La Universitat d'Alacant constata que Tegucigalpa pateix un alt risc per a la salut pública i una minva en el desenvolupament econòmic a causa de la inexistent gestió integral de les aigües urbanes. Actualitat Universitària\nLa Universitat d'Alacant constata q..stió integral de les aigües urbanes\nLa Universitat d'Alacant constata que Tegucigalpa pateix un alt risc per a la salut pública i una minva en el desenvolupament econòmic a causa de la inexistent gestió integral de les aigües urbanes\nAquest estudi sobre repercussions socioeconòmiques de la gestió integral d’aigües urbanes, elaborat en l’IUACA, conclou que aquesta gestió atraurà inversions econòmiques en la ciutat\nEl document es pot traduir en una guia de treball per a fer un pla sostenible de desenvolupament de la gestió urbana\n“L’Estat ha de promoure una política i un suport financer per a l’obra civil que cal construir i suportar-lo amb l’estructura jurídica actual, que és suficient per a fer-ho funcionar”\nDeclaracions de Raul I. López Peralta - problemàtica\nDeclaracions de Raul I. López Peralta - visió holística\nAlacant. 18 d’octubre de 2017\nLa ciutat de Tegucigalpa, capital d’Hondures, amb una població d’1.200.000 d’habitants, pateix un fort problema de gestió integral de les aigües, fet que està provocant un risc alt per a la salut. La manca d’accés als serveis d’aigua és una situació que pateix el 100% de la població i manté en l’exclusió quasi total, almenys, mig milió d’habitants, sense connexió al sistema de proveïment.\nSegons les normes de qualitat d’aigua potable de l’Organització Mundial de la Salut es considera que el risc per a la salut és alt quan l’accés a l’aigua és menor de 20 litres per persona i dia, no està sent subministrada a través de la xarxa o d’una pila pública, com és el cas de Tegucigalpa.\nNo obstant això, i malgrat aquesta manca de serveis d’aigua potable i sanejament públics, la ciutat té un cabal natural d’aigua suficient: la precipitació mitjana anual en la zona supera els 900 (mm) amb un mínim de set mesos de pluges a l’any. Com explica Raúl Ernesto López Peralta, investigador i autor de la tesi doctoral "Repercusiones socioeconómicas de la gestión integral de aguas urbanas: caso de la ciudad de Tegucigalpa, Honduras", defensada a la Universitat d’Alacant el passat 27 de setembre de 2017, “aquesta gestió de l’administració de l’aigua crua ‘fa falta’ perquè a Tegucigalpa tenim set mesos d’abundància on l’aigua cau del cel. L’evidència està que l’ecosistema sí que respon, però la gestió encara no ho fa”.\nLa gestió integral d’aigües urbanes és un tema de Salut Pública i cobra importància sobre el desenvolupament territorial ja que “és una barrera d’accés al desenvolupament econòmic per a tota la ciutat, pel que fa a la inversió”, afig l’investigador.\nAmb l’objectiu de contribuir a les propostes de canvi cap al desenvolupament humà sostenible d’Hondures, i fent ús de metodologia documental bàsicament, el doctor ha elaborat una discussió acadèmica a través de l’anàlisi multidimensional sobre la gestió integral d’aigües urbanes d’aquesta ciutat, capital de la república i seu de la major concentració urbana del país, una investigació que es pot traduir en una guia de treball per a un conjunt d’actors locals, de manera que pogueren procedir a un pla sostenible de desenvolupament de la gestió urbana, ha concretat López Peralta.\nAquesta tesi doctoral ha estat dirigida pels catedràtics i membres de l’Institut Universitari de l’Aigua i Ciències Ambientals de la UA (IUACA) Joaquín Melgarejo Moreno, director i M. Inmaculada López Ortiz, i feta en el si de l’Institut Universitari d’Aigua i Ciències Ambientals de la Universitat d’Alacant (IUACA).\nLópez Peralta recalca que en aquesta investigació es fa un recorregut teòric dels postulats del desenvolupament humà sostenible i el desenvolupament institucional amb la finalitat d’analitzar el vincle entre aquests cap a la implementació del concepte aplicat de gestió integral del recurs hídric a la ciutat de Tegucigalpa.\nA més, l’autor afirma que “és necessari fer una pausa i reflexionar sobre la postura estratègica de l’aigua a Tegucigalpa, capital d’Hondures. Aquest estudi conjuga elements i aportacions acadèmiques a l’anàlisi i la informació per a la presa de decisions”.