feministes encapçalam una lluita que és de tota la ciutadania i que s’ha de lliurar a les mateixes entranyes de l’Estat". Cursach ha defensat que "s'ha de traslladar la veu de Veus Progressistes a l'Estat per impulsar polítiques valentes, d'esquerres i feministes, ara més necessàries que mai". Quant a la institució del Senat, la candidata ha dit: "Aquests dies he sentit dir que el Senat és una cambra arcaica que no serveix per a res, però el cert és que aquests darrers anys hem vist per a què serveix el Senat quan està en mans de segons qui: per aplicar l'autoritarisme patriarcal del 155".\nEl número 4 de la llista al Congrés i president d’Esquerra Republicana a Mallorca, Mateu Matas ‘Xurí’, ha apel·lat "al vot per la democràcia" i ha convidat a "plantar cara als que no volen democràcia". Matas ha expressat que "Guillem i Veus Progressites no estam tots sols, no només és aquí que volem canviar aquest Estat, perquè tenim Compromís al País Valencià, Bildu al País Basc, Esquerra i el Front republicà a Catalunya i perquè tenim molta gent sobiranista que vol un canvi de model.\nAixí mateix, hi ha intervingut l'eurodiputat de Compromís, Jordi Sebastià, que ha repassat la trajectòria ascendent de la formació valencianista i ha fet un paral·lelisme amb el que podria aconseguir Veus Progressistes: "Si nosaltres ho hem fet al País Valencià, vosaltres també ho podeu fer a les Illes Balears", ha dit.\nTot l’acte ha seguit la temàtica de la campanya basada en el lema "La teva decisió" i a fer protagonistes els ciutadans a través d’allò que trien. En aquesta línia durant la vetlada, el candidat de MÉS per Mallorca a la presidència del Govern, Miquel Ensenyat, i la candidata al Consell, Bel Busquets, han donat empenta i desitjat sort a Balboa omplint-li una maleta de coses que s’haurà d'endur a Madrid, entre les quals hi havia unes claus per millorar les\ncondicions d’accés a l’habitatge i una calculadora per calcular un millor REB i un millor finançament per a les Illes Balears.\nTambé hi ha hagut moments còmics, com l'esquetx l'endemà de les eleccions amb un suposat triomf de la formació, en què el nou diputat Guillem Balboa rep les cridades de Pedro Sánchez i Santiago Abascal per negociar. També s'ha passat l'espot de campanya, basat en la desició d'una ciutadana a l'hora d'escollir entre el carrer de la dreta o l'esquerra, la bici o el cotxe, el 155 o Guillem Balboa; i un altre vídeo explicant la llei d'Hondt i per què "el vot útil és el vot a Veus Progressistes".


La recaptació per La Marató de TV3: 1.338,95€ - UE Sant Andreu\nTots els esforços sumen per ajudar a la investigació de malalties que promou La Marató de TV3, aquest any destinada al càncer. En total s’han recaptat més de 10 milions d’euros, i el Sant Andreu va voler aportar el seu granet de sorra amb la col·laboració inestimable dels aficionats quadribarrats.\nLes entrades de general es van posar a 5 euros per tal d’aconseguir més assistència a l’estadi, fet que es va aconseguir. Tot aquest taquillatge es va destinar a La Marató, així com també les donacions que els socis van fer a les urnes ubicades als accessos de l’estadi. Uns accessos en els que també es va repartir un adhesiu de la campanya solidària que Televisió de Catalunya celebra cada desembre.\nEls jugadors del primer equip no van ser menys i en les seves samarretes durant el partit contra el Mallorca B van portar aquest adhesiu enganxat sota l’escut. El mateix van fer els membres de l’staff, personal del club i els integrants del Promeses B, que van sortir a l’inici del partit acompanyant el primer equip i van fer un partidet d’exhibició al descans.


Ones de llibres: Bernat, un científic enamorat\nPep Castellano / Jorge del Corral. Bernat, un científic enamorat. Ed. Bromera\nQui no ha somiat en crear una fórmula per enamorar algú? Bernat, el científic boig d'aquest conte s'ha enamorat i inventarà una poció per conquistar la seua amada. Però aconseguirà els efectes que pretén? Al mateix temps, Marta, una xiqueta boja pel futbol, es fica en problemes greus quan entra d'amagar al laboratori del científic i prova una de les seues fórmules. Haurà de pensar com eixir de l'embolic en que s'ha ficat. Dos experiments amb resultats extranys i molt divertits.\nEtiquetes de comentaris: 10/02/2016, llibres infantils i juvenils, llibres infantils i juvenils en català


Homenatge del PSC a la corrupció a Sabadell ! directe!cat\nEls PSC de Sabadell agraeix a Bustos el seu lideratge i enceta el debat per escollir el relleu\nEl PSC de Sabadell ha celebrat aquest diumenge una multitudinària assemblea per agrair a l'exalcalde Manuel Bustos el seu lideratge i dedicació al capdavant de la ciutat. Bustos, que ha estat la primera figura política de Sabadell durant els darrers catorze anys, va renunciar al càrrec dijous passat arrel de l'esclat del cas Mercuri i davant l'amenaça de l'oposició de presentar-li una moció de censura si no plegava. Ara el parit enceta també un debat intern per escollir qui serà el relleu de Bustos per optar a l'alcaldia. La pròxima setmana s'haurà de celebrar un altre ple per votar el nou alcalde. L'oposició, que té la majoria al ple, podria presentar un candidat alternatiu al que decideixi el PSC.\nBustos, Cas Mercuri, Pere Navarro, PSC\nEl PSC de Sabadell dolgut amb Pere Navarro\nEl viceprimer secretari del PSC de Sabadell, Cristian Sánchez, ha glossat la feina de Bustos, destacant la transformació que ha viscut la ciutat en els seus catorze anys d'alcalde "amb biblioteques, pavellons esportius, escoles bressol, places amb jocs infantils, habitatge social també per a gent gran, la recuperació del riu Ripoll i del parc agrari i la construcció del metro".\nTambé Manuel Bustos ha improvisat un discurs en el que ha tornat a defensar la seva innocència: "ni jo ni cap de les companyes i companys hem actuat mai de forma incorrecta". El ja exalcalde carrega també contra l'oposició: "A alguns no els interessa la veritat, sinó fer mal, difamar, i anar contra qui no ha deixat de treballar per la ciutat".\nObligat a dimitir injustament\nCom ja va fer el dia que va anunciar la seva renúncia, Bustos ha afirmat davant l'assemblea, que ha reunit uns 500 militants socialistes a l'auditori de la fira de Sabadell, que aquesta situació és "un punt i seguit" i es compromet a "continuar treballant per Sabadell des d'altres àmbits".\nBustos ha estat alcalde de Sabadell durant els darrers catorze anys. És el segon alcalde de la democràcia de la ciutat, després d'Antoni Farrés (1979-1999). Ara plega arrel del cas Mercuri, en el que està imputat en nou de les 31 peces. Se l'acusa de tràfic d'influències, malversació de fons públics, delictes contra l'administració pública i irregularitats en l'adjudicació de serveis públics, entre d'altres.\nBustos a la corda fluixa 28.01.2013.\nMaria Antonieta Sabadell\n26 de febrer de 2013, 10.55 h\nDisculpam però Terrassa no és una alcaldía de segona...\n25 de febrer de 2013, 13.24 h\nPobet Bustos, em fa pena , amb aquest petitet sou que rebrà com ho podrà fer?.\nA veure si ho tinc clar com que està implicat en un cas de corrupció , com es de moda en el país, surt de l`alcaldia i cap a la Diputació , que hi falta gent.\nAquesta es la manera de apartar als corruptes Si senyor!\n25 de febrer de 2013, 11.55 h\n... ni ha per lapidar-los vius !... Quina vergonya de gent !!!!\n25 de febrer de 2013, 10.53 h\nJo crec que en Bustos, directament no està implicat en res del que s´el pugui jutjar, però ha estat el seu estil de governança i les seves formes, el que l´ha portat a l´atzucac en el que es troba. Això també es paga Sr Bustos; ho recorda això?? Estil Bustos NO, gràcies.\n25 de febrer de 2013, 10.48 h\nMare meva! Quin festival! Això si que és divertir-se i la resta tonteries! Són una colla de malxinats! No podem dir que Bustos sigui culpable abans de que es faci el judici, però el que no es pot pretendre és fer un homenatge a algú que està sota sospita, sigui o no certa, perquè la imatge que dóna és nefasta. De totes maneres, és el PSOE, republicans que volen més monarquia, federalistes que han estat 16 anys al govern estatal i no han mogut un dit en aquella direcció, ens el cont... Llegir més\n25 de febrer de 2013, 09.40 h\nUna colla de TORRACOLLONS. FAN CAGUERA !!!!\nEmpar sabadell | vallès occidental | PPCC\n25 de febrer de 2013, 09.33 h\nPense que pot ser del vostre interès:\n25 de febrer de 2013, 09.03 h\nAra Sabadell es diu Zabadel\n25 de febrer de 2013, 09.02 h\nBenvolgut Pere Navarro (ets Pere o Pedro?):\nTot un polític, reuneixes plegades la saviduria, la valentia, la moderació i la justícia. Per aixó has passat d'una Alcaldia de segona a un tercer lloc de Parlament. Quina pujada més espectacular! I ara que et mous pels salons de Sant Joan Despí menjant calçots, encare ascendiras més, no? Quantes llengües parles per presidir el govern d'un Estat? No pensis malament, no. Em referia a Espanya a on tens un gran gran futur amb un nou rei i tot q... Llegir més\n25 de febrer de 2013, 08.49 h\ncontinuara chupan com a cinque vicepresident d´la diputació,nomes 5.900 euros.


El retorn de J.M. Flotats - Diari de Girona\nEl retorn de J.M. Flotats\nmartí peraferrer vayreda 22.07.2013 | 09:59\n«Els gran artistes demostren que ho són quan un dia decideixen, que malgrat tot, es pot tornar a començar de zero. Mai és tard»\nFa una setmana, el President Mas va organitzar un acte que s'hauria d'haver produït ja fa molts any. D'un dia per l'altre, es va convocar la professió teatral barcelonina per assistir al pròleg d'una nova obra de teatre vital, amb protagonistes de pes, i que esperem comenci ben aviat amb un primer acte intens, emocionant i desitjat per la majoria dels que tenim sentit de país i sobretot educació. L'acte de desgreuge del Govern català amb l'actor Josep Maria Flotats era just i necessari si volíem recuperar una figura cabdal en la història del teatre de casa nostra. Una història truncada l'any 1988 i que ara, al 2013, sembla que podem reconduir, no sense pensar en el temps perdut per a uns i guanyat per a d'altres.\nRecordo perfectament el dia que tota la companyia del Poliorama vàrem acompanyar en Josep Maria per posar la primera pedra del Teatre Nacional de Catalunya (TNC). Recordo la primera visita d'obra, amb casc groc i envoltats de pols i formigó. I recordo la nit del discurs a peu d'escenari de la Sala Gran, on els "gats baladrers" van obligar-lo a sortir per cames d'aquella casa de somnis, que ell havia començat a forjar, deu anys enrere. Després varen venir les passejades per Madrid, les tardes de dilluns al cinema i els sopars a la Plaza Mayor, recordant coses de Catalunya i mastegant tristes soledats. L'última vegada que vàrem parlar va ser fa un any i telefònicament. Jo li reclamava una col·laboració per a una revista del gremi teatral i ell s'hi va negar molt amablement: "Martí, això encara no ho puc fer". Josep Maria Flotats va ser per a mi, mestre i amic, però sobretot un referent en moment de dubtes creatius i una porta a la qual anar a trucar quan el dia a dia de la vida es torçava.\nAra penso en la retransmissió televisiva des del TNC de l'entrega dels seus tres premis Max i viscuts des del sofà atrotinat del meu miniapartament de la capital del regne i penso en les llargues hores compartides de confidències i de riures estridents. Sempre he dit que la feina i l'estil d'en Josep Maria Flotats et pot agradar o desagradar, però mai ens hauríem d'haver permès el luxe d'obviar-lo com s'ha fet durant tants anys. El país necessita creadors convençuts del seu camí, amb criteris formats des de l'experiència i amb una agenda plena de contactes mundials. Els reietons provincians li varen fer molt de mal i tampoc crec que ara el deixin tranquil.\nUna vegada, abans de començar la funció al Teatre Poliorama, vaig entrar al seu camerino que tenia a peu d'escenari. En el gran mirall de la seva taula ell havia escrit amb una barra de maquillatge la lletra d'una cançó del cantant francès Julien Clerc: "Jo us vull ser útil per viure i somniar". Aquella frase crec que defineix el motor d'aquest artista. Posar-se al servei dels altres per anar una mica més lluny tots plegats. Jo no li he arribat mai a la sola de la sabata, però he après moltes coses d'ell, sobretot a plantar cara, a no deixar-te trepitjar, a creure fermament en el teu camí malgrat els destructors de somnis que viuen de vampiritzar felicitats alienes.\nEls països és fan grans quan reconeixen errors antics. Els gran artistes demostren que ho són quan un dia decideixen, que malgrat tot, es pot tornar a començar de zero. Mai és tard.


Fets de Pere - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEls Fets de Pere és un dels primers llibres apòcrifs sobre els fets dels apòstols. La major part del text ha sobreviscut només en la seva traducció al llatí d'un manuscrit trobat a Vercelli (Actus Versellenses). És principalment notable pel fet que descriu una competència de miracles entre sant Pere i Simó el Mag, així com per ser el primer registre sobre la tradició que Sant Pere va ser crucificat cap per avall.\nEls Fets de Pere va ser escrit originalment en grec durant la segona meitat del segle II, probablement a Àsia Menor. Els consensos entre acadèmics apunten que podria estar basat en els Fets de Joan, i tradicionalment ambdues obres són atribuïdes a Lucius Carinus, a qui Epifani identifica com el company de Joan.\nEn el text Pere fa alguns miracles com la resurrecció d'un peix fumat, i fer parlar els gossos. El text condemna a Simó el Mag, una figura associada amb el gnosticisme, qui sembla haver consternat a l'autor.\nConclou descrivint el martiri de Pere com una crucifixió cap per avall, una tradició que és testimoniada per primera vegada en aquesta obra. Aquests capítols finals estan preservats de manera separada com 'El Martiri de Pere' en els manuscrits grecs i en les versions coptes (fragments), sirià, ge'ez, àrab, armeni i eslau. Per aquesta raó, algunes vegades es proposa que l'explicació del martiri va ser el text precedent amb el qual els capítols anteriors van ser segellats.\nTraducció a l'anglès del manuscrit\nEarly Christian Writings: Acts of Peter (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fets_de_Pere&oldid=17972882»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 gen 2017 a les 19:39.