Menja de Bacallà: Onze de setembre 2013\npublicat per Josepb a les 10:24\nBona diada JosepB!!!\n10 de setembre de 2013 a les 21:05\n10 de setembre de 2013 a les 21:54\n10 de setembre de 2013 a les 23:25\nBona Diada!!! Som i serem!!!\n11 de setembre de 2013 a les 0:03\nQue passis una bona diada! Visca Catalunya!!!\n11 de setembre de 2013 a les 0:38\n11 de setembre de 2013 a les 7:25\nEt desitjo una molt bona Diada, mil petonets Susanna\n11 de setembre de 2013 a les 9:38\nDolça: -No tot són postres...- Igualment per a tu i tots els teus¡¡\nSalutacions Dolça¡¡¡ :O) :O)\nTrini: -La cocina de Trini Altea- Una abraçada des de Catalunya¡¡\nSalutacions Trini¡¡ :O) :O)\n13 de setembre de 2013 a les 15:39\nAna; -La cocinera de Bétulo- Igualment per a tu i tots els teus\nSalutacions Ana¡¡ ;O)\nFrancesc; - A la taula i al llit...- Bona diada, recordada per a molts anys,... per cert la meva parella, la Teresa, i jo, ens va tocar el tram 12 i estavem a Alcanar, després d'aquí, ja venía Vinarós i la cadena va arribar fins aquí¡¡\nSalutacions per a tu i l'Oretto¡¡ :O)\n13 de setembre de 2013 a les 15:46\nCristina; -Crijoarmael- Igualment per a tu i tots els teus¡¡ ;O)\nGemma; -La cuina de casa- Igualment per a tu i tots els teus Gemma¡¡ ;O)\nSussana; -En roc a la cuina- Mils de felicitacions per a tu i també tots els teus , Susanna¡¡ :O)\n13 de setembre de 2013 a les 15:57


Kroos assoleix el miracle (2-1)\nEl migcampista de la selecció alemanya Toni Kroos celebrant el gol del triomf.\nActualitzada 24/06/2018 a les 16:52\nSotxi / Rostov del Don\nEl migcampista d’Alemanya Toni Kroos va fer ahir un golàs de falta indirecta pràcticament a la darrera jugada del matx enfront Suècia (2 a 1). Aquesta diana va servir als de Joachim Löw per no complicar-se la vida de cara a assolir els vuitens de final, tot i que, tot plegat està obert per tots els equips. El xoc va començar de la pitjor manera per als alemanys amb una diana d’Ola Toivonen, mentre Marco Reus va posar les taules a la represa.\nEn el duel de la tarda del grup F, Mèxic va tornar a vèncer i convèncer amb el joc implementat a l’estadi de Rostov del Don. Els també coneguts com a tricolors van superar i alhora deixar quasi sense opcions de vuitens la República de Corea del Sud en aconseguir un marcador d’1 a 2. El conjunt que dirigeix el seleccionador Juan Carlos Osorio sense cap mena de dubte ha deixat enrere els escàndols extraesportius i s’està centrant únicament i exclusiva en la pilota.\nLes declaracions de Javier Chicharito Hernández dient “imaginem-nos coses chingonas” ja és un crit de guerra en aquest país i tots els aficionats i futbolistes s’hi aferren per arribar el més lluny possible en aquesta cita russa de la Copa del Món. Al minut 26 una centrada d’Andrés Guardado va ser interceptada per la mà de Hyunsoo Jang i el col·legiat no va dubtar a assenyalar el punt de penal. Un gran Carlos Vela va transformar-lo sense tremolar i va permetre que els seus companys respiressin pel que fa a l’electrònic, arran que els sud-coreans no van parar d’intentar-ho al contracop. Els que van colpejar de nou, però, van esdevenir els sud-americans per mitjà del Chicharito, que amb una retallada va deixar assegut un defensor rival i va batre el porter definint pel pal curt. Son Heung-min va marcar el de l’honor a les acaballes.


Detingut un lladre coix i amb bastó per robar a 12 pisos turístics de Barcelona\nSuccessos.- Detingut un lladre coix i amb bastó per robar a 12 pisos turístics de Barcelona | Europa Press\nEntrava a apartaments de districtes de Sants-Montjuïc, Eixample i Ciutat Vella\nper E.P. 04 de juliol de 2017 10:53\nEls Mossos d'Esquadra han detingut un lladre coix i amb bastó que presumptament va robar a 12 pisos turístics dels districtes de Sants-Montjuïc, Eixample i Ciutat Vella de Barcelona i que ha ingressat a la presó per ordre judicial.\nSegons ha informat aquest dimarts la policia en un comunicat, aquest lladre actuava juntament amb un còmplice que vigilava des del carrer mentre actuava als pisos, que també ha estat detingut i que està en llibertat amb càrrecs després de passar a disposició judicial. El lladre coix, que acumula 106 antecedents de diversos cossos policials per robatoris a habitatges, principalment a la zona de la Costa Blanca, accedia als pisos fent servir el mètode de la radiografia o la clau falsa quan no havien tancat.\nEls dos detinguts s'enduien diners en efectiu, joies i aparells electrònics com ordinadors portàtils, tablets i telèfons. La investigació va arrencar a principi d'aquest any després de rebre diverses denúncies.


AA.VV BARRI DE LA SAGRADA FAMÍLIA: d’abril 2014\nBona tarda. Pels que tingueu a bé consultar el Blog de la nostra barriada.Avui us fem arribar amb detall, la propera sortida\nque farem al Baix Llobregat.\nCom podreu constatar podrem visionar joies tan preuades com és en general, LA COLÒNIA GÜELL.\nImagino que no fa falta afegir gaires comentaris pel renom que té per si sola.\nFet això, anirem a dinar que ja ens ho haurem guanyat.I per acabar-ho de rematar anirem a veure CATALUNYA EN MINIATURA.\nAquí us hi deixem el programa.\nAra es qüestió d'animar-se i fer les reserves que esperem ser molta colla.\nPublicat per avsafa a 19:35 Cap comentari:\nUna vegada més ja estic aquí per penjar el programa de les camina-\ndes que farem el mes de maig.\nJa sé que vaig prometre que faria una entrada abans del Sant Jordi\nper fer comentaris sobra les caminades que fem habitual ment,però\nla feina és la que mana. I sort d'estar JUBILAT.\nRecordo que quant estava en actiu em feien comentaris que m'avo-\nrriria.Us puc assegurar que no és pas cert, sempre em falta temps.\nBé! tampoc es tracta ara d'explicar la meva vida. Això ho deixaré per quan ho consideri més adient.\nImagino que tots vosaltres veïns i veïnes us deveu trobar com jo.\nEm refereixo al tema de la feina personal, per el que espero que\nSense més preàmbuls,com cada mes us dic,si desitgeu acompanyar-nos aquí teniu la programació.\nSempre sereu ben rebuts,no ho oblideu pas eh!\nPublicat per avsafa a 17:42 Cap comentari:\nSom el matí del dilluns de Pasqua. Podríem dir que a les acaballes de la Setmana Santa.\nEncara que ha estat dels anys en què s'ha escaigut diguem-ne tard per ser el mes d'abril, el temps pels que han estat a la platja penso que no haurà estat el millor.\nPerò sempre hi ha la part positiva que és la que ens ocupa. Vull ressaltar amb això que la setmana va començar amb un molt bon dia de diumenge de RAMS.\nAlguns conciutadans i entre ells evidentment persones del BARRI,vàrem poder anar, o ens va venir de gust anar al migdia fins a "Crist Rei", que a banda de beneir el ram els que ho van desitjar, una entitat com és la dels ARMATS, ens va fer gaudir com és costum en questes festes de les seves evolucions, i embadalir amb la seva desinteteressada però sempre molt organitzada exhibició.\nAmb un sol de justícia que queia, la gent estoicament estàvem allà per fer los recolzament, i bé que s'ho van merèixer.Qui més que menys ho vam aprofitar per fer-los fotografies per tenir de record.\nEls infants tots també molt emocionats, seguien el desenvolupament de l'anomenada exhibició.\nUn cop fet esment de l'esdeveniment, vull fer una menció a les persones que integren l'entitat. Donar les més sinceres gràcies per ser-hi a tots ells, però als del nostre barri en especial, i al meu amic de caminades LLUÍS JODAR FLORES que ho porta dintre el cor.\nPer molts anys Lluís hi puguis anar participant,\ni que nosaltres els del teu entorn ho puguem gaudir.-\nUs deixo un vídeo que he trobat a la xarxa, és de l'any 2012.\nEl grup de caminadors del nostre barri, com cada any ens hi hem adherit i el dia nou, vàrem anar a l'ermita de Sant Isidre.\nVàrem ser trenta-quatre persones, i com és habitual a banda de fer salut ens ho passem bé. Intercamviem opinions, parlem de futbol, política, societat, literatura,cinema, ec..ec...\nA més a més d'admirar el paisatge que la natura ens ofereix, poder veure dia a dia com canvien les flors, els sembrats, les ametlles que ja surten, els cirerers ben florits, ens permetem el fer algunes fotografies de record, (qui li agrada) és clar!\nD'aquesta manera compartim una estona de les nostres vides, i les nostres inquietuds. I tot plegat ens ajuda a més de tenir una vida social col·lectiva, a mantenir un contacta entre veïns que sempre és positiu i enriquidor.\nAmb tot no faig res més que animar i encoratjar a tots els que us pugui interessar a acompanyar-nos, com cada vegada us dic, sereu benvinguts, i no en tinc cap dubta que us hi enganxareu, us ho passareu bé.-\nAquí teniu unes imatges que diuen que valen més que mil paraules oi?\nDavant del CAP, fent els estiraments per emprendre\nQUIN PAISATGE I QUINS COLORS OI?\nCREUANT EL PONT DE LA\nARA TOCA CREUAR EL RIU D'OR\nI NO FALTARIA MÉS! S'HAN DE RECUPERAR FORCES PER TORNAR\nFins a la propera, que no tardaré a tornar a fer esment d'alguna que altra caminada.\nSegur que serà abans del nostre patró Sant Jordi.\nUs passo l'enllaç per si voleu visitar la WEB:\nPublicat per avsafa a 13:06 1 comentari:


