Al palauet del primer pis del carrer Comerç número 2, just al costat de la plaça de les Cols, s’amaga un restaurant tan singular com l’espai que ocupa. Al bell mig de Vilanova i la Geltrú, El Dinou aposta per la cuina de mercat, els productes de proximitat i la cuina casolana amb un toc contemporani. De tot això i de la passió que hi posen als seus plats en parlem amb la xef Núria Lucas, alma mater de El Dinou.\nXef Núria Lucas\nEls productes de proximitat al voltant de Vilanova i la Geltrú\nEls plats estrella de El Dinou\nVins de les 12 Denominacions d’Origen catalanes\nAl primer pis d’un edifici històric\nLa proposta gastronòmica de El Dinou se centra en la cuina mediterrània de plats catalans i específicament vilanovins. Sempre elaborats utilitzant com a matèria primera productes de proximitat, frescos i de temporada. Perquè a El Dinou estan convençuts de què la cuina ha d’estar lligada al territori.\nEl menú i la carta del restaurant va canviant amb els mesos i les estacions, per donar cabuda als productes de temporada. Per a la xef Núria Lucas, els motius són clars:\n“A casa m’han criat així. Els meus avis eren pagesos, i ma mare em donava el que sortia de l’hort. Per mi menjar-te uns pèsols ara és com menjar-te unes llaminadures. Així, crus, és el més dolç que hi ha. A casa, quan no era temporada de tomàquet, doncs feiem servir els pots de conserva ja que fèiem quan n’hi havia molt. Tot això a mi a casa se m’ha ensenyat. I per què no continuar i ensenyar quan és la temporada de cada producte al client? És que no entenc per què fem servir producte quan no pertoca, el paguem al doble de preu i a part no és de la qualitat que hauria de ser quan és de temporada.\nI a més: per què he d’anar a comprar un kiwi que dóna la volta al món per arribar a la meva cuina amb una petjada de carboni impressionant?”\nLa Núria Lucas fa molts anys, des de 2008, que dona suport a la filosofia Slow Food amb els seus plats. Avui, el Dinou apareix seleccionat a la Guia Slow Food de Barcelona. A més, entre els 100 restaurants que aquesta associació sense ànim de lucre escull cada any, el restaurant vilanoví fa tres temporades que és distingit amb el caragolet que l’identifica com a un dels “ninges de la sostenibilitat”.\nEls productes i els seus productors són els que donen sentit als plats de El Dinou. A la Núria li encanta tractar personalment amb els petits productors per establir una relació de confiança que li permet conèixer de primera mà el producte amb què treballa. “A mi m’agrada molt que mengem el producte de proximitat, que jo vagi al pagès i pugui veure el que té. Que si és temporada de carxofes, jo compro carxofa, si no, no la compro”, explica. El repte és seleccionar els millors productes segons la temporada i tractar-los amb cura i respecte perquè, un cop al plat, el comensal pugui assaborir els gustos de tota la vida.\n“Per sort aquí a Vilanova encara queden pagesos, i els comprem el producte de temporada a ells. Si ara vas a pagès encara pots trobar alguna carxofa, les faves, els pèsols… A l’hivern hi ha els espigalls, les cols, l’escarola perruqueta.… A l’estiu hi ha molt de tomàquet…”\nPots gaudir de la seva cuina de Slow Food a partir de només 15 euros.\nTornar a El Dinou és sempre una experiència nova, perquè l’oferta gastronòmica canvia segons quins siguin els productes que es donen millor a cada temporada. Però gairebé sempre hi trobareu algun plat 100% vilanoví: “A l’hivern tinc el trinxat, que triomfa cada any i ja és marca de la casa. També té molt èxit la sèpia a la bruta, que és cuina marinera d’aquí de Vilanova. Com els alls cremats. Sempre pots descobrir algun ranxo mariner, cuina de l’àvia…”.\nL’estil de El Dinou és tradicional amb tocs de modernitat: “M’agrada molt la cuina tradicional, la que feia la iaia o la que fa ma mare, tot i que també faig servir noves tècniques com la cuina al buit. Però a mi allò de cuinar en una olla i que faci xup- xup… m’agrada molt”, confessa Núria Lucas.\nL’aposta per la proximitat s’estén també a l’extensa carta de vins, formada per 60 vins provinents exclusivament de les 12 Denominacions d’Origen catalanes. “Per què he de tenir un Rueda, un Rioja o un Verdejo amb totes les DO catalanes extraordinàries que tenim?”, es pregunta la Núria. “De cada DO intento agafar la varietat més autòctona de la zona. Si vaig a la Conca de Barberà, agafo un Trepat, si vaig a la Terra Alta, agafaré una Garnatxa…”\nPer descomptat, això inclou els vins del Penedès que es conreen i s’elaboren al voltant de Vilanova i la Geltrú: “Al Penedès hi ha vins molt bons. Som una terra de Xarel·lo, de blancs genials”. Entre aquests vins de l’àrea del Garraf destaquen l’escumós ecològic Clos Lentiscus Sumoll Blanc de Noirs Brut Nature, la malvasia de Sitges Sasserra o els també ecològics Viladellops i Petit Caus.\nLa Núria Lucas és una cuinera jove, però ja acumula una llarga experiència als fogons. La seva formació a l’Escola d’Hostaleria de Sitges i a l’Escola de Cuina Hoffman de Barcelona li va donar les bases d’un coneixement que ha perfeccionat amb el treball a restaurants com el Negrefum, on es va estrenar com a cap de cuina i que va ser el primer restaurant de kilòmetre zero a Vilanova i la Geltrú.\nEl 2014, la Núria es va decidir a obrir el seu propi restaurant, El Dinou. “Soc la primera de casa que es dedica a l’hostaleria. Tinc família a Vilanova, pagesos de tota la vida, però ningú que es dediqui a l’hostaleria. Ni el meu marit. Soc la primera boja”, diu somrient.\nEl Dinou és un restaurant que s’ubica a un primer pis, dins un palau catalogat on va néixer el poeta Manel de Cabanyes.\nEl Dinou ocupa un espai singular. És la casa on va néixer el poeta Manel de Cabanyes l’any 1808, i apareix al catàleg de patrimoni de Vilanova i la Geltrú. El seu principal valor artístic són les pintures neoclàssiques i romàntiques que decoren parets i sostres amb motius ornamentals i temes mitològics. “És un petit palau al mig de Vilanova. Jo em vaig enamorar el primer dia que vaig entrar”, confessa la Núria.\nEl restaurant El Dinou es troba al primer pis del carrer Comerç número 2, al centre de Vilanova i just al costat de la plaça de les Cols. A les seves instal·lacions disposa de salons privats per a la celebració d’esdeveniments.\nL´oferta de cuina de mercat de El Dinou consta de carta, menú diari i menú especial de cap de setmana. Vols tastar els plats de la Núria Lucas? A Visit Vilanova tens un menú de migdia per només 15 euros de dilluns a divendres i 22 euros els dissabtes.


Condicions de privacitat – Pho Place | Web Oficial | Hostals i pensions a Bangkok\nAquesta Política de privacitat s'aplica a www.phoplaceguesthouse.com, que és propietat i està operat per Pho Place. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (www.phoplaceguesthouse.com), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb phoplace7@gmail.com .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a phoplace7@gmail.com . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: phoplace7@gmail.com . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


Cooperativisme - Magroc - Centre de desenvolupament infantil i atenció precoç\nLes cooperatives d'iniciativa social i sense afany de lucre de la Federació de Cooperatives de Treball de Catalunya s'agrupen a la Sectorial que porta el mateix nom i, des de fa 25 anys, les visualitza i representa a diferents espais de treball. La Sectorial d'Iniciativa Social agrupa 182 cooperatives que ocupen gairebé 11.000 persones entre sòcies i treballadores i facturen…\nEl 2020 MAGROC ha participat en un projecte a tres bandes. S’ha iniciat amb una donació d’unes cadires petites de fusta velles als alumnes del Programa de Transició al Treball de Terrassa (Ajuntament de Terrassa). Els joves de la PFI-PTT de fusteria van treballar en la restauració de les cadires i aquestes, un cop restaurades, han estat cedides a escoles bressol…\nAquest any 2020 Magroc ha fet una intercooperació amb l’Egarenca ecobotiga, una cooperativa de Terrassa que té productes ecològics i de proximitat. Aquest Nadal Magroc, al no poder fer el sopar de Nadal pel tema de la Covid-19, ha regalat a totes les persones treballadores del CDIAP un val per bescanviar a la seva botiga. D’aquesta manera van poder conèixer aquesta…\nL’Economia Social i Solidària impulsa el Pacte per una economia per la vida basat en la Democràcia Econòmica, la Salut Col·lectiva, la Transició Ecosocial. …un Nou Model Econòmic basat en una Economia Plural Transformadora. Dirigit a satisfer equitativament les necessitats econòmiques, socials i culturals del conjunt del país; a proporcionar salut, renda, cures, habitatge, alimentació, educació, proveïments energètics i protecció…\nMagroc ha participat en dues edicions del Programa d’Apadrinament Cooperatiu promogut per la Federació de Cooperatives de treball de Catalunya i que té com a objectiu la intercooperació En la primera edició (2018-2019) Magroc va apadrinar a Arqbag, una cooperativa d'arquitectura i bioconstrucció de Sant Cugat. Que entén l’arquitectura com un procés obert, en canvi constant. Aborden els projectes de manera…\nLa Xarxa de Cooperatives Mentores és un grup de socis de cooperatives de treball federades que participen en el programa d'Apadrinament Cooperatiu amb la voluntat i desig de compartir la seva experiència i trajectòria amb cooperatives de nova creació i tot just incorporades a la Federació. Les cooperatives inscrites com a mentores s'articulen així en una xarxa que els permet compartir recursos i aprenentatges…


Això dóna una idea d'un pressupost de contenció i austeriat que manté la continuïtat de les línies estratègiques encetades i que aposta per la inversió (3M d'euros; 5M d'euros, si tenim en compte les subvencions que rebrem en aquest concepte) com a millor resposta davant la crisi econòmica i d'ocupació i com la millor manera d'anar dotant la ciutat d'infraestructures culturals diversificades i de qualitat.\nEl gruix del pressupost de l'àrea de Cultura es distribueix en tres grans transferències:\nOrquestra Simfònica: 2.401.860 euros\nFundació Miró: 2.014.500 euros\nMuseu d'Art Espanyol i Contemporani Es Baluard: 1.337.000 euros\nLa despesa de personal puja 6.573.000 euros (comptats a part) i la partida prevista per a subvencionar projectes culturals és de 767.000 euros.\nLa partida destinada a Música i Arts Escèniques és de 708.500 euros (programació dels dos teatres municipals, Corpus, Música Antiga, Mostra de Dansa, Palma Nit a Nit, Festival de Bellver, Cançons de la Mediterrània, Música per Palma...). Engunay, a més, començam amb una partida nova de 90.000 euros dedicada a la Cultura Popular (i que el PP, per cert, ha criticat molt).\nEl Solleric i Ses Voltes comptaran amb un pressupost de 750.000 euros, que, per primera vegada, es gestionaran des de la Fundació Palma Espai d'Art. Aquesta partida cobrirà la vintena llarga d'exposicions que estan previstes per a l'any 2009, a més del manteniment del fons artístic de l'Ajuntament.\nEls projectes més importants de l'any que ve seran la biblioteca de la sala Corba de l'Escorxador, la reforma del Teatre Mar i Terra, la rehabilitació de Can Serra i les Torres del Temple i el Centre de Visitants de Bellver.\nA més, una partida de 240.000 euros es destinarà al manteniment (accessibilitat, climatització, seguretat i emergències) de les biblioteques i espais culturals.


Embafats de festa? Ara va de bo! – El blog de Madò Llucia – Ballades, música i cultura popular\nCultura popular, Opinió\nEmbafats de festa? Ara va de bo!\nPublicat per madollucia on gener 7, 2017 Març 29, 2018\nEsper que l’any que entra vos hagi duit molta salut per poder acabar de gaudir les grans festes de Mallorca.\nCansats de dinars i sopars, no tenim cap dia per descansar: ja ha començat el “tour” de torrades, foguerons, correfocs i ballades!\nAbans de xerrar en futur voldria esmentar un poc les festes viscudes.\nDia 30 de desembre per mi és una ballada esperada, hi trobes molta gent coneguda que fa estona que no veus, els que estudien fora, sempre hi ha bon ambient. M’ho pas millor que el dia de cap d’any postís i obligat. Enguany al parc de les estacions hem estat d’allò més ample. Ja ho sabem que els que miren sempre ho volen veure d’aprop i s’acosten sense deixar ballar, però per mida no era. De fet, pareixia que érem molt més! Era ben ple.\nEnguany s’ha anomenat molt la festa de l’Estendard. Sembla mentida, sent una festa tan antiga, com encara hi ha gent que no conegui el protocol de la festa: els gegants, cossiers, cavallets, estesa de l’Estendard, la representació de la Colcada recitada per na Miquelina nostra o la llegenda de l’Home dels nassos. Els ciutadans (de potada) la vivim des de ben petits. Però això passa entre Ciutat i part forana. N’hi ha molts que són “molt del seu poble”, n’hi ha que són “molt de ciutat” i llavors estam els que ens agrada anar per tot. Perquè tant a uns com a d’altres els hi costa sortir del seu redol, més enllà del poble del costat és “Mordor”. Evidentment com el poble o ciutat de cada un: No hi ha res! És tan mallorquí això!\nBromes a part. Per si encara queda qualcú sense saber qui és: L’home dels nassos té tants de nassos com dies té s’any i només se’l pot veure dia 31 de desembre a la façana de Cort. Animant així als nins i grans a anar a veure el que ara serà oficial Diada de Mallorca, després de 700 anys, ja era hora. Malgrat que és un tema discutible. Hi ha gent que pensa que hauria de ser el dia de Sant Antoni. Jo consider que és més sentida la festa de l’Estendard com a identitari mallorquí, en primer motiu perquè és la festa civil més antiga d’Europa i representa el canvi de societat que hi va haver i ha arribat fins als nostres dies. Pot ser per això hauria de seguir sent popular, o no. Sincerament no ho sé, però a mi me seguirà encantant anar a veure la festa de l’Estendard a la plaça de Cort.\nA la tertúlia li fan homenatge i festa. Els primers minuts del darrer dia de l’any, és a dir, passada mitja nit, gaudirem del que va ser la primera festa de “s’Homo des nassos”(m’agradaria més que estigués escrit l’Home dels nassos, però bé). Amb un local ple de nassos, gent amb nassos per arreu del cos i brou econòmic passarem una vetlada ben agradable on una mà innocent llevà el penúltim nas del ja famós home. Qualsevol excusa és bona per fer festa.\nEl cafè teatre La Terúlia ha agafat el relleu al nostre estimat Pinzell. Els ciutadans feia uns anys ens haviem quedat desamparats sense bar… “cultureta-folkie” per posar-li un adjectiu identificatiu. I malgrat el Pinzell és i serà insubstituïble, la tertúlia ens ha donat un llum diferent però igual de tènue per a fer les vetlades llonguetes. Li haurem de dir a la protagonista de la nova serie de IB3, Mai neva a Ciutat. Perquè segur que tu també la votares. Als ciutadans ens va reblenir el coret. Amb en Pau Debon i anomenar el Pinzell tot d’una ens va tenir venuts.\nEls més valents joves d’Orgull Llonguet volgueren començar l’any com toca. Feren una quedada a les 8 del matí per fer una camillada al Born per berenar de xocolata amb ensaïmada. El que ha començat amb una taula improvisada i una grapada de joves pot acabar en una altra nova tradició. No obstant s’ha de plantejar millor com ho fem per dur les camilles fins al lloc a aquelles hores sense haver ni ensumat el llit.\nDeixareu la sabateta al balcó? Les faves en remull pels camells? L’aigua pels reis? No s’han de perdre aquestes tradicions! A on s’ha vist mai! Per cert, jo sempre anava a la Colcada dels Reis d’Orient, ara resulta que no colquen sinó que cavalquen i a més són macs (sí, així ho he vist escrit, macs). O m’estic tornant vella o ja no és el que era!\nPerò no passeu pena, que si vos han duit carbó servirà pel fogueró!! com bé ha dit la meva companya i amiga Carme Nicolau, i és a que a Manacor, com a altres pobles, aquesta festa Sant Antoniera es duu a la sang.\nEls Reis Mags ja han passat\ni a més d’un han duit carbó\nperò el podran emprar\ndia 16 a nes foguerons.\nJa s’acosta Sant Antoni\ni és des temps ho ha sabut\nes termòmetre ha caigut\nper poder cremar el dimoni.\nSant Antoni és malaltia\nmos provoca addicció\nfeim gloses amb alegria\ni sobretot amb devoció.\nPreparats? Escalfau les mans que estam a punt de pendre el foc!\n31 desembreagendaconquestadesembrediadadiada de mallorcadiada nacionalidentitatjaume Ijaume palitonadal\nEntrada prèvia Massa preguntes a l’Aire\nEntrada següent Maratons al gener 2017


Per realitzar aquest itinerari és recomanable utilitzar la guia publicada pel Centre Excursionista de Castellar en col·laboració amb l'Ajuntament sota el títol Itinerari de Natura Ca n'Oliver - El Castell - Castellar Vell. L'itinerari es realitza seguint els punts de color blau cel.\nPrenem com a punt de sortida la plaça Major, en el seu límit amb la carretera de Sentmenat. Baixem avall per la carretera, que a l'alçada de la plaça del Calissó passa a anomenar-se Passeig, fins al final. Creuem la carretera de Sabadell, i passant per davant de l'IES Castellar, continuem cap a mà esquerra per la ronda Ponent en direcció a Can Carner. Al final del mur d'obra, agafem el camí que surt a mà dreta, al costat d'una torre elèctrica.\nContinuem i trobem la masia de Ca n'Oliver. Un cop hem passat la casa, agafem un camí que surt a la dreta, per uns esglaons. Una mica més endavant, deixem el camí per anar vorejant un camp llaurat. A uns 50 metres, agafem un corriol que baixa a l'esquerra per dins del bosc de Ca n'Oliver, on trobarem restes d'un sot de carbonet. A uns 300 metres, trobem una pista forestal: la creuem i baixem els graons que ens porten fins al punt on es creua el riu. Arribem a un pla. En aquest punt tenim l'opció d'anar a veure un antic forn d'obra situat a uns 300 m seguint el camí de mà esquerra.\nTornats a situar al pla, agafem el camí que s'endinsa al torrent, buscant un corriol que el creua i comença a pujar per la costa d'en Jan. Arribem a Castellar Vell. Travessem l'esplanada i baixem pel camí ample. Un cop passada la porta de ferro, a mà esquerra, trobem la font de Sant Antoni. Fem la petita pujada que hi ha al costat de la font i de seguida tornem a baixar pel camí que tomba a mà dreta. Al final de la baixada, el camí continua cap a la dreta, però de nou tenim una visita opcional: agafant el corriol que surt a l'esquerra s'arriba a un embassament, una obra d'uns 30 anys d'antiguitat, la finalitat del qual era retenir l'aigua del torrent Mitger per treure'n més profit.\nTornem pel mateix camí fins a trobar-nos la pista que seguíem. Seguim endavant i entrem al torrent Mitger. A uns 700 metres a l'esquerra podem observar la Paret de les Teranyines. Continuem pel torrent fins que arribem al pla, on agafem el camí que puja a l'esquerra. Al final de la pujada arribem al Castell de Castellar. Continuem el camí passant per sota la conducció d'aigua, entre el Castell i l'antiga masoveria i continuem pel camí carreter, entre plataners. En els marges d'aquest camí era típica l'extracció de la terra d'escudella. Arribem a la carretera de Castellar a Terrassa, sota la masia de Can Riera, del segle XV.\nContinuem pel costat de la carretera, deixant-la a uns 50 metres per agafar una pista que surt a mà dreta i que transcorre entre horts. Al final del camí ample, trobem un corriol que baixa entre les alzines i ens porta a una altra pista. Pugem cap a mà esquerra. Al cap de 100 metres trobem un altre corriol que baixa entre els arbres fins arribar a la font de Can Pèlecs.\nTornem pel mateix camí que hem baixat fins a la pista. Continuem pujant a la dreta fins arribar al Pont Vell. Travessem el pont i seguim fins a la carretera que ve de Terrassa i continuem en direcció a Castellar. Trenquem pel primer carrer a mà dreta i al cap de 30 metres pugem pel camí pavimentat de l'esquerra. Ja tornem a ser al nucli urbà. Agafant el carrer Marià Fortuny fins al final, podem seguir el camí dels carros fins a arribar a la Plaça de la Miranda, on hi ha una bonica panoràmica de la riba del riu, i acabem el nostre recorregut.\nCEC - Centre Excursionista de Castellar\nC. de Colom, s/núm. - Local annex a l'Ateneu\nCarretera de Terrassa, km 26,7. Consulteu l'itinerari número 1 de l'apartat de Natura


Europa supera el milió de cotxes elèctrics amb les vendes disparades en un 40%, però Espanya segueix a la cua\nLes carreteres europees acaben de superar la marca del milió de cotxes elèctrics circulant per elles. Gairebé un any després que aquest mateix fita ho aconseguís la Xina -amb un parc mòbil molt més gran- i amb els Estats Units a prop d'aconseguir-igualment -s'espera que ho faci a final d'any amb l'ajuda del Tesla Model 3-, el vell continent va abraçant a poc a poc el transport sense emissions. O almenys, amb menys emissions.\nLes vendes de cotxes elèctrics durant el primer semestre de 2018 a la Unió Europea, Islàndia, Noruega, Liechtenstein i Suïssa van arribar a les 195.000 unitats. Un 42% més que les vendes del mateix període de 2017, estimades en unes 137.000 unitats.\nEl 2018 està sent un bon any per als vehicles elèctrics. És el primer any en què es comercialitza el nou Nissan Leaf, cotxe elèctric a preu contingut, i també ha suposat l'arribada d'altres models com el Jaguar I-Pace. D'altra banda, abans de final d'any també veurem l'arribada de l'Audi e-Tron, el seu primer cotxe elèctric de sèrie, sense adaptacions a models ja presentats amb motor de combustió.\nNo obstant això, les xifres que avui coneixem sobre vendes de cotxes elèctrics a Europa no fan referència únicament a cotxes 100% elèctrics, com els de Tesla, el Leaf o l'I-Pace, sinó que també inclou els híbrids endollables, els quals, en alguns mercats, tenen moltes més vendes que les variants únicament elèctriques. I a més, la quota de mercat europea segueix sent poc més que residual: tot just suposen el 2% del total de les matriculacions de cotxes. S'espera que 2018 acabi amb un petit augment fins al 2,35% de quota de mercat.\nNoruega segueix jugant la seva pròpia lliga, amb una quota de mercat del 37% , cosa que d'altra banda, i encara que sembli paradoxal, ha arribat a posar en problemes a Tesla, que s'ha d'enfrontar a un servei postvenda la demanda ha crescut molt més ràpid que l'oferta que és capaç de donar.\nQue països com Hongria o Portugal, amb PIB per càpita inferiors, superin a Espanya en adopció de cotxes elèctrics fa pensar que no només és qüestió de diners\nAlemanya, d'altra banda, ha augmentat notablement la seva velocitat d'adopció de cotxes elèctrics. El país d'origen de BMW, Audi i Mercedes desbancarà en poc temps a Noruega com a líder en parc elèctric. Recordem que la seva població és 16 vegades superior a la noruega.\nPel que fa a Espanya, estem més lluny de Noruega i Alemanya en adopció elèctrica que en quilòmetres, que ja és dir. El nostre 2017 es va tancar amb prou feines el 0,69% de quota de mercat per a vehicles elèctrics i encara està per definir què necessitaria un cotxe elèctric per tenir èxit comercial al nostre territori. Les dades d'EV-Volumes ens deixen a la cua, superats per països com Hongria o Portugal, cosa que ens fa pensar que no només és una qüestió de diners.


760.000 € Valldoreix, Sant Cugat del Vallès\n328 m21000 m2\nCasa en venda a quatre vents de construcció robusta i elegant a una zona molt tranquil·la de Valldoreix, Urbanització Mas Roig, Sant Cugat. Actualment la casa es troba per reformar completament. Té molt potencial a causa de la gran quantitat de llum que rep.\nLa casa té una superfície de 257 m2 construïts distribuïts en 3 plantes i s’estableix sobre una gran parcel·la de 1.505 m2 amb piscina i un jardí que envolta tot l’habitatge. L’accés a l’habitatge es pot fer en cotxe ja que es pot entrar al garatge de 45 m2 a la planta del soterrani i a peu a nivell de carrer. A la planta del soterrani al costat del garatge hi ha una habitació dedicada a les màquines, 3 estances i un lavabo.\nA l’entrar a l’habitatge trobem un agradable porxo de 30 m2, ampli rebedor, tres habitacions, un lavabo de cortesia, una habitació tipus estudi i una immensa sala d’estar menjador amb llar de foc molt assolellat que s’obre mitjançant dues grans portes corredisses a una terrassa amb precioses vistes. Completen la planta una gran cuina independent amb resbost i bugaderia amb sortida a l’exterior.\nA la planta superior s’arriba mitjançant una bonica escala i hi trobem una sala d’estar, dues habitacions i un gran bany complet.\nEn total la propietat té 7 habitacions (1 suite, 2 dobles, 4 individuals), 3 banys, 1 lavabo.\nEquipada amb sòl de parquet/gres, armaris encastats, porta blindada, llar de foc, fusteria exterior i interior de fusta, aire condicionat i calefacció.\nUna gran oportunitat per a algú que vulgui viure envoltat de natura i tranquil·litat, i fer-se una llar amb excel·lents vistes a Collserola.\nTambé disposa d’una parcel·la annexa. IBI(month)0€\nSuperfície:328 m2 3 Habitacions dobles 3 Habitacions individuals 3 Banys Descarregui la fitxa tècnica\nTelèfon Telèfon Dia 27 de març de 2017\nMissatge Visitar la propietat En enviar aquest formulari acceptes els termes del servei. REF SC04723\n520.000 € Espectacular casa en venda al centre d’Arenys de Mar, Maresme\n675.000 € Gran casa unifamiliar en venda a Teià, Maresme\n699.000 € Fantàstica masia del s. XVIII en venda totalment restaurada al Maresme, Caldes D'Estrac\n730.000 € Casa Masia amb moltes possibilitats a Albons, Costa Brava\n1.150.000 € Casa en venda a reformar a Can Caralleu, Sarrià\n790.000 € Venda de magnífica casa amb 2 habitatges independents a una urbanització de Cubelles, Costa Daurada\n455.000 € Cèntrica casa adossada en Tiana


Llancen la campanya TyreAwere | ElMotordeGirona.cat\n5 juliol, 2016 albertalsina 0\nImatge de la campanya TyreAwere\nDiverses associacions de fabricants de pneumàtics de tot Europa han posat en marxa la campanya TyreAwre. Aquest projecte té com a objectiu augmentar la conscienciació sobre la necessitat de fer un bon manteniment dels pneumàtics, emmagatzematge i durada dels mateixos dirigit tant als concessionaris, com als i consumidors.\nLa campanya TyreAwere ha estat desenvolupada en col·laboració amb l’Associació Europea de Fabricants de Pneumàtics i Cautxú (ETRMA) i els seus membres. Els materials han estat unificats i traduïts a 14 idiomes i estan disponibles per a baixar gratuïtament al web de la campanya.\nEls materials inclouen dades i consells per a l’emmagatzematge dels pneumàtics, la compra, manteniment i durada dels mateixos. També hi ha una selecció de vídeos explicant el moment idoni per canviar-los, la importància de controlar el seu nivell d’inflat, així com quan s’han de canviar els pneumàtics a l’hivern.\nEls visitants del web poden comprovar els seus coneixements sobre com cuidar millor dels seus pneumàtics participant en el qüestionari TyreAwere, en anglès.\ntags: pneumàtics Seguretat viària TyreAwere\nprevious Porsche aposta per la mobilitat digital\nnext El mercat de vehicles registra el millor juny en sis anys


La majoria de milicians no havien estat mai a la capital afganesa o només hi havien anat a fer atemptats\nUn jove milicià talibà, en un carrer de Kabul. BULENT KILIC / AFP\nEnviada especial a KabulUn talibà vigilava aquest dissabte un dels accessos a la Zona Verda de Kabul assegut en una cadira plegable amb un fusell nord-americà sobre les cames i escoltant un enregistrament d'algú recitant l'Alcorà, que sonava a tot volum al seu telèfon mòbil. La Zona Verda va ser durant anys l'àrea més protegida de la capital afganesa. Allà hi havia el quarter general de l'OTAN i la majoria de les ambaixades occidentals. Per entrar-hi calia passar milers de controls i la circulació de vehicles estava restringida. Ara en aquesta zona no hi ha ningú. Totes les ambaixades estan tancades. I els talibans, que eren els que l'atacaven, ara són els que la protegeixen.\n"Fa quatre anys que treballo per l’Emirat", contesta el milicià de l'entrada després d'abaixar lleugerament el volum del mòbil. Sembla que no té inconvenient a parlar encara que, això sí, és de poques paraules. Afirma que ara té 20 anys. Això vol dir, per tant, que es va unir al moviment talibà amb tan sols setze. L'Emirat Islàmic és com els talibans anomenen ara al seu nou règim. "L'anterior govern no era islàmic", és l'únic argument que esgrimeix per justificar que tan jovenet se sumés a les files dels radicals. Després de diverses preguntes, també se li pot sostreure que les tropes internacionals van matar el seu oncle i que odia els estrangers. Literalment.\nEls talibans fan ara la feina que feia abans la policia afganesa. És a dir, s'encarreguen de la protecció de les poques ambaixades que estan obertes a Kabul, però també dels hospitals o els edificis oficials\nEl nou govern talibà el formen bàsicament moltes de les velles cares que ja van dirigir el règim radical als anys 90. Però els milicians que es veuen per Kabul amb fusells nord-americans o Kalàixnikovs a l'espatlla són en la seva gran majoria joves que han arribat de zones rurals i que pràcticament que no havien trepitjat mai la capital afganesa. I si ho havien fet, havia sigut per fer-hi un atemptat. I a més ho reconeixen sense embuts.\n"He vingut almenys vint vegades a Kabul per fer feines per a l’Emirat", explicava aquesta setmana un talibà que es feia dir Rahmatul·lah. Era originari de la província de Wardak i estava plantat davant de l'ambaixada de l'Iran per encarregar-se de la seva protecció. Perquè això és una altra cosa: els talibans fan ara la feina que feia abans la policia afganesa. És a dir, s'encarreguen de la protecció de les poques ambaixades que estan obertes a Kabul, però també dels hospitals, dels edificis oficials o fins i tot del prestigiós hotel Serena, de cinc estrelles, on bàsicament s'allotgen estrangers i al qual ells mateixos havien atacat en diverses ocasions en el passat.\nUn talibà fent guàrdia davant un edifici oficial a Kabul. MÒNICA BERNABÉ\nEl Rahmatul·lah llueix el típic look talibà de barba i cabellera llarga, i tampoc té inconvenient a parlar amb la premsa estrangera. Té 23 anys i es va unir al moviment radical quan era un nen: amb només 11. "Al principi només els ajudava. Després ja vaig començar a lluitar", aclareix. Sigui com sigui, no hi ha manera que desenvolupi un argument més enllà del que repeteixen tots els milicians com lloros quan se'ls pregunta per què han combatut durant tots aquests anys contra el govern afganès. Tots contesten que volen un govern islàmic de veritat i que lluitaven contra els "infidels" que van ocupar l'Afganistan, en referència als estrangers.\nUn detall més: el Rahmatul·lah admet que mai ha trepitjat una escola convencional, i que té problemes seriosos per llegir i escriure. Els únics estudis que ha cursat van ser en una madrassa, és a dir, una escola alcorànica. De fet, el moviment talibà va sorgir originalment a les madrasses del sud de l'Afganistan. D'aquí el seu nom: en els dos idiomes oficials de l'Afganistan, tant el paixtu com el dari, la paraula "talibà" significa estudiant d'una escola alcorànica.\nL'aeroport de Kabul el gestiona actualment personal estranger arribat des de Qatar\n"Senyora, no l'entenc", deia el talibà que aquesta setmana s'encarregava de la protecció de l'ambaixada del Pakistan, també un milicià joveníssim, de només 17 anys i cara de criatura, originari de la província de Baghlan. No entenia una dona que es dirigia a ell en dari, que és l'idioma que es parla majoritàriament a Kabul. Gairebé la totalitat dels talibans parlen paixtu, que és la llengua predominant al sud del país. Una i altra són radicalment diferents, de manera que un parlant de dari no entén un de paixtu, i viceversa. Això sí, les dues llengües s'ensenyen a l'escola.\n¿Com a milicians així es podran fer càrrec d'un país? A l'aeroport de Kabul ja s'operen vols interiors i algun d'internacional. No obstant això, qui supervisa la revisió de l'equipatge de mà i els moviments dels avions no són talibans, ni tan sols l'antic personal afganès de l'aeroport, sinó individus de pell morena que vesteixen de forma occidental. Quan se'ls pregunta d'on són originaris, contesten que són de Qatar.\nUn dels fundadors del moviment talibà i actual ministre de Presons del nou govern, el mul·là Nooruddin Turabi, va defensar dies enrere les execucions i que es duguin a terme amputacions de mans per garantir la seguretat del país. És la seva recepta per mantenir la població a ratlla. Al centre ortopèdic del Comitè Internacional de la Creu Roja a Kabul, ja han començat a emmagatzemar pròtesis de mans pel que pugui passar.


LA FIRA OUTLET TORNARÀ A L’ALBEREDA DEL 3 AL 6 DE MARÇ – Blog Ajuntament de Xàtiva\nPublicat 26 Febrer, 2016 · Actualitzat 26 Febrer, 2016\nPromoció Econòmica aconsegueix mantenir uns preus assequibles per al lloguer de les carpes\nXàtiva, 26 de febrer de 2016.- Aquest matí s’ha presentat a l’Ajuntament de Xàtiva la XX edició de la Fira Outlet, organitzada per l’Associació d’Empresaris de Xàtiva i La Costera, amb la col·laboració municipal. A la roda de premsa de presentació han assistit el tinent d’alcalde i regidor de Promoció Econòmica, Miquel Lorente i la presidenta de la secció Comerç d’ADEXA, Mº José Díaz Patiño. L’esdeveniment comercial ocuparà l’Albereda des del 3 al 6 de març pròxims, amb les parades de 60 comerços participants i tot un seguit d’actes d’animació, com ara exhibicions esportives, dansa, activitats per als xiquets i paelles gegants. La principal novetat d’enguany és primer desfile de perruqueria i estètica d’ADEXA.\nLorente ha informat que s’ha consolidat els preus de lloguer de les carpes, gràcies a les negociacions dutes a terme des de l’àrea de Promoció Econòmica, situant-se en 330 euros el lloguer de la carpa completa i en 190 euros la mitja carpa. Segons el regidor, “són uns preus molt atractius que faciliten la participació i ofereixen la possibilitat d’obtindre un marge de benefici adequat per a l’èxit dels comerços que acudeixen a la fira”.\nEn aquest sentit, el regidor ha valorat que “estem en un punt d’inflexió per a que el comerç de proximitat avance. Aquesta fira, més enllà de la pròpia activitat de venda, ha de servir de carta de presentació del comerç local i comarcal”. Lorente ha destacat també la diversitat de l’oferta que presenta la iniciativa, que inclou altres sectors com la restauració o l’automoció.\nPer la seua banda, Mº José Díaz Patiño ha agraït la col·laboració de l’Ajuntament, ja que, al seu parer, “el regidor ha dipositat la confiança en ADEXA i això vol dir que estem en el bon camí”. Díaz Patiño ha valorat la participació de comerços de manera positiva: “estem en un bon nivell de participació, encara que el mes de març és un poc complicat per al comerciant”.\nL’Ajuntament ha sufragat la instal·lació de 60 punts de llum per proveir d’il·luminació als comerços participants, incloent la zona de buffet i el parc infantil.\nPROGRAMA XX FIRA OUTLET\nNotícia següent L’AJUNTAMENT CREA 25 PLACES D’APARCAMENT PER A COMERCIANTS A L’ESTACIÓ D’AUTOBUSOS\nNotícia anterior ROGER CERDÀ PUBLICA EN INTERNET LA SEUA AGENDA COM A ALCALDE


Iniesta jugarà les tres properes temporades al Vissel Kobe japonès - Diari de Girona\nIniesta jugarà les tres properes temporades al Vissel Kobe japonès\nBartomeu reconeix que va tenir contactes amb l'agent d'Antoine Griezmann l'octubre passat\nefe / ddg 08.05.2018 | 07:43\nIniesta jugarà les tres properes temporades al Vissel Kobe japonès REUTERS\nAndrés Iniesta jugarà les tres properes temporades a la Lliga japonesa, concretament al Vissel Kobe, propietat d'Hiroshi Mikitani, CEO de Rakuten, l'empresa que patrocina la samarreta del Barcelona. L'acord, que es farà oficial a finals d'aquesta temporada, lligarà el migcampista de Fuentealbilla amb el conjunt japonès per tres temporades a raó de 25 milions d'euros nets per cadascuna.\nEl destí d'Iniesta va ser revelat per la SER, que va afegir que l'acord inclou la creació d'un centre de formació de jugadors seguint els preceptes de la Masia, que serà tutelat per tècnics del FC Barcelona i tindrà en Iniesta seva imatge pública per així captar talents del futbol japonès.\nPer part seva, el Chongqing Dangdai Lifan xinès va confirmar que no fitxarà Andrés Iniesta després del suposat interès del conjunt asiàtic a comptar amb els serveis del jugador, apuntant que no descarten una «col·laboració» amb el futbolista en matèria de màrqueting, però que això no vol dir que el de Fuentealbilla passi a ser jugador del club.\nPer altra banda, el president del FC Barcelona, Josep Maria Bartomeu, va destacar que la continuïtat de l'entrenador blaugrana Ernesto Valverde no està en dubte «perquè té contracte» i, a més, va reconèixer que l'octubre passat va tenir contactes amb el representant del francès Antoine Griezmann, actual jugador de l'Atlètic de Madrid. En una entrevista a RAC1, el mandatari blaugrana va repassar l'actualitat blaugrana després del doblet (Lliga i Copa) i va parlar del possible fitxatge del francès. «No parlem de jugadors d'altres equips. Estem fent anàlisi per a la temporada que ve i quins jugadors entraran i sortiran. Això ara no està damunt de la taula. En les passades vacances vaig veure Griezmann, perquè et trobes jugadors a les Balears. Ja vaig explicar en el seu dia que em vaig veure amb el seu representant a l'octubre. Si algú vol especular, que especuli. Són trobades...», va dir. El president blaugrana va negar cap contacte amb l'Atlètic. «Amb Enrique Cerezo i Miguel Ángel Gil parlem de moltes coses, però no concretament d'això (suposat fitxatge de Griezmann). La relació que tenim amb l'Atlètic és molt bona, però no hem parlat de jugadors, i menys de futbolistes que estiguin jugant en altres clubs», va concloure.\nMalgrat la sequera blaugrana a la Lliga de Campions els últims anys, per a Bartomeu «encara hi ha temps perquè Messi en guanyi una, dues o tres Champions fins que es retiri».


Pedra, Paper i Tisores!!!! – Blocdepares\nPedra, Paper i Tisores!!!!\nUn any més, una Marató més…\n16 / desembre / 2011\nArt i sorra!!!\n19 / desembre / 2011\nPintura de Guim Tió Zarraluki\nAvui us pengem una nova entrada d’un joc tant conegut com tradicional. En aquest joc segurament hi hem jugat tots de ben petits o fins i tot una miqueta més crescudets. Suposo que ja heu endevinat que es tracta del joc Pedra, Paper i Tisores !!!!.\nAprofitant un tweet del meu amic Oriol Ripoll que va enviar el passat 5 de desembre on el joc és adaptat per un acudit molt aconseguit i molt actual sobre les retallades us faig 5 cèntims del joc !!!!\nEn primer lloc us penjo el dibuix que ha provocat l’article !!! Molt bó!!!! El trobareu al bloc http://dallonses.net/2011/12/02/el-joc-de-la-crisi/ de Fel.\nEn segon lloc us faig una breu introducció al joc tradicional i popular de Pedra, Paper Tisores. Segons hem trobat a la Viquipèdia “Pedra, paper, tisora, també conegut al Japó com a Janken, és un joc de mans usualment jugat pels nens.Normalment s’utilitza com a mètode de selecció com pot ser tirar els daus i així triar una persona de manera aleatòria per algun propòsit, encara que a diferència de la selecció aleatòria, es pot jugar amb habilitat si el joc es fa molt repetidament, perquè un dels jugadors pot reconèixer la tàctica no aleatòria de l’oponent.\nEl joc consisteix a treure mostrar alhora tots dos jugadors una mà formant una de les tres figures que diu el títol del joc: la pedra se simbolitza amb el puny tancat, el paper amb la mà oberta i la tisora amb dos dits aixecats. La tisora talla (i guanya) el paper del contrari, el paper embolica (i guanya) la pedra rival i la pedra esclafa la tisora. Normalment es fa durar el joc fins a tres o cinc victòries, prèviament acordades.\nLa cantarella o senyal que dóna pas als moviments depèn de les variants locals. Existeix un campionat internacional del joc, que combina psicologia de l’adversari i atzar, que se celebra a Toronto des del 2002.”\nNo us perdeu aquest enllaç de Viquipèdia en castellà per saber molt més del joc, fins i tot aspectes d’estratègia a que ens obliga el joc i que segur que no hi pensem!!!! L´enllaç és : http://es.wikipedia.org/wiki/Piedra,_papel_o_tijera.\nPer altra banda, també hem trobat una nova manera de jugar a aquest joc i com no es tracta d’un vídeojoc amb un disseny molt “vintage” i que trobareu a la web www.jocs.org amb una entrada del dia 29.06.2010 i que podeu enllaçar des d’aquí: http://jocs.org/2010/06/29/pedra-paper-tisora-a-tres-bandes/.\nDes del bloc us proposem un joc motor que combina Pedra, Paper i Tisora amb una cursa de relleus. El joc s’anomena SHIT ( merda en anglès) i té el seu origen en la temàtica medieval i els tornejos de cavallers per aconseguir un ball amb la filla del rei!!! El joc té un funcionament molt senzill: Ens partim en dos grups. Els jugadors de cada grup es posen un darrera l’altre surten per relleus. Cada cop que s’inicia el joc, surten un cavaller de cada grup ( separats per una distància de 20 metres) i quan es troben pel camí es repten a un duel de pedra, paper i tisores. El guanyador continua corrent cap al camp de l’equip contrari mentre el cavaller que ha perdut crida SHIT i així permet que surti un company a trobar un altre cop el cavaller guanyador d’abans i el torni a reptar. D’aquesta manera i després de molts duels quan un jugador arriba al camp dels contraris aconsegueix un punt. Guanya l’equip que fa més punts!!!!!\nFnalment us proposem una sèrie de vídeos trobats a la xarxa on el joc de Pedra, Paper i Tisores prèn el protagonisme!!!\nEn el primer vídeo, podeu veure un parell de noies jugant-hi mentre esperen a l’aeroport i davant de testimonis!!!!\nEl segon vídeo que trobareu és la manera de jugar al joc de Eto’o per escollir qui llença un penalti en un capítol de Crakòvia!!!!\nFinalment en el tercer vídeo podreu veure com el nostre estimat Goku juga a pedra, paper i tisores durant un capítol de Bola de Drac Z!!!!\nEsperemque us hagi agradat aquesta “disertació ” sobre un joc molt arrelat i que us pot sevir per jugar-hi en qualsevol lloc i en qualsevol moment amb els vostres fills, amics o amb qui vulgueu!!!!\nUs proposo un joc per avui: qui s’atreveix a jugar a Pedra, paper i tisora per decidir qui despara a taula??\nVinga, jugueu i a veure que passa!!!!


Catalunya registra 4.770 casos i cap mort per coronavirus en les últimes 24 hores\nActualitzat 29/07/2021 12:11 CET\nBaixen els pacients ingressats en planta i frega els cinc milions de vacunats amb primera dosi\nCatalunya ha registrat fins aquest dijous 892.778 casos confirmats acumulats de coronavirus --827.507 amb PCR o test d'antígens--, 4.770 més que en el recompte de dimecres, informa la Conselleria de Salut de la Generalitat a través del seu portal web.\nEl total de morts se situa en 22.512, els mateixos que dimecres: 14.356 a hospitals o centres sociosanitaris, 4.576 a residències, 1.196 a domicilis i 2.384 que no són classificables per falta d'informació.\nQuant als pacients que actualment estan ingressats, la xifra se situa en 2.208, que són 35 menys que en l'últim recompte, dels quals 558 es troben a les UCI de centres públics i privats, nou més que dimecres: dels quals 318 necessiten ventilació invasiva (intubació), 14 oxigenació per membrana extracorpòrea (ECMO) i 226 suport no invasiu sense intubació.\nLa velocitat de reproducció (Rt) baixa a 0,83 i el percentatge de positivitat dels tests d'antígens i PCR se situa en 17,23%, mentre que la incidència acumulada a 14 dies és de 1.101,38 per cada 100.000 habitants i la mitjana d'edat dels casos confirmats és de 33,39 anys.\nLa taxa del risc de rebrot ha baixat: dimecres va arribar a un nivell de 929 i aquest dijous se situa en 895.\nCatalunya ha administrat la primera dosi del vaccí contra el coronavirus a un total de 4.984.051 persones des que va començar la campanya d'immunització, dels quals 4.413.771 ja tenen la pauta completa de vacunació: 17.914 persones han rebut la primera dosi en 24 hores.\nEn percentatges, el 63,3% de la població catalana està vaccinada amb almenys una dosi de la injecció, mentre que un 56,1% ja té la pauta completa de vacunació.


Getting Smarter and Smarter...: de juny 2017\nEl 22,5% de les xarxes Wi-Fi no són segures perquè el seu xifrat és obsolet\nLa frase que titula aquest article és una de les conclusions de de l'ONTSI.\nL'Observatori Nacional de les Telecomunicacions i Societat de la Informació (ONTSI ), que gestiona l'entitat pública Red.es, va publicar l'abril passat l'Estudi sobre la ciberseguretat i confiança en les llars espanyoles, corresponent al segon semestre de 2016, al que es contrasta el nivell real d'incidents que pateixen els equips i dispositius mòbils dels usuaris - a través del programari Pikerton- amb les percepcions que aquests tenen, i es mostra l'evolució temporal d'aquests indicadors.\nQuant a l'anàlisi de dispositius mòbils amb sistema operatiu Android (smartphone i tablet), la versió 4 -que es troba fora de suport per actualitzacions- continua sent la més utilitzada 43,5%, tot i que Android juny experimenta un notable creixement de 17, 9 pp i és emprada pel 21,8% dels usuaris.\nLes principals mesures de seguretat declarades pels usuaris de dispositius mòbils són el programari antivirus (73,7%), l'ús de sistemes de desbloqueig segur mitjançant PIN o patró (71,2%) i bloqueig automàtic del dispositiu després d'un període d'inactivitat (62,6%).\nNo obstant això, la dada declarada sobre mesures de seguretat és superior al real. Així, el 73,7% dels usuaris afirma utilitzar un programa antivirus mentre que la dada real reflecteix que només el 49,1% dels dispositius analitzats en disposen. Pel que fa al PIN, patró, o un altre sistema segur de desbloqueig, el 71,2% assegura utilitzar-lo quan en realitat únicament ho fa el 30,2%.\nSeguretat a l'ordinador de la llar\nDe les enquestes realitzades a les llars espanyoles es desprèn que hi ha una tendència a la baixa en l'ús de mesures de seguretat en els ordinadors personals a la fi de 2016 en relació a les dades del primer semestre del 2016. Pel que fa a les dues mesures de seguretat automatitzables més utilitzades -els programes antivirus i les actualitzacions del sistema operatiu-, el 72% i el 55,5% de les llars declaren utilitzar-les, respectivament, enfront del 74,3% i el 58,5% del primer semestre. Per la seva banda, l'ús de tallafocs descendeix del 40,6% al 39,6%. Una tendència similar s'aprecia en les mesures de seguretat no automatitzables o actives, on l'ús de les dues més comunes -contrasenyes i eliminació d'arxius temporals i cookies- se situa a finals de 2016 a 55,7% i 43,6%, enfront del 59,1% i 48,5% del primer semestre.\nNo obstant això, en contrastar la dada real amb el declarat pels usuaris s'observa que, tot i que menys del 40% dels internautes enquestats declara utilitzar programari tallafocs en els seus ordinadors, en realitat aquest tipus de programes es troba en el 93,1% de els analitzats. Per als programes antivirus la dada real i el declarat són semblants, el 77% enfront del 72%, respectivament.\nL'estudi també aporta dades sobre les xarxes Wi-Fi. Més de la meitat -51,5% - fa servir estàndards WPA i WPA2, encara que el 22,5% no són segures, ja que un 7,6% utilitzen xifrat WEP -obsolet i fàcilment vulnerable-, un 5,4% dels usuaris deixa la seva xarxa sense fil Wi-Fi desprotegida i el 9,5% desconeix el seu estat de protecció.\nHàbits de comportament en navegació i usos d'Internet\nEls usuaris dels serveis de banca i / o comerç a través d'Internet mantenen bons hàbits de comportament en general, tancant la sessió en acabar l'operació (91,6%), vigilant periòdicament els moviments del compte bancari en línia (90,8 %) o evitant l'ús d'equips públics o compartits (87,1% de), entre d'altres. La targeta prepagament o moneder és la mesura menys utilitzada entre aquests usuaris (38,5%).\nL'ús d'aquests hàbits prudents de seguretat minimitza el risc de consumació d'un intent de frau, en aquest sentit, entorn del 95% dels usuaris amb bons hàbits no van patir perjudici econòmic.\nEl 64% dels usuaris de xarxes socials configura el seu perfil perquè només sigui accessible pels seus amics i contactes. No obstant això, el 29% exposa les dades publicades en el seu perfil a terceres persones i / o desconeguts, i fins i tot un 6,9% dels consultats declara desconèixer el nivell de privacitat del seu perfil.\nPer la seva banda, el 39,2% d'usuaris que es connecta a una xarxa sense fils Wi-Fi pública ho fa sempre que ho necessita i en qualsevol lloc, exposant la confidencialitat i integritat de les seves dades.\nEl 64,2% dels usuaris enquestats declara haver patit algun incident de seguretat. Entre els més freqüents són la recepció de correus electrònics no sol·licitats -spam- (86,4%) i els virus informàtics o altres codis maliciosos (24,9%). Quant a la dada real detectada, s'observa que el 63,9% dels ordinadors analitzats presentava virus i en la majoria dels casos (53,7%) l'usuari no se n'havia adonat. Igualment, en el 17,4% dels dispositius Android escanejats es va detectar presència de malware i gran part dels seus usuaris no ho van detectar (14,6%).\nLa perillositat del malware ve determinada en funció de la gravetat de les conseqüències sofertes. El d'alta perillositat és el que permet l'accés remot per part d'un atacant al sistema víctima, pot suposar un perjudici econòmic per a l'usuari i facilita la captura d'informació confidencial o sensible de la víctima. El 71,8% dels ordinadors infectats amb malware presenten un nivell de risc alt, mentre que aquest percentatge es redueix al 44,3% en els dispositius Android.\nMalgrat els incidents de seguretat, més del 41,2% dels usuaris enquestats confia bastant o molt en Internet i un 42,5% ho percep com més segur cada dia\nEtiquetes de comentaris: Malware, Wi-Fi\nEtiquetes de comentaris: Airbus, vol\nFermat, Pascal i els inicis de la probabilitat moderna\nDes del percentatge que plogui o nevi un dia concret en una zona determinada fins a la idoneïtat d'apostar o no segons una mà de pòquer, passant per les quotes a favor o en contra de la victòria d'un cert equip i molts altres fenomens físics o econòmics. Gran part de les dades custodianes en molts àmbits estan basats en el càlcul de probabilitats.\nEl 1933, Andrei Kolmogorov establia la que es coneix com concepció axiomàtica de probabilitat, donant rigor d'aquesta manera a molts dels estudis que s'havien realitzat amb anterioritat en aquesta branca i començant així l'estudi modern de la teoria de probabilitats. Però l'estudi de la probabilitat va començar molt abans, i es pot dir que els precursors d'aquesta teoria van ser Pierre de Fermat i Blaise Pascal.\nAl segle XVII, la teoria de nombres fa els primers passos com a branca de les matemàtiques gràcies a Pierre de Fermat, i la geometria analítica fa la seva aparició en les matemàtiques recolzada en els estudis del propi Fermat i de René Descartes. Al marge de tot això, l'alta societat francesa s'entreté amb jocs d'atzar.\nPierre de Fermat (VIQUIPÈDIA)\nUn dels seus integrants, Antoine Gombaud, Cavaller de Méré, era un expert jugador (a part d'escriptor i pensador). Malgrat la seva saviesa pel que fa a jocs d'atzar, n'hi havia dos que li creaven dubtes, que no entenia completament. Per això, va decidir plantejar-los a Pascal.\nSe suposa que es llença un dau quatre vegades i es pensa en la probabilitat que surti almenys un 6 en alguna de les tirades (tant és en quina d'elles). La qüestió és la següent: convé apostar que sortirà almenys un 6?\nCalculant la probabilitat que no surti cap 6 en cap de les tirades, i el resultat es restarà a 1, obtenint així la probabilitat que surti almenys un 6.\nLa probabilitat que no surti un 6 en un tiratge és 5/6 (cinc valors que no són 6 entre sis valors possibles), i com que es tirarà quatre vegades (i les tirades són independents), la probabilitat que no surti cap 6 en aquestes quatre tirades és:\n(5/6) · (5/6) · (5/6) · (5/6) = (5/6) 4\nAra, la probabilitat que surti almenys un 6 sortirà de restar aquest resultat a 1:\nP (Un mínim d'un 6) = 1- (5/6) 4 = 0'5177 ...\nCom que surt un resultat més gran que 0'5, convé apostar que sortirà almenys un 6 en quatre tirades d'un dau.\nGombaud sabia que aquesta aposta era lleugerament favorable que la contrària (encara que segur que no va fer els càlculs com aquí) i, a partir d'aquí es va plantejar què passaria en tirar dos daus i esperar que en els dos surti 6 al menys una vegada. El seu raonament va ser una cosa semblant al següent:\n"La probabilitat de treure 6 en ambdós donats (en un tiratge) és igual a multiplicar per 1/6 la probabilitat de treure un 6 amb un dau en un tiratge. Per tant, per igualar la situació al problema anterior caldria fer 4 · 6 = 24 tirades. Així aconseguim un problema en el qual la probabilitat de treure 6 en ambdós donats almenys una vegada és la mateixa que la de treure un 6 al menys un cop en el cas anterior, pel que interessa apostar a favor d'aquest fet".\nBlaise Pascal (FLICKR)\nEl cas és que el cavaller de Mére, tot i que aparentment l'aposta era favorable, veia que a la llarga perdia més vegades que no pas guanyava. És a dir, l'aposta no semblava tan favorable, però no sabia per què.\nEl segon problema és:\nDonats dos jugadors A i B juguen amb una moneda, tirant i veient el que surt en ella. Si surt cara, A acumula un punt, i si surt creu l'acumula el jugador B. Tots dos han apostat 32 € i guanya el jugador que abans arribi a 5 punts, portant llavors tots els diners. Per circumstàncies que no vénen al cas, cal interrompre el joc abans que un dels jugadors guanyi. El marcador en aquest moment queda així: A porta 4 punts i B en porta 3. La qüestió és la següent: com s'han de repartir els diners?\nAquest problema havia estat estudiat anteriorment per Luca Pacioli i per Tartaglia, però tots dos van donar respostes errònies. El cavaller de Mére l'hi va proposar a Pascal, que el va posar en coneixement de Fermat mitjançant correspondència. En aquesta correspondència entre aquests dos monstres de les matemàtiques es va resoldre aquest problema i, de passada, es va crear el germen de la teoria del càlcul de probabilitats.\nPerò anant al problema en sí, la primera idea, en certa manera raonable, seria repartir els diners totals, 64 €, en proporció segons els punts que porten cadascun d'ells en el moment en què el joc es talla. Com que en aquest moment A porta 4 punts i B en porta 3, caldria dividir 64 entre 7 i donar 4 parts a A i 3 parts a B...\n... el problema és que aquest raonament no dóna un resultat just. Per exemple, suposant que només s'ha fet una tirada i ha sortit cara. Llavors A porta un punt ... i les circumstàncies obliguen a acabar aquí el joc. Segons el raonament anterior, A hauria de dur tots els diners, el que seria, sens dubte, injust.\nEl repartiment més just (i, per tant, el correcte) ha d'anar en funció de la probabilitat que tindria cadascun de guanyar el joc si aquest no s'hagués interromput. Cal analitzar quines serien les probabilitats de cada un i s'utilitzaran després per repartir els diners correctament.\nCom que el jugador A porta 4 punts i el B 3, guanya el primer que arribi a 5 punts. Si a la següent tirada hagués sortit una cara, el jugador A arribaria a 5 punts i, per tant, guanyaria. La probabilitat que ocorri això és la probabilitat que surti cara a un tiratge: 1/2.\nSi hagués sortit creu, el jugador B sumaria 4 punts. Com que l'A també en porta 4, encara no ha guanyat ningú, de manera que cal tirar de nou. Si en aquesta segona tirada surt cara, guanya l'A, i això passa amb probabilitat.\n(1/2) · (1/2) = 1/4 (el primer 1/2 per la creu i el segon per l'última cara)\nI si a la segona tirada surt creu, guanya el jugador B. La probabilitat que això passi és també:\n(1/2) · (1/2) = 1/4 (el primer 1/2 per la primera creu i el segon per l'última creu)\nAnalitzant aquests casos, es veu que la probabilitat que guanyi A és:\nP (Guanya A) = 1/2 + 1/4 = 3/4\nI la probabilitat que el guanyador sigui B és:\nP (Guanya B) = '1/4\nLlavors cal dividir els diners totals en quatre parts i donar-n'hi tres a A i una a B. Per tant, al jugador A li corresponen 48 € i al B n'hi han de donar 16 €.\nTornant ara al primer problema i raonant com en el cas d'una sola tirada de dau:\nEs calcula la probabilitat que no surti el resultat (6,6) i després, com abans, es resta aquesta probabilitat a 1. Com que el resultat (6,6) pot donar-se només en 1 dels 36 casos possibles, es llença el dau 24 vegades. Llavors:\nP (No surti (6,6)) = (35/36) 24\nAra cal restar aquest valor a 1 i s'obté la probabilitat que surti (6,6) almenys una vegada en 24 tirades:\nP (Almenys surt (6,6) un cop en 24 tirades) = 1 - (35/36) 24 = 0'4914 ...\nLa qual cosa vol dir que, en ser menor que 0'5, que en cas d'apostar a aquest resultat és, a la llarga, perjudicial per al jugador.\nCom ja s'ha comentat, Pascal i Fermat van comentar i van donar solució a aquests problemes en la correspondència que es va generar entre tots dos (Fermat, sobretot, era molt de comunicar-se amb altres matemàtics per correspondència) després que el cavaller de Mére li proposés a Pascal. En aquest enllaç hi ha traduccions a l'anglès de part d'aquesta correspondència. El responsable de formalitzar tots aquests arguments va ser Christiaan Huygens, que va tenir coneixement d'aquesta correspondència sobre l'any 1655. Al 1657 va publicar el tractat De Ratiociniis in Ludo aleae (Calculant en jocs d'atzar), escrit en el qual resolia els problemes sobre probabilitats que circulaven en aquella època. Aquest tractat es va convertir en el primer treball publicat sobre càlcul de probabilitats.\nCom s'ha pogut veure, el simple plantejament d'un problema pràctic per part d'Antoine Gombaud, cavaller de Mére, va acabar donant lloc a tota una teoria matemàtica amb multitud d'usos i aplicacions. I no és l'únic cas, recordar el cas dels ponts de Königsberg i la teoria de grafs. Per això, no s'ha de restar importància a cap dels problemes que puguin aparèixer, ja que mai se sap la importància que poden arribar a tenir o les aplicacions que se'ls pot trobar.\nEtiquetes de comentaris: jocs d'atzar\nEls mapes amb precisió de centímetres quan es mou el braç\nEls mapes són molt més del que eren. Abans els treien els turistes per semblar encara més turistes. Els consultàvem per saber on quedava exactament Birmània (ara Myanmar) o per quins països passava l'equador, a més de l'Equador. Sempre hi havia una guia de carreteres a la guantera, per si ens perdíem o per si ens volíem perdre. I la llista de carrers i el plànol de metro eren útils quan anàvem a casa d'un amic que no vivia al nostre barri. Ara el mapa és al mòbil. Gairebé qualsevol mapa. Tant a mà que molts els fan servir gairebé cada dia. La seva precisió, el seu nivell d'actualització i la quantitat d'informació i l'ajuda que ens presten els fa pràcticament imprescindibles. I ho seran molt més. Els mapes hauran de guiar cotxes que es condueixen sols. Una figura clau en la mobilitat del futur.\nLa cartografia en alta definició és una de les peces essencials del cotxe autònom. Que un vehicle pugui conduir pel seu compte no depèn només d'una tecnologia, sinó de la combinació i l'anàlisi amb intel·ligència artificial de tots els elements: sensors (de moviment, de llum), càmeres, comunicació entre vehicles ... "Sense els mapes, un cotxe no sabria on ha d'anar, quina és la ruta més ràpida, quins incidents pot trobar en el seu viatge o on pot repostar", desgrana Edzard Overbeek, director executiu de Here Maps. Perquè un pla pugui fer tot això ha de ser molt bo. "Estem fent mapes amb una precisió de 10 centímetres, amb el trànsit actualitzat al moment i amb l'antelació suficient per evitar embussos, si es pot", narra el CEO de Here, que assegura que la seva base de dades cartogràfiques es renova amb més de dos milions de canvis cada dia. Pieter Gillegot-Vergauwen, vicepresident de gestió de producte de TomTom, aprofundeix en aquest sentit: "Els sensors capten què passa al voltant del vehicle. Però per veure el que passa a 200 metres i com actuar en conseqüència, calen els mapes".\nA més d'alta definició, TomTom ha desenvolupat un sistema de localització del vehicle que amplia la punteria del GPS en identificar amb exactitud, per exemple, en quin carril d'una autopista es troba. Aquesta empresa holandesa opera a 135 països, amb més de 48 milions de quilòmetres de carreteres cartografiats i gairebé 250.000 en 3D (a Estats Units, Alemanya i França), el proper pas de la navegació.\nCartografia 3D i d'interiors\nEls avenços tecnològics permeten que el negoci dels mapes vagi més enllà de contribuir al desenvolupament del cotxe del futur. Edzard Overbeek utilitza la paraula "consumidors" per referir-se als seus clients i repeteix que ja no són una empresa de mapes, sinó de "dades". I no ho fa perquè sí: "Tot és susceptible de ser demanat, comprat, llogat o prestat. Si vols anar de A a B de la millor manera et podran oferir moltíssimes opcions. I la mobilitat del matí permetrà que tot en aquest trajecte estigui més al teu abast", vaticina. Here pretén mapejar el món en 3D (no només les carreteres) que aquests mapes estiguin permanentment actualitzats i oferir amb això tot tipus de serveis i productes al "consumidor". "Els cotxes tindran càmeres 4K i LIDAR [detecció d'objectes amb làser]. Així s'arriba a escanejar el món fins a 40 metres d'altura. A la propera versió afegirem dades de sensors d'altres parts. Pensa en mòbils. Pensa en drons. Amb tota aquesta informació constant podrem fer una representació digital del món físic. Podrem triangular qualsevol objecte, fins i tot dins de les cases. De tal manera que si moc el meu telèfon o qualsevol altra cosa, la nostra base de dades el canviarà de lloc en qüestió de segons". L'aplicació que Overbeek imagina per aquesta tecnologia és amplíssima: "Rastrejar enviaments. Optimitzar la cadena de subministrament. Combinar una quantitat enorme de dades per personalitzar serveis. Imagina el valor que això pot tenir per al mercat immobiliari o de les assegurances". Les assegurances (o les forces de seguretat, per posar un altre exemple) poden saber què i com ha canviat, en l'ensorrament d'un edifici. Tampoc costa imaginar el seu ús en grans superfícies, perquè els clients s'orientin i els comerciants sàpiguen més dels seus potencials compradors.\nMapejar l'interior d'un edifici permet treballar amb ell en realitat virtual o augmentada, cosa que per si sol ja és un terreny d'enorme potencial. Pensem, per exemple, en la possibilitat de fer videojocs com el fenomen Pokémon Go amb qualitat i precisió dins dels edificis. Google, que a través del seu projecte Tango desenvolupa la mateixa tecnologia que Here, va fer una demostració d'aquestes capacitats en el marc del Mobile World Congress de Barcelona de l'any passat. Van escanejar el Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC) i amb això van crear una aplicació de realitat augmentada que servia com a guia i navegador i ampliava l'experiència del propi museu. Un dels quadres insígnia del MNAC, La Batalla de Tetuan de Marià Fortuny, tenia col·locats marcadors (virtuals, es veuen a través de la tablet o el mòbil) en punts concrets de la pintura que aportaven informació, per exemple, sobre els personatges històrics que hi apareixen. La posició d'aquests marcadors era tan precisa que semblaven ser xinxetes clavades sobre l'oli.\nTots aquests avenços donarien l'impuls definitiu a un sector que viu des de fa uns anys una expansió sense precedents. La GSA (Agència Europea per als Sistemes de Navegació Global via satèl·lit) estima en el seu últim anàlisi del mercat (que es va publicar al maig) que els ingressos dels serveis de valor afegit gràcies a GPS creixeran fins als 195.000 milions d'euros al 2025, "més de 2,5 vegades per sobre" del que s'ingressarà per vendes dels propis dispositius per GPS, per exemple, els mòbils. "Els serveis de valor afegit es posaran 'pels núvols' [el text en anglès diu skyrocketing, enlairar com un coet] amb un creixement anual del 20% fins al 2020. L'arribada del 5G, la conducció autònoma, les ciutats intel·ligents i l'Internet de les Coses estendrà la seva proliferació", anticipa un primer extracte de l'informe de l'agència.\nEn aquest escenari Overbeek, exvicepresident de Cisco (un dels més grans conglomerats de Silicon Valley), es veu competint de poder a poder amb Google. La companyia de Mountain View té almenys tres programes diferents de mapes en el seu catàleg: Maps, Earth (acabada de renovar) i Waze. La pugna de moment està clarament decantada a favor d'Alphabet: Google Maps està descarregat (i s'utilitza, i molt) en pràcticament qualsevol dispositiu, més de 1.000 milions segons reflecteix la seva fitxa a Google Play, la botiga d'apps d'Android; Here ha arribat a 100 milions de cotxes i la seva aplicació per a smartphones supera els 10 milions de descàrregues, molt poques en comparació del seu rival, però la companyia contraposa la qualitat dels seus serveis per a conductors (rutes, repostatge, aparcament) i el seu domini en un sector del qual s'espera una gran expansió com el de l'automòbil, on s'utilitza el seu programari en 4 de cada 5 cotxes amb navegació integrada. Pel que fa als serveis, Google Maps ofereix una carta similar a la de Here: assenyala cada establiment del que té coneixement, aporta la seva informació, el descriu i avalua a través dels seus usuaris i ara se centra a potenciar el seu sistema de suggeriments geolocalitzats, un dels principals nínxols de mercat d'aquestes companyies, que ja estan utilitzant la intel·ligència artificial per publicitar llocs o productes que puguin interessar a cada usuari.\nCom Here, Google també disposa de vista 3D i del carrer (Streetview) de milers de quilòmetres de ciutats i carreteres. TomTom no està tan centrada en ampliar l'oferta de serveis als seus usuaris: "El nostre negoci és la mobilitat. Per donar productes afegits pensem en l'associació amb altres empreses, perquè el conductor trobi hotels, restaurants i qualsevol producte que necessiti", explica el vicepresident Pieter Gillegot-Vergauwen.\nLa importància de les fonts\nL'elaboració de mapes i de sistemes de navegació que analitzen el trànsit i les incidències que es produeixen en cada moment forma part d'una recollida de dades que ha de ser molt precisa, sobretot si la intenció és que s'hi moguin els vehicles autònoms. "Si els mapes no són bons és possible que no sapiguem on anem", adverteix Antonio Rodríguez Pascual, sotsdirector adjunt del Centre Nacional d'Informació Geogràfica, de l'Institut Geogràfic Nacional. Recorda un cas notori. La casa d'una dona de Texas va ser enderrocada per un error de Google Maps, que va ubicar un altre immoble en la direcció que en realitat corresponia al seu habitatge. "Perquè això no succeeixi és molt important que la informació que es faci servir sigui oficial i oberta", recomana. En el cas d'Espanya o Mèxic la cartografia base de Google Maps i d'altres aplicacions es nodreix de la informació de les institucions oficials (el IGN a Espanya i el INEGI a Mèxic ), però en altres països no s'ha arribat al mateix acord. Totes les dades de l'IGN són oberts des del desembre de 2015, època en la qual empreses com Google ja havien decidit adquirir-los. Però en llocs on això no ha estat possible, la base cartogràfica pertany a empreses privades o a les pròpies companyies de navegació. Si a Google Maps anem a Madrid, a la part inferior de la pantalla pot observar-se la signatura de l'IGN. Si anem a Wisconsin, només veiem la de Google. I a Londres, per exemple, apareixen diverses companyies.\nEtiquetes de comentaris: cotxe autònom, mapes\nEtiquetes de comentaris: biotecnologia agrícola, biotecnologia molecular, enginyer agrònom\nSolucions 'smart' per edificis\nEn l'era digital les solucions smart pels edificis han de ser pensades i dissenyades per millorar la qualitat de vida de les persones que els habiten i que els utilitzen. Per tant, les solucions smart han de millorar les condicions d'habitabilitat i, sobretot, ser sostenibles.\nAvui en dia es parla d'edificis intel·ligents i també que aquests tinguin un baix consum energètic. Per tant, cal tenir present la importància d'una eficaç gestió energètica d'edificis. Podem donar com a referència que el 40% del consum total d'energia de la Unió Europea correspon als edificis, tant comercials com residencials. El 50% de l'energia en edificis es malbarata degut a una ineficient gestió dels mateixos.\nÉs doncs, en aquesta línia, que es treballa per tal de trobar solucions que minimitzin tant el consum energètic com la contaminació ambiental.\n'Zero Energy Buildings'\nS'aplica aquest terme als edificis amb consum d'energia neta pròxima a zero en un any típic. Essent la seva denominació en anglès nearly Zero Energy Building (nZEB). A més, el criteri es que la gairebé nul·la o molt baixa quantitat d'energia consumida deuria estar coberta per energia procedent de fonts renovables, inclosa energia procedent de fonts renovables produïda in situ o en l'entorn.\nLa Directiva 2010/31 / UE del Parlament Europeu i del Consell, de 19 de maig de 2010, relativa a la eficiència energètica dels edificis, indica que els estats membres s'asseguraran que, com a molt tard el 31 de desembre del 2020, tots els edificis nous siguin edificis de consum d'energia gairebé nul.\nLes solucions smart, davant d'aquest nou repte en el sector de la construcció, les trobem recollides sota el concepte de BMS (Building Management Systems) on s'implanten sistemes de gestió d'edificis que supervisen i controlen els diferents serveis que es precisen avui en dia.\nEn concret les empreses del sector (com CISCO i Schneider Electrica, entre altres) han desenvolupat sistemes que comporten l'automatització d'edificis (BAS). Aquest sistema ofereix un control integral i coordinat de les funcions principals del sistema necessaris en una instal·lació, com les següents:\nCalefacció, sistemes de ventilació, HVAC, sistemes d'enllumenat, subministrament elèctric, ascensors, xarxes IT, sistemes de seguretat i contra incendis.\nLa funció bàsica de la BAS es mantenir el clima en l'edifici en un rang especificat, proporcionar la iluminació basada en un calendari d'ocupació, control dels errors del sistema, detecció d'amenaces i proporcionar notificacions al personal d'enginyeria. En síntesi, la funcionalitat del BAS redueix els costos de l'energia, així com facilita el manteniment d'un edifici en comparació amb un edifici no controlat.\nLa posada en servei d'aquest sistema es porta a terme instal·lant aparells. Per exemple: Network Building Mediator (en els sostres i en sales de control i inclouen sensors, vàlvules i comptadors d'energia tèrmica que proporcionen mesures relacionades amb l'energia utilitzada en l'edifici). Per tant s'està en condicions de facilitar als tècnics responsables del manteniment de l'edifici les dades d'ús de l'energia en cada lloc als efectes de mantenir un òptim confort als ocupants. Es coneixen dades critiques i es poden avançar decisions que permeten optimitzar decisions en l'ús de l'energia i reduir el seu consum. És doncs, una gestió energètica dels edificis.\nEs poden donar exemples de solucions smart en edificis com a referència de futur. Com a molt significatiu cal remarcar The Edge a Amsterdam, inaugurat el 2014 i considerat un dels edificis d'oficines més sostenibles del món.\nAquest edifici està dotat de 28.000 sensors. Els panells d'il·luminació LED super-eficient, fabricats per Philips per l'Edge, precisen una càrrega elèctrica de manteniment de manera que poden ser alimentats utilitzant els mateixos cables que transporten dades per Internet. The Edge genera més energia renovable de la que consumeix gràcies als panells solars instal·lats en el sostre i en tota la façana orientada al Sud.\nLes dades que ens indiquen la situació actual són les facilitades per IDC Energy Insights: Les empreses de tot el món van gastar 5.5 B$ en edificis intel·ligents al 2012. S'espera que augmenti a18 B$ al 2017, amb una taxa de creixement del 27%.\nEtiquetes de comentaris: eficient, intel·ligent, smart, zero energy buildings\nEtiquetes de comentaris: robots, Xina\nEtiquetes de comentaris: Blockchain, energia solar\nPer a què serveixen els bonys de les tecles F i J al teclat?\nSembla que realment no importa haver aconseguit quelcom amb l'última tecnologia.\nEls dispositius només estan a uns mesos de quedar obsolets per una altra nova tanda de brillants aparells amb noves funcionalitats que els deixaran enrere.\nTot i que els ordinadors estan evolucionant amb més rapidesa que mai, segueix havent-hi un aspecte de tota aquesta tecnologia que s'ha mantingut pràcticament sense canvis durant dècades: el teclat. Sí, hi ha hagut moltes millores per aquí i per allà, afegint funcions, millorant el disseny perquè sigui més ergonòmic i còmode, però són coses que es queden a nivell superficial. Podria ser difícil de creure, però els teclats moderns tenen pràcticament el mateix disseny que ja tenien al 1873.\nEn general, s'està molt familiaritzat amb els teclats, i molts de nosaltres hem crescut amb ells des del primer dia:\nI en tot aquest temps, segurament es podem haver fixat en dues coses sobre el teclat:\nPrimer de tot, l'ordre de les tecles no és alfabètic ...\nI en segon lloc, hi ha dues tecles, la F i la J, que tenen un petit bony. I això per què?\nPer respondre a la primera pregunta, cal retrocedir a l'any 1873. En aquell temps, la companyia Sholes and Gidden va vendre un disseny d'un nou teclat a Remington, que el va llançar amb la seva màquina d'escriure Remington 1.\nL'ordre que tenien anteriorment les tecles portava a què algunes d'elles es pressionessin amb massa rapidesa, el que feia que topessin freqüentment.\nEl disseny en QWERTY (anomenat així a causa de les primeres sis tecles de la primera fila) disposava les lletres de manera que aquelles tecles més usades no estiguessin seguides.\nNo obstant això, fins i tot el nou teclat QWERTY presentava de tant en tant aquest problema.\nAlgunes persones pensen que QWERTY es va inventar per alentir la gent, de manera que haguessin de buscar cada lletra abans d'escriure-la.\nDe fet, la introducció de QWERTY va ajudar a que la gent pogués escriure més ràpid, perquè s'enfrontaven a menys problemes a l'hora d'usar el teclat. Les millores del teclat Remington 2, van servir perquè aquest nou disseny es fes encara més popular. Uns anys després, la introducció de la "mecanografia al tacte" va fer que la velocitat d'escriptura fos encara més gran.\nAmb aquest tipus de mecanografia, les persones s'entrenaven per confiar en la memòria muscular en lloc de la vista. Els dits de cada mà se suposa que han de descansar com en la imatge inferior. Després d'un temps entrenant a les mans per anar d'aquesta manera, la memòria muscular es fa càrrec de tot, i els usuaris poden escriure sense necessitat de mirar el teclat, aconseguint velocitats de 60 paraules per minut (PPM) o més.\nI aquí és on aquests embalums de les tecles F i J entren en acció. Són un indicador tàctil dels teus dits índexs per saber si les teves mans estan en la posició correcta del teclat. Després de cada paraula, les mans han de tornar a la posició central que mostrem dalt (igual que un jugador de tennis torna al centre després d'un tant), usant els embalums com a guia.\nEl teclat QWERTY és un dels molts dissenys que existeixen i pot ser que no sigui el més eficient o el més fàcil d'aprendre a utilitzar.\nEl teclat DVORAK, el van inventar el 1936 el doctor August Dvorak i el seu germà Dr. Willieam Dealey. Van passar anys investigant el moviment de les mans i la fisiologia, i afirmaven que el teclat DVORAK requereix menor moviment i redueix en gran mesura els errors una vegada s'aprèn a fer servir correctament.\nDesafortunadament per al doctor Dvorak, la inèrcia és una força molt poderosa. Quan el seu disseny va sortir a la llum, el teclat QWERTY ja estava massa establert com el teclat comú. La gent ja no estava disposada a aprendre un nou sistema quan l'anterior els funcionava correctament.\nEtiquetes de comentaris: DVORAK, QWERTY, teclat\nEl 22,5% de les xarxes Wi-Fi no són segures perquè...\nFermat, Pascal i els inicis de la probabilitat mod...\nEls mapes amb precisió de centímetres quan es mou ...\nRobots autònoms per a gestionar 200.000 paquets di...\nIntercanviar energia solar amb la tecnologia Block...\nPer a què serveixen els bonys de les tecles F i J ...\nEl sistema d'Intel·ligència Artificial de Google v...\nAconsegueixen crear massa negativa en un laboratori\nEl 'machine learning', la tecnologia que dominarà ...\nProva en viu d'un switch genèric monitoritzant trà...\nZTE i la Xina Telecom recorren a drons per comunic...\nPrimer cotxe d'ús compartit mitjançant una app int...\nDeu raons que demostren que l'autoconsum és rendib...\nLes 10 centrals tèrmiques europees que més van con...\nUna nova dimensió en el món de la pesca amb el rob...\nGeolocalització i sensors, són les claus per la tr...\nApple desenvolupa una tècnica per al control de la...\nNoruega construirà el primer túnel marítim per a v...\nPanells solars que funcionen fins i tot en dies de...\nIBM patenta una tecnologia per protegir els passat...\nNou estat de l'aigua: líquid de baixa densitat a b...\nL'últim miracle del grafè: convertir l'aigua de ma...\nEl làser i la reina del billar\nSatèl·lits fixos en el cel\nEls canvis que necessita el sector elèctric\nLa majoria dels experts en energia creu "possible ...\nBosons i fermions. Mecànica quàntica estadística s...\nUna igualtat matemàtica plena de bellesa\nPer què el 'Blockchain' de l'energia intriga a Big...\nAconsegueixen hackejar una cèl·lula humana i la re...


20 vegades jason silva ens ha deixat entusiasmats amb amor i vida\n20 vegades, Jason Silva ens va deixar satisfet amb l'amor i la vida\nUna cosa fantàstica de la inspiració és que, en certa manera, és contagiosa.\nJason Silva, creador de la sèrie Shots of Awe, realitzador de pel·lícules i personalitat de TV nominada a Emmy, us inspirarà a través d'aquestes alteracions de la vida i, alhora, us inspirareu a altres persones:\nJason també ens va fer una gran entrevista.\n1. Quan ens va recordar que un gran petó dissol la por\n' (Un petó)…. t’omple una mena de tranquil·lització còsmica, tots els pensaments de la mort i tota l’ansietat que es dissipen ”\n2. Quan va definir l’amor com\n'La bellesa de la promesa de la immortalitat i també és el dol conjunt dels amants que saben que podrien morir. Així doncs, l’amor és la resposta al problema de l’existència humana. Però no resol el problema de l'existència humana. '\n3. Quan ens va fer sentir que som 'buscadors'\n“Ser un cercador és ser una ment inquieta. És tenir el foc a la panxa. Per ser definit, consumit, agitat per la curiositat. És voler conèixer el món, voler mapar el món, voler dissenyar, perfeccionar i augmentar el món ”.\n4. Quan va definir el procés creatiu de la qual es poden relacionar moltes ànimes creatives\n“Fer art és una mena d’exorcisme. Heu de morir i renéixer, i aleshores, quan ressusciteu, sou: Wow! Mira què he tornat ”\nefectes secundaris dels trets de tequila\n5. Quan ens va fer veure el cinema des d’una nova perspectiva\n“(El cinema és) l'única manera de veure els estats interiors d'un altre. Literalment. L’experiència subjectiva només es pot presentar a través del cinema ”\n6. Quan ens va fer adonar que vivim en allò que abans era només una idea\n“Tot el món creat per l’home és un article de la ment. Per molts comptes, ja vivim dins de les nostres pròpies ments. Quan vols volar en un avió, vols volar dins de la teva ment perquè ho ha fet la mateixa ment.\n7. Quan ens va recordar que viure en el moment present i experimentar alguna cosa ens ajuda a alleujar la por\n'El pes de l'ara en tota la seva gravetat i esplendor (...) pot servir per eliminar-vos la angúnia. Es tracta d’una experiència transformadora ”.\n8. I que també, en aquests moments, sentim una fugaç sensació de la immortalitat\n“Es tracta de medicaments existencials. Abordem el pànic existencial (...) i ens el treiem de la nostra ment. (…) Els pensaments de la immortalitat es dissipen i arribem a habitar algun tipus d’etern ara. La immortalitat ara. '\n9. Quan ens va donar moltes raons per ser agraïts el 2017\n“Cadascun de nosaltres ja és un miracle. Si es pot respirar, si es pot pensar, si es pot estimar, si es pot anhelar, no ha guanyat la loteria. Penseu en tots els espermatozoides que heu de triomfar ... '\n10. I, tot i així, alguns motius més pels quals us haureu d’agrair en lloc de queixar-vos\n“Però aquí estem Els éssers visionaris, conscients que som conscients, amb aquesta capacitat d’enginyar l’impossible, d’imaginar, de concebre, de crear, de dissenyar, d’actualitzar. (…) I tot i així, ens queixem ”.\n11. Quan ens va dir clar que la clau de la vida amorosa es troba a l’altra banda de la frontera\n“Transcendir l’enfosquiment es converteix en un deure moral, un requisit moral si es vol obtenir qualsevol plaer de viure. Si volem sorprendre’ns qualsevol tipus de meravella i cada dia ”.\n12. Quan ens va donar l’antídot a allò que descriu com la “neurosi col·lectiva”\n'Hi ha una única solució (...) i s'ha identificat com un estat de flux creatiu. Morir al moment. Rendició Presentar. És el que parlen els músics de jazz quan estan a la zona i deixen anar tot ”\n13. Quan va intentar explicar a un nadó sobre el miracle que representa\n“Ets transcendent. Però també sou com de carn. Per tant, mantenir-vos és com és aquest miracle diví que, en certa manera, aquest univers va permetre organitzar ... és boig. Mirar-se als ulls en realitat sembla com mirar una galàxia. '\n14. Quan va dir alguna cosa a la qual es poden relacionar tots els artistes i amants de l’art\n'És important qüestionar-nos fins i tot les coses que donem per fet. És important fer espais per als artistes. Hem de crear cels i espais segurs per a aquells que pensen diferent, perquè al final del dia és l’única manera d’evolucionar ”.\n15. Quan ens va dir que viatjar té aquests efectes sobre nosaltres\n'(Quan viatges) ... L'impacta en el present. Et posa en un estat de flux, en un estat d'obertura. No porteu aquesta pantalla de conceptes preconcebuts, el que heu estat allà i el que és propi de la ment de l’adult ”.\n16. I també va fer una comparació interessant entre viatges i museus\n“Viatjar en essència funciona molt com el museu. El museu agafa objectes o idees ordinàries i les elimina del context i les penja a la paret. Tot art ho fa. I eliminant l'objecte quotidià del seu context, pots veure com per primera vegada ... '\n17. Quan ens va fer sentir molt confusos sobre qui som (estant inspirats en Cooley)\n'És a dir, no sóc qui crec que sóc, no sóc qui creieu que sóc. Jo sóc qui crec que crec que sóc. En altres paraules, fem renderitzacions del que altres persones pensen de nosaltres i realment juguem el paper de convertir-nos en qui pensem que pensem.\n18. I quan, després de confondre’ns, va intentar fer-nos entendre millor la nostra singularitat\n“(…) Acceptar el fet que la identitat és un acte fluid d’improvisació i que el jo no és una cosa sòlida i no ho ha estat mai”.\nquè vol dir quan t’agrada algú\n19. Quan ens va dir que la clau dels miracles és la percepció\n'Si som capaços de aprofitar, empalçar, publicar, centrar la nostra atenció, tot es converteix en miraculós'.\n20. Quan va descriure el sexe com\n“Els éssers humans coopten una funció biològica i convertint-la en un acte estètic. Som criatures de la ment. '\nBonificació: Quan ens va dir que 'Ara som els déus'.\nHeu de saber quant em fa mal\nSi us plau, no et rendeixis, és tan necessitada i encantada\n32 homes descriuen el pitjor sexe que han tingut mai\nEm perdia esperant que m’estimessis\nCom acceptar que els vostres pares van a morir\n17 Històries terrorífiques de la vida real, però a vegades hilàries, de la indústria del porno\nOficialment estem acabats, o estic pendent d'esperar per vosaltres?\nVostè és l’únic que ha de viure la seva vida, per la qual cosa viu, però, l’infern que desitgi


19/03/2021 Apunts amb llibertat\nLa Plataforma per la Democràcia\nDes de la Plataforma per la Democràcia observam amb preocupació l’increment del feixisme en el context de la pandèmia del coronavirus. Vàrem sorgir ara fa dos anys justament davant la irrupció de l’extrema dreta a les institucions, alçats en part per un malestar social canalitzat des de posicions demagògiques i oportunistes -però també per la ineficàcia de les respostes institucionals- i per l’altaveu despreocupat oferit des dels mitjans de comunicació, sovint en nom d’una llibertat d’expressió que sembla no existir per a activistes, cantants i artistes que són sancionats o empresonats en l’exercici de la mateixa, gràcies a normes com la “Llei Mordassa” i a una part de la judicatura que també està entredit per actuacions com aquestes.\nEls discursos d’odi s’han normalitzat amb la presència de l’extrema dreta a les institucions i els mitjans i les xarxes socials com a espais de poder, especialment d’ençà que va començar la pandèmia. Discursos que apunten als sectors més desafavorits com els culpables de la desesperació i manca d’expectatives de bona part de la societat, criminalitzant les persones migrants que fugen de la guerra i la pobresa; discursos que menyspreen el feminisme i les feministes, o la defensa dels drets lingüístics de les minories o fins i tot l’autogovern de les Comunitats Autònomes. Cal recordar que en el cas de Mallorca fins i tot s’ha censurat la presència de mitjans en català a determinades convocatòries de premsa. Aquí i arreu, aquests discursos es barregen, a més, amb teories conspiranoiques i negacionisme de les evidències científiques, des de la globalitat de la Terra a les vacunes.\nI mentre, l’empobriment de la població continua, perquè tot i els esforços de les administracions per posar recursos econòmics i ajudes sobre la taula, segueixen primant els interessos de mercat sobre les necessitats socials, com s’ha vist amb el paper de les grans farmacèutiques amb les vacunes, que té com a resultat grans desigualtats entre països en la seva distribució, especialment als països empobrits. La pandèmia ha fet evident que cal reforçar els serveis públics com a garantia tant de salut com de cohesió social, però les resistències a regular determinades qüestions s’imposen. Ho hem vist també amb l’increment dels desnonaments de famílies de les seves llars per part de les entitats bancàries -amb uns preus de l’habitatge que en el cas de les Illes Balears es mantenen a preus inassumibles- i la negativa a regular el mercat de lloguer a nivell estatal, o amb l’augment de casos de violència de gènere. Mentre, l’extrema dreta va imposant el seu discurs de demagògia i propaganda: que el problema són els okupes, o que les polítiques d’igualtat són prescindibles en aquest context, per exemple. La criminalització del 8 de març i del feminisme n’és un clar exemple, d’això.\nNo entenem com -sense haver de caure en la propaganda- les mateixes institucions que han desplegat mesures que han permès pal·liar la situació (ERTOs i subsidis a personal fixo-discontinu, treballadors/res autònoms, mesures de salut laboral, ajudes a empreses de tota mena, i ajudes socials d’emergència desplegades a tots els nivells) no les posin en valor davant la demagògia i la utilització política per part de les dretes de qualsevol aspecte lligat a la gestió de la pandèmia i les seves conseqüències -una altra qüestió, per cert, que també ens diferencia d’altres països europeus on les diferents forces polítiques s’han unit davant aquesta crisi-. Que la política no serveixi per alimentar el perillós discurs de la negació de la política, perquè la política és una de les principals eines que tenim els ciutadans i ciutadanes per participar i transformar la realitat, ja sigui des del compromís cívic i els moviments socials o des de les institucions.\nEls discursos fàcils oferits per l’extrema dreta, tan demagògics com inefectius davant una situació tan complexa com la que vivim, van permeant no obstant entre la població, entre altres coses perquè tot i les polítiques desplegades, no es percep que es posin sobre la taula alternatives que permetin a la població visualitzar un horitzó de sortida. Però si hi ha algunes certeses dins tanta incertitud i desesperació generada per la pandèmia, és que si els moviments socials no recuperam l’acció als carrers, correm el risc de repetir errors històrics dels quals ja hauríem d’haver après, de banalitzar el mal com deia Hannah Arendt i, i que sigui massa tard.\nPer tot això, des de la Plataforma per la Democràcia defensem:\n1. que aquesta crisi no es pot saldar com l’anterior, amb un gran empobriment de bona part de la població. Les diferents administracions han de treballar no sols per posar ajudes sobre la taula, sinó per canviar les regles del joc: cal un paper molt més actiu del sector públic davant la lògica capitalista de l’especulació i el guany econòmic, perquè tot es posi al servei del benestar col·lectiu. Això val per al reforçament dels serveis públics, però també per a les polítiques de tot tipus que requereixen reglamentacions i polítiques clares, com és l’accés a l’habitatge.\n2. que en el cas de les Illes Balears, ens enfrontam a una nova temporada turística plena d’incerteses per a centenars de milers de treballadors, treballadores i empreses, per això exigim que tant des de les institucions com des dels agents socials i econòmics s’aposti sense dilació per un model econòmic més equilibrat, que no depengui tant de factors externs, ni generi tantes desigualtats i precarietat.\n3. que s’ha de frenar la normalització del discurs de l’extrema dreta que genera odi i polarització social, i això afecta tant pel que fa als partits -recordem que molts d’ells varen subscriure el manifest que presentàrem just abans de les anteriors eleccions generals amb el qual es comprometeren a fer-hi un cordó sanitari- com als mitjans de comunicació, que no poden servir d’altaveu a idees i propostes que van contra els drets humans i la convivència social.\n4. que les persones i el respecte als drets fonamentals han de ser el centre de les polítiques que ens permetin sortir d’aquesta crisi per damunt de qualsevol altra consideració.\nPalma, març de 2021\nAdhesions: >> illessenseodi@gmail.com


Comissió de Violència de Gènere i Igualtat de lIllustre Collegi de lAdvocacia de Reus\nComissió de Violència de Gènere i Igualtat de l'Il·lustre Col·legi de l'Advocacia de Reus\nActualitzada 07/03/2021 a les 18:40\n«Sóc filla, sóc germana, sóc companya, sóc mare, sóc només dona». Aquesta seria una definició simplista del que ha estat la dona al llarg dels temps. Afortunadament, l'evolució social, marcada pel caràcter reivindicatiu de la dona, ens ha dotat d'una identitat pròpia que ens ha permès obrir-nos camí en diferents àmbits. S'ha de fer un esment especial en l'àmbit laboral, tot allunyant-nos dels estereotips preconcebuts i dels rols de gènere fortament marcats durant segles. Han estat dones fortes i pioneres, que la història ha destacat per les seves virtuts, valentia o coneixements, les que han abanderat grans moviments socials per tal de transformar la societat, però han estat dones anònimes les que, sense pretendre-ho ni proposar-s'ho, han aconseguit –només amb el seu petit esforç diari però amb empenta i decisió–, fer caure murs i trencar barreres.\nLa dona del segle XXI és present en la pràctica totalitat dels sectors laborals, si bé, no amb la mateixa intensitat, però amb la ferma convicció d'assolir dia a dia més quota de participació; i amb la sòlida determinació de reclamar la seva parcel·la laboral amb igualtat de condicions.\nMolts d'aquests sectors han estat tradicionalment dominats per homes. Per exemple, en l'àmbit de la justícia. Si bé, en la darrera centúria, han estat moltes les dones que s'han fet un lloc exercint d'advocades, jutgesses, magistrades, lletrades de l'administració de Justícia, juristes, procuradores i consultores, entre un llarg etcètera; tot aconseguint equilibrar la balança numèrica de professionals presents en les diferents àrees del dret.\nMalgrat que hi hagi una forta presència de dones exercents en l'àmbit jurídic, segueix sense resoldre's el problema de la conciliació familiar amb la de caràcter laboral i professional: moltes de nosaltres ens veiem abocades a definir una escala de valors que, ineludiblement, condiciona la nostra vida familiar o la nostra activitat laboral, segons les prioritats escollides i les decisions preses.\nAconseguir l'equilibri entre ambdues realitats no és gens fàcil. Habitualment, l'agenda laboral passa per davant de la familiar i, aquesta, gira al voltant d'aquella fins al punt que, per a una advocada, un acte tan natural com ara donar a llum un fill o reposar uns dies després d'un part, requereix una complexa logística prèvia, dirigida a esponjar el màxim possible l'agenda laboral per evitar sorpreses desagradables o incòmodes en els dies previs i posteriors al part; i, a més, sense garanties d'assolir l'objectiu, ja que malgrat tots els esforços, la conciliació laboral i familiar segueix sent una demanda sense resoldre.\nSom on som gràcies a l'impuls d'algunes, a la perseverança d'altres i a l'inconformisme de la majoria; només som dones amb ganes de fer coses i de forjar la nostra pròpia identitat, més enllà de ser filles, germanes, companyes o mares.\nComenta el contingut : Sóc dona


El contacontes “Històries irrisòries” va amenitzar la vesprada del diumenge a Bétera – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nEl contacontes “Històries irrisòries” va…\nAhir diumenge, Ameba Teatre va oferir el contacontes per a tota la família “Històries irrisòries“. Aquest espectacle va tindre lloc en l’espai Multiusos de la urbanització de Mas Camarena. L’equip de Betera.com no va voler perdre’s aquest espectacle.\nUna maleta, una guitarra, alguns objectes, un Lucho i molta ximpleria són els ingredients d’aquesta divertida sessió de contacontes. Com sempre, històries comptades amb música, cançons, paraules, gestos i jocs amb el públic, per a divertir a xiquetes, xiquets, al xiquet que hi ha en l’adult i a l’adult que hi ha en el xiquet.\nL’origen de la companyia es remunta a l’any 2010 sota el nom de “Col·lectiu Ameba” constituïda inicialment com un grup amb especial interés a conjuminar l’acció de carrer amb diferents iniciatives socials.\nÉs a partir de l’any 2017 que es consolideu com a “Ameba teatre”, sota la direcció i timó infatigable d’Ana González (València) i Luciano Murabito (l’Argentina). Des d’aqueix moment van llaurar camí fent de el teatre de carrer i el pallasso el seu mitjà d’investigació i expressió. Obcecats en resultats que gaudisquen, utilitzen *clown, l’absurd i el joc com a eines essencials de creació.\nAixí, s’acuren diàriament a aconseguir espectacles de qualitat professional i artesanal a parts iguals, plagats d’absurd, poesia, tendresa i estupidesa, sempre posant “l’astúcia de l’ameba al servei del teatre”\nLa seua base d’operacions, assajos i deliris es troba en la localitat valenciana d’Anna.\nA continuació, oferim un vídeo: