Obertura del període d´inscripcions dels cursos de natació de la piscina coberta – Ràdio Pego\nObertura del període d´inscripcions dels cursos de natació de la piscina coberta\nDemà, 14 de desembre, s´inicia el període d´inscripcions per a cursos de natació de la piscina coberta municipal. La duració del curs és opcional, ja que es pot optar per mensual, anual o trimestral, amb un, dos o tres dies per setmana, depenent de la durabilitat. Per a obrir un grup, com a mínim, hauran d´haver 7 persones.\nDesprés de dos mesos de funcionament, d´haver-se concedit l´adjudicació de la gestió de la piscina coberta, i d´estar aprovats per plenari els preus d´accés i cursos de la instal•lació esportiva, aquesta presenta els horaris i les possibilitats que els usuaris tenen. A partir de demà, 14 de desembre, s´inicia el procés d´inscripció i matriculació, que estarà obert de dilluns a divendres de 10.00h a 14.00h del matí i de 16.00h a 20.00h de la vesprada.\nDiverses són les opcions a les que pot accedir el públic. Cursos de temporada o trimestrals simplement de natació o d´aquagym. A més, també s´impartiran cursos de prepart- postpart, i terapèutics. Els cursos estan dividits per edats, així les coses, tant bebés com xiquets, adults i jubilats podran rebre classes de dos o tres dies a la setmana sí opten per un curset trimestral.\nL´horari d´obertura de la piscina coberta fins al 9 de gener seguirà de 10.00h a 20.00h de la vesprada. A partir del 10 de gener de 2007 de dilluns a divendres la instal•lació romandrà oberta de 8.00h del matí a 22.00h de la nit. Dissabte de 10 del matí a 20.00h de la vesprada i el diumenge de 10.00h del matí a 14.00h del migdia.\nEn el pagament, s´inclou una matrícula de 20 euros, la vigència de la qual es perdrà si l´usuari està de baixa més de 4 mesos. La forma de pagament estableix que la matrícula i el curset es pagaran en metàl•lic a la mateixa instal•lació esportiva.\nPer a obrir un grup, com a mínim, hauran d´haver 7 persones, en cas contrari s´agruparan en altres horaris se´ls tornara l´import. Una vegada començat el curs no es podrà canviar de grup fins que s´acabe, ni demanar la devolució si no es vol continuar. Per a més informació els interessat i les interessades es poden apropar a la mateixa instal•lació esportiva per consultar els detalls dels horaris i cursos oferts.\n← La venda d´electrodomèstics de classe A normalitzada\nLa vaga citrícola ajornada →


Relat "Un metro atapeït"\nInici > detall del relat: Un metro atapeït\nHi ha unes hores punta en què no és aconsellable agafar el metro. O sí, depèn de com es miri. Aquell dia havíem decidit amb la Carla anar fins a la plaça de Sants on ens havíem de trobar amb uns amics. Partidaris, per convicció, del transport públic ni tan sols ens vam plantejar la possibilitat d'agafar un taxi. La boca del Metro era ja un formiguer de gent entrant i sortint amb un desordre aparent, i baixar les escales no era una empresa fàcil tenint en compte l'allau humana que intentava sortir-ne. A l'andana tothom prenia posicions per tal de quedar col·locat prop d'una porta d'entrada, perquè era evident que no hi entraríem tots en el proper comboi.\nUn cop obertes les portes, no ho van tenir fàcil els qui intentaven baixar del tren, perquè una marea ens empenyia a tots cap a dins. Ens vam agafar per no perdre l'equilibri i per assegurar-nos que tots dos entràvem alhora, i sense necessitat de fer res ens vam trobar literalment comprimits a l'altra banda del vagó. Tenia la Carla davant meu que m'empenyia contra la porta que donava a les vies, empesa al seu torn per un noi de color d'una alçada més que considerable. Ella al mig, amb el cap recolzat sobre el meu pit i agafant-me per la cintura, em deixava cara a cara amb aquell noi que em va fer un somriure de complicitat, com demanant unes disculpes que no calien. A la primera sotragada en posar-se el comboi en marxa, tota aquella massa humana es va sacsejar i vaig notar el cos de la Carla refregant-se'm involuntàriament. Una senyora de mitjana edat que hi havia al costat també se'm va arrambar, perquè havia perdut l'equilibri. Però no hi havia cap possibilitat de caure.\nFeia una calor angoixant, per més que devia anar l'aire condicionat. La Carla panteixava una mica com si li faltés aire per a respirar, i vaig alleugerir-li la sensació amb un petó que es va allargar en el temps mentre acreixia en intensitat. El noi de color, que tenia una mà damunt l'espatlla de la Carla, sense cap altra intenció que la de mantenir-se dempeus i aguantar les sotragades, la va treure pensant que jo podria molestar-me, però em vaig limitar a tornar-li el somriure amb un gest de comprensió.\nEls ulls de la Carla delataven que s'estava posant en actitud de complaure's d'aquella situació. Responent a la mirada insinuant, la vaig agafar per les natges pressionant el seu cos sobre el meu sexe i deixant que el sacseig del tren fes el seu fet. Es va posar a riure i discretament em va descordar un botó de la camisa per tenir un contacte directe amb la meva pell, que acariciava amb els llavis aprofitant el vaivé del vagó. Una aturada en sec, en arribar a la primera estació, va fer que les meves mans quedessin atrapades entre el cul de la Carla i el cos del noi de color. Vaig fer un moviment ràpid per a treure-les d'allà, sense poder evitar un fregament a la part baixa d'aquell noi, constatant que ell també tenia una erecció incipient.\nNo sabia on col·locar els braços i les mans sense tocar el noi de color o la senyora que tenia al costat. I vaig optar per deixar una mà morta al darrere arran de la paret, i l'altra a l'alçada dels pits de la Carla. El tren va reemprendre la marxa, renovant el sacseig que em començava a excitar.\nDe cop, vaig notar una reacció de la Carla que m'acostava els llavis amb un desig gens dissimulant, mentre notava que amb més discreció passava la mà per damunt dels meus pantalons. Ben mirat, la mateixa aglomeració ens feia d'escut i ningú es devia adonar dels nostres jocs, tret del noi que alçava un pam més que la Carla i que de tant en tant em somreia.\nElla també s'anava desinhibint de la situació i es movia amb un cert descarament, provocant el contacte dels seus pits sobre la meva mà que no va desaprofitar l'ocasió. Em va venir una esgarrifança quan vaig adonar-me que m'estava abaixant la cremallera dels pantalons i introduïa la mà cercant el meu penis que s'havia endurit ràpidament. Ni jo mateix podia veure el que passava, forçat a mantenir el cap enlaire enfront del noi de color o mig de costat aferrant-me als llavis de la Carla. Per sort, va tenir la prudència de continuar el massatge per sobre dels calçotets, encara que amb una força i una rudesa inhabitual en ella.\nSe la notava extremadament excitada, i podia sentir uns discrets sospirs de plaer, que afluixava breument a cada parada del comboi, alhora que també deixava descansar el meu sexe. Tan bon punt engegava de nou, sentia aquells dits invasors intentant resseguir tota la llargada del meu penis. A cada carícia seva, jo responia amb un amollament del seu pit i ella s'hi tornava amb un enroscament de la seva llengua a la meva boca. Em trobava en un mar de sensacions contradictòries: la passió serena del seu besar contrastava amb l'ímpetu amb què treballava la meva polla, i això que es limitava a friccionar-la per damunt la roba.\nAfortunadament, el trajecte no va donar per més, perquè de ben segur que m'hauria escorregut allà mateix. Ens va costar sortir, tot i l'esforç del noi de color que procurava obrir-nos pas i que es va acomiadar amb un darrer somriure. Dissimuladament em vaig cordar la cremallera tot comprovant que tot i l'excitació no havia deixat rastre exterior als pantalons. Un cop a fora vam agrair l'alenada d'aire fresc, malgrat el dia assolellat que feia. Ens vam mirar i no vam poder contenir el riure per l'estona que havíem passat al metro, mentre ens foníem en una abraçada.\n- Ets molt bèstia - vaig dir-li jo enriolat - de fotre'm mà al mig del metro!\n- Jo? Això tu, que no paraves de fer-me pessigolles sobre les calcetes.\nLa insinuació més excitant[Ofensiu]\nAdam | 24-10-2008\nSovint són més excitants les insinuacions que les certeses, el que s'amaga que el que es mostra... molt bé.\nUna situació compromesa[Ofensiu]\nsurina | 28-08-2008\nQui no ha sentit sensacions dintre d'un vagon de metro atapeït en hores punta? i ningú en té la culpa.\nMolt ben escrit i amb un bon final que et deixa amb un somriure als llavis. Un erotisme encisador i jovial que es marca per una originalitat simpàtica i acollidora.


Mauser Model 1871 - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUn Infanterie-Gewehr 71.\nsingle-shot rifle (en)\n1872 – 1888\nExèrcit alemany, Japó, Dinastia Qing, Uruguai, Imperi de Corea, Voluntaris Irlandesos, Hondures\nRebel·lió de Satsuma\nPrimera Guerra Sinojaponesa\nRebel·lió dels bòxers\nAlçament de Pasqua\n11 x 60 R Mauser\n11,3 mm (446 polzades)\nforrellat accionat manualment\nmonotir (Gewehr 71)\ndipòsit tubular, de 8 bales (Gewehr 71/84)\nEl Mauser Model 1871, adoptat com a Gewehr 71 o Infanterie-Gewehr 71 (es va estampar "IGMod.71" en els fusells) va ser el primer de milions de fusells fabricats per la companyia Mauser a partir dels dissenys de Paul Mauser i Wilhelm Mauser.\n1 Història i desenvolupament\n2 Historial de combat\nHistòria i desenvolupament[modifica]\nImperi Alemany (1871-1918). El fusell va ser adoptat fins i tot en parts de l'actual Polònia, però no a Baviera.\nEntre 1870-1871 es van dur a terme proves amb diferents fusells, sent el "Werder Bávaro M1869" el principal rival per Mauser. El Mauser va ser provisionalment adoptat cap a finals de 1871, pel fet que encara s'estava desenvolupant una assegurança apropiada. Va ser adoptat per l'Imperi Alemany, excepte Baviera. La seva acció no estava basada en la del seu predecessor, el Dreyse, que va ser utilitzat durant la Guerra francoprussiana.\nEl que segurament és avui molt conegut Mauser amb palanca d'"aleta", va ser desenvolupat per al Gewehr 71. El Gewehr 71 era un fusell de forrellat convencional, calibre 11 mm i que emprava cartutxos de pólvora negra. L'acció només incorporava un ressalt-guia en el forrellat, que al seu torn era l'únic botó de forrellat i es fixava davant de la recambra. El model original era monotirs, però el 1884 va ser actualitzat amb un dipòsit tubular de 8 bales dissenyat per Alfred von Kropatschek, i va esdevenir el primer fusell de repetició alemany. Aquesta versió va ser anomenada Gewehr 71/84. El Gewehr 71 va ser reemplaçat pel Fusell de Comissió Model 1888 (denominat Gewehr 88 a partir de 1888).\nUn Gewehr 71/84, amb la seva espasa-baioneta.\nAquest fusell va ser emprat per l'Exèrcit Imperial Coreà (especialment en les unitats de Guàrdies), reemplaçant al BERD rus. Es desconeix el nombre de fusells empleats, però l'Imperi Coreà va fabricar municions per a aquests, la qual cosa indica l'ús d'una quantitat considerable.\nEls republicans irlandesos van importar el 1914 uns 900 fusells monotir Mauser 1871 a través del port de Howth per a la milícia nacionalista anomenada Voluntaris Irlandesos. Aquests van ser emprats pels Voluntaris en l'Alçament de Pasqua de 1916, una insurrecció que desitjava posar fi al domini britànic a Irlanda. El Mauser 1871 va ser conegut a Irlanda com a "Howth Mauser".\nL'11-mm Mauser és el fusell estàndard de l'Exèrcit Marcià en la novel·la Les sirenes de Tità, de Kurt Vonnegut.\nEn la pel·lícula L'últim samurai, l'Exèrcit Imperial Japonès està armat amb fusells Mauser 1871-1884, malgrat el fet de ser armats pels Estats Units. Els models de 1884 van ser modificats pels utilers perquè siguin més semblants als models de 1871.\n↑ 2,0 2,1 http://www.militaryrifles.com/Germany/71Mauser.htm\n↑ The sirens of Titan.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mauser Model 1871\nInstruccions Oficial (en alemany)\nCartutx 11 x 60 R Mauser\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Mauser_Model_1871&oldid=22086484»\nFusells de forrellat\nArmament de la Primera Guerra Mundial\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 oct 2019 a les 00:34.


El PP denuncia que només s' ha vacunat el 15% de policies i guàrdia civils - Notícies Societat - Notícies Societat - e-notícies\nSocietat · 22 d'Abril de 2021. 20:14h.\nEl PP denuncia que només s' ha vacunat el 15% de policies i guàrdia civils\nAlejandro Fernández reclama que s'inclogui al personal de Salvament Marítim\nEl president del PPC, Alejandro Fernández, ha denunciat que la Generalitat, a més de vacunar només a el 15% dels agents de les Forces i Cossos de Seguretat de l'Estat, tampoc ha vacunat als agents de Salvament Marítim que treballen a Catalunya. Alejandro Fernández ha reclamat a la Generalitat que acceleri la vacunació de Policia Nacional, Guàrdia Civil i personal de Salvament Marítim desplegat a Catalunya.\nEl president Popular ha demanat a la Generalitat que "actuï amb equitat i tingui en compte que tant les Forces i Cossos de Seguretat de l'Estat com Salvament Marítim són personal essencial que haurien d'estar vacunats a el mateix nivell que a la resta d'Espanya, on arriben al 75 % d'agents inoculats".\nEn aquest sentit, el PPC ha registrat una sèrie de preguntes al Parlament en què demana a la Generalitat que expliqui els motius pels quals aquests cossos de seguretat no han estat considerats personal essencial i reclama que s'acceleri la seva vacunació.\nGovern, PPC, Guàrdia Civil, Generalitat, Policia Nacional, Alejandro Fernández\nEls ajuntaments no poden multar per no portar mascareta\nAmenaces de mort a Pablo Iglesias


Els directors de TV3 i Catalunya Ràdio han comparegut aquest divendres al jutjat\nSaül Gordillo i Vicent Sanchis a la sortida de la Ciutat de la Justícia LAURA FÍGULS / ACN\nBarcelonaEl director de TV3, Vicent Sanchis, i el de Catalunya Ràdio, Saül Gordillo, han negat aquest divendres, davant la titular del jutjat d'instrucció número 13 de Barcelona, haver comès el delicte de desobediència pel qual se'ls està investigant en relació amb l'emissió en els mitjans que dirigeixen de la campanya institucional del referèndum de l'1 d'Octubre.\nDe fet, l'advocat de Gordillo, Carles Monguilod, té intenció de demanar el sobreseïment del cas de forma immediata, la setmana que ve, perquè, en la seva opinió, "ha quedat molt clar" que el director de Catalunya Ràdio no té competències sobre la publicitat, "ni institucional ni privada", que s'emet a l'emissora pública. En aquest sentit, segons ha explicat l'advocat a l'ARA, Gordillo s'ha referit a un organigrama que la presidenta en funcions de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), Núria Llorach, va presentar a la Guàrdia Civil, i que està incorporat a la causa, en què s'especifica que aquesta responsabilitat recau en el director de l'àrea comercial i de màrqueting de la CCMA, Martí Patxot.\nA diferència de Sanchis i Gordillo, aquest directiu no va rebre cap requeriment del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) per advertir-lo de la resolució del Tribunal Constitucional (TC) que prohibia col·laborar amb el referèndum, de manera que no podria haver incorregut en cap delicte de desobediència. Aquesta adjudicació de competències es va publicar al 'Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya' (DOGC) el 17 d'agost del 2017, aproximadament un mes abans que els màxims responsables dels mitjans públics rebessin l'advertiment del TC.\nSegons Monguilod, doncs, Gordillo –que ha respost a les preguntes de la Fiscalia i a les de la seva defensa, perquè l'acusació popular, exercida per Vox, no n'hi ha fet cap– no podia "ni ordenar l'emissió [de la campanya institucional de l'1-O] ni ordenar-ne la retirada". "No se m'acut cap tipus d'argument jurídic per dir que hi pot haver cap tipus de delicte de desobediència en una persona que no podia fer o deixar de fer allò que li van requerir", afegeix l'advocat, que està convençut que "la fiscalia haurà d'acceptar que és així" i, per tant, creu que la petició d'arxivar la causa prosperarà.\nSanchis, per la seva banda, ha al·legat que la notificació del TSJC que va rebre incloïa unes instruccions "que no eren concretes", i que ell va interpretar que es referien a "actes administratius i parlamentaris, però no periodístics". En concret, el requeriment –idèntic al que van rebre molts altres càrrecs públics catalans– prohibia a Sanchis que iniciés, tramités o informés "de qualsevol acord o actuació" que permetés "la preparació o celebració del referèndum". Ja en aquell moment, però, el director de la cadena va interpretar que el verb 'informar' es referia a 'fer informes', un argument que ara manté: "Jo sí que puc informar. El que no puc fer són actes administratius a favor d'això. I tota la informació que es va emetre era raonable per a l'ús del televident", ha explicat a l'ARA, que ha recordat també que no va rebre cap altra notificació.\nEl director de TV3, que ha rebutjat respondre als representants de Vox, ha valorat positivament la seva compareixença davant la jutge que investiga els preparatius de l'1-O. Tant ell com Gordillo han declarat durant menys de mitja hora. A més, aquesta tarda també ha comparegut davant la titular del mateix jutjat d'instrucció número 13 la directora de l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades, Maria Àngels Barbarà, que també està investigada en aquesta causa. Tots tres havien estat citats inicialment el 23 de gener, però finalment la seva declaració es va ajornar.\nTV3 Catalunya Ràdio Vicent Sanchis Saül Gordillo Judici presos polítics


20 de maig de 2019 General\n(2 vídeos) …falta el gran homenatge públic que tots els afusellats i els represaliats del franquisme es mereixen. Un monument digne a la seva memòria de lluitadors per la llibertat. Pensem que fins que la nostra societat no tingui el valor i l’esperit de justícia per retre aquest gran homenatge no podrem dir que s’ha acabat la postguerra, que el franquisme ha finit, que la guerra és una pàgina més de la nostra història. (Miquel López Crespí)\nMentre redactava els capítols inicials de Els crepuscles més pàl·lids em venien a la memòria, no solament les històries narrades pel pare i els altres presoners de guerra republicans que vengueren a sa Pobla en els anys quaranta. Reflexionava en la similitud, amb les evidents diferències de país i determinades circumstàncies, entre els presos polítics de totes les èpoques. Record que en una llunyana adolescència vaig llegir el llibre de Silvio Pellico Mis prisiones (Madrid, Espasa Calpe, 1962) i aquella joia –per la informació que proporciona, per la humanitat que transpua— de Kropotkin, les famoses Memorias de un revolucionario (Madrid, Zero, 1973). Tants llibres de memòries reflectint l’opressió! D’adolescent llegia moltes novel·les d’Ángel Maria de Lera, que, amb bisturí de cirurgià, descriu a la perfecció l’opressiu món de la postguerra franquista, amb els patiments i humiliacions que els vencedors feien passar als vençuts. I les memòries, igualment imprescindibles, de la dirigent comunista Juana Dueñas, descrivint les tortures i assassinats a les presons feixistes en els quaranta i cinquanta. I les del pollencí Josep Muntaner Cerdà narrant la repressió feixista a Pollença en el seu llibre No eren blaves ni verdes les muntanyes – Petita història (Pollença, Impremta Politècnica, 10888). Llibres de memòries que, com els de Ievguénia Ginzburg, El cielo de Siberia(Barcelona, Arcos Vergara, 1980) o el mateix Diari d’Anna Frank (Barcelona, Plaza Janés, 1998) ens permeten endinsar-nos en el subconscient del perseguit, del represaliat pel Poder, sigui aquest Poder de qualsevol tendència. Sempre la mateixa lluita: el dèbil, l’explotat, l’intel·lectual crític, el treballador revoltat, enfrontat amb els qui comanden, amb els senyors de la guerra, amb els amos de les forques que els poderosos aixequen enmig de les places de pobles i ciutats en tota època i circumstància. És, com deia, l’ambient d’opressió i esclavatge narrat a la perfecció en l’obra del novel·lista Ángel Maria de Lera. Aquella atmosfera sinistra de novel·les com La noche sin riberas (Madrid, Argos, 1976) i Oscuro amanecer (Barcelona, Argos, 1977)! És l’herència de la sang que traspuen moltes de les novel·les dels nostres escriptors. El món de la guerra civil i la repressió que podem sentir i olorar en les novel·les de Gabriel Janer Manila L’abisme (1969), Els alicorns (1972); en les de Llorenç Capellà, especialment El pallasso espanyat (1972); en les Cròniques de la molt anomenada ciutat de Montcarrà (1972) de Maria Antònia Oliver; i, molt especialment, en algunes obres de Miquel Àngel Riera. Pens ara mateix en Morir quan cal (1974).\nEls crepuscles més pàl·lids és un recordatori literari de la postguerra, de l’oprobi patit per la família i el poble treballador. Amb la “pau” dels vencedors no finiren ni la misèria ni els patiments dels derrotats. De 1936 a 1943 els historiadors ens donen noves de més de dos-cents mil presoners republicans morts per execució o per malalties als camps de concentració i als batallons de treballadors del nou règim. Capítol especial mereix tot el que fa referència als camps de concentració a Mallorca, i sobretot caldria investigar acuradament el destí de tants d’homes que hagueren de treballar en condicions infrahumanes en aquells anys d’humiliació i desfeta. En Els crepuscles més pàl·lids es troba el ressò de moltes de les històries de la presó i els camps de concentració que em contava el pare.\nEl meu pare, Paulino López, fou un d’aquests milers de presoners de guerra que vingueren a Mallorca, com he escrit més amunt, no de turisme, sinó com a membres d’un “BATALLON DE TRABAJADORES”. Exactament el Batalló núm. 153, i amb el número de presoner 7.642. Aquells primers presoners de guerra foren destinats primerament al magatzem de Can Garroví de sa Pobla (després fou l’Institut de la plaça del Mercat) i més endavant a uns dels campaments-base per a la construcció de la carretera Alcúdia-la Victòria.\nEl responsable superior d’aquell batalló de presoners de guerra era un coronel amargat anomenat Emilio Izquierdo Arroyo, un mutilat de guerra del Marroc que no havia ascendit en “la Cruzada”, i això el feia ser duríssim amb els presoners del camp de concentració. Un poc més humanitari amb els soldats republicans presoners era el capità Agustín Martínez. El “Batallón de Trabajadores” núm. 153, juntament amb altres unitats de càstig, treballà intensament en la construcció de la carretera d’Alcúdia al port de Pollença, en la d’Alcúdia a la Victòria, i en molts d´altres indrets de la comarca.\nLa vida, durant la postguerra, en un d’aquests batallons de treballs forçats, era duríssima, i molts moriren, se suïcidaren o foren executats. El meu pare em contà històries concretes de molts de soldats, comandants i oficials de la república, homes que havien lluitat heroicament a Terol, Belchite, Madrid, Alfambra, que es llançaven desesperats pels penya-segats de la carretera de la Victòria en no poder suportar la feina, el mal menjar i el tracte humiliant a què eren sotmesos.\nS’aixecaven a les cinc del matí. El treball era de sol a sol. Quasi sense menjar, sense tabac, sense metge, sense medecines. Havien d’anar del cap al tall a peu, vigilats per soldats armats que disparaven per no-res. El berenar solia consistir en aigua bruta encalentida, a la qual cosa anomenaven col bullida, quatre cigrons, un tros de pa negre. Cal dir, emperò, que la majoria dels habitants de sa Pobla es comportaren molt dignament amb els presoners de guerra dels camps de concentració i els ajudaren moltíssim amb menjar, roba i tot el que podien. Molts salvaren la vida d’aquesta manera i anys endavant, una vegada obtinguda la llibertat, es casaren amb dones del poble.\nAvui dia, mig segle després d’aquests fets, algú diu que ja hem conquerit una certa “normalització històrica”. Alguna cosa s’ha fet. Però falta el gran homenatge públic que tots els afusellats i els represaliats del franquisme es mereixen. Un monument digne a la seva memòria de lluitadors per la llibertat. Pensem que fins que la nostra societat no tingui el valor i l’esperit de justícia per retre aquest gran homenatge no podrem dir que s’ha acabat la postguerra, que el franquisme ha finit, que la guerra és una pàgina més de la nostra història.\nMolts records del passat en venien al cap mentre redactava els capítols de Els crepuscles més pàl·lids. Les històries del pare en la postguerra, el record de la desfeta popular en la guerra civil, la brutal repressió feixista, els milers d’assassinats… Potser ja és ben hora de reivindicar com pertoca el paper essencial de determinats historiadors no acadèmics en la preservació de la història del poble. Ara mateix pens en Victor Serge, Trotski, George Orwell, Josep Peirats, Abel Paz… La història de la Revolució Soviètica de 1917 no es podria escriure sense la cabdal aportació dels llibres d’història d’un “afeccionat” com Trotski o d’un revolucionari tipus Victor Serge. La comprensió de la revolució a l’Estat espanyol, el paper de la CNT i del POUM en la guerra, l’acció criminal de l’estalinisme en els Fets de Maig de 1937 a Barcelona, serien impossibles d’analitzar sense els llibres d’Orwell, Josep Peirats o Abel Paz. Però la llista es podria allargar fins a l’infinit.\nAra mateix s’acaba d’editar un d’aquests llibres tan útils per a conèixer aspectes bàsics de la guerra civil. Em referesc a Crónica de la Columna de Hierro d’Abel Paz (Editorial Virus). Aquest autor també va escriure la impressionat biografia Durruti: el proletariado en armas (Bruguera, 1978).\nEl llibre m’ha interessat especialment ja que el meu pare, l’alferes de la República Paulino López Sánchez –el protagonista principal de Els crepuscles més pàl·lids— conegué la majoria de personatges històrics de l’anarquisme i de l’esquerra valenciana i, més concretament, els homes d’aquesta famosa “Columna de Hierro”. La 83 Brigada Mixta de l’Exèrcit Popular era, en realitat, la “Columna de Hierro” militaritzada.\nAquesta nova aportació d’Abel Paz a la història de la guerra i de la revolució m’ha portat a la memòria molts noms de pobles, indrets llunyans dels quals havia sentit a parlar en aquella llunyana postguerra poblera. Casat amb una allota de sa Pobla (Francesca Crespí Caldés, “Verdera”) –que és una de les protagonistes de Els crepuscles més pàl·lids–, alliberat ja del camp de concentració on els feixistes l’havien condemnant per haver lluitat per la llibertat, el pare i l’oncle José (que també havia lluitat contra el feixisme a la península) recordaven la batalla de Terol, els combats a La Puebla de Valverde, Valdecebro, Puerto de Escandón, Campillo, Villel… Aleshores jo era un infant que anava a l’Escola Graduada i, evidentment, no entenia el significat de les paraules “Columna del Rosal”, “Columna de Hierro”, “Columna Macià-Companys”, “Columna Torres-Benedito” o “Columna Eixea-Uribes”… Amb els anys vaig anar aprofundint en la història de la guerra i aleshores vaig poder anar copsant la importància històrica dels esdeveniments en què participaren el pare i l’oncle entre 1936 i 1939.\nLa “Columna de Hierro”, com recorda Abel Paz, va ser l’expressió revolucionària i autònoma del poble en armes aixecat contra el feixisme. Recordem que a València, varen ser les forces populars, el poble treballador qui, després d’assaltar les casernes a pit descobert i procurar-se armes pel seu compte, aconseguí fer fracassar el cop militar franquista. La “Columna de Hierro” és exemple d’aquells primers dies de guerra, quan el poble armat, sense comandaments militars professionals, sense rituals jeràrquics, sense diferències de graus, aconsegueix derrotar l’exèrcit sublevat, passar a l’ofensiva i obtenir les primeres victòries damunt els generals de carrera. Aquestes milícies populars d’elevat component anarquista i poumista (CNT-POUM) aboliren en molts d’indrets la propietat privada de la terra i de les fàbriques. Es crearen les primeres collectivitats llibertàries lluny del dirigisme burocràtic estalinià. La “Columna de Hierro”, els sectors populars que donaven suport a l’anarquisme i el marxisme revolucionari del POUM, volien lligar de forma estreta la guerra antifeixista i la revolució social. D’aquí els enfrontaments amb els sectors estalinistes del PCE que, obeint les ordres de Stalin (que tenia acords amb les burgesies de França i Anglaterra i no volia una revolució a l’Estat espanyol), s’encarregaren de destruir aquest tipus de conquestes socials (collectivitzacions agràries, milícies populars…).\nPer mi ha estat molt important que aquest llibre m’ajudàs a recuperar bona part d’una història familiar contada al costat de la foganya, a sa Pobla, ara ja deu fer més de quaranta anys. Els combats del pare a La Puebla de Valverde -on caigué ferit-, la lenta recuperació de la ferida a Benassal, la tornada al front quan Terol ja havia caigut novament en mans dels feixistes, la incorporació a la 83 Brigada Mixta, la seva destinació a Sanitat fins que caigué presoner en els combats posteriors…\nL’oncle José López lluità a la 22 Brigada Mixta com a responsable de les comunicacions de l’Estat Major. La 22 Brigada Mixta era comandada per Francisco Galán, un oficial de formació comunista germà d’aquell famós Fermín Galán, sublevat a Jaca en temps de la monarquia i afusellat després d’una paròdia de judici. En la 22 Brigada, al costat de l’oncle també lluitava l’escriptor Gonçal Castelló, exemple de compromís amb el poble i que l’any 1937 participaria en el Congrés d’Intellectuals Antifeixistes de València. No fa gaire, ja d’avançada edat i després de molts d’anys de marginació i silenci per part dels mandarins que controlen la nostra cultura, s’aconseguí que l’AELC li retés el just homenatge de què d’ençà fa tants d’anys era mereixedor.\nBona part de l’experiència de Gonçal Castelló és recollida en la novella històrica València dins la tempesta (València 1987), crònica imprescindible d’aquells anys heroics i terribles que l’autor em va dedicar amb aquestes paraules: “Per a l’amic Miquel amb l’admiració i afecte d’un company. Aquesta crònica d’un temps tràgic. Gonçal Castelló. Barcelona 1995”.\nTot plegat no és mera nostàlgia familiar: la nova aportació d’Abel Paz a la història de la guerra civil ens permet recuperar aspectes completament silenciats i oblidats, tant pels historiadors del franquisme, com per tant d’academicista d’anar per casa que es conformen amb xuclar de la paperassa de l’estalinisme. I la novel·la que ha publicat Lleonard Muntaner, l’obra Els crepuscles més pàl·lids és, com les meves altres novel·les de la guerra, el meu particular homenatge a aquella generació que volgué conquerir el cel.