La importancia de fomentar la lectura en la infancia - Somni Psicologia\nabril 20, 2021 setembre 21, 2021\nDurant els últims anys hi ha hagut un clar auge del culte al cos i la importància de cultivar-lo. Però, com cultivem la ment? Una de les activitats més completes per a això és la lectura. Aquesta habilitat ens acompanyarà al llarg de la vida, permetent-nos adquirir coneixements, entendre el món que ens envolta, desenvolupar les nostres emocions i àrees cognitives del cervell, fomentant la nostra capacitat de concentració i d’imaginació.\nActualment, en plena era de la digitalització, cada vegada és més freqüent veure als nens i nenes entretenir-se amb suports digitals com smartphones o tauletes, abans fins i tot d’aprendre a llegir o escriure. A vegades considerem que els nens i nenes són massa petits per la lectura, però és important fomentar aquest hàbit en edats primerenques, aprofitant la plasticitat del cervell infantil.\nQuins són els beneficis de la lectura en la infància?\nL’Associació Espanyola de Pediatria d’Atenció Primària, sosté que l’hàbit de la lectura, no sols influeix en la capacitat lectora, sinó en el desenvolupament integral de l’infant.\nJerome Bruner i Anat Ninio, psicòlegs especialistes en aprenentatge, van establir l’any 1978 que a partir dels vuit mesos de vida els nens i nenes ja ha desenvolupat la seva capacitat d’atenció compartida, la qual cosa els permet interactuar amb els adults de referència per a comentar els elements del seu entorn. Abans fins i tot de tenir desenvolupada aquesta capacitat, durant els primers mesos, ja poden començar les primeres experiències lectores, mitjançant la lectura compartida amb els adults de contes amb molt poques paraules i grans imatges, i que s’aniran ampliant i complicant a mesura que el nen o nena creixi.\nAquest primer contacte amb els llibres, no sols permetrà que el nen comenci a conèixer el concepte ‘llibre’ i a veure’l com un objecte lúdic, sinó que serà el primer pas del desenvolupament de la lectura emergent, és a dir, el procés de desenvolupar les diferents estratègies, actituds i coneixements que faciliten l’aprenentatge de la lectura.\nConeixem i som conscients de la importància d’introduir la lectura en els més petits, però quins beneficis els aporta?\nEls nens i nenes que llegeixen solen ser més segurs i sociables, perquè tendeixen a tenir més facilitat per a expressar-se. A més, en tenir un ric vocabulari i un llenguatge més fluid, incideix positivament en les seves habilitats comunicatives.\nA través de les pàgines els nens i nenes coneixen personatges i realitats diferents, la qual cosa els permet estimular l’enginy, la creativitat i la imaginació, així com crear la seva pròpia personalitat.\nEnriquir la relació adult-nen a través dels moments de lectura compartits, reforçant el vincle entre pares i fills i creant un nou espai d’oci conjunt.\nResulta una eina com a hàbit de dormir, permetent al nen o nena relaxar-se abans d’anar a dormir.\nDurant tots els nivells d’educació, la quantitat de temps consagrat a la lectura influeix de manera positiva en el rendiment escolar, millorant i fomentant habilitats com la memòria, la concentració i la comprensió lectora.\nAfavorir la seva autonomia mitjançant la cura i responsabilitat dels seus llibres.\nLa lectura permet als nens i nenes posar-se en el lloc dels altres, a conèixer els sentiments i els punts de vista d’altres persones. Això fa que el nen o nena treballi l’empatia i aprengui a ser més flexible i tolerant.\nCom podem fomentar la lectura en els nens i nenes?\nMoltes vegades els nens i nenes, especialment aquells que descobreixen la lectura de manera tardana, veuen la lectura com una obligació. És important saber com endinsar-los en l’hàbit de la lectura de manera primerenca, transformant l’hàbit de llegir en un passatemps amb el qual gaudeixin.\nCrear interès pels llibres en el nen o nena, acudint amb ell a llibreries, biblioteques o espais de lectura.\nDonar exemple. Si els adults llegim i transmetem passió per la lectura, és més probable que el nen o nena relacioni la lectura amb una cosa positiva. Una molt bona manera és començar llegint amb ell i acabar invertint els papers quan sigui més major.\nIncloure els llibres com a regals de nadal i aniversari, perquè el nen o nena visqui la lectura com una experiència positiva i no com una obligació.\nConstruir un racó de lectura, amb llibres a l’alçada i abast dels nens i nenes, mitjançant prestatgeries baixes o tauletes, i anar canviant els títols perquè puguin variar les seves lectures i generar nous interessos.\nDemanar consell i conèixer els llibres adequats per a la seva edat. Triar un llibre fora de l’edat recomanada pot ser perjudicial per al nen en fer-li sentir que és massa difícil o fàcil d’entendre o llegir per a ell.\nQuan són petits i els llegim les històries, intentar que el nen o nena participi en la lectura perquè tinguin un paper actiu i parin atenció. Per exemple, mitjançant preguntes sobre el que està passant, preguntar la seva opinió sobre alguna situació, etc.\nDescobrir amb ells que tipus de llibres els atreuen més. Deixar-los experimentar amb diferents gèneres de lectura, perquè coneguin que tipus de lectures els agraden.\nPlantejar-los opcions de lectura, però deixar que siguin ells els que prenguin la decisió final. Així se sentiran importants en el procés lector i se sentiran més implicats en el llibre.\nEstimular la lectura, però no imposar-la. Igual que els adults, hi ha dies que els nens i nenes poden estar enfadats o cansats, és important saber en quins moments no pressionar-los i deixar la lectura per a un altre moment.\nEsperem que aquest article hagi estat del vostre interès. Si voleu més informació, no dubteu en preguntar-nos, estarem encantades de poder-vos ajudar. Fins la setmana que ve!


Parroquia San Antonio Abad de Sa Pobla - UNCIÓ DELS MALALTS\nUNCIÓ DEL MALALTS\nLa compassió de Jesús cap als malalts i les nombroses curacions realitzades per ell són un clar senyal que amb ell havia arribat el Regne de Déu i, per tant, la victòria sobre el pecat, el sofriment i la mort. Amb la seva passió i mort, Jesús dóna un nou sentit al sofriment, el qual, unit al de Crist, pot convertir-se enmig de purificació i salvació, per a nosaltres i pels altres.\nCom es comporta l'Església amb els malalts?\nL'Església, havent rebut del Senyor el mandat de curar als malalts, s'obstina en la cura dels que sofreixen, acompanyant-los amb oracions d'intercessió. Té sobretot un sagrament específic per als malalts, instituït per Crist mateix i testificat per Santiago: “Està malalt algú de vosaltres? Cridi als preveres de l'Església, que preguin sobre ell i l’ungeixin amb oli en el nom del Senyor” (Jm 5, 14-15).\nQui pot rebre el sagrament de la Unció dels malalts?\nEl sagrament de la Unció dels malalts ho pot rebre qualsevol fidel que comença a trobar-se en perill de mort per malaltia o vellesa. El mateix fidel el pot rebre també altres vegades, si es produeix un agreujament de la malaltia o bé si es presenta una altra malaltia greu. La celebració d'aquest sagrament ha d'anar precedida, si és possible, de la confessió individual del malalt.\nCom se celebra aquest sagrament?\nLa celebració del sagrament de la Unció dels malalts consisteix essencialment en la unció amb oli, beneït si és possible pel bisbe, sobre el front i les mans del malalt (en el ritu romà, o també en altres parts del cos en altres ritus), acompanyada de l'oració del sacerdot, que implora la gràcia especial d'aquest sagrament.\nCom sol·licitar el sagrament de la Unció dels Malalts?\nPosar-se en contacte amb la Parròquia i parlar amb el rector.\nTambé ocasionalment la parròquia organitza celebracions comunitàries d'aquest sagrament, les quals s'anuncien amb anticipació.\nCelebració Comunitaria de la Unció dels Malalts


Tres detinguts amb droga amagada en una barberia i un local de La Jonquera - Empordà\nTres detinguts amb droga amagada en una barberia i un local de La Jonquera\nEn una altra actuació, els Mossos també han detingut un altre jove que venia cocaïna i heroïna en un carrer de Figueres\nACN 15.04.2016 | 07:14\nEls Mossos d´Esquadra han detingut tres homes, d´entre 35 i 48 anys, de nacionalitat marroquina i veïns de Roses i Figueres per un delicte contra la salut pública. Davant la sospita que en dos establiments de La Jonquera s´hi estava venent droga, els Mossos amb la col·laboració de la Policia Local van realitzar dues inspeccions administratives i van trobar 107 grams de cocaïna, heroïna i haixix amagats entre els gerros, els fluorescents, armaris i un escalfador d´aigua d´una barberia i una botiga de roba. També van trobar una bàscula de precisió i 120 euros. Els policies van detenir els dos propietaris dels locals i un dels treballadors que han quedat en llibertat amb càrrecs. D´altra banda, en una altra actuació, els Mossos també han detingut un jove de 24 anys de nacionalitat guineana i veí de Figueres que venia cocaïna i heroïna en un carrer de la capital de l´Alt Empordà.\nEl primer cas es remunta al passat 8 d´abril quan a la tarda, agents dels Mossos d´Esquadra amb la col·laboració de la Policia Local de la Jonquera i amb una unitat canina van realitzar dues inspeccions administratives simultànies en una barberia i una botiga de roba d´aquesta localitat. Les inspeccions es van fer arran de la sospita que en aquests dos establiments s´hi podia estar venent droga.\nDins dels locals van trobar 107 grams de diverses substàncies estupefaents com cocaïna, heroïna i haixix amagats entre gerros, fluorescents, armaris i un escalfador d´aigua d´aquests dos establiments. A més, també van localitzar una bàscula de precisió i 120 euros en bitllets fraccionats. Els Mossos d´Esquadra van detenir els dos propietaris dels locals i un treballador com a presumptes autors d´un delicte contra la salut pública.\nEls detinguts, dos d´ells amb antecedents, van passar el 9 d´abril a disposició del Jutjat d´instrucció en funcions de guàrdia de Figueres que va decretar la seva llibertat amb càrrecs.\nDetingut un jove a Figueres que venia droga al carrer\nD´altra banda, en una altra actuació realitzada el 9 d´abril, els mossos de la comissaria de Figueres van detenir un jove de 24 anys de nacionalitat guineana i veí de Figueres per un altre delicte contra la salut pública.\nEls policies van veure com el jove venia cocaïna i heroïna a diverses persones al bell mig d´un dels carrers de la capital de l´Alt Empordà. Els agents van detenir-lo i van comissar-li prop de 7 grams de substàncies estupefaents. L´home, amb antecedents policials, va passar el 10 d´abril a disposició del jutjat d´instrucció en funcions de guàrdia de Figueres que va decretar la seva llibertat amb càrrecs.


Psicomotricitat i Educació: de juny 2011\nPonent: Arantxa Irastorza Zulaica\nSobre la ponent: Arantxa Irastorza és mare de dues filles, Karmen i Ixebel, és Llicenciada en Ciències de l'Educació (Pedagogia) i ha estat formada en psicomotricitat relacional per André Lapierre i Núria Franc. Té més de 20 anys d'experiència en l'àmbit preventiu, treballant amb nens, així com també amb pares i mares interessats en comprendre i acompanyar als seus fills/es en el seu desenvolupament evolutiu. Ha desenvolupat la seva tasca professional, principalment al País Valencià i el País Basc.\nSobre la conferència:\nLa Psicomotricitat Relacional entén que és la RELACIÓ el que vehicula la construcció de la identitat humana, en els aspectes psico-afectius emocionals i físics. Això es produeix en els primers anys de la vida en funció de la relació viscuda, amb els adults que el sostenen. Aquest procés de vida donarà lloc a la construcció de la personalitat més o menys equilibrada, si fa no "normal" o patològica.\nDonada la immaduresa biològica de l'ésser humà, aquest procés es realitza en el contacte CORPORAL adult-nadó, en un llenguatge TÒNIC-CORPORAL, on tota la comunicació s'estableix en el cos. El cos és el lloc únic, sagrat, on es viu tota la sensibilitat: l'afectivitat, l'emoció, la relació amb un mateix i amb l'altre, lloc de plaer, de desig, de frustració i d'angoixa. En definitiva, lloc de record de totes les emocions viscudes per la criatura, en la seva relació amb els i les altres particularment amb les figures parentals i els seus substituts (adult). La Psicomotricitat relacional és una eina de treball que ens possibilita establir la comunicació des del codi natural i propi dels infants: l'activitat i el joc espontani. En aquest llenguatge, els i les infants transmeten els desitjos, necessitats i conflictes que estan vivint. És a dir, tot el que passa en el cos. L'abordatge d'aquesta comunicació, atenent a les necessitats concretes de cada infant i el seu moment evolutiu particular es realitzarà des de la implicació i disponibilitat corporal de l'adult.\nAquesta comunicació corporal, que precedeix al llenguatge oral, es compon de mediadors de la relació com el to amb el qual establim els contactes, la postura, veu, la mirada, el gest, el somriure, paraules, etc. On l'escolta d'un mateix / i de l'altre, adquireixen una importància cabdal en l'acte educatiu i la comunicació adult-infant.\nPublicat per Ver Pensar Sentir VPS a 15:09 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Emocions, Psicomotricitat