Arxiu de la categoria: Recull de fotografies\nFotografíes que m’han agradat\nPublicat el 21 de gener de 2016 per rginer\nMoltes vegades, moltes, a les fotografíes no li calen paraules. Les mires, somíes, et quedes embadalida, una mica d’enveja per no haver-les pogut fer tú mateixa, les guardes i de tant en tant les tornes a mirar.\nI ara les penjo en aquest el meu bloc, perque vull veure-les bé.Totes són fotografíes que tenia guardades en el meu arxiu: La lluna roja – la meva Ciutat des d’una nau espacial, de nit – la lluna plena al Nou Camp – un koala alleugerit mentre l’aigua corre per el seu cos després d’un incendi – la Serra de Tramuntana vista des de Collcerola tot just fa uns díes – Montserrat vista des de La Mola un hivern de fred i neu …… quin goig.\nPublicat dins de General, Recull de fotografies | Deixa un comentari\nRecull de fotografies: Oô\nPublicat el 14 de febrer de 2013 per rginer\nEn aquest recull també hi han fotografíes de llocs especials, que estimo molt. I aquesta caseta, gîte, és un d’ells. Oô nom estrany per un poblet dels Pirineus, situat a 9 kms de Banheres de Luishon, fent camí al Peyresourde.\nLa Florence i en Jean-Bernard m’han dit que La Carrère, nom de la gîte, ni es veu. La neu l’ha fet desaparèixer.\nOô per sempre més ha estat un lloc important, necessari, i per circumstàncies que ens fueteja la vida, no he anat més des de fa tres, quatre anys ? Ja no tinc cotxe i arribar-hi no és fàcil. Alsina Graells fins a Bossost i esperar que et vinguin a cercar. Encara hi ha una altra possibilitat de viatjar-hi, en tren. He d’anar fins a Tolosa i allà agafar el tren fins a Banheres de Luishon. Moltíssimes hores, més d’un día diria jo. Més temps que volar a Hà Nôi !!\nEls díes, setmanes, mesos passats en aquesta gîte …. És el lloc de lectura i de les passejades. La Val d’Astau. Oô no té més de 100 habitants. Florence, Jean-Bernard, Pierre, Manon i ara la petita Valmy són allà. Marie m’espera per poder petar la xerrada i el seu cosí ens acompanyarà amb la seva música del seu petit acordió. I parlarem de’n Hilaire, de com era de difícil la vida als anys 40, com obria les portes a refugiats de la guerra civil, com pujava fins dalt les valls per portar el menjar als pastors, com rentava la roba a les fredes aigües del riu ……\nEp, que m’ho he passat molt i molt bé a Oô, m’he divertit molt, és un lloc idíl.lic, tranquil i aquestes enyorances són també alegríes. I està més que clar que hi tornaré.\nDe recull de fotografies d’aquesta part dels Pirineus en tinc un munt …….\nRecull de fotografíes de viatge – Hivern a Jylland\nPublicat el 16 de gener de 2013 per rginer\nAhir vaig passar fred. El vent és traïdor. Ara el sol és més feble que mai. La fredor s’ha convertit en mestressa de l’aire. He passat per el meu arxiu de fotografíes.\nEl mes de gener de 2009 vaig viatjar a Jylland, Dinamarca. Tres setmanes vivint en la foscor. Poca llum, però intensa. Ahir pel matí el cel era gris, fosc, trist i vaig recordar aquells díes a Ejstrup.\nLa fotografia: Uns aiguamolls prop del Mar del Nord a Ejstrup, quatre de la tarda, i l’aigua ja presonera del glaç. El fred era intens.\nEl llibre de ‘Lectures d’Infants’ – edició 1931 – era sobre la taula, i he fullejat una estona. Els dos poemes dedicats a L’Hivern són bells:\nAquests camps sense una planta,\naquests ceps que semblen morts,\nseran blat, per primavera,\nseran vi, per la tardor.\n– Ferran Agulló i Vidal –\nEl temps és d’hivern cruel;\nles boires corren pel cel\na la part de tramuntana …\nSe sent un fred que trepana,\nsenyal de neus i de gel.\nI ve la fosca glaçada;\ni al voltant de la flamada\nque ja crema dins la llar,\nla gent arremolida,\ns’ha espassat el tremolar.\n– Maria Antònia Salvà –\nContinuant llegint el Llibre de Lectures : Dirieu que gairebé tota la natura és morta. Però, gràcies a Déu, la freda buidor i la quietud d’ara no volen dir una gran mort sinó un gran repòs.\nLa setmana dels barbuts (Sebastià, Antoni i Vicenç) sempre porta més fred que mai, però ben aviat tornarà el bon sol a escalfar i la terra s’omplirà de verdor, de flors i dels vols dels ocells.\nAbrigueu-vos que fa fred !\nRecull de fotografíes de viatges\nPublicat el 3 de gener de 2013 per rginer\nAquests primers díes de l’any 2013 poso ordre de tot el que he anat recollint dels meus viatges: fotografies, guíes, pedres, petxines, tasses, pintures, joguines, calendaris, moltes coses.\nLes fotografíes és el recull més preuat. Camins, paisatges, persones, monuments, llocs, menges, animals, rius, cel, mar. Per què no recordar moments viscuts dels viatges al llarg de l’any fins el dia que comenci el meu nou viatge ? Tinc un bon arxiu de fotografíes.\nComenço amb una de les que més m’agraden:\nCamins creuats en un camp d’arròs a Viêt Nam.\n25 de setembre 2006. Ruta de Hà Nôi a Sa Pa en cotxe. Un petit minibus. Més de dotze hores de viatge. Temps per veure moltes coses, conèixer gent, embadalir-te amb els paisatges.\nI vaig seure sota un gran arbre mirant un camp d’arròs d’un verd intens, quan de sobte va aparèixer una noia caminant per aquests camins creuats. Aquell moment de placidesa sempre el puc recordar mirant aquesta imatge.


El ‘virexit’, un moviment arriscat\nCientífics alerten que l’aixecament de les restriccions a Anglaterra a partir d’avui causarà un «desastre global» | Les mutacions que sorgeixin s’estendran a la resta del món\n19 de de juliol del 2021. 12:39\nAvui és el Freedom Day, el Dia de la Llibertat, a Anglaterra: s’aixequen totes les restriccions contra el coronavirus, malgrat que el Regne Unit encadena diverses jornades reportant més de 50.000 casos diaris de Covid-19 i diversos grups de científics han alertat de les greus conseqüències que podria portar aquesta decisió no només per a les illes britàniques, sinó per a tot Europa i el món.\nCom un exemple de l’esclat de l’epidèmia al Regne Unit, on la variant delta està darrere de la pràctica totalitat dels contagis, el mateix ministre de Sanitat, Sajid Javid, ha donat positiu, malgrat estar vacunat. El primer ministre britànic, Boris Johnson, i el titular d’Economia, Rishi Sunak, van ser designats contactes estrets per l’aplicació de rastreig del sistema públic sanitari britànic (NHS). Tot i que en principi no haurien de guardar quarantena i haurien pogut limitar-se a sotmetre’s a un programa pilot de tests diaris, tant Johnson com Sunak van anunciar ahir en els respectius comptes de Twitter que es confinaran per no transmetre el missatge que les regles no són iguals per a tothom. «És molt més important que tothom s’aculli a les mateixes normes», va dir el primer ministre britànic, que va demanar als seus conciutadans que «sisplau» siguin «cautelosos» davant l’aixecament de les restriccions, tals com la reducció d’aforaments, la distància social i l’obligatorietat de les mascaretes.\nMés de 1.200 científics van firmar la setmana passada una carta publicada a ‘The Lancet’ contra la «imprudent» estratègia de reobertura britànica, que van qualificar d’«experiment perillós i poc ètic».\nUn dels motius que esgrimeixen aquests científics és que la transmissió del virus és molt alta i que hi ha encara un alt percentatge de població sense vacunar. Segons xifres del Govern britànic fetes públiques ahir, el Regne Unit ja ha ofert la vacuna a tots els adults del país, dels quals el 68% estan protegits amb la pauta completa i un 88% ha rebut la primera dosi. Són xifres una mica superiors a les de Galícia, on un 65% dels ciutadans susceptibles de rebre la vacuna ja tenen la pauta completa, i el 74% té una dosi.\nLa investigadora Christina Pagel, membre de SAGE, grup d’experts independent que ofereix assessorament al Govern britànic, ha advertit que la combinació d’alta transmissió i vacunació incompleta sense mesures restrictives augmentarà els contagis i serà caldo de cultiu per a l’aparició de noves variants que s’estendran per la resta del món.\nL’epidemiòleg espanyol José María Martín-Moreno, catedràtic de Medicina Preventiva i Salut Pública de la Universitat de València, ha sigut un dels signants de la carta a ‘The Lancet’ i coincideix a assenyalar que «la infecció massiva no és una opció» i que «hem de fer més per protegir els nostres joves». «Les infeccions massives poden generar noves variants, empitjorar la Covid persistent i afectar la població vulnerable», ha escrit en el seu compte de Twitter. En la reunió científica ‘online’ per analitzar el Dia de la Llibertat, Martín-Moreno va mostrar la seva sorpresa per què un país «model» com el Regne Unit decideixi completar la desescalada «malgrat evidències científiques» que demanen el contrari.\nAquest expert, que es va formar en Epidemiologia a Harvard, ha prologat el llibre de l’epidemiòleg gallec Juan Jesús Gestal Otero, professor emèrit de Medicina i Salut Pública de la Universitat de Santiago, que no creu que l’eliminació de les restriccions a Anglaterra sigui una mesura encertada. «No em sembla adequat facilitar que la població adquireixi immunitat passant la infecció, ja que això comporta greus riscos: en el cas de vulnerables no vacunats, poder patir quadros clínics greus i fins i tot morir, i alguns dels ja vacunats tornar a infectar-se, ja que les vacunes no protegeixen el 100% dels vacunats –assenyala a ‘Faro de Vigo’ l’expert gallec. Com més circuli el virus, més gran és el risc que apareguin variants, tot i que amb molta menys freqüència; i els joves també, tot i que amb menys freqüència, poden patir quadros greus, ingressar a l’uci, morir, o patir Covid persistent».\nQuant a les conseqüències a curt i mitjà termini, els especialistes reconeixen que la relació entre casos i hospitalitzacions és menor. No obstant, recorden que aquest vincle, tot i que s’ha debilitat, no s’ha trencat del tot.\nLes mateixes projeccions governamentals britàniques admeten que els nous casos diaris augmentaran a 100.000, tot i que científics com Neil Ferguson, els models del qual van ajudar a dissenyar l’estratègia britànica de confinament, afirmen que podrien arribar als 200.000. En declaracions a la BBC, va recordar que aquests 200.000 casos diaris suposarien, gràcies a les vacunes, 2.000 hospitalitzacions diàries, un ritme d’ingressos que gairebé va col·lapsar la sanitat britànica el Nadal passat. Tot i que ara els hospitalitzats no solen arribar amb quadros tan greus com abans de les vacunes, Ferguson explica que «si hi ha prou casos, encara hi pot haver una càrrega bastant significativa en el sistema de salut, una interrupció important dels serveis, la cancel·lació de cirurgies electives i l’augment de les llistes d’espera».\nEl metge intensivista britànic Rupert Pearse explica en un fil de Twitter que la proporció de casos que arriben a l’hospital és un quart de la que es va registrar l’hivern passat. Fonts oficials britàniques apunten que s’ha dividit per nou pel que fa a les morts. No obstant, l’augment de casos provocaria que els hospitalitzats i morts augmentessin en paral·lel.\nL’enginyer informàtic i expert en bioestadística Daniel González Peña apunta que a Galícia la ràtio d’hospitalitzats/actius ha baixat del 6% a l’1%. Aquest professor de la Universitat de Vigo recorda que «davant la mateixa incidència hi ha sis vegades menys hospitalitzats, però cada vegada que es dupliquin els uns, es dupliquen els altres. Per tant, no s’ha de mantenir aquest ritme de creixement indefinidament».\nEn Galicia, hace 5 días vimos que la IA14 se había duplicado en una semana. Hoy vemos que los hospitalizados casi se han doblado en los últimos 7 días. Doble de IA, le sigue doble del resto. https://t.co/YNjgkZ3rGC\n— Daniel Glez-Peña (@lipido) 17 de julio de 2021\nQuant a les conseqüències econòmiques de l’aixecament de les restriccions, Francesc Pujol, professor a la facultat d’Econòmiques de la Universitat de Navarra i analista de dades de la pandèmia, considera que si s’eliminen mesures enmig d’una onada i es deixa la prevenció a la responsabilitat individual, no s’aconseguirà reactivar l’economia. «El resultat econòmic net serà negatiu –opina l’expert en el seu compte de Twitter–. Les restriccions personals que s’imposaran a la majoria de la població per evitar contagis seran més grans que les existents», vaticina Pujol.\nLo de llamar "Freedom Day" a la eliminación total de restricciones en Reino Unido a partir del 19 de julio, como la mascarilla en interiores, más que un Freedom Day para los ciudadanos es un Freedom Day para @CoronaVid19.\n— Francesc Pujol (@NewsReputation) 12 de julio de 2021\nDesprés del Brexit arriba el virexit. Passi el que passi, el món en prendrà nota en un sentit o en un altre. Si resulta ser un èxit, pot ser que molts països en prenguin l’exemple. Si és un fracàs en coneixerem les conseqüències, que molt probablement no se circumscriuran al Regne Unit.\nRestriccions per coronavirus Regne Unit Coronavirus


Continuen les obres de millora dels carrers de Manresa - Canal Taronja Comarques Centrals\nIniciNotíciesGeneralContinuen les obres de millora dels carrers de Manresa\nAquesta setmana continuen els treballs d’arranjament de calçades a la ciutat de Manresa. Seguint en el pla d’obres, ja dissabte passat es van executar els treballs de pavimentació corresponents al Projecte d’urbanització del Passatge Pau Sabater i Passatge Manuel Ignasi Vallès (Antic Passatge Burés, tram entre els carrers Mn. Serapi Farré i Flor de Lis).\nLes actuacions, que formen part del pla de xoc de millora de l’Espai Públic 2017, continuaran aquesta setmana a la plaça del Mil•lenari i als accessos als barris dels Comtals i Sant Pau.\nDimarts es treballarà a l’accés al Barri Sant Pau on s’hi fan treballs de pavimentació, i es tallarà el trànsit de vehicles de l’accés sud al Barri a Sant Pau entre la rotonda de la C-55 i el carrer Llobregat. La Línia 5 del servei BUS MANRESA realitzarà canvi de sentit al Barri de Sant Pau un cop realitzi la parada dins el barri per tal d’accedir de nou ala C-55 en direcció a fabriques on recuperarà el recorregut habitual. Aquest dimecres es faran els treballs de senyalització horitzontal de les actuacions ja realitzades els dos dies anteriors.


El MAC proposa una programació semestral que combina les activitats presencials amb les virtuals - Cerdanyola al dia\nRedacció7 de febrer de 20214min0\nLes exposicions, vonjuntament amb les activitats de programes en les quals participa el MAC i les activitats de les entitats, són les protagonistes de la proposta semestral del Museu d’Art de Cerdanyola.\nEn l’àmbit expositiu, destaca l’actual exposició temporal ‘Entre Línies. Viatge, Desig i Fantasia Il·lustrada’, un viatge a través de la literatura il·lustrada, des dels grans clàssics universals fins a la contemporaneïtat, passant pels llibres d’aventures, la literatura pulp i el llibre infantil. D’altra banda, seguint la línia de l’exposició ‘l’Home Nu.Tot despullant els arquetips de la masculinitat’ es presentarà ‘De l’oblit a la revolta! Deesses invisibles’, una exposició dedicada a les dones que no van tenir l’oportunitat de desplegar el seu talent d’artista i que van ser ignorades, a partir de cinc casos reals i la mediació de cinc artistes contemporànies construïm una mirada feminista, activa i combativa.\nA més, a l’Espai Arc es podrà gaudir de tres mostres més. ‘ERROR 404. Imatges censurades’, una mostra que reflexiona sobre la llibertat d’expressió a partir de diferents episodis de censura i troba la col·laboració d’artistes emergents amb l’Associació d’Artistes Plàstics de Cerdanyola del Vallès. A l’abril, la Xarxa de Museus de la Diputació de Barcelona organitza una mostra de memòria democràtica commemorant el 90è aniversari de la proclamació de la II República i el MAC reivindicarà els monuments republicans destruïts durant el franquisme. I per acabar el semestre, l’il·lustrador de còmics Sebas Martín presentarà els originals d’una novel·la de l’artista Ismael Smith i Marí que serà editada pel Servei de Feminisme i LGTBIQ+ de l’Ajuntament de Cerdanyola. Com a novetat, el MAC presenta El Fons Ocult exposant obres sorprenents que resten amagades al fons del museu com és el quadre barroc inèdit del s.XVII, restaurat recentment, donació de la Família Fatjó Gené.\nLa proposta d’activitats d’enguany manté les sessions d’Art i Benestar amb les sessions virtuals de La Cultura Cura, passejades per la natura i sessions de meditació gràcies als Amics del MAC i es manté actiu el programa Recuperart19 adreçat als professionals sanitaris. Cada segon diumenge de mes s’oferiran els tallers familiars que es faran de manera virtual a les xarxes socials del museu. Quan es pugui, s’espera recuperar la presencialitat de les activitats.\nCom és habitual i si la situació sanitària ho permet, es preveu organitzar el Festival de Primavera de la mà de Plat Artístic, la Festa Modernista del Roser de Maig, el Dia Internacional i la Nit dels Museus o el Festival Fantosfreak.\nEl regidor de Cultura Óscar Pons ha destacat que l’equip del MAC treballa activament perquè aquest 2021 sigui el de la represa cultural de la ciutat: “Esperem tornar a poder programar activitats presencials i acollir a les entitats i creadors de la ciutat. Continuarem treballant per fer de l’Art i la nostra memòria un recurs per a l’educació, la inclusió, el gaudi i la salut”.\npreviousEl Taulí implanta la quimioteràpia a domicili\nnextDolors Sabater (CUP-Guanyem): “Cal una ruptura total i cal canviar les regles del joc”


Harmonitzar els límits de velocitat a la ciutat | biter.cat (Associació BiciTerrassa Club)\n← El BiTer al programa Pais Km0 de La Xarxa “Les xemeneies de Terrassa amb bici”\nDiumenge 11 de setembre: Ruta amb bici dels Monuments i les Escultures públiques →\nCreiem que és necessari que hi hagi una coherència entre els límits de velocitat a la ciutat segons el tipus de via. Aquest són els criteris que proposem des del BiTer.\nLímit 10 km/h\nCreiem que aquest hauria de ser la velocitat mínima per als vehicles, i concretament per a les bicicletes. En algunes ciutats apareix el límit de 5 km/h per a les bicicletes en alguns casos, però considerem que és absurd, ja que és una velocitat a la que els ciclista, ja no pot ni mantenir l’equilibri.\nAquest límit és el que preveu l’article 37.1.6 de l’ordenança de circulació de Terrassa per a tots els vehicles a les zones de vianants. Per tant, el veiem aplicable a: 1) Les bicicletes i tots els vehicles a les zones de vianants; 2) Les bicicletes a les voreres on estan excepcionalment permeses les bicicletes, sense que hi hagi un carril bici (els actuals “punts blancs”).\nLímit 20 km/h\nAquest és el límit establert pel reglament general de circulació als carrers residencials, on els nens i nenes poden jugar al mig del carrer. També en els camins de l’Anella Verda de Terrassa. Per tant, el veiem aplicable a: 1) Les bicicletes i tots els vehicles als carrers definits com a residencials, amb el senyal corresponent S-28; 2) Les bicicletes i tots els vehicles als carrers amb plataforma única, encara que no tinguin el senyal S-28; 3) Les bicicletes als carrils bici que es troben a sobre de les voreres; 4) Les bicicletes al Parc de Vallparadís; 4) Tots els vehicles als camins de l’Anella Verda.\nLímit 30 km/h\nAquest és el límit establert pel reglament general de circulació a les zones 30. Hauria de ser aplicable a la majoria de carrers de la ciutat. Per tant, el veiem aplicable a: 1) A les zones 30; 2) A les avingudes i carreteres urbanes d’un carril per sentit: la carretera de Montcada i la carretera de Rellinars; 3) Als carrils de la dreta de les avingudes de 2 o més carrils que no tinguin carril bici, encara que tingui carril bus.\nLímit 40 km/h\nAquest límit el veiem aplicable a les avingudes de 2 carrils per sentit per a tots els vehicles.\nLímit 50 km/h\nAquest límit el veiem aplicable a només 2 casos excepcionals de vies urbanes: l’avinguda del Vallès i l’avinguda de Santa Eulàlia.\nAquesta entrada s'ha publicat en Accions del BiTer, Mobilitat sostenible i etiquetada amb Mobilitat sostenible, Reivindiquem, Zona 30. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Harmonitzar els límits de velocitat a la ciutat\nRetroenllaç: Harmonitzar els límits de velocitat a la ciutat %El Portal de les entitats de Terrassa


“S’ataca l’escola amb mentides”, clam de les famílies contra les acusacions d’adoctrinament | elCugatenc\nProp de 200 persones s’han concentrat dimecres per la tarda al davant de l’Ajuntament per defensar el model d’ensenyament públic català. Seguint la convocatòria del Marc Unitari de la Comunitat Educativa (MUCE), que cridava a acudir a les capitals de comarca, la Coordinadora d’Associacions de Familiars d’Alumnes (AFA) ha organitzat la trobada a la ciutat per facilitar l’assistència a les famílies del municipi. “No podem veure com s’ataca l’escola a la qual contribuïm quan el que diuen són mentides”, reivindica la seva presidenta, Carme Roca.\nLes associacions de familiars de les escoles públiques del municipi no tenen constància de casos d’adoctrinament, tal com alguns mitjans i polítics han insinuat, i demanen que, si algú en coneix, se’ls faci saber perquè serien “els primer a denunciar-ho”. Roca lamenta que ara es posi l’ull a l’ensenyament públic quan no s’ha posat anys enrere per denunciar totes les mancances que hi ha a l’escola pública. Durant l’acte, al qual han acudit desenes de mestres i representants de les direccions de les escoles, s’ha llegit el manifest que la Coordinadora va fer fa unes setmanes, quan tot just va començar a debatre’s sobre el presumpte adoctrinament als centres educatius.\nLa regidora d’Educació, Esther Salat, que també ha acudit a la manifestació –també ho han fet els regidors Joan Puigdomènech (PDECAT-Demòcrates), Mireia Ingla (ERC-MES) i Roser Casamitjana (ICV-EUiA)–, considera que quan s’ataca l’escola d’un país “es va a fer mal” perquè “és el nucli de qualsevol comunitat”. “Hem de desmentir el que diuen aquests personatges que acusen l’escola d’adoctrinar”, valora Salat tot reivindicant que la prioritat dels mestres és la d’ajudar els infants i joves a créixer.\nEls cartells als centres educatius\nEn la darrera Audiència pública, corresponent al Ple d’octubre, el regidor del PP, Álvaro Benejam, va respondre al manifest de la Coordinadora d’AFAs amb un seguit de fotografies en què es veien elements com pintades i cartells de contingut polític situats, deia, a façanes d’escoles públiques. Tant Roca com Salat diuen que els populars els han facilitat aquestes imatges perquè les puguin estudiar. El primer que queda clar, diuen, és que en cap dels casos es tracta d’una escola de la ciutat.\nTot i així, Roca diu que, amb membres de la Coordinadora a la Federació d’Associacions de Mares i Pares d’Alumnes de Catalunya (FAPAC), no tenen constància d’adoctrinament. Assegura que un cartell polític a la façana d’una escola no suposa que al seu interior s’adoctrini i, de fet, no es pot acusar la direcció del centre d’haver-lo col·locat. En la mateixa línia, Salat diu que en moltes de les fotografies no s’aprecia si es tracta de centres educatius i ni si tan sols tots els elements polítics estan al perímetre de l’escola.\nAixí mateix, la regidora defensa que als centres educatius fa temps que hi ha reivindicacions de les quals els nens no en són aliens. Es refereix al cartell de Som Escola que apareix a una de les fotografies mostrades pel PP: “Si ataques l’escola, més faltaria que l’escola no pogués respondre; de la mateixa manera que lliurement a molts centres hi ha pancartes contra les retallades”.\nCiutadans insisteix per Twitter\nHores abans de la manifestació, el compte oficial de l’agrupació local de Ciutadans ha fet una piulada en què compartia el cartell realitzat pel Comitè de Defensa de la República (CDR) on s’animava a acudir a la convocatòria de la Coordinadora d’AFAs acompanyat d’una captura en què s’explica que a un acte del CDR va participar una representant de la Crida per Sabadell. Tot i que la Coordinadora no té res a veure amb el cartell, han apuntat que amb aquest “les AMPAs de Sant Cugat han deixat de representar una part dels pares i mares”.\nDefendemos 1 escuela pública apolítica. Con este cartel las AMPAS de #santcugat han dejado de representar a una parte de los padres y madres pic.twitter.com/bUPiK72qfH\n— Ciutadans Sant Cugat (@Cs_Santcugat) 25 d’octubre de 2017\nEl debat també ha arribat de la mà de la seva regidora Munia Ferández-Jordán que, davant la convocatòria de la manifestació, ha recordat que Roca va participar a les llistes d’ERC-MES a les darreres eleccions municipals –en què participava com a independent–. L’actual presidenta de la Coordinadora d’AFAs li ha respost que en cap moment se n’ha amagat. De fet, va renunciar al càrrec justament per participar a una candidatura política i, posteriorment, en no sorgir elegida com a regidora, va tornar a ser escollida com a presidenta de les AFAs.\nHo saben, mai m'he amagat i vaig tornar a ser votada com a presidenta poques setmanes després de les municipals\n— Carme Roca (@carme_roca) 25 d’octubre de 2017


Riberaonline: Un projecte que promou entre els més petits el món eqüestre amb ponis guanya el Premi a l’Emprenedoria 2016 del Baix Ebre\nUn projecte que promou entre els més petits el món eqüestre amb ponis guanya el Premi a l’Emprenedoria 2016 del Baix Ebre\nLes emprenedores Margarita Curto i Nguitouka Plüger Guiti han obtingut el Premi a l'Emprenedoria 2016 amb el projecte Poni Club Natura, un espai d'oci dedicat al món eqüestre dels ponis, ubicat a les instal·lacions d'Equitor de Jesús (Tortosa).\nEl projecte guanyador s'adreça principalment a les famílies amb xiquets i xiquetes de 3 a 14 anys i promou la introducció al món eqüestre a través dels ponis amb l'objectiu que els més petits aprenguin les tècniques de muntar i a tenir cura dels animals. A la vegada, aquesta iniciativa vol donar a conèixer i compartir els beneficis físics, psicològics, educatius i socials del contacte de xiquets i xiquetes amb els ponis, especialment aquells amb necessitats especials, minusvalidesa, risc d'exclusió social, TDA o síndrome d'hiperactivitat.\nAquest premi, concedit anualment pel Consell Comarcal del Baix Ebre, pretén fomentar l'esperit emprenedor i innovador en el món de l'empresa, i potenciar les oportunitats de negoci a la comarca del Baix Ebre.\nEl premi a l'Emprenedoria té una dotació econòmica de 1.000 euros i inclou l'assessorament tècnic i el suport logístic dels tècnics del Viver d'empreses i Centre de Negocis Baix Ebre Innova per fer l'acompanyament tècnic necessari del nou projecte.\nEl president del Consell Comarcal del Baix Ebre, Daniel Andreu, ha remarcat en l'acte de lliurament del premi que incentivar l'emprenedoria al Baix Ebre és un dels objectius de la institució comarcal i que aquest premi és un pas més en aquesta línia de treball. Per la seva part, el conseller comarcal de Promoció econòmica i president del jurat, Josep Felip Monclús, ha destacat el bon nivell de tots els treballs presentats en aquesta desena edició.


Risto Mejide carrega contra Cruz i Mainat per unes crítiques sobre el seu pas per 'OT'\nEls productors executius l'havien acusat, a RAC1, de ser "desagradable" i "anar contra el format"\n4 min. Barcelona 27/10/2016 13:18\n260x366 Risto Mejide / PERE VIRGILI Risto Mejide / PERE VIRGILI\nRisto Mejide ha criticat durament, a través del seu blog, els creadors d''Operación Triunfo', Josep Maria Mainat i Toni Cruz, després que els dos productors executius del programa critiquessin, en una entrevista a RAC1, l'actitud que mantenia el publicista quan hi feia de jurat.\nCruz i Mainat van ser dimarts al programa 'Versió RAC1' per parlar del 15è aniversari del format, i en un moment de l'entrevista [minut 38.00 de l'àudio] els van preguntar sobre l'enganxada que van protagonitzar en directe Mejide i Jesús Vázquez, aleshores presentador d''OT', durant la gala de la cinquena edició del concurs, que es va emetre el 2009 a Telecinco.\nAquell dia, Mejide va dir a un concursant que ell, dins de l'acadèmia "tindria molta por de deixar els orificis oberts", un comentari que Vázquez va qualificar d'"homòfob" i que va acabar amb l'acomiadament del publicista com a membre del jurat.\n"Vam estar a punt de fer-lo fora allà mateix", va reconèixer dimarts Mainat, que va recordar que, una estona abans, Mejide ja havia recomanat als espectadors que canviessin de canal per veure coses més interessants. "Pots ser crític, divertit, però quan ets desagradable i estàs fora de context...", va reflexionar Mainat. " Simon Cowell no ho hauria dit mai, això. Per això cobra 4 milions l'any i ell [Mejide] no", va afegir, en referència al productor britànic que va crear la figura del jurat cruel amb els concursants que després va adoptar Mejide.\nSimon Cowell "Un pot ser dur, però no pot anar en contra del format, i ell va arribar un moment que anava en contra del producte", va lamentar Mainat, i Cruz va assegurar que el membre del jurat "necessitava publicitat i la buscava allà on fos", i que per aquest motiu va fer el polèmic comentari que va ser qualificat d'homòfob. Els productors executius van reconèixer que després d'aquells fets havien demanat a Telecinco que l'acomiadés. "Ja no el volíem", va sentenciar Cruz.\nL'endemà d'aquestes declaracions, Mejide va escriure una entrada al seu blog titulada 'Vacas sagradas' en què assegura que l'entrevista el va fer riure "de pena". En la seva opinió, Cruz i Mainat haurien hagut de "mostrar una mica, ja no de classe, sinó d'agraïment" cap als que van estar "remant perquè ells s'enriquissin", i deixar de banda la polèmica amb Vázquez, que segons ell ja fa temps que està superada.\n"Haurien pogut fer examen de consciència i preguntar-se per què una figura com la meva va funcionar tan bé dins del seu programa, un programa que prometia el triomf a nois de qui després ningú no se'n recordava. I per què es van donar aquells pics d'audiència durant les intervencions d'un membre del jurat que no feia més que posar les cartes al descobert sobre el que considerava un engany televisiu", afegeix el publicista.\n"En comptes d'això –continua– una de les vaques [en referència a Mainat] s'ha dedicat a desqualificar-me, a tornar-me a titllar d'homòfob, a deixar-me com un incompetent per aquestes desafortunades valoracions amb què ell tant es va lucrar".\nMejide també aprofita la referència a Simon Cowell per assegurar que si el britànic cobra 4 milions per temporada –una xifra que segons ell es queda curta– és perquè "segueix creant i produint formats originals a tot el món" i perquè "no s'ha passat els últims anys encadenant fracàs rere fracàs amb les seves produccions".\n"La mesquinesa acaba desgastant tot el que toca. Heu guanyat molts diners, però us asseguro que no és res comparat amb el que hauríeu pogut guanyar si haguéssiu practicat un gram de l'ingredient més rendible que hi ha a la vida: la generositat", adverteix Mejide als que van ser els seus caps. I conclou: "Ho deixo aquí, que he d'anar a gravar un programa per al meu cap actual. Sí, exacte, Simon Cowell". Efectivament, Cowell és el creador del format Got Talent, que l'any passat Telecinco va importar a Espanya i que a la segona temporada incorporarà Risto Mejide com a membre del jurat.\nLa batalla no s'ha acabat aquí. Aquest dimecres Mainat ha tuitejat: "La majoria de coses que deia el Risto les escrivia jo". I Mejide s'hi ha tornat amb una altra piulada: "Sort que porto 7 anys a la televisió demostrant el contrari. Però aquests espècimens només saben delectar-se en la seva mesquinesa".\n— Josep M. Mainat (@MainatJM) 26 d’octubre de 2016\n— Risto Mejide (@ristomejide) 26 d’octubre de 2016\nEl jutge més cruel torna a la càrrega


Picacrestes participa a una ballada a davant la presó de Lledoners en solidaritat amb el presos polítics\ndesembre 31, 2018 in Actualitat, CULTURA, LLIBERTATS\nConjuntament amb d’altres esbarts i grups de dansa tradicional d’arreu del territori, la pratenca Colla Dansaire Picacrestes va acudir a Lledoners per sumar-se a la iniciativa «Ballem per ser lliures». Una ballada que va tenir lloc al migdia del dia 30 de desembre davant la presó de Lledoners per acomiadar l’any al costat dels presos i preses polítics catalans, i reclamar-ne el seu alliberament.\n» Veure vídeo\nTags: ·Repressió i llibertats, ·Solidaritat\nComentaris tancats a Picacrestes participa a una ballada a davant la presó de Lledoners en solidaritat amb el presos polítics\ndesembre 18, 2018 in Actualitat, DRETS\n“considerem molt greu que es reconegui com a delicte un acte solidari, sota l’acepció absolutament antagònica que suposa ser culpada de tràfic de persones”, afirmen des del sindicat en una nota remesa als mitjans. Read the rest of this entry →\nComentaris tancats a Un tribunal grec condemna a 17 mesos de presó a Lola Gutiérrez per ajudar a un menor refugiat a sortir del país\nConvocada concentració davant la seu de la UE a Barcelona en solidaritat amb Lola Gutiérrez el dia previ al seu judici a Atenes\ndesembre 16, 2018 in Actualitat, DRETS, POLÍTICA\nAquest proper dimarts, 18 de desembre, i després de l’ajornament realitzat en la primera data prevista, Lola Gutiérrez, delegada sindical de CGT, coneguda a El Prat per estar anteriorment, quan residia al nostre municipi, vinculada a diversos moviments socials locals, serà jutjada a Atenes. Està acusada de contraban de persones en grau de temptativa i ús de documentació indeguda per intentar ajudar a un jove menor d’edat kurd a passar la frontera de Grècia per reunir-se amb la seva família.serà jutjada a Grècia per ser solidària.\nLa CGT a fet una crida a participar de forma massiva la concentració solidària convocada davant la seu de la Unió Europea (Passeig de Gràcia, 90 de Barcelona) el proper dilluns 17, a les 18:30h, contra la criminalització de la solidaritat i pel dret a migrar.\nAl Prat, d’on era veïna aquesta activista social, tambè s’han fet diversos actes de solidaritat, entre ells una xerrada i una concentració a la plaça de la Vila els passats 23 i 15 de novembre\nComentaris tancats a Convocada concentració davant la seu de la UE a Barcelona en solidaritat amb Lola Gutiérrez el dia previ al seu judici a Atenes\ndesembre 15, 2018 in Actualitat, DRETS, LLIBERTATS\n«Lola Gutiérrez, delegada sindical de CGT, serà jutjada el pròxim 18 de desembre a Atenes. Està acusada de contraban de persones en grau de temptativa i ús de documentació indeguda per intentar ajudar un jove menor d’edat kurd a passar la frontera de Grècia per a reunir-se amb la seva família».\nAl novembre de 2016 va arribar a Atenes amb un objectiu: ajudar a Ayad, un jove kurd de 17 anys, a reunir-se amb la seva família, que en aquests moments havia aconseguit arribar a Alemanya. Lola Gutiérrez, delegada sindical de CGT en la Diputació de Barcelona i activista pels drets humans, va ser detinguda i ingressada en un centre d’internament d’estrangers (CIE) en la capital hel·lènica. Després de deu dies, va ser deportada de tornada a Espanya.\nEl 18 de desembre tindrà lloc el seu judici a Atenes, després que s’ajornés des de l’anterior data, el 28 de novembre. La Fiscalia grega demana per a ella entre cinc i deu anys de presó per delictes de contraban de persones i ús de documentació indeguda. Read the rest of this entry →\nComentaris tancats a El cas de Lola Gutiérrez: fins a 10 anys de presó per intentar ajudar un menor kurd a reunir-se amb la seva família\nCampanya d’aportacions per sufragar les despesses de la representació legal de la Lola a Grècia assoleix el seus objectius\nnovembre 29, 2018 in Actualitat, LLIBERTATS\nEl sindicat CGT ha fet públic el seu agraïment, i el de l’encausada Lola Gutiérrez i de tota la Secció Sindical de la CGT de la Diputació de Barcelona, on la Lola treballa, cap a totes les persones que segueixen preguntant si poden fer aportacions econòmiques solidàries per la campanya #LolaAbsolució i on fer-les. El sndicat igualment expressa el seu agreïment a totes les persones i col·lectius, així com a tots els ens orgànics de la CGT que han estat fent contribucions econòmiques solidàries per a sufragar les despeses de la representació legal a Grècia.\nIgualment informen que el dia d’avui, i gràcies a les aportacions solidàries, ja han ingressat la quantitat de diners que necessitàven per fer front ara mateix a les despeses de defensa de la Lola (advocat i documentació + taxes consulars).\nAixí mateix informen que agrairan que no feu més transferències de moment al compte solidari. La CGT informa que si més endavant calgués més aportacions per a fer front a noves despeses, ho faran saber.\nComentaris tancats a Campanya d’aportacions per sufragar les despesses de la representació legal de la Lola a Grècia assoleix el seus objectius\nnovembre 22, 2018 in Actualitat, DRETS, LLIBERTATS\n«Lola Gutiérrez, sindicalista de la CGT i antiga veïna del Prat, serà jutjada demà divendres a Atenes».\n«Coincidint amb el seu Judici a Gràcia divendres a les set del vespre hi ha convocada una concentració de suport a la plaça de la Vila del Prat».\nx Cristina Mas | Ara.cat\nEl novembre del 2016 Lola Gutiérrez, educadora social de la Diputació de Barcelona i delegada de la CGT, va viatjar a Atenes amb l’objectiu d’ajudar l’Ayat, un adolescent kurd iraquià que portava anys atrapat en un camp de refugiats. El pla era fer-lo passar pel seu fill i portar-lo en avió a Barcelona, però una hostessa de l’aeroport que parlava castellà es va adonar que el noi simulava una afonia per amagar que no parlava castellà. Tots dos van ser detinguts (el jove es va passar tres dies al calabós i ella onze entre les reixes de la comissaria i les del centre d’internament per a estrangers) i Gutiérrez va ser posada en llibertat pendent de judici. Demà s’ha fixat la seva vista a Atenes, on se la jutjarà pel delicte d'”ajudar un ciutadà no comunitari a sortir il·legalment del país”. S’exposa a una condemna de cinc anys de presó.\nParadoxalment, l’activista no podrà assistir al seu propi judici. Segons ha confirmat a l’ARA el seu advocat, Panos Papageorgiou, el seu nom consta en una llista d’estrangers considerats com a “persones perilloses” per a l’estat grec que tenen prohibida l’entrada al país fins a l’any 2023, i que s’exposen a ser detinguts. “Si posa un peu a Grècia la policia la pot detenir immediatament per violar la prohibició d’entrada, i s’exposaria a ser empresonada entre tres mesos i dos anys. És un procediment administratiu separat del procés penal pel qual la jutjaran demà i ni tan sols el jutge que porta el cas pot obligar la policia a retirar l’ordre”, comenta per telèfon el lletrat. Read the rest of this entry →\nComentaris tancats a Una activista catalana s’enfronta a cinc anys de presó per voler ajudar un jove refugiat a sortir de Grècia\nUna concentració a la plaça de la Vila reclamarà l’absolució de Lola Gutiérrez el mateix dia del seu judici a Grècia\nnovembre 19, 2018 in Actualitat, DRETS, LLIBERTATS\n«Lola serà jutjada a Grècia aquest 23 de novembre encausada per dos delictes penals per ajudar a un refugiat Kurd que podrien suposar una condemna de fins 10 anys de presó».\nAquest divendres, coincidint amb el Judici a Grècia de Lola Gutiérrez a la plaça de la Vila del Prat de Llobregat hi ha convocada a les set del vespre una concentració per reclamar la seva absolució. Lola serà jutjada a Grècia aquest 23 de novembre encausada en dos delictes penals que podrien suposar una condemna de entre 5 i 10 anys de presó en cas de ser condemnada.\nLa Lola va ser detinguda a Grecia a finals de novembre de l’any 2016 per intentar ajudar un refugiat a arribar a Barcelona, sent deportada a Catalunya desprès de restar tancada 10 dies a un centre d’internament d’extrangers grec.\nPels promotors de la campanya de solidaritat Lola “no ha comès cap delicte”, perquè segons asseguren “en cap cas creiem que s’hagi de considerar un delicte la solidaritat amb les persones refugiades”, i reclamem la seva lliure absolució.\nAntiga veïna del Prat, la Lola va ser activista dels ara desapareguts moviments de l’Acampada Prat i El Prat contra les retallades. La Lola actualment resideix a Barcelona, on segueix vinculada al món de l’activisme en pro dels drets de les persones migrants, a més d’exercir de delegada Sindical de la CGT a la Diputació de Barcelona. Read the rest of this entry →\nComentaris tancats a Una concentració a la plaça de la Vila reclamarà l’absolució de Lola Gutiérrez el mateix dia del seu judici a Grècia\nnovembre 9, 2018 in Actualitat, LLIBERTATS\nEntrevista amb Lola Gutiérrez, antiga veïna resident a El Prat, per qui la legislació hel·lena demana penes de presó d’entre cinc i deu anys de presó en un judici que haurà d’afrontar a Grècia el proper 23 de novembre acusada de prestar ajuda a un refugiat kurd.\nLa legislació hel·lena demana per a Lola entre cinc i deu anys de presó per delictes de tràfic de persones i ús de documentació que no correspon. Davant aquest greu atemptat contra la solidaritat en el marc d’una ofensiva reaccionària a nivell del conjunt de la Unió Europea, entrevistem a Lola perquè pugui explicar i denunciar el seu cas. A més, aprofitem per parlar sobre quina és la situació actual a les fronteres, de la responsabilitat de l’Europa fortalesa en la crisi migratòria i de com enfrontar aquest període d’auge reaccionari del sistema capitalista. Read the rest of this entry →\nTags: ·CGT, ·Internacionalisme, ·Repressió i llibertats, ·Solidaritat\nComentaris tancats a Entrevista a Lola Gutiérrez, d’Ensorrem Fronteres-CGT: ’L’emigració serveix de boc expiatori per al sistema capitalista’\n‘La Castanyada embruixada’: PD’s, castanyes. moniatos i un sopador solidari amb Ca La Trava\noctubre 30, 2018 in Actualitat, CULTURA\nAquest dimecres de Castanyada a partir de les 21h al Casal Okupat i Autogestionat ‘La Llavor’ ha programat a partir de les 12h la ‘CASTANYADA EMBRUIXADA’ amb castanyes, moniatos a la voluntat, moscatell a 2€. El esdevediment començarà amb un sopador a càrrec de ‘Ca La Trava’, l’edifici okupat recenment dessalotjat a Barcelona pels Mossos d’Esquadra i després continuarà amb música i les PD’s ‘Bruixes de barri’ i ‘Xoxo records’.\nTags: ·Casal "La Llavor", ·Okupació, ·Solidaritat\nComentaris tancats a ‘La Castanyada embruixada’: PD’s, castanyes. moniatos i un sopador solidari amb Ca La Trava


TOT PASSEJANT: Brassens\nGeorges Brassens (Sète, Llenguadoc-Rosselló, 22 d'octubre de 1921 -Saint-Gèly-du-Fesc, prop de Montpellier, 29 d'octubre de 1981) va ser un cantautor francès, exponent rellevant tant de la chanson francesa com de la trova anarquista del segle XX.\nVa assolir la fama gràcies a les melodies de les seves cançons, senzilles i elegants; i a les seves lletres, variades i elaborades. És considerat un dels millors poetes francesos de la postguerra (va guanyar el premi nacional de poesia). Va posar música a poemes de molts altres escriptors, com Louis Aragon, Victor Hugo, Jean Richepin i altres. No solia actuar fora del seu país.\nVa ser cantat en espanyol per Paco Ibáñez, que va cantar diverses de les seves cançons, traduïdes per Pierre Pascal i per Nacha Guevara a finals de la dècada del 60 a l'Institut Di Tella a Buenos Aires. Una de les cançons més conegudes d'aquesta sèrie va ser «La mala reputació» (La mauvaise réputation), la versió en espanyol va ser també després adaptada per el cantant rock Loquillo, la banda argentina de rock folklòric Arbret, el cantautor de l'Equador Luis Rueda i el xilè Eduardo Peralta.\nTambé ha estat traduït a l'espanyol per Agustín García Calvo, per Javier Krahe (La tempesta, Marieta i alguna no editada), per Joaquín Carbonell i pel cantautor xilè Eduardo Peralta, que fins i tot té un disc complet dedicat a Brassens, que conté, entre altres, versions de: Brave Margot, Fernande, Jeanne, Le fossoyeur. A més, aquest cantautor ha traduït moltes altres cançons de Brassens, que encara es troben inèdites.\nMès informació de George Brassens, feu clic


Cap de Creus amb caiac: d’abril 2013 --------------------------------------------------------------------------------\nUna mica de Col·laboració...\nEn Ismael Rodriquez ens demana col·laboració per un treball.:\nUs escric per demanar-vos si podrieu col·laborar en un estudi que estic fent des de la Facultat de Ciències de l'Activitat Física i de l'Esport de la Universitat de Vic.\nAquest treball, pretén conèixer el perfil sociodemogràfic i esportiu del caiaquista de mar en l'àmbit de Catalunya. Esperem que amb les dades obtingudes en aquest estudi puguem contribuir per millorar la pràctica, l'entrenament i el rendiment dels caiaquistes de mar.\nL'estudi es farà públic a partir la primera quinzena de juny!\nLA SEVA INFORMACIÓ ÉS TOTALMENT ANÒNIMA!\nNo voldria ser sardina...\n...i viure a la mar d’Amunt. Diumenge al matí a l'entrar al Golfet, tan sols se sentia una gran cridòria de gavians i gavines, allí hi havia tot un festival d’empaits de tonyines contra les pobres sardines, aquestes, fugien esporuguides a refugiar-se en les aigües poc fondes de les cales. Això és el que passa amics meus a tota la línea de costa del Cap de Creus aquests dies, bèsties de llom fosc i panxa platejada perforen les aigües a alta velocitat menjant-se tot el que troben pel davant seu. Aquesta és la llei d’aquestes aigües, alguns s’ho miren amb ulls d’enveja, d’altres s’emprenyen perquè veuen que aquell peix no entrarà al seu cove i d’altres contemplem embadalits l’espectacle que ens ofereix l’esclat de la primavera.\nEl matí s’ aixecat boirós i tranquil, sort en tenim de les previsions que han estat encertades i no han fallat, les humitats han estat escombrades molt aviat pel vent de sud que ha assolit una intensitat moderada. A la mar d’Amunt cal vigilar les cales obertes a aquesta direcció, en aquests punts el vent s’accelera i pot ser intens, aleshores toca remar amb força, amb molta força.\nAvui he comprovat que la sopa gelatinosa que tant em meravella encara no ha aparegut, si que hi ha un “bloom” de fitoplàncton important, és qüestió d’esperar uns dies més i aviat apareixerà el “gres” o “salpes”, ho inundaran tot i faran que el fons de les aigües sigui una visió nocturna de l’univers.\nEl 6 de febrer, una barca d’arrossegament gallega de A Coruña, va capturar un calamar gegant de 54 kg. A Galicia, el Taningia danae, té fins i tot, nom popular: “pulpo pota” o “choupón”. A la bèstia la van capturar a 240 metres de fondària.\nEn comptes de ventoses, té dues fileres de ganxos i el més sorprenen, és que dos dels tentacles estan proveïts en el seu extrem de fotòfors luminescents, el més gran del regne animal.\nLa distribució geogràfica és ampla i el podem trobar en les aigües tropicals i temperades de tots els oceans, però les cites són escasses. Qui si el coneix bé, són els catxalots, els quals, basen la seva dieta en el consum d’aquests cefalòpode gegants.\nLa producció primària durant el mes de març ha estat molt alta, al menys així ho fa pensar les altes concentracions de clorofil•la “a” detectades a la Mediterrània per les lectures dels satèl•lits.\nEs traduirà amb un increment de la pesca?\nHi haurà un bloom dels espectaculars sifonòfors?\nTindrem invasions de meduses durant aquests estiu?\nEl que sí està clar, és que amb aquestes pluges el mar s’ha adobat força bé i ara caldrà esperar en què es tradueix tot això..., o tot serà un foc d’encenalls?\nEn les imatges es veuen les concentracions de clorofil•la "a" durant els dies 8,23 i 28 de març, són representatives de tot el que ha anat succeint durant les darreres setmanes i la pluja ha estat el gran motiu d'aquestes concentracions tan altes.\nInteressant curt sobre els altres "habitants" dels marr i els oceans.\nDijous passat la revista National Geographic publicava aquesta imatge del dia, és feta a Florida i un grup de caiaquistes navega per sobre d'uns manatis. És una imatge preocupant que ens ha de fer reflexionar com cada cop més la natura se’ns presenta com un parc temàtic de cartró pedra. Tota una nova generació s’està desenvolupant lluny dels ambients autènticament naturals i possiblement que aquets fet tindrà unes serioses conseqüències per la pròpia natura... Home inclòs.


Diferència entre revisions de la pàgina «Tapirs» - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDiferència entre revisions de la pàgina «Tapirs»\nRevisió del 17:22, 5 oct 2014\nRobot: Reemplaçament automàtic de text (- va informar + informà, -Va ubicar +Ubicà, - va ubicar + ubicà, - van fer + feren, - va interpretar + interpretà, - va tenir + tingué, - es va estendre + s'estengué, - va inspirar + inspirà)\nRevisió del 14:31, 5 oct 2014 (modifica)\nm (Robot: Reemplaçament automàtic de text (- es va extingir + s'extingí))\nRevisió del 17:22, 5 oct 2014 (modifica) (desfés)\nm (Robot: Reemplaçament automàtic de text (- va informar + informà, -Va ubicar +Ubicà, - va ubicar + ubicà, - van fer + feren, - va interpretar + interpretà, - va tenir + tingué, - es va estendre + s'estengué, - va inspirar + inspirà))\n== Història evolutiva ==\nEl gènere es va estendres'estengué durant el [[Miocè]] per [[Euràsia]] i [[Amèrica del Nord]], on va estar a punt d'extingir-se en el [[Pliocè]] a causa de la reducció gradual de massa forestal. Per sort pels tapirs, [[Amèrica del Sud]] es va unir a [[Amèrica del Nord]] fa 3 milions d'anys, atorgant-los una ''via de fuita'' cap a les grans selves del sud. No deixa de ser irònic que en l'actualitat, 3 de les 4 [[espècie]]s supervivents siguin precisament americanes: aquest és el cas del tapir del nord, centroamericà o de Baird (''[[Tapirus bairdii]]''), el de l'erm (''[[Tapirus pinchaque]]'') i la satxavaca, tapir amazònic, [[brasil]]er o de plana (''[[Tapirus terrestris]]''), que es reparteixen en diverses àrees d'[[Amèrica Central]] i del Sud. El tapir amazònic és el més comú; s'estén per gairebé tota la part nord de l'Amèrica del Sud. El tapir del nord, distribuït des de [[Santo Domingo Tehuantepec|Tehuantepec]] fins a les costes de l'[[Equador]], també va habitar durant el [[Plistocè]] en el nord de [[Mèxic]] i el sud dels [[Estats Units]] (des de [[Califòrnia]] a [[Florida]]), on s'extingí fa uns 10.000 anys.\nPer la seva banda, els tapirs d'Euràsia van sofrir una forta reducció a partir de la primera meitat del [[Plistocè]], desapareixent d'[[Europa]] i gran part d'[[Àsia]] a causa de l'avanç de les [[glaciació|glaciacions]]. En l'actualitat sobreviu una única espècie, el tapir malai (''[[Tapirus indicus]]''), reduïda a unes poques zones de [[Sumatra]] i el sud de la [[Indoxina]]. La seva distribució original era molt més àmplia, abastant també l'illa de [[Java (illa)|Java]] i arribant pel nord a ''Myanmar'' ([[Birmània]]), [[Índia]] i fins i tot la [[Xina]], d'on va desaparèixer per culpa de la caça excessiva. Aquesta espècie es distingeix per la trompa més llarga que la dels tapirs americans i perquè en els adults el color del mantell és negre en el cap, el coll i les potes, mentre que la resta del cos és blanc.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/14110367»


Les perles: la lliçó d’un astronauta mexicà a Trump i un supervolcà habitat a Nàpols que podria entrar en erupció | VilaWeb\nLes perles: la lliçó d’un astronauta mexicà a Trump i un supervolcà habitat a Nàpols que podria entrar en erupció\nLliçó a Trump. José Hernández, fill d’uns immigrants mexicans que residien als Estats Units i que es guanyaven la vida recollint fruita, s’ha erigit com un dels opositors més populars de Donald Trump als EUA. La seva és una història d’èxit. Des de sempre va somiar en convertir-se en astronauta de la NASA, que el va rebutjar fins a onze vegades. Finalment, el 2004, va aconseguir plaça a l’administració aeronàutica, essent el primer mexicà a aconseguir-ho.\nDiu que d’ençà que va viatjar a l’espai, té una altra perspectiva de les fronteres: ‘Estàvem volant sobre Amèrica del Nord i podies veure Canadà, Estats Units i Mèxic aquí, però el que em va semblar increïblement bonic és que no pots identificar on acaba Canadà i on comença Estats Units, i on comença Mèxic. Vaig haver de sortir d’aquest món per arribar a la conclusió que les fronteres són un concepte creat per l’home’.\nHernández, que es va postular per al Congrés el 2012 després de la recomanació de Barack Obama, diu que l’elecció de Donald Trump l’ha inspirat per a presentar-se a les eleccions del 2020.\nSupervolcà a Nàpols. L’àrea volcànica de Camps Flegreus, ubicada a pocs quilòmetres de Nàpols i deu del Vesuvi, podria estar a punt de patir una erupció, fet que no succeeix des de fa 67 anys. Segons una nova investigació de l’University College London (UCL) i l’Observatori del Vesubi a Nàpols, l’activitat des de la dècada de 1950 ha tingut un efecte acumulatiu, causant una acumulació d’energia a l’escorça i fent que el volcà sigui més susceptible a l’erupció. L’alarma d’aquesta previsió se centra ara en les 360.000 persones que viuen en aquesta àrea. Podeu llegir aquesta notícia ací.\nMarxa enrere. L’Ajuntament d’Esplugues de Llobregat ha suspès cautelarment la moció que instava a retolar en castellà els texts dels senyals de trànsit. Ho ha decidit aquest vespre el ple municipal, que ha aprovat una moció dels grups d’ERC, PSC, PDECat, ICV, CUP la CE, i que també ha comptat amb el suport de la regidora no adscrita. Ciutadans i el PP hi han votat en contra. La moció aprovada demana de sol·licitar un informe a la secretaria municipal sobre l’abast de les lleis aplicables en la retolació dels senyals de circulació. Ho podeu llegir ací.\nPlantats. El govern de la Generalitat va anunciar ahir que convocava una reunió avui amb les administracions implicades en la gestió de l’aeroport del Prat per mirar de resoldre el caos per les cues que hi ha hagut aquestes últimes setmanes. A la reunió, que ha començat aquesta tarda, hi ha representants del govern català, de l’Ajuntament de Barcelona, de l’Ajuntament del Prat de Llobregat i de la Cambra de Comerç de Barcelona. Però no hi ha assistit cap representant d’AENA ni el delegat del govern espanyol a Catalunya, Enric Millo, tot i que havien estat convocats. En parlem ací. Per a més informació, podeu llegir aquesta informació de Josep Casulleras: ‘El govern espanyo sap 48 hores abans si hi haurà col·lapse al Prat, però no ho evita‘\nA Brussel·les. Dotze eurodiputats de sis països han denunciat a la Comissió Europea la querella de la fiscalia espanyola contra la consellera de Governació, Meritxell Borràs, i el secretari general del seu departament, Francesc Esteve. En una pregunta parlamentària, els eurodiputats demanen a la CE si es planteja començar una investigació sobre la salut de l’estat de dret a Espanya. ‘El fiscal ha actuat contra Borràs tal com el portaveu del govern espanyol, Iñigo Méndez de Vigo, va anunciar fa uns dies, despertant les sospites d’interferències polítiques en el sistema judicial’, lamenten els parlamentaris.\nEn llibertat. L’ex-analista militar, Chelsea Manning ha estat alliberada avui després de passar set anys a la presó. La commutació de la pena de trenta-cinc anys va ser una de les últimes decisions que va prendre Barack Obama com a president dels Estats Units. Manning va ser responsable d’una de les filtracions de documents secrets més importants dels EUA. Us ho expliquem ací.\nMemòria històrica. El batlle de València, Joan Ribó, ha destacat que el canvi de 57 noms de carrers relacionats amb el règim franquista no s’ha fet de manera arbitrària sinó que es basa en informes tècnics i legals encarregats a la Universitat de València. Així ho ha exposat a preguntes dels mitjans en acabar la recepció a les seleccions de rugbi Sub-20 masculina i Sub-18 femenina, campiones de l’estat espanyol. Ho podeu llegir ací.\n‘Guerra democràtica’. L’ex-diputat del Partit Demòcrata (PDeCAT) al congrés espanyol Francesc Homs ha demanat a la societat catalana que entengui que, a partir del procés sobiranista, Catalunya ha declarat ‘la guerra democràtica’ a Espanya. En el dinar col·loqui ‘El moment zero’, organitzat pel diari ‘El Punt Avui’ al Born Centre de Cultura i Memòria, l’ex-portaveu del govern ha explicat que cal que la ciutadania que assumeixi amb naturalitat la situació, ja que l’independentisme té les possibilitats històriques per a guanyar el conflicte, i ha afegit que el cost-benefici és ‘extraordinàriament favorable’. Podeu veure el moment ací.\nEl PDECat es queda sol. Els diputats d’Esquerra Republicana integrats dins el grup parlamentari de JxSí s’han desmarcat del PDECat i han votat a favor de les propostes de resolució de la CUP i CSQP, reclamant així que el govern rectifiqui i demani al Consorci del Palau de la Música que acusi CDC pel cas de presumpta corrupció que s’està investigant. El PDECat, per la seva banda, s’ha abstingut. El resultat de la votació de les mocions ha estat aquest: la de CSQEP ha rebut 103 vots a favor, tres en contra i vint-i-nou abstencions, mentre que la de la CUP ha tingut 102 vots a favor, dos en contra i trenta abstencions.\nRebaixa de pena. Paral·lelament al debat al Parlament de Catalunya sobre el paper que ha de jugar el govern en el judici del cas Palau, una de les parts ha fet pública la seva demanda de pena. El fiscal anticorrupció Emilio Sánchez Ulled ha complert l’acord amb Fèlix Millet i Jordi Montull i ha rebaixat les demandes de presó pels dos acusats a la meitat després que aquests tots dos assenyalessin CDC com l’artífex del presumpte cobrament de comissions.\nAvui a VilaWeb hem publicat una entrevista amb el Síndic de Greuges, Rafel Ribó, que parla sobre demanar l’aval a la comissió de Venècia per a fer un referèndum; un aval, diu, que no pot demanar pel seu compte.\nTambé hem publicat dues opinions que no podeu passar per alt. La primera, de Joan M. Minguet, sobre la corrupció; la segona, de Carlota Torrents, sobre la necessitat de fomentar la lectura i dirigida al conseller Santi Vila.\nI finalment, si us interessa la intel·ligència artificial i les seves potencialitats, us interessarà llegir aquest reportatge: ‘Intel·ligència artificial: amenaça per als humans o el secret de la immortalitat?’


Es presenta el monogràfic "La separació i divorci dels pares: un procés amb efectes en els fills. Aportacions des de i per a la pràctica social" | TSCAT\nEs presenta el monogràfic "La separació i divorci dels pares: un procés amb efectes en els fills. Aportacions des de i per a la pràctica social"\nUnes 40 persones van assistir, el passat 2 de març, a la presentació del monogràfic "La separació i divorci dels pares: un procés amb efectes en els fills. Aportacions des de i per a la pràctica social". La sala Laietana del Casal del Metge es va quedar petita davant l'interés que ha despertat aquesta publicació, obra de les treballadores socials Rosa González i Marta Gavaldà.\nVa obrir l'acte la vicedegana del Col·legi, Marga Garcia, que va felicitar les autores per escriure "aquest monogràfic que serà de gran utilitat per a la pràctica professional".\nI és que en aquesta publicació és parla sobre com abordar, des del treball social, els canvis en les relacions familiars quan es produeix una ruptura de parella que, sovint, comporta vulnerabilitat i/o situacions familiars complexes que tenen un impacte a nivell social, psicològic, econòmic, etc. tant en els adults com els menors. "És un procés crític i que comporta canvis importants en tots els membres d'una família", assegurava Marta Gavaldà.\nPer això, la necessitat de fer aquesta publicació, perquè "és una invitació a reflexionar i a revisar la nostra pràctica, com escoltem els nens i els adults, en quin marc teòric basem les intervencions o com les millorem per disminuir els efectes nocius d'aquests processos", afegia Gavaldà. Un dels punts forts del monogràfic, explicava Rosa González, és "l'autoria compartida que enriqueix les mirades i aportacions del llibre".\nL'acte va continuar amb un cinefòrum on es van poder veure fragments de les pel·lícules “Historia de un matrimonio”, “Una historia de Brooklyn” i “Custodia compartida” i que van donar peu a la posterior xerrada d’Antonio Soler, psicòleg clínic i psicoterapeuta acreditat per FEAP de nens, adolescents i adults, psicoanalista, on va analitzar les situacions i efectes que produeixen les separacions des d'un punt de vista més psicològic. L'acte va concloure amb un debat entre els i les assistents.\nPodeu aconseguir un exemplar del monogràfic a la Seu Central i Delegacions del Col·legi o en PDF a l'apartat de publicacions de la web.


Guest Accommodation Zone Niska Banja Sèrbia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNiska Banja Apartaments\nVojvode Stepe 8, Niska Banja, Niska Banja, Sèrbia, 18205 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Guest Accommodation Zone\nAl visitar Niska Banja, vosté es sentirà com a casa a Guest Accommodation Zone, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Guest Accommodation Zone és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de bugaderia, servei de llançadora.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Guest Accommodation Zone.


Dissabte que ve es disputa el III Torneig Cope\ndBalears | 08 octubre 1998\nPer tercer any consecutiu la Cadena Cope a Mallorca ha organitzat el III Torneig Cope de Golf, en el Reial Club de Golf de Bendinat. Aquest torneig, que tindrà lloc dissabte dia 10 d'octubre, és obert a qualsevol amant d'aquest esport i es diputa en la modalitat de 'Parelles millor bola', puntuació Stableford. Aquest modalitat de puntuació està considerada de les més fàcils del golf.\nEntres els premis que rebran els guanyadors es troben un viatge per a dues persones, escultures, i tot el que fa referència al material necessari en golf. Cal destacar que els trofeus estaran a càrrec de la Rellotgeria Alemanya.\nL'organització espera poder reunir nombrosos aficionats al Golf que amb aquest tipus de torneigs poden participar en una competició de caire totalment amateur.\nCal recordar que el torneig es disputarà a primeres hores del pròxim dissabte i que en acabar, devers les vuit del vespre, tindrà lloc l'acte de lliurament de trofeus i premis.\nSembla que aquesta edició del Cope de Golf ha despertat una gran espectació entre els molts aficionats a aquest esport que hi ha a Mallorca, ja que des de fa una setmana hi ha llista d'espera per poder participar-hi.


Principal » Interessant » Millor menjar ecològic? No realment\nQui prefereix consumir verdures o productes ecològics?\nActualment, s'està discutint el tema dels productes alimentaris ecològics, especialment la crida a un estil de vida saludable i respectuós amb el medi ambient que s'està convertint en una tendència mundial.\nA més de ser saludables, creus que els productes ecològics són més nutritius que els convencionals?\nProductes alimentaris ecològics\nEn definitiva, els productes alimentaris ecològics són productes alimentaris que en la seva producció utilitzen materials o eines que tenen com a finalitat tenir un bon impacte en el medi ambient.\nCom la reducció de la contaminació, els fertilitzants químics, els antibiòtics, les hormones del creixement fins a l'enginyeria genètica.\nO si et refereixes a la complicada definició de Reglament del Responsable de BPON Número 1 de 2017 de Supervisió d'Aliments Processats Ecològics, aliments ecològics, a saber:\nEls aliments ecològics són aliments que procedeixen d'una granja ecològica que aplica pràctiques de gestió orientades a mantenir els ecosistemes per aconseguir una productivitat sostenible, controlant males herbes, plagues i malalties, a través de diverses vies com el reciclatge de residus vegetals i ramaders, la selecció i rotació de cultius, la gestió de l'aigua, gestió de la terra, i plantació i ús de materials biològics alimentaris.\nHi ha algunes diferències bàsiques entre els productes ecològics i els no ecològics\nNo ecològic Orgànica\nÚs de fertilitzants químics per accelerar el creixement de les plantes Utilitzant adobs naturals, fems o compost, per a terra i plantes\nÚs de productes químics pesticides per matar plagues Utilitzar ajudes naturals com ocells, insectes o trampes per eradicar plagues o malalties\nAcostuma a ser més durador Acostuma a podrir-se més fàcilment\nPel que fa al preu, el mercat és molt més barat Molt més car\nA la vista, la comparació anterior pot representar-ho.\nAleshores, la pregunta que sorgeix és com Hi ha una diferència en el contingut nutricional entre els dos ingredients?\nA primer cop d'ull, suposarem que el contingut nutricional i els nutrients de les verdures orgàniques seran més elevades en comparació amb les no ecològiques, perquè són més naturals.\nLlàstima, resulta no.\nHi ha moltes consideracions, i hi ha moltes coses que els experts encara han d'investigar.\nL'avantatge dels productes orgànics és que utilitzen tractaments de creixement sense l'ús de productes químics com ara pesticides, hebersides o altres fertilitzants inorgànics.\nAixò reduirà la concentració de contaminants químics al medi ambient i al propi aliment.\nA partir d'un estudi realitzat per la FSA l'any 2009 amb 343 publicacions, reforçat després pel doctor Gavin Stewart, els aliments ecològics tenen les següents característiques:\nLa concentració d'antioxidants com els poliferols és un 18-69% més gran\nConcentració de cadmi de metalls pesants tòxics, un 48% inferior de mitjana\nMenor concentració de nitrogen (10% nitrogen total, 30% nitrat i 87% nitrit)\nEn carn processada\nDe fet, els aliments ecològics tenen un contingut de residus un 30% menor que els aliments convencionals.\nEl pollastre i la carn de granja ecològica tenen menys bacteris resistents als antibiòtics.\nNo obstant això, ja sigui carn orgànica o convencional, tots dos encara poden contenir bacteris que causen intoxicacions alimentàries.\nA partir de la investigació sobre el contingut de nutrients dels aliments orgànics i no ecològics, resulta que no hi ha diferències significatives entre ambdós.\nFòsfor en molts aliments orgànics i una mica més d'àcids grassos omega-3 a la llet i el pollastre orgànics. I encara que hi ha una diferència, en general no provoca una diferència significativa.\nDena Bravata del Stanford Center for Health Policy juntament amb Smith-Spangler del VA Palo Alto Health Care System, EUA, van investigar 237 treballs d'assaigs clínics sobre aliments orgànics i no orgànics i contingut nutricional orgànic i no orgànic.\nL'estudi va afirmar que hi havia poca diferència significativa entre els beneficis per a la salut dels aliments orgànics i no ecològics.\nPel que fa al contingut de vitamines, tampoc va mostrar cap diferència.\nLlegiu també: Els bufadors d'assecat de mans ja no es recomanen per al seu ús als hospitals\nProf.Dr.Ir. Ali Khomsan, MS, professor de nutrició comunitària i recursos familiars, de la Facultat d'Agricultura, IPB va declarar que no hi havia cap diferència significativa entre les plantes cultivades orgànicament i no orgànicament. La diferència rau més en l'aspecte de la millora del medi ambient quan els consumidors trien aliments ecològics.\n“Des d'una perspectiva de seguretat, molta gent està d'acord que els aliments ecològics són més segurs, perquè la contaminació per pesticides és gairebé inexistent. Tanmateix, quan es veu des de l'aspecte nutricional, no és concloent, és a dir, no hi ha cap conclusió convincent que els aliments orgànics siguin més nutritius que els inorgànics".\nEls aliments ecològics són millors que els no ecològics?\nSí, des del punt de vista ambiental és millor. Els aliments ecològics també tenen un menor risc de contaminació amb pesticides.\nTanmateix, pel que fa al contingut nutricional, no hi va haver cap diferència significativa.\nPer tant, si no teniu un gran pressupost econòmic, no cal obligar a comprar aliments ecològics. Rentar verdures i fruites amb aigua i una mica de detergent suau, o pelar els ingredients dels aliments abans de consumir-los és més o menys tan bo com els aliments ecològics, perquè el contingut nutricional no és gaire diferent.\nAliments ecològics: és més saludable? Més nutritiu?\nEls aliments ecològics són més saludables que els no ecològics\nBiblioteca de nutrició: orgànica vs no orgànica\nAliments orgànics vs no ecològics