Neix el Collsacabra Viu, el programa d’activitats que relleva la Fira del Llibre de Muntanya. - CollsacabraViu\ndel 5.10 al 10.11 del 2019\nNeix el Collsacabra Viu, el programa d’activitats que relleva la Fira del Llibre de Muntanya.\nDimecres 3 d’octubre es va presentar a Rupit el Collsacabra Viu, el programa d’activitats entorn a la natura que tindran lloc al Collsacabra.\nL’acte de presentació va tenir lloc a l’ermita de Santa Magdalena, amb unes excepcionals vistes del poble de Rupit.\nL’alcalde de Rupit, Albert Marcé, la regidora de turisme del mateix municipi, Lourdes Marsal, el regidor de turisme de Tavertet, Albert Prado, i l’alcalde de l’Esquirol, Àlex Montanyà, van presentar l’ambiciós programa que inclou més de 70 activitats diferents i de cinc àmbits diferetns: cultura, natura, música, esport i gastronomia.\nD’esquerra a dreta: Albert Prado, Albert Marcé, Lourdes Marsal i Àlex Montanyà.\nSeguint les passes de la Fira de Muntanya del Llibre del Collsacabra\nEl 2002, davant la creixent oferta d’activitats d’exterior del territori, i tenint en compte l’impacte que aquestes suposaven en l’economia, les entitats, associacions, agents locals i els ajuntaments del Collsacabra impulsen la Fira del Llibre de Muntanya del Collsacabra. La fira responia a la voluntat dels impulsors de potenciar les múltiples possibles accions entorn d’aquestes activitats d’exterior. Any rere any la fira s’emplaçava en un poble diferent, potenciant així a totes les zones per igual.\nEl 2013 l’organització trasllada a Vic la Fira del Llibre de Muntanya del Collsacabra i més endavant, el Collscabra i Vic uneixen esforços entrellaçant la fira amb la Fira de Muntanya de Vic, la qual s’havia estat celebrant en paral·lel durant més de 20 anys. La simbiosis tenia un objectiu clar: unir totes les activitats entorn de l’oci d’exterior per sumar esforços i multiplicar resultats, impulsant per igual tots els agents i el territoris. L’associació entre ambdues fires va donar lloc a 4 edicions del 2014 al 2017.\nDurant l’acte de presentació els representants polítics posaven de manifest la necessitat de tornar al territori l’activitat entorn a la fira de muntanya, i donar al Collsacabra la visibilitat perduda amb les últimes edicions.\nEn aquest 2018 neix el Collsacabra Viu, una iniciativa mancomunada amb tots els pobles del Collsacabra que segueix les petjades dels inicis de la Fira del Llibre de Muntanya del Collsacabra amb un programa d’activitats a cada poble, durant tots els caps de setmana del mes d’octubre, i que abasta els àmbits de la cultura, gastronomia, música, natura i esport. Desapareix el format original de fira itinerant i es desvincula de la Fira de Muntanya de Vic, per així impulsar, al marge de Vic, un espai per donar a conèixer les singularitats del territori.\nEl programa respon a la nova realitat del territori, que ha desenvolupat múltiples accions entorn de les activitats d’exterior, i on tots els agents del territori tenen cabuda, i incorpora activitats i festivals que ja es desenvolupaven amb anterioritat com: La Fira del Bolet a Cantonigròs, la Cabrerès Marató de Muntanya a l’Esquirol, la pedalada de Rupit, i la TransCabra Festival de Músiques Conscients, però que també presenta noves activitats com les que programa Mosical, un cicle de concerts i accions culturals combinades amb actes gastronòmics i el Romànic al Collsacabra.\nMés de 70 activitats succeiran durant els caps de setmana d’octubre, donant el màxim protagonisme a un poble diferent cada cap de setmana.\nLes activitats del CollsacabraViu s’iniciaran el dissabte 6 d’octubre a Rupit, poble que allotjarà la majoria de les activitats aquell cap de setmana. El programa pel cap de setmana inclou activitats d’esport com la Pedalada de Rupit, les rutes guiades del romànic al Collsacabra, la projecció de la pel·lícula “K2, tocant el buit”, i el Concert-Vermut amb la Vic Swing.\nEl cap de setmana del 13 i 14 d’octubre les activitats es traslladaran a Cantonigròs, que presenten un ampli programa d’activitats. La Fira del Bolet que enguany arriba a la XXIIa, el Ier Canicros del Collsacabra, un showcooking de la mà d’Ignasi Camps, contes de muntanya per el públic familiar i un espai per descobrir diferents publicacions del Collsacabra del fotograf de Cantoni, Carles Comella.\nL’Esquirol serà l’amfitrió de les activitats la setmana del 19 al al 26 d’octubre, i presenta activitats relacionades amb l’esport, la cultura i també l’alimentació, posant el centre d’atenció en els productes bio i els consums responsables. En el cartell figuren activitats com la 4a edició de la Cabrerès Marató de Muntanya, el showcooking per a carreres d’autosuficiència de la mà d’Astrid Barqué, rocòdrom, tirolines, i la segona edició de les Jornades de Turisme i Esport, en aquesta edició sota el tema: “La massificació en els espais naturals i els paratges emblemàtics : cal regular-ne l’accés?”.\nEl 2on Concurs Internacional de Fotografia del Collsacabra destaca per haver doblat la presentació de fotografies de la primera edició i per inlcoure una nova categoria, la internacional, amb el titol enguany de “Llibertat d’expressió”.\nA l’Esquirol s’ha preparat un col.loqui especial dedicat a la plaga de l’eruga del boix on hi intervindran diferents experts i representants de les administracions. El cranc del Collsacabra també serà protagonista durant les xerrades programades a l’Esquirol. Els editorials de muntanya son convidats al Collsacabra com en els seus inicis amb la presentació de diferents llibres a la Sala de Plens de l’Ajuntament.\nLa música, arriba a l’Esquirol amb el concert de la Coral Lorelei al pavello municipal amb “l’aplec del Remei”, una sarsuela catalana que porta dalt de l’escenari entre d’altres una trentena de musics de l’Orquestra simfònica de l’Escola de Música de Gràcia.\nUna nova proposta per coneixer el Collsacabra és el Romànic al Collscabra, una visita guiada per les 4 ermites mes significatives del Collsabra a Sant Martí Sescorts, Sant Julià de Cabrera, Sant Joan de Fàbregas a Rupit i Sant Cristòfol a Tavertet.\nA les portes d’implementar el mes de novembre el “Porta a porta” per a la recollida selectiva de deixalles a l’Esquirol, serà durant l’ultima setmana d’octubre que es celebrarà la Setmana Bio, que inclou xerrades sobre el reciclatge i tallers, collites ecològiques, i on es presentarà l’hort ecològic de l’Escola el Cabrerès.\nEl darrer cap de setmana les activitats es traslladaran a Tavertet, el poble als peus de la cinglera que acollirà activitats com els contes infantils de muntanya, les rutes temàtiques per la cinglera, les tirolines a la mateixa cinglera, o el concert espectacle de Joan Reixach a l’esglèsia de Sant Cristòfol.\nEmocions a flor de pell a Tavertet\nLa vida i la natura omple l’Esquirol\nRupit innaugura el 2n Collsacabra Viu\nPresentat el 2n Collsacabra Viu


Dipropionato de Beclometasone EP USP BP Beclometasone Dipropionato Fabricants i Proveïdors - Preu - Fengchen\nDipropionato de Beclometasona EP USP BP Beclometasona Dipropionato\nDipropionato de Beclometasone EP USP BP Beclometasone dipropionato Xina Beclomethasone Dipropionate EP USP BP Beclometasone Dipropionate fàbrica, proveïdor, fabricant a la Xina. Sinònims: Dipropionato Beclometasone, Dipropionato Beclometasone. Número CAS: 5534-09-8 Característiques: Blanc ...\nDipropionato de Beclomethasona EP USP BP Beclometasona dipropionato\nXina Beclomethasone Dipropionate EP USP BP Beclometasone Dipropionate fàbrica, proveïdor, fabricant a la Xina.\nSinònims: Dipropionato Beclometasone, Dipropionato Beclometasone.\nNúmero CAS: 5534-09-8\nPaquet: estany d'alumini.\nDipropionato de Beclomethasona EP USP BP Beclometasona Dipropionato va ser patentat per primera vegada en la dècada de 1960 i es posa a un ampli ús clínicament en els anys 70.\nBeclometasone Dipropionate EP USP BP Beclometasone Dipropionate (també anomenat BDP) és un actiu i antiinflamatori tèrmicament actiu que s'utilitza àmpliament per al tractament de l'asma i la rinitis. A més, se sap que Beclomethasone Dipropionate EP USP BP Beclometasone Dipropionate ha estat desenvolupat prèviament com a formulacions nasals aquoses per al tractament de la rinitis al·lèrgica.\nA més, Beclomethasone Dipropionate EP USP BP Beclometasone Dipropionate ha demostrat la disponibilitat en formulacions d'aerosols nasals seques com a sprays nasals inhaladores de dosis de metalls de chiorofluoro.\nDipropionato de Beclomethasona EP USP BP Beclometasone Dipropionato és una substància esteroide. Aquest producte és àmpliament vist en formulacions d'inhalador, crema, pastilles i esprai nasal.\nLa forma de dipropionato de Beclometasone Dipropionato EPP USP BP inhalat s'aplica en la gestió a llarg termini de l'asma. Tot i que la seva crema es pot utilitzar per a la dermatitis i la psoriasi. Al mateix temps, les pastilles Dipropionate de Beclomethasone EP USP BP Beclometasone troben la seva aplicació en el tractament de la colitis ulcerosa.\nDipropionato de Beclomethasone EP USP BP Beclometasone Dipropionato pot causar infeccions respiratòries, dolors de cap i inflamació de la gola. Efectes secundaris greus poden ser provocats per aquesta substància com les cataractes, la síndrome de Cushing i les reaccions al·lèrgiques greus.\nL'ús a llarg termini del Dipropionate de Beclomethasone EP USP BP Beclometasone Les píndoles de Dipropionate poden acabar amb una insuficiència adrenal, canvis d'humor o personalitat.\nDe tant en tant, pot causar tos a la inhalació. La deposició a la llengua i la gola pot promoure la candidiasi oral. Això es pot evitar mitjançant el rentat de la boca amb aigua després d'utilitzar el Dipropionato de Beclometasone EP USP BP Beclometasone Dipropionate que conté inhalador.\nAltres efectes secundaris de la reacció adversa poques vegades poden incloure: una olor semblant a la crema de plàstic, gust desagradable, ronquera o congestió nasal, dolor o mal de cap, i canvis visuals. Per a una oportunitat prima, pot provocar reaccions al·lèrgiques.\nDipropionato de Beclometasona EP USP BP Beclometasona Propietats de Dipropionato:\nPunt de fusió: 117-120 C.\nAlpha D + 98.0 ° (c = 1,0 en dioxà)\nPunt d'ebullició: 613.3 ° C (estimació aproximada)\nDensitat 1.0766 (estimació aproximada)\nÍndex de refracció 1.4429 (estimació)\nGrup Fengchen CO, LTD. és una biofarma d'alta tecnologia i una empresa química fina. Estem especialitzats en la producció, R + D, vendes i comercialització de matèries primeres (com Beclomethasone Dipropionate EP USP BP Beclometasone Dipropionate) per productes sanitaris, productes farmacèutics intermedis i de productes químics fins.\nTenim diversos tallers multifuncionals que inclouen taller biològic, tallers sintètics. El nostre centre de R + D es compon principalment de retornats a l'estranger amb doctorat i màster. El principal objectiu de la recerca és desenvolupar productes intermedis i productes farmacèutics farmacèutics de productes sanitaris que compleixin els requisits del mercat i que la qualitat de Dipropionate de Beclometasone EP USP BP Beclometasone Dipropionate sigui millor i més estalvi de costos.\nFengchen sempre controla estrictament tot el procés de producció, inclosa la compra de matèries primeres, fabricació, envasat. Tots aquests asseguren un Dipropionato Superior Beclomethasone EP USP BP Beclometasone Dipropionate i servei.\nAmb la filosofia científica, innovadora, harmoniosa i pragmàtica, ens atenim a la recerca de la perfecció i la satisfacció del client.\nTop de qualitat, Beclometasone pur Dipropionate EP USP BP Beclometasone Dipropionate Pols / fàbrica de substàncies, proveïdor, fabricant a la Xina.\nSi esteu buscant el dipropionato de beclometasona ep usp bp beclometasone dipropionate, benvingut a contactar-nos. Som un dels principals fabricants i proveïdors professionals de la Xina en aquest camp. Hi ha disponible un preu competitiu i un bon servei postvenda.\nHot Tags: beclometasone dipropionate ep usp bp beclometasone dipropionate, fabricants, proveïdors, preu\nUn parell de: Emamectin Benzoate Raw Material\nSegüent: Acetat de hidrocortisona, acetat de cortisol 21 BP EP USP\nSulfacloropiridacina Material en pols de sodi, API B...\nPeróxido de calci en pols, grànuls de peróxido de ca...


TAC12 TV - Ells i elles són el primer equip d'esport adaptat de la història de Tarragona\nDijous, 25 abril 2019 15:15\nL'esforç d'un grup de persones amb diversitat funcional pot aconseguir que la ciutat trenqui una barrera insuperable fins ara: acostar l'activitat física i la competició a esportistes amb mobilitat reduïda. Hem passat una estona amb ells.\nL'agost del 2016, l'Estefania va patir una lesió medul·lar per culpa d'un accident de trànsit en què va perdre la mobilitat de les cames i de part dels braços. De Móra d'Ebre i sense haver practicat mai l'esport, va traslladar-se a Tarragona a la recerca d'oportunitats.\nLa doctora Ródenas, de l'Hospital Joan XXIII, va animar-la a la recerca de companys desitjosos d'experimentar reptes. A la ciutat de Tarragona no existeix cap equip adaptat i l'Estefania ha reunit un grup de 17 persones d'arreu de Catalunya. Una d'elles és l'Emili, a qui va conèixer a l'Institut Guttman. Aquest àmbit de l'esport, per desgràcia, és incomprensiblement car.\nEntrenen un cop per setmana a Camp Clar. El Patronat d'Esports de Tarragona els cedeix la pista durant dues hores. Avui hi ha la visita de jugadors del Barberà i el Badalona, dos clubs catalans d'hoquei.\nI sorpren que no existeixi un recompte de persones amb diversitat funcional al territori.\nL'Estefania no tanca cap porta, des de l'hoquei al rugby, passant per qualsevol altra modalitat. L'objectiu és contundent i sincer: que Tarragona competeixi oficialment al món de l'esport adaptat per primera vegada a la seva història.\nEls interessats, podeu visitar la pista de Camp Clar els dimarts a la tarda.\nMés en aquesta secció: « Protesta insòlita dels treballadors de Caixabank per l'ERO que els suposarà mobilitats forcoses L'arribada de Sergi Parés al Nàstic és imminent »


Anònim Novembre 6, 2018 3:44 pm\nJosefat Desembre 27, 2018 1:18 pm\nEls finals que no s'acaben per por del punt i a part. Quan "això nostre" és tan fort que ultrapassa l'amor. Demà segur que encara sí.\nNo sóc el Johnny Setembre 5, 2019 2:54 pm\nUn fals final. Forçar un final que, profunda i honestament, ningú no volia. I és que si no era d'aquesta trista manera, "això nostre" no tenia fi possible. Perquè no va ser la primavera, ni el el pas del temps o que no quedés novembre, Senzillmanet va ser el teu fals final, deixant el buit i un amor que et serà insubstituïble.\nSanta Cecília Octubre 22, 2019 12:00 pm\nEncara que es vulgui, el temps no guanya, enganya. S'espera que el temps difumini o faci oblidar... però el cos recorda. Situar un temps entremig és voler-se derrotar. És tenir molta por. I es trorna a apropar el mes de novembre... i el final no s'acaba.


Acumular objectes o preservar el coneixement? - David G. Torres\nLa gran majoria dels crítics d’art i comissaris defineixen el seu perfil professional justament com a crítics d’art i comissaris d’exposicions. Jo mateix ho faig així. És una convenció. Però una convenció plena de múltiples contradiccions. Sembla que hi ha un ampli consens en el fet que, quan es col·labora en qualitat de comissari amb una institució, cal abandonar la crítica d’exposicions. Com si calgués ocultar els veritables motius de criteri que duen a valorar unes coses i desestimar-ne unes altres. Això permet entreveure la sospita constant que el crític/comissari actua sota interessos que no sempre tenen relació amb el criteri, la valoració, el discurs o la investigació. D’aquesta manera, l’activitat de crítica/comissariat queda connotada com lligada a la política, en el seu sentit més administratiu, és a dir, com una activitat regida per una sèrie d’incompatibilitats. Encara que s’acostuma a considerar com a necessitat d’independència: no deixar-se influir per la realitat d’un sistema de relacions complex. I és aquí, en aquest desig d’independència, on apareix la distància, si no el rebuig, davant de tot el que fa olor de mercat.\nPocs comissaris i crítics d’art admetran que coneixen mínimament els vaivens del mercat. Així, afirmaran que mai no han actuat de connivència amb el mercat de l’art i negaran que aquest els hagi afectat en les seves decisions. Tot i que, efectivament, crítics i comissaris visitem galeries i escrivim sobre els seus artistes, també visitem fires, encara que no amb ulls de comprador, sinó incòmodes, perquè no és possible veure-hi res i, tanmateix, valorem la seva qualitat i la bona o mala salut de les vendes. I fins i tot podem emprar com a argument per desacreditar una exposició el fet que és massa deutora del mercat i del poder de les galeries. Llavors, prenem o no prenem en consideració el mercat d’art?\nEl mercat afecta de manera fonamental el col·leccionisme. Per col·leccionar, fins a ara, cal comprar obres. Encara que col·leccionar no és només acumular objectes, sinó establir un discurs a través d’obres, artistes i fets. Implica, en moltes ocasions, destacar moments inatesos i, per tant, subratllar artistes i obres que, si s’estableix un cert consens al voltant seu, s’acaben valorant econòmicament. Articular una col·lecció, establir-ne el discurs, no és gaire diferent de programar una sèrie d’exposicions o, simplement, comissariar-ne una. Aquí també s’estableixen contextos generals de lectura, es busquen obres i moments significatius, s’accepten i es rebutgen propostes sobre la base d’una lògica discursiva o, més encara, sobre la base d’una lògica crítica.\nFormo part d’una generació que arriba al comissariat d’exposicions a partir de la crítica. Per a mi, com per a molts col·legues meus, el comissariat no era més que l’exercici de la crítica per altres mitjans. En el comissariat d’exposicions s’empraven instruments semblats als de la crítica, però en un dispositiu de visualitat. L’exposició també permetia treballar sobre els continguts, desenvolupar el discurs, posar en pràctica el criteri i mostrar un compromís amb la creació contemporània. Justament aquí apareixien les sospites: és possible criticar l’exposició d’un museu per al qual, al mateix temps, es prepara un projecte? Però el comissari free lance treballa per a moltes institucions que, per cert, són suspicaces davant de la crítica. Per tant, més que no pas d’independència del crític/comissari caldria parlar d’una multidependència. La crítica que havia aparegut per emplenar de continguts les nombroses institucions noves que es construïen arreu, de cop i volta es va trobar que depenia d’aquestes mateixes institucions. A partir d’aquest moment ja no n’escriu a la contra, perquè en depèn. I en els seus textos crítics ja només li queda espai per descriure, ja no jutjar i valorar, perquè les exposicions necessiten préstecs, parlar amb galeries i col·leccionistes que també tenen altres artistes a les seves llistes i els quals no es pot decebre. Llistes, tothom fa llistes.\nArtfacts (www.artfacts.net) estableix, a la seva pàgina web, un rànquing d’artistes sobre la base de la seva cotització de mercat i el seu valor de prestigi, és a dir, segons el nombre d’exposicions en museus i institucions o galeries fora del seu país de residència. També Christie’s i les cases de subhastes fan llistes de cotització d’artistes. Els comissaris no se’n queden fora. El 1998 es va editar CREAM, una llista de cent artistes contemporanis assenyalats per deu comissaris. L’experiència s’ha repetit cada dos anys, emulant el sistema de biennals. Per la seva banda, Taschen també treu les seves llistes: cent artistes contemporanis i, més endavant, dones artistes. Però Taschen no té al darrere l’aval d’una llista de comissaris de prestigi . Encara que el resultat no és gaire diferent. Tothom fa llistes, el mercat, els comissaris i Taschen…, i els noms coincideixen.\nLes llistes, sens dubte, fan contents tothom, perquè no hi ha dissensió. Però on queden el criteri, els continguts i la discussió? Fa la impressió que el crític, les revistes i les exposicions eviten l’enfrontament amb un poder econòmic –de valoració econòmica de les obres i dels artistes– que només aspira a satisfer tots aquells que volen assegurar la valoració de les seves col·leccions. I per què tants escrúpols, tanta correcció, tants intents de sostraure’s a la sospita i de mostrar les incompatibilitats del crític/comissari amb el mercat? El crític/comissari no participa en el mercat només d’una manera implícita, ni és una simple peça d’un engranatge de valoració basat en el consens i no en la discussió. Tot i que es pretén net, com que és pluridependent, el crític participa en un mercat que està inclòs en el mercat econòmic general de l’art: el mercat institucional. Dit d’una altra manera, el mercat de l’art és sistèmic, és el sistema de l’art, i hi participen tots els agents.\nL’única estratègia transformadora pot arribar des d’una consciència crítica que no eviti les asprors ni la confrontació, una pràctica crítica que no intenti satisfer els seus desitjos de puresa en els ideals –com ara el d’una suposada independència–, sinó que sigui conscient de la seva impuresa i la seva multidependència. I potser l’actual situació de crisi és perfecta per refer aquest estat i repensar tant el significat d’aquest mercat com el d’un dels seus moviments paral·lels, el col·leccionisme.\nChris Dercon, director de la galeria Tate Modern de Londres, en una conferència que va fer el maig de 2011 al CaixaForum de Barcelona es referia irònicament als museus privats i defensava les institucions públiques com aquelles que poden assegurar una relació no merament de productivitat econòmica amb els seus usuaris. Feia bé de fixar-se en els museus privats. Els darrers anys, a Barcelona, diversos col·leccionistes han decidit crear museus, seguint una tendència iniciada als Estats Units. De fet, tan important com la visita a la mateixa fira de Miami Art Basel és la visita, acompanyada d’esmorzar, als diferents museus que els grans col·leccionistes han instal·lat a Miami. En realitat es tracta d’una evolució del paper del col·leccionista: ja no necessita estar en patronats o incentivar la creació de museus, sinó que construeix museus propis. Col·leccions amb un nivell d’obres d’artistes que tenen assegurada la presència en qualsevol llista de cases de subhastes o de comissaris, i amb les quals els pressupostos de les institucions públiques difícilment poden competir. Per aquest motiu Chris Dercon destaca els termes d’aquesta competència en la relació amb els usuaris: el públic i la funció pública.\nPerò aquesta creació de museus privats a l’Occident va tenir lloc abans de la crisi. És a dir, de la crisi d’Occident. Mentre Europa i els EUA decreixen econòmicament, el Brasil, l’Índia i la Xina continuen creixent. També en el mercat de l’art. Pequín i Xangai continuen sumant barris sencers dedicats a galeries, centres d’art privats, museus i tallers d’artistes, de vegades en espais que ho són tot alhora. El mercat de l’art xinès és molt endogen, bàsicament compra art xinès. I així s’ha arribat a l’extrem que hi ha joves artistes xinesos més cotitzats que grans figures de l’art occidental, en una espiral econòmica que ha sublimat tots els tics de l’art occidental, no només els econòmics, sinó també els formals i els conceptuals.\nEfectivament, el saludable mercat xinès, en realitat, sublima l’esquema econòmic de l’art heretat des de final del segle XIX a l’Occident, de la mateixa manera que ho fa la jugada potent de les col·leccions privades reconvertides en museus privats. Mentrestant, altres àmbits culturals, des de la música al cinema, amb economies més importants que la de l’art, s’han vist obligats a replantejar el seu sistema econòmic, forçats pel nou esquema de comunicació i distribució que comporta Internet. En la seva conferència, Chris Dercon no només parlava de públics i de relació amb l’usuari, sinó també del museu del segle XXI com un lloc que ja no serà un contenidor, sinó un arxiu; un arxiu actiu que en si ja és coneixement, perquè s’obre a ser recorregut i que s’hi estableixin connexions. Des d’aquest punt de vista tot el sistema econòmic de l’art es veurà afectat tard o d’hora. Davant d’un sistema basat en l’arxivament i la distribució, potser ja no seran vàlids els esquemes classificatoris que hem emprat, relacionats amb l’obra única i les còpies limitades. Tampoc no ho serà la consideració dels museus i les col·leccions com a llocs vàlids per dipositar-hi les obres amb seguretat. Els símptomes ja n’apareixen. Igual que el descens de les vendes de compactes coincideix amb l’auge de la música en directe, en art ja són fets habituals el fee a l’artista, les còpies d’exposició i les còpies d’arxiu. Què sosté la còpia única, tret d’una lògica mercantil? O més encara, en què es diferencia l’aprehensió artística d’un vídeo de John Smith si es contempla en un museu o al YouTube? Només hi ha una resposta possible: en el discurs. Quan en comptes d’un públic hi ha un col·lectiu d’usuaris, i uns arxius actius en lloc d’uns mers contenidors, el museu i les col·leccions deixen de tenir res a veure amb l’acumulació d’objectes i es posen al servei d’una cultura del coneixement: abans que salvaguardar objectes, es tractarà de preservar el coneixement. El coneixement: discutir, pensar –no pas les llistes–; aquesta era una de les funcions, no ja només de la crítica com a professió, sinó del pensament crític.\nPublicat a Barcelona Metrópolis – Tardor (octubre – desembre 2011)


LLISTES DEFINITIVES i MATRÍCULA 20,21 i 22 juliol – CIFP SON LLEBRE\nDepartament Família Professional\nPLA D’ACTUACIÓ DEL DEPARTAMENT D’INFORMACIÓ I ORIENTACIÓ PROFESSIONAL\nLLISTES DEFINITIVES i MATRÍCULA 20,21 i 22 juliol\nCFGM Atenció a persones en situació de dependència\nCFGS Integració Social\nCFGS Mediació Comunicativa\nCFGS Promoció Igualtat de Gènere\nPersones admeses en segones opcions CFGS Mediació Comunicativa\nPersones admeses en segones opcions CFGS Promoció Igualtat de Gènere\nLlista espera CFGM Atenció a persones en situació de dependència\nLlista espera CFGS Integració Social\nMatrícula alumnat de 1r curs: 20, 21 i 22 de juliol\nL’alumnat que ha obtingut plaça en les llistes definitives pot formalitzar la matrícula online de 1r curs a través del GESTIB, a l’opció de menú Matrícula en línia (veure document adjunt).\nEn el cas de no tenir accés al GESTIB enviau un correu electrònic al centre (cifpsonllebre@educaib.eu ) indicant aquest fet i us enviarem un formulari de matrícula per emplenar.\nUn cop formalitzada la matrícula, heu d’enviar al correu del centre (cifpsonllebre@educaib.eu) la següent documentació escanejada:\n– DNI/NIE actualitzat per ambdues cares\n– DNI pare o mare (en cas d’alumnat menor d’edat).\n– Targeta sanitària actualitzada.\n– Justificant de pagament de la matrícula i l’assegurança escolar (per a menors de 28 anys).\n– Fotografia actual.\nINSTRUCCIONS PER AL PAGAMENT:\n· Es pot efectuar el pagament de la matrícula i l’assegurança escolar (si n’és el cas) en un únic ingrés amb la quantitat total.\n· S’ha d’indicar com a concepte Matrícula + el nom i llinatges de l’alumne/a.\n· Compte corrent del centre: IBAN BANKIA ES60 2038 6556 1660 0033 0370\nCICLE FORMATIU DE GRAU MITJÀ: 40€ si la matrícula és de tot el curs. Si es tracta d’una matrícula parcial, 6€ per cada mòdul. En el cas del menors de 28 anys, s’ha de pagar l’assegurança escolar 1.12€ (Els majors de 28 anys NO han de fer l’ingrés de l’assegurança escolar)\nCICLES FORMATIUS DE GRAU SUPERIOR: 60€ si la matrícula és de tot el curs. Si es tracta d’una matrícula parcial, 8€ per cada mòdul. En el cas de menors de 28 anys, s’ha de pagar l’assegurança escolar 1.12€ (Els majors de 28 anys NO han de fer l’ingrés de l’assegurança escolar).\nLa quantitat de la matrícula es destina a la compensació de despeses derivades de l’ús de material escolar, mitjans informàtics, consum de fotocòpies, material fungible, …\nAtesa la difícil situació actual, no dubteu a comunicar-nos qualsevol dificultat que pugueu tenir en relació al pagament i estudiarem un possible ajornament o fraccionament. Al correu electrònic: cifpsonllebre@educaib.eu\nPrevNotícia anteriorMobilitat d’alumnat programa Erasmus+


del dimecres 04 de desembre 2019 fins el dimecres 04 de desembre 2019\nde 9,30 a 13,30 h i de 15,30 a 19,30 h.\nSer capaç de valorar correctament una ferida, decidir quines sutures es poden realitzar i quines han s’han de derivar a altres professionals. Saber oferir la informació i realitzar les cures necessàries a la persona amb ferides sutures.\nValorar una ferida traumàtica. Explorar-la correctament i decidir quines es poden suturar i quines cal derivar a altres especialistes. Realitzar adequadament la neteja i asèpsia d’una ferida, abans i desprès de suturar-la. Reconèixer i triar el material de sutura més adequat per a cada tipus de ferida. Escollir el tipus d’anestèsia i realitzar la tècnica d’anestèsia local de la zona a suturar. Utilitzar i manejar amb habilitat i destresa l’instrumental necessari per suturar una ferida. Aprendre a realitzar el tancament de ferides simples amb diferents tipus de punts de sutura, amb grapes quirúrgiques o amb adhesius tissulars. Saber retirar adequadament els punts de sutura i les grapes metàl·liques. Saber dispensar les cures infermeres necessàries a una persona amb una ferida suturada. Saber donar la informació i les recomanacions pertinents a cada persona en funció del tipus de ferida i de les seves circumstàncies.\nDefinició dels conceptes d’asèpsia i desinfecció. Definició dels conceptes de contaminació, colonització, infecció local, infecció invasiva i biofilm. Valoració d’una ferida aguda: exploració, neteja, aseptització. Descripció i criteris d’elecció dels diferents tipus de materials de sutura: fils, agulles, grapes... Descripció i criteris d’elecció i maneig dels diferents tipus d’anestèsics locals.\nDescripció i criteris d’elecció dels diferents tipus de punts de sutura. Treball pràctic de col·locació i retirada de punts i grapes. Treball pràctic de tancament de ferides amb coles bio-adhesives. Cures infermeres a les persones amb ferides suturades. Prevenció de complicacions i signes d’alarma. Educació per a la salut que cal fer a l’usuari.


La Cortina de Fum: Els soferts 'conseglieri' de Berlusconi\nEls soferts 'conseglieri' de Berlusconi\nGeni i figura. A diferència d'allò que passa a països com Catalunya, Espanya o els Estats Units, Berlusconi no obeeix les ordres de la seva escorta, sinó que són aquests qui es pleguen als seus desigs. Així va passar el que va passar amb l'agressió que Il Cavaliere va patir el desembre passat. I així porta també de cap a la seva "escorta" política al Palazzo Chigi.\nQuin gran repte, oi? Un animal mediàtic i polític com Silvio Berlusconi... com s'assessora? Com es pot mirar de contenir la bèstia quan aquesta és tot excés i d'aquí precisament en rau gran part del seu èxit polític? Doncs directament no es fa. Vaja, que és impossible i fins i tot podria ser contraproduent intentar-ho. No es pot fer passar bou per bèstia grossa... tant. Vull dir que en política sí que existeix l'art de fer passar A per B amb aquella alegria, però que els líders polítics només haurien de poder (i voler) interpretar fins a cert punt. És el cas de Berlusconi.\nAlfonso Guerra (amb aquella -sovint maleïda- gràcia que el caracteritza) deia: "Imagineu-vos d'on venia el PP, que fa tants anys ja que el tenim de viatge al centre!!". Doncs això. Que Berlusconi, per arribar a l'estadi de líder tipus o de ciutadà mig normal hauria de fer un viatge tan llarg que fet i fet ha quedat desestimada l'opció. Així les coses, els seus spin doctors, els seus consiglieri o assessors, es limiten a anar tapant forats, a mirar de contenir les fuites, a provar de minimitzar els danys col·laterals i a aprofitar al màxim allò que de positiu tenen les coses de l'huracà Berlusconi.\nPaolo Bonaiuti, el poli bo\nÉs el seu portaveu i una de les poques persones que pot deixar-li anar al seu líder una frase com "Silvio, els governs que s'enfronten a l'Església no duren gaire". A Itàlia, volia dir, clar. I sí, ja no podia ser més clar per mirar de moderar els fogots d'Il Cavagliere de l'estiu passat, quan el diari del seu germà Paolo (Il Giornale) va escampar als quatre vents, i amb un to del tot groc, l'homosexualitat de Dino Boffo, fins llavors director de l'Avvenire, el diari de la Conferència Episcopal Italiana. Un daltabaix de dimensions èpiques que va provocar la dimissió d'aquest pius pare de família. En un to clarament homòfob i sensacionalista es va arribar a afirmar que Boffo havia assetjat l'esposa d'un dels seus amants. I tot perquè el seu diari havia estat un dels més crítics amb allò que suaument en deien "relativisme moral, i sexual, d'Il Cavaliere".\nAquell mateix dia estava previst un àpat conciliador de Berlusconi amb el Secretari d'Estat del Vaticà, Tarcisio Bertone. Va ser fulminat per la Santa Seu, que a més en la nota de premsa on ho notificava tancava apuntant que les despeses previstes per la trobada les destinaria a les víctimes del terratrèmol de l'Aquila. Pam. Fonts vaticanes van qualificar la situació com "el moment més baix i fosc en la història de les relacions entre la Santa Seu i l'Estat italià".\nMolta feina i molta necessitat de les seves bones arts va haver de posar Bonaiuti per mirar de redreçar aquella situació, un cop més, esdevenint la cara amable i dialogant del govern Berlusconi davant els seus interlocutors institucionals i de l'opinió pública. Ell és el "poli bo".\nGianni Letta, el beat número dos\nEl gran enllaç amb el Vaticà i mà dreta de Berlusconi. Periodista i Cavaller de Sa Santedat, si Bonaiuti fa gestions davant interlocutors vàlids de la Santa Seu, Letta en paral·lel negocia al més alt nivell. Ja en els temps d'Il Divo Andreotti començà a despuntar en aquestes funcions. Ara el seu càrrec oficial amb Berlusconi és el de Viceministre de la Presidència del Govern.\nLetta encarna allò que Berlusconi ha adoptat com a eslògan preferit: "Governo del fare", el govern que fa coses, o en català montillesc "Fets, no paraules". Home clau en la solució de crisis i emergències, és un pont perfecte amb l'oposició per les bones relacions que hi manté. La seva condició "d'imprescindible", a més, ha adquirit dimensions de veritat absoluta per a Berlusconi degut a la seva tasca (molt desagraïda i difícil) per mirar d'anar forjant una aliança (complicada, com hem vist, i titllada per alguns d'"antinatura") entre el Vaticà i el berlusconisme.\nEll i Guido Bertolaso, gran protegit seu i home de la màxima confiança de Berlusconi, han estat tocats fa pocs mesos per investigacions judicials que amenacen les seves respectives carreres (i llibertat, ja que podrien acabar a la presó). Però Il Cavaliere els manté en els seus càrrecs. Massa importants com per prescindir-ne, i més en el complicadíssim moment polític per on passa la coalició de govern italiana de dretes. Bertolaso, que va començar carrera "política" com a metge de Giulio Andreotti, diu metafòricament respecte de les seves funcions i els casos de corrupció que l'assetgen: "Sóc metge i quan em truquen perquè hi ha ferits intento salvar-los la vida, i si cal em salto el semàfor i vaig per zona prohibida. Després ja pagaré la multa". És Secretari d'Estat de la Presidència i en el seu dia va ser l'organitzador del Jubileu 2000 i dels funerals de Joan Pau II.\nNiccolò Ghedini, més que l'avvocato\nRecorden El Padrino III. A mi és la que més m'agrada de la trilogia. En tot cas, si la van veure, pensin en el personatge interpretat per l'elegantíssim George Hamilton. Hi feia d'un "més que advocat" de la família Corleone. Doncs això mateix és Ghedini per a Berlusconi. Un hàbil conseller molt polític que sap donar titulars quan i com calen. Davant l'allau de denúncies que va impulsar Berlusconi per "defensar el seu honor" l'estiu passat, i sobretot davant al reacció de mitjans de comunicació i col·legis professionals d'arreu davant d'aquesta ofensiva, Ghedini va deixar anar: "Pensin que només hem recorregut als jutges, no als marines". Això en públic, a apagar focs. En privat també. No debades, mesos abans ell havia estat l'encarregat de trucar Veronica Lario quan la llavors dona del primer ministre va decidir explicar en una carta oberta el per què volia divorciar-se de Berlusconi. Va intentar fer-la entrar en raó: "Senyora, ha fet una cosa gravíssima. Com se li ha passat pel cap? Això són afers privats i no s'airegen als diaris". I poc a poc van anar-la convencent que guardés silenci.\nBonaitui, Letta, Bertolaso i Ghedini. Quatre homes i un huracà. Cuiners de la política en un Palau on el plat principal mai no hi ha manera de servir-lo fred. Primer van ser els spins de Cameron. Després els de Sarkozy. Avui tocava Berlusconi. La setmana vinent, més.\nEscrit per TONI AIRA a les 08:17\nCategoria: comunicació, llibres, màrqueting polític, periodisme, política, propaganda, recerca, spin doctors


La mort de l’Associacionisme: 10 punts claus per a la participació del futur | FINESTRA D'OPORTUNITAT\nHome Ciutadania La mort de l’Associacionisme: 10 punts claus per a la participació del...\nEn els últims 10 anys l’associacionisme català té un pensament que no se’l pot treure del cap: l’envelliment de la seva militància i la manca de relleu de les seves juntes, secretaries o comissions permanents. A falta d’un bon estudi acadèmic de fons que ens desveli que aquest pressentiment és objectiu, les associacions estan començant a demanar cursos i recursos per poder solucionar aquesta problemàtica i que les seves entitats segueixin tenint bona salut.\nHi ha múltiples raons per creure que el sistema associatiu no passa pel seu millor moment i que costa trobar relleus generacionals. En aquest article en vull apuntar 10 que penso que hem d’afrontar i transformar de forma col·lectiva:\nEls joves han trobat altres mecanismes per trobar-se col·lectivament\nLes noves generacions de joves han trobat maneres diferents a les clàssiques d’organitzar-se. En societats complexes com les actuals, les respostes són diferents a les dels anys 1970s i 1980s i això s’observa en una organització diferent de les persones nascudes entre el 1994 i el 2004. Aquestes diferències es materialitzen de dues formes diferents. La primera és que mentre que els mil·lènials s’organitzen per fer activitats conjuntes de forma permanent (com podien ser les entitats històriques d’excursionistes o d’oci), no són conscients de la feina participativa que estan fent. D’aquesta forma skaters, improvisadors de rimes, jugadors de rol o altres col·lectius desenvolupen la seva activitat sense la necessitat de ser una associació i sense la pretensió oculta de voler una transformació social. La segona és que mentre la participació formal i reglada de les entitats és burocràtica i feixuga, les noves generacions volen facilitat i immediatesa. En aquest sentit la seva participació queda als marges i es veu reflectida en accions col·lectives (CDRs, 15M, grups de gènere) que no pas en associacions estables, tal i com demostra l’enquesta de participació juvenil de la Direcció General de Joventut.\nL’entrada d’activisme a la xarxa trenca l’hegemonia de l’associacionisme clàssic\nAquest fet té una doble vessant que canvia completament el que entenem per paradigma de capital social teoritzat per Rober Putnam a principis dels anys 1990:\nLa primera és que l’activisme que es pot fer des d’un mòbil arriba a tot el món. No cal sortir de casa per organitzar una campanya política d’impacte mundial. Això fa que l’individualisme no estigui intrínsecament deslligat de la mobilització política. Aquí hi ha un trencament clar del que representa l’associacionisme clàssic. Grups com Anonymous formen una xarxa mundial d’individus que moltes vegades no es coneixen entre ells presencialment, però que tenen una forta incidència política. Al ser un procés nou encara no està massa teoritzat però si que es veu com un canvi radical amb la tradició d’acció col·lectiva del segle passat.\nD’altra banda, les organitzacions juvenils clàssiques, com poden ser les organitzacions polítiques juvenils (joventuts de partits polítics), els sindicats, les associacions educatives o els consells de joventut, s’han adaptat ràpidament a les noves tecnologies, compartint el seu activisme més tradicional amb l’ús de la xarxa. En canvi, les associacions que no incorporen persones joves en els seus equips no estan preparades per aquests espais. Això genera una bretxa comparada molt gran ja que si avui en dia no tens compte a Twitter o Instagram no existeixes per una gran part de la ciutadania. D’altra banda, també es converteix en un impediment regeneratiu, ja que molts dels temes a discutir no són comuns i l’oposició d’uns en provar nous mecanismes i la hiperventilació dels altres en voler espais a la xarxa fan que els seus interessos siguin, molts cops, contraposats.\nLa crescuda d’altres experiències de transformació\nLes noves generacions d’activistes tendeixen a voler ocupar nous espais de participació fora de l’associacionisme. Creuen que només transformant tots els àmbits de la vida poden ser coherents amb les seves idees. Per això decideixen invertir en empreses cooperatives i socials i solidàries, consumeixen banca, llum i telèfon de forma responsable, comparteixen la paternitat o la maternitat o surten del mercat especulatiu per fixar els seus habitatges. Aquests processos d’apoderament ciutadà ocupen gran part del seu temps, i tot i que participen en altres espais, no poden ser-hi tan a fons com desitjarien. Per aquests motiu, tot aquest col·lectiu segueix treballant per la transformació social, però fora de les associacions tradicionals.\nL’individualisme i el consum entre joves i pares\nMentre que observem millores democràtiques amb alguns espais on històricament hi havia oligopolis empresarials molt poc transparents (telefonia, llum, banca, empreses de consum, transport…), també augmenta l’activitat consumista i individual. Tal com mostra l’enquesta de joventut de l’Observatori Català de la Joventut i l’enquesta de salut de quart d’ESO de la Diputació de Barcelona, els joves tenen hàbits i costums cada vegada més individuals. L’ús individual de les xarxes socials i les pantalles i la tendència del consum en els espais d’oci ha comportat la pèrdua de capital social de Catalunya.\nPer part adulta, la sobreprotecció dels infants i la infantilització dels adolescents també fa estralls al teixit social, tan formal com informal. La bunquerització de les cases i la por al creixement fa que molts joves no surtin de casa i pateixin el que s’anomena Síndrome de Blade Runner.\nLa crescuda de les associacions de serveis\nTal com defineix Josep San Martin Morant en la seva tesi doctoral, hi ha dos tipus d’organitzacions: les polítiques i les no-polítiques o, com les definim aquí, de serveis. Són entitats que per la seva idiosincràsia no tenen una vocació transformadora de la societat. Aquestes poden tenir una voluntat de solucionar una necessitat privada dels seus socis (exemple d’una entitat de jocs rol que té com a únic objectiu que els seus integrants es trobin un cop per setmana per jugar) o poden ser empreses encobertes en figures associatives per estalviar-se impostos (exemple d’una associació educativa que tingui com objectiu encobert realitzar un Casal d’Estiu on tota la feina sigui remunerada). El creixement exponencial de l’associacionisme és donat, moltes vegades, per aquest tipus d’entitats, tal com es pot veure amb el registre català d’entitats o en el cens d’entitats juvenils del CRAJ. Si les primeres no causen cap perjudici al món associatiu i són funcionals i necessàries, les segones causen un mal i una perversió al sistema, ja sigui per tacar el nom del sistema associatiu o per fer competència deslleial a d’altres empreses.\nLes entitats catalanes tenen una tendència general a l’endogàmia del grup. Aquesta vivència es genera amb les associacions més de base de forma natural. Les persones que tendeixen a trobar-se tenen una concepció semblant del món i uns interessos comuns que fa que la seva relació vagi més enllà de l’organització. Quan disminueixes el focus i vas pujant a l’escala de responsabilitat associativa et trobes que a més responsabilitat, menys diferències entre les persones. Els individus que assumeixen responsabilitats directives o decideixen prendre partit en consells o federacions, repetidament, participen a més d’una organització o xarxa perpetuant aquesta endogàmia social. Aquest fet, moltes vegades involuntari i irremeiable a curta distància, fa que persones d’un perfil diferent se sentin fora d’aquestes relacions tan fortes i decideixin no participar-hi. Aquest disrupció comporta molts problemes dins el sistema social de Catalunya.\nUn dels principals és repetir patrons de la societat que suposadament es vol transformar (més homes que dones en les preses de decisions, no hi ha pluralitat de classe, ni d’origen, ni de cap altre tipus, i sobrerepresentació d’alguns col·lectius concrets que han trobat en l’associacionisme un espai de poder i confort). Un altre és no deixar entrar noves idees i acabar pensant que la teva direcció és la correcte, però tenir cada cop menys socis o afiliats, ja que no existeixen factors de regeneració associativa.\nLa por a la pèrdua de poder\nHi ha una dita que diu que el poder és com una droga, molt fàcil enganxar-se i molt difícil de poder-ne sortir. Hi ha una extensa bibliografia sobre el poder, el privilegi i les diferents relacions desiguals, des de les més clàssiques com Maquiavel, passant per les contemporànies com Lukes, Dahl o Gramsci, o les més actuals com Butler. El món associatiu dóna la possibilitat d’ocupar diverses parcel·les de poder, ja sigui a nivell micro o a nivell macro. Pel que fa al primer, la trobem en associacions petites on la figura del president (sobretot si és històric) pot ser una peça clau per la no-renovació i la fi de l’associacionisme. Pel que fa la segona, es dóna en associacions molt grans o en federacions, on el poder passa a esferes polítiques que van més enllà de la pròpia organització. Trobem dirigents històrics que han perpetuat la seva estada durant molts anys, o processos de clúster entre poques persones, fent de l’oligopoli associatiu el seu modus vivendi.\nEls mètodes de repartiment de tasques, la transparència com a foment de la participació i la limitació de mandat poden ajudar a una pressa de decisions més participativa i democràtica. S’ha de tenir present que l’associacionisme ha de tenir una meta democratitzadora i generar espais de contrapoder clars que animin a les bases a aprendre a participar participant, idea que va en contra de la reclusió del poder i de les directives perennes. Per evitar aquestes relacions tòxiques s’està començant a construir un relat col·lectiu en contra les violències que genera. Un dels primers és el protocol contra violències masclistes del CJB.\nAssociacionisme com a elit que no compleix requisits d’altres persones\nCom ja he insinuat amb anterioritat, l’associacionisme és elitista. Per poder participar activament, primer has de tenir temps i coneixements per participar. El primer escull a superar és tenir una flexibilitat horària no apta per a totes les feines o estudis (o les dues coses a la vegada). La precarització laboral que es viu avui en dia deixa poc temps lliure a les persones, que prefereixen, de forma respectable, passar la resta de la seva jornada amb la família, amics o fer qualsevol altre activitat. D’altra banda, per poder participar de forma activa en segons quins espais, necessites uns coneixements que adquireixes o amb estudis superiors o participant del mateix teixit (educació no formal).\nAquesta realitat fa que molts espais estiguin ocupats per persones amb un nivell socioeducatiu alt, una classe mitjana o alta i amb altres característiques que el fan un ciutadà clàssic (en el sentit pejoratiu del concepte). Per poder ser realment inclusius i, així, poder tenir un aspecte més proper a la realitat ciutadana, s’haurien d’articular nous mecanismes de participació. Buscar nous horaris, noves línies gràfiques, canviar el discurs i sobretot apreciar el discurs de les persones que no participen en aquest àmbit (encara que sigui dolent o parcialment contrari a la ideologia hegemònica de l’associació) seria un bon pas d’inici.\nEl tracte de l’administració pública local\nUna de les interferències més grans que té el teixit associatiu de base és l’administració pública local. És necessària i molt sana la sintonia entre el consistori i el teixit social del municipi, però s’han de saber establir uns límits molt marcats. Moltes vegades els ajuntaments utilitzen de forma clientelar les seves entitats. L’ús indegut d’atorgament de subvencions, l’encobriment de pagaments o el repartiment d’espais, recursos i diners en clau electoral són una pràctica recurrent en els municipis del Principat. Aquesta pràctica és tan natural en el nostre territori que s’entén com a pràctica normalitzada i bona, quan causa tot el contrari. La falta de transparència, l’ús partidista i la involució participativa són resultat d’aquestes accions.\nPer altra banda, tenim l’altre extrem. Amb l’arribada al poder de governs propers al teixit associatiu ha fet desbordar de feina les persones implicades, fins a punts insospitats. L’exigència que es demana a les persones ultra-associades amb el seu territori és contraproduent. La gran quantitat de reunions, informes, presentacions i actes fan que una persona pugui arribar a fer un voluntariat d’entre 15 i 50 hores a la setmana, cremant equips i no pensant en la pròpia cura d’aquella persona. Això produeix una exclusió de segons quin perfil de persones (amb pocs coneixements tècnics o amb poques hores per poder destinar a l’activitat) i una afectació important a les persones que sí assumeixen aquestes tasques (pèrdua de la feina, d’amistats o de la pròpia salut). És evident que el teixit aclama una major participació, tot i que anteriorment s’hauria d’eixamplar la quantitat de persones disponibles.\nCanvi de posició. Quan l’activista entra a l’administració\nUn altre afecte en la nova fornada de governs és l’entrada d’activistes a l’administració pública, ja sigui com a membre electes o com a equip tècnic. Aquesta finestra d’oportunitat de l’associacionisme, que veu com companys i companyes entren a espais de decisió, també té el seu cantó fosc. Una primera conseqüència és que es perpetuï el punt número 9 i aquesta persona sigui escollida per una raó electoralista o de repartiment de poder.\nD’altra banda, també pot ofegar l’associacionisme amb la voluntat de fer la pressa de decisions el més participativa possible, sense pensar amb les conseqüències de les decisions o sense preocupar-se si la participació de les entitats o de persones concretes pot ser extensible a tot el municipi, comarca o país. Aquest és l’exemple de la moda dels pressupostos participatius. Un exemple municipal (em reservo el nom del poble o ciutat) és quan el consell de participació va decidir fer una pista de petanca (quan el municipi ja en tenia 3), ja que l’associació de petanca tenia molta força i la major part de persones que participaven a títol individual era gent de més de 60 anys amant de l’esport. L’ajuntament, finalment i en contra de la seva pròpia directriu de respectar la decisió del consell, va decidir construir una pista de bàsquet, proposada pel tècnic de joventut a voluntat d’un grup de 5 nois. Tot i tenir el consell en contra i no haver facilitat la decisió presa, l’ajuntament no pot oblidar que té el deure de fer polítiques transversals i no caure en l’error de decidir el que la població mobilitzada vol, en tot moment.\nBonus Track: El cicles vitals\nCom tot a la vida, el sistema associatiu és un cicle. Va néixer a principis del segle passat amb la voluntat d’ajuntar persones per fer activitats conjuntes. Va créixer d’amagat entre les dictadures del Primo de Rivera i de Franco i es va multiplicar durant la transició i els anys 1990s. Potser la segona i la tercera dècades del segle XXI seran la mort d’aquest sistema. Tot i així sabem que el llegat associatiu continua amb diferents accions col·lectives que segueixen el seu llegat i que la societat catalana està més activa que mai políticament i social, que al final és el que és important.\nNo sabem com evolucionarà tot plegat, però la visió crítica del present i del passat no ens pot portar a un discurs totalment rupturista, ni a una visió pessimista, ans el contrari. Catalunya té un bon motor social, que pot millorar, però que ens ha portat a gaudir els índex democràtics i participatius més alts de la història i hem de fer tot el possible per poder mantenir-los i elevar-los.\nLlegeix també La participació col·lectiva a Catalunya: un paradís?, també de David Nàcher.


LA POPULAR es clou amb entusiasme i energia — Ajuntament de Roses\nLA POPULAR es clou amb entusiasme i energia\nLA POPULAR es clou amb entusiasme i energia L’Ajuntament de Roses valora molt positivament la festa de La Popular: amb una assistència al voltant dels 1.000 espectadors i participants, el públic va anar variant al llarg del dia en funció de les activitats programades. El públic de totes les edats va passejar per la Ciutadella tot fent un recorregut tant de les diferents activitats com descobrint a fons aquest espai públic ple de racons. http://www.roses.cat/noticies/historic/la-popular-es-clou-amb-entusiasme-i-energia http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nL’Ajuntament de Roses valora molt positivament la festa de La Popular: amb una assistència al voltant dels 1.000 espectadors i participants, el públic va anar variant al llarg del dia en funció de les activitats programades. El públic de totes les edats va passejar per la Ciutadella tot fent un recorregut tant de les diferents activitats com descobrint a fons aquest espai públic ple de racons.\n17/06/2009 00:00 - Departament de Comunicació i Premsa\n- Les activitats:\n- malgrat la calor de dissabte, diversos grups de famílies participen tant en les visites guiades com en la gimcana QR fent els seus particulars mapes de la Ciutadella.\n- la migdiada chill out va proporcionar un racó de tranquil·litat i fresca davant dels carrers de l'antiga vila medieval a un grup de passejants que visitaven la ciutadella i a un grup d’entusiastes de la música chill out que es van apropar expressament a escoltar la sessió de jotaberre (Jordi Busquets).\n- el taller de circ: tot un èxit de participació per un bon nombre de nens que hi van participar i que posteriorment van poder gaudir de l'espectacle La caravana passa de Circ Pànic, que tot i haver-se de retrassar per l'amenaça de pluja va ser el gran èxit de la tarda. Un espectacle sorprenent per a tots els que el van gaudir, tant per la seva qualitat en les pràctiques circenses dels intèrprets com per la seva frescura i sentit de l'humor.\n- Cinema d’animació:la selecció de films proposats per l’Alternativa (Festival de Cinema Independent de Barcelona) projectats dins una antiga casamata de la Ciutadella va tenir molt bona acceptació entre un públic de totes les edats, malgrat que va patir la reestructuració d’horaris provocada per l’amenaça de pluja, el punt més crític de tota la festa.\n- Dansa a càrrec de El Paller va gaudir també de molts espectadors que amb aquest espectacle van tancar les activitats a l'aire lliure que proposava La Popular fins a la posta del sol.\n- Amb un públic nou de 30 anys de mitjana d'edat: Mazoni va demostrar la seva qualitat en solitari en un escenari incomparable, el Monestir de Sta. Maria, que il·luminada per Cube s'havia transformat en un temple del segle XXI dissenyat per gaudir de la música en directe.\n- El fi de festa amb Jotabeerre i Guillamino com a mestres de cerimònies al Monestir de Sta. Maria, va ser, segons els comentaris del públic assistent... senzillament impressionant.\nLa Popular tanca amb entusiasme i energia per repensar la fòrmula i millorar-la i convençuts que l'espai cultural La Ciutadella és quelcom més que un valor patrimonial de la ciutat de Roses. És un espai públic imprescindible per Roses i també la comarca. Un lloc amb un enorme potencial com a espai de cultura en el seu sentit més ampli.


Apunts sobre la climatologia de la Setmana Santa 2018 | Meteocat\nIniciDivulgacióPublicacionsMiscel·làniesApunts sobre la climatologia de la Setmana Santa 2018\nApunts sobre la climatologia de la Setmana Santa 2018\n— PUBLICADA EL 13/03/2018 —\nLa Setmana Santa és un dels primers períodes llargs de l’any dedicats massivament a l’oci i a les activitats a l’aire lliure. Hi conviuen encara les activitats pròpies dels esports d’hivern i les primeres manifestacions del turisme de platja. Per tant, la meteorologia juga un paper destacat a l’hora de la planificació de les destinacions i el tipus d’activitat.\nAquest informe no pretén ser una predicció meteorològica, sinó un recull de la climatologia habitual a Catalunya durant el període del 26 de març al 2 d’abril, que és en el que queda emmarcada la Setmana Santa enguany. Més endavant, l’Àrea de Predicció del Servei Meteorològic de Catalunya (SMC) emetrà un informe precís sobre la predicció meteorològica.\n1. Font d’informació\nL’estudi es basa en les dades meteorològiques registrades a la Xarxa d’Estacions Meteorològiques Automàtiques (XEMA) de l’SMC, majoritàriament dins del període 2003-2017, és dir, quinze anys de dades que poden caracteritzar força bé els trets climàtics del període d’estudi. El volum d’EMA utilitzades oscil·la entre les 140 i les 150, en funció de la variable i l’any. Les variables analitzades han estat la temperatura màxima, la temperatura mínima, la temperatura mitjana, la precipitació i la velocitat del vent. A part, per a analitzar el comportament de la variable insolació (hores de sol) també s’han fet servir les dades procedents dels següents observatoris principals: Barcelona – Observatori Fabra, Observatori de l’Ebre, Observatori de Lleida, Aeroport de Girona – Costa Brava i Aeroport de Reus.\nLes unitats de mesura són graus Celsius (ºC) per a la temperatura, mil·límetres (mm) per a la precipitació, quilòmetres per hora (km/h) per a la velocitat del vent i nombre d’hores (h) per a la insolació.\nEls resultats es mostren en forma de mapes i d’alguna taula, i per a una anàlisi més detallada, en forma d’annex al final del document. Finalment, el període sobre el qual se cenyeix l’estudi és el comprès entre el 26 de març i el 2 d’abril.\nLa variabilitat climàtica de la primavera es posa de manifest quan s’observa la figura 1, on es mostra la temperatura mitjana pel conjunt de Catalunya des del 2003 i dins del període del 26 de març al 2 d’abril. La mitjana termomètrica se situa al voltant dels 10 a 11 ºC (línia grisa), però amb una gran disparitat interanual: conviuen anys amb una mitjana termomètrica inferior als 8 ºC amb d’altres que freguen els 14 ºC. La diferència és més contrastada si s’analitza la temperatura màxima mitjana (línia vermella), que en alguns casos supera els 20 ºC (anys 2006 i 2012) amb d’altres al voltant dels 12 ºC (any 2004). Per contra, la temperatura mínima (línia blava) sol ser més estable, amb una mitjana que volta els 5 o 6 ºC essent els extrems dels darrers quinze anys 2004 (3,5 ºC) i 2006 (7,2 ºC).\nFigura 1. Evolució recent de la temperatura mitjana (TMm), la mitjana de la temperatura màxima (TXm) i la mitjana de la temperatura mínima (TNm) pel conjunt de Catalunya, i pel període entre el 26 de març i el 2 d’abril. La mitjana s’ha obtingut a partir d’unes 140 EMA, xifra que varia lleugerament en funció de l’any.\nA la variabilitat interanual s’hi afegeix òbviament la variabilitat espacial. La figura 2 mostra una aproximació geogràfica a aquesta variabilitat a través del mapa de la temperatura mitjana a Catalunya, pel període 26 de març a 2 d’abril. A les parts baixes del país (entre 0 i 400 m d’altura aproximadament) i més properes a la costa, la temperatura mitjana se situa al voltant dels 12-13 ºC i només a l’extrem més meridional i proper al delta de l’Ebre, la temperatura mitjana que se situa al voltant dels 14 ºC. Als altiplans segarrencs i del Lluçanès, a les muntanyes de Prades i als Port, i a la serralada Transversal, la mitjana no supera els 10 ºC, mentre que si ens situem a les valls pirinenques aquests valors volten els 8 ºC. A l’alta muntanya, a altures superior als 2.000 m, la temperatura mitjana és\nsovint negativa, per bé que només lleugerament (0 o -2 ºC).\nEn relació a la temperatura màxima mitjana (figura 3), aquesta se situa al voltant dels 16-18 ºC a bona part de les zones baixes, incloent litoral i prelitoral central i meridional. Només a estretes franges de la vall de l’Ebre, Segrià i part baixa de la vall del Llobregat, s’arriba a superar els 20 ºC de mitjana de la temperatura màxima. A les valls prepirinenques, la mitjana de la temperatura màxima volta els 16 ºC, a les valls del Pirineu properes als 14 o 15 ºC, mentre que a les parts més elevades, per damunt dels 2.000 m, la mitjana no puja dels 2 o 3 ºC. Durant aquest període es poden registrar ja màximes absolutes relativament elevades, per damunt dels 25 ºC i especialment a les comarques de Ponent i del sud. Hi són estranys però els dies que se superen els 27 ºC.\nFinalment la temperatura mínima mitjana (figura 4), presenta un patró espacial força semblant al de la màxima. El litoral central i sud registra els valors més suaus, amb una mitjana que volta els 8-9 ºC, mentre que bona part de la plana prelitoral, Empordà i depressió Central se situa al voltant dels 6 o 7 ºC. La temperatura mínima va disminuint progressivament a mesura que es guanya altura: de 4 a 5 ºC a bona part de les valls prepirinenques, de 2 a 3 ºC a les valls altes del Pirineu i al voltant de -3 a -4 ºC a altures superiors a 2.000 m. Les mínimes absolutes, presenten glaçades relativament habituals a les planes i conques interiors amb valors extrems que poden voltar els -2 ºC. A l’alta muntanya, fins i tot es poden produir glaçades més extremes, amb temperatures mínimes per sota dels -8 ºC.\nPer a més detalls sobre els registres termomètrics més habituals a més d’un centenar d’EMA, podeu consultar l’ANNEX 1.\nFigura 2. Temperatura mitjana a Catalunya entre el 26 de març i el 2 d’abril, prenent com a període de referència el 2003-2017.\nFigura 3. Mitjana de la temperatura màxima a Catalunya entre el 26 de març i el 2 d’abril, prenent com a període de referència el 2003-2017.\nFigura 4. Mitjana de la temperatura mínima a Catalunya entre el 26 de març i el 2 d’abril, prenent com a període de referència el 2003-2017.\nCom succeeix amb la temperatura, la precipitació també presenta una elevada variabilitat temporal i espacial entre el 26 de març i el 2 d’abril. La figura 5 il·lustra la precipitació mitjana a Catalunya dins del període de la present Setmana Santa. S’aprecia una gran disparitat interanual, però acostuma a ser un període no massa plujós, especialment en els anys més recents. Així, onze dels quinze anys analitzats presenten una mitjana per sota dels 20 mm al conjunt del país i pel conjunt dels vuit dies que conformen la Setmana Santa. Fins i tot, hi ha anys on pràcticament no hi ha plogut: 2006, 2012 i 2015. Els anys més plujosos són 2004, 2007 i 2009 superant-se els 40 mm de mitjana. Finalment, és interessant apreciar una evident tendència negativa en aquest període.\nFigura 5. Precipitació mitjana pel conjunt de Catalunya entre 2003 i 2017, i dins del període comprès entre el 26 de març i el 2 d’abril. La mitjana s’ha obtingut a partir de 155 EMA, xifra que varia lleugerament en funció de l’any.\nDes del punt de vista espacial, les comarques amb relleu més accidentat són les que registren totals pluviomètrics més elevats de mitjana (figura 6). Així, el Pirineu occidental i del Ripollès, i els Ports acumulen totals que superen els 25 mm en els 8 dies del període de Setmana Santa, i en el cas del Pirineu del Pallars i l’àrea del Montseny se superen els 35 mm. Per contra, els àmbits amb una mitjana de precipitació més modesta, inferior als 15 mm, se situen principalment a la plana lleidatana, litoral del Tarragonès, Baix Penedès i Garraf, i la vall baixa de la Tordera. Com s’ha comentat, aquesta distribució mitjana té una gran disparitat interanual, fet que queda ben palès a la figura 7 on es reprodueixen els totals pluviomètrics del període de Setmana Santa actual entre 2003 i 2017. Així, 2004 va ser la setmana més humida arreu, amb acumulats que van superar els 60 mm en molts indrets, mentre que 2006, 2012 i 2015 varen experimentar les setmanes més eixutes amb totals propers a 0, amb únicament els relleus més marcats del Pirineu occidental registrant algun episodi de precipitació.\nPel que fa als màxims possibles de precipitació en 24 h, els més freqüents se situen a la forquilla dels 20 a 40 mm, però també s’han produït registres remarcables en els darrers quinze anys, fins i tot superiors als 80 mm (veure annex 2). Per contra, també s’han donat períodes eixuts on l’acumulat ha estat de 0 mm a bona part del país (anys 2006, 2012, 2015 i 2016).\nFigura 6. Mitjana de la precipitació acumulada a Catalunya entre el 26 de març i el 2 d’abril, prenent com a període de referència 2003-2017.\nFigura 7. Precipitació acumulada a Catalunya entre el 26 de març i el 2 d’abril als darrers 15 anys (2003-2017).\nFinalment, de mitjana i pel conjunt del país, els dies de precipitació (dies amb una precipitació superior a 0,2 mm) se situen entre 2 i 3 dies dins del període d’estudi, i només en quatre ocasions (2004, 2007, 2009 i 2013) ha plogut en un 50% o més dels dies de Setmana Santa (figura 8). Novament, el conjunt del Pirineu concentra els màxims, amb més de 3 dies, i els mínims es localitzen al delta de l’Ebre amb menys de 2 dies. La pràctica totalitat del territori restant se situa amb mitjanes de 2 a 3 dies de pluja (figura 9).\nFigura 8. Nombre de dies amb precipitació superior a 0,2 mm pel conjunt de Catalunya entre 2003 i 2017, i dins del període comprès entre el 26 de març i el 2 d’abril. La mitjana s’ha obtingut a partir de 155 EMA, xifra que varia lleugerament en funció de l’any.\nFigura 9. Mitjana del nombre de dies de precipitació (>0.2 mm) a Catalunya entre el 26 de març i el 2 d’abril, prenent com a període de referència 2003-2017.\nLa figura 10 reprodueix any a any el comportament espacial dels dies de pluja apreciable, i de nou es manifesta l’elevada variabilitat. Els anys 2004 i 2009 va ploure gairebé tots els dies de la Setmana Santa, mentre que 2006, 2012 i 2015 els dies de pluja van ser pràcticament inexistents, fora del Pirineu occidental.\nFigura 10. Mitjana del nombre de dies de precipitació (>0.2 mm) a Catalunya entre el 26 de març i el 2 d’abril als darrers 15 anys (2003-2017).\nMés informació sobre la pluviometria mitjana per a més d’un centenar d’EMA es pot consultar a l’ANNEX 2.\nPer a una mostra d’estacions més limitada (aquelles que disposen de registres de vent a 10 m) i per a un període d’anàlisi més reduït, 2010-2017 (per a assegurar l’homogeneïtat dels registres), tot seguit es mostren els principals trets climàtics de la variable vent, dins del període d’anàlisi.\nLa velocitat mitjana diària per al conjunt de Catalunya se situa al voltant dels 8 a 10 km/h, però amb una gran variabilitat en funció de l’indret. Així, els sectors tradicionalment més ventats del país (l’Alt Empordà, les Terres de l’Ebre i els relleus més elevats), juntament amb sectors de la depressió central concentren les mitjanes més altes, superant els 13 km/h. La franja litoral també presenta una mitjana superior als 10 km/h, per la dinàmica de brises que ja comença a establir-se en aquest període de l’any de manera més freqüent i intensa. Portbou, amb una mitjana de 24 km/h, és l’EMA amb el valor més elevat i els més\nmodestos se situen en llocs relativament enclotats o de valls tancades.\nPotser el més il·lustratiu de la dinàmica del vent durant el període d’anàlisi és el % de dies amb una ratxa màxima de vent moderada (>30 km/h) i forta (>50 km/h). En aquest sentit, a bona part de la geografia els dies amb una ratxa superior a 30 km/h és superior al 50%, és a dir, quatre dels vuit dies de la Setmana Santa. Pel que fa als dies amb vent fort, superior als 50 km/h, és insignificant a bona part de les EMA analitzades i només supera el 20% a les comarques i indrets més ventats anteriorment indicats.\nPer aprofundir en l’anàlisi, a l’ANNEX 3 es pot consultar un resum detallat per a una seixantena d’EMA.\nFinalment, aquest informe avalua la variable insolació a partir dels registres de cinc estacions meteorològiques que observen aquesta variable, i que disposen de registres continus i d’una àmplia cobertura temporal (1981-2010).\nMalgrat que la cobertura espacial és menor que en les anteriors variables, és possible identificar un cert patró espacial (taula 1). Les comarques de l’interior, representades en aquest cas per Lleida, concentren la mitjana d’insolació més elevada, amb 7,5 hores, que representen el 59 % del total d’hores de sol possible. També els observatoris més meridionals, en aquest cas Reus i l’Observatori de l’Ebre, registren mitjanes d’insolació properes a les 7 h. Per contra, l’Aeroport de Girona i l’Observatori Fabra, amb prop de 6 hores, serien les que registrarien, de mitjana, els cels més ennuvolats dels cinc observatoris i per sota del 50% del total d’hores de sol disponibles.\nTaula 1. Mitjana d’insolació (hores de sol efectiu) i percentatge sobre el màxim possible, a cinc observatoris catalans entre els dies 26 de març i 2 d’abril. El període de referència pel càlcul de la mitjana és 1981-2010.\nEl present estudi no té la voluntat de ser una predicció de com serà la Setmana Santa del 2018, sinó un resum de com és climàticament el període comprès entre el 26 de març i el 2 d’abril, i basant-se en una àmplia mostra de registres.\nClimàticament, aquest període es troba inscrit a cavall de les darreres manifestacions de l’hivern i les pròpies de la primavera. Així, és un dels períodes més variables des del punt de vista meteorològic, amb trets encara propis de l’hivern i aspectes cada cop més freqüents de l’estiu. Per aquest motiu, hi són encara habituals les glaçades a les àrees interiors i relleus pirinencs i prepirinencs, però tampoc són estranys els dies amb màximes superiors als 25 ºC a les planes prelitorals i litorals.\nEn aquestes dates, la temperatura mitjana a Catalunya en els darrers 15 anys (2003-2017) se situa al voltant dels 10 a 11 ºC, però amb grans diferències geogràfiques. Així, les comarques més meridionals i de la franja costanera central i sud registren mitjanes entre 12 i 13 ºC, i força comarques del prelitoral i les comarques de Ponent se situen entre els 10 i 12 oC. A mida que es va guanyant altura, la mitjana va disminuint i se situen a la franja dels 8 a 9 ºC a les valls del Pirineu i Prepirineu. Als cims per damunt dels 2000 m la mitjana no supera 0 ºC. Aquest període també registra una elevada variabilitat temporal, i analitzant el comportament de la temperatura mitjana des de 2003, hi trobem com a anys extrems el 2006, amb una mitjana de 13,4 ºC, i el 2004 amb una de 7,4 ºC.\nAquest període registra ja trets preestiuencs, que es manifesten amb la temperatura màxima, i registres superiors a 25 oC no són estranys de trobar a les comarques meridionals i de la depressió Central. Per contra, les últimes fuetades de l’hivern també es poden produir i encara són freqüents les temperatures mínimes inferiors als 0 ºC a moltes planes i conques de l’interior. Al Pirineu les glaçades hi són plenament presents.\nLa pluviometria en el període del 26 de març al 2 d’abril no és excessivament elevada, com sí passa en períodes de Setmana Santa instal·lades ja a l’abril, i volta els 15 o 20 mm de mitjana al conjunt del país. Els màxims (per damunt dels 25 mm al conjunt dels 8 dies de la setmana) s’assoleixen al Pirineu occidental, eix Ripollès-Montseny i als Ports.\nAquesta pluviometria més aviat modesta, es tradueix en una mitjana de dies de precipitació que a bona part dels país volta els 2 o 3 dies, i només se situa al voltant dels 4 a 5 dies als relleus més elevats del Pirineu.\nPel que fa al vent, no és un període especialment ventat, a excepció de les àrees que ho són tradicionalment (Alt Empordà, terres de l’Ebre i punts més elevats). Només en aquests sectors els dies de vent fort, superior a 50 km/h, són de més del 25%.\nFinalment, pel que fa a la insolació, les comarques de Ponent són les que gaudeixen de mitjana de més hores de sol (7 h), mentre que al nord-est la mitjana és sensiblement inferior, menys de 6 h.\nANNEX 1: Resum de la termometria habitual a diverses EMA.\nResum de variables termomètriques (ºC) a diverses EMA catalanes, entre el 26 de març i el 2 d’abril, i per al període de referència 2003-2017 (amb un mínim del 80% de les dades). (TMm) indica la temperatura mitjana, (TXm) la temperatura màxima mitjana, (TNm) la temperatura mínima mitjana, (TXx) la temperatura màxima absoluta i (TNn) la temperatura mínima absoluta, tot plegat dins del període del 26 de març i el 2 d’abril. * Només pel cas de Sort el període disponible és més reduït (2010-2017).\nANNEX 2: Resum de la pluviometria habitual a diverses EMA.\nResum d’aspectes de la pluviometria (mm) a diverses EMA catalanes, entre el 26 de març i el 2 d’abril, i per al període de referència 2003-2017. PTTm indica la precipitació mitjana acumulada, PPTx indica la precipitació màxima en 24h registrada i dPPT>0.2 indica el nombre de dies amb precipitació superior a 0,2 mm, tot plegat dins del període del 26 de març i el 2 d’abril. * Només pel cas de Sort el període disponible és més reduït (2010-2016).\nANNEX 3: Resum de la velocitat del vent habitual a diverses EMA\nResum d’aspectes eòlics a diverses EMA catalanes, entre el 26 de març i el 2 d’abril, i per al període de referència 2010-2017. Totes les EMA tenen el sensor a 10 m d’altura. VVm indica la velocitat del vent mitjana (en km/h), VVx indica la velocitat del vent màxima en 24h (en km/h), %d VVx>30 indica el percentatge de dies en què la velocitat màxima supera els 30 km/h i %d VVx>50 indica el percentatge de dies en què la velocitat màxima supera els 50 km/h, tot plegat dins del període del 26 de març i el 2 d’abril.


Castellnovo: Eliminan la señal que advierte del peligro a los conductores en Castellnovo\nEliminan la señal que advierte del peligro a los conductores en Castellnovo\nCartel retirado por orden de la alcaldesa del PP\nEl cartel de advertencia de carretera peligrosa no ha tardado en volver a desaparecer en Castellnovo. Con la llegada del nuevo gobierno municipal de esta localidad se ha dado orden de retirar todos los carteles que advertían de la peligrosidad de la carretera y de la responsabilidad de la misma a la Diputación Provincial de Castellón.\nLa carretera CV220 desde Segorbe hasta el municipio y la travesía que lleva a Almedijar son propiedad de la Diputación de Castellón y consideradas vías de especial peligro. Estos tramos tienen zonas de riesgo con curvas muy cerradas que provocan accidentes entre sus usuarios, por lo que se consideró necesario advertirles del peligro hasta que la Diputación Provincial de Castellón accediera a mejorar su recorrido.\n1er cartel robado misteriosamente\nEl gobierno socialista de Castellnovo llevaba años reclamando ante la Diputación el arreglo de la carretera y colocó estos carteles para la prevenir a los conductores. El primer cartel que se colocó fue robado hace unos meses y tuvo que sustituirse por otro nuevo cartel de advertencia .\nDurante este tiempo la carretera no ha sufrido ningun cambio ni mejora, sin embargo el nuevo equipo de gobierno municipal en Castellnovo ya no considera necesario advertir a los usuarios de dicho peligro y ha dado orden de retirar los carteles.\nPublicado por castellnovonews en 5:57


Alcalà-Alcossebre celebra el Dia de la Dona amb diferents actes organitzats per Benestar Social\nLa reivindicació de la igualtat de gènere, els drets de les dones i la solidaritat han marcat la celebració dels actes del Dia de Dona que Alcalà de Xivert va celebrar ahir divendres 9 de març. Els actes, organitzats per les Regidories de Benestar Social i Dona, han tingut la plaça de l’Església d’Alcalà com a escenari i han començat amb la lectura del manifest a càrrec d’alumnes de l’IES Serra Irta, en què han apel·lat a “frenar la desigualtat des de l’acció “, ja que” es reconeguen els drets d’igualtat, seguretat, llibertat, integritat i dignitat de les dones, com tot ésser humà”. Un grup de i alumnes de l’IES Serra Irta, han realitzat una coreografia de la cançó “Ella”, amb solta de globus final que donava el tret de sortida de la cursa solidària, en la qual han participat prop de 300 persones. La recaptació obtinguda en la venda de les samarretes que portaven els participants es destinarà a l’Associació Espanyola contra el càncer.\nLa vesprada finalitzava amb una màster class de zumba i sorteig de regals. Hui 10 de març, segueixen els actes amb el viatge organitzat per l’Ajuntament a Utiel i Requena i el diumenge se celebraran tallers de dansa terapèutica i Cercle de Dones, a càrrec de l’Associació Teranat, a la Llar dels Jubilats d’Alcalà.\nLes regidores Desa Pitarch i Susan Guillamón han destacat “la gran participació i la transmissió de valors i homenatge a la dona que són la tònica general en aquest acte” i han agraït “la col·laboració de l’IES Serra Irta i de l’Associació local contra el càncer”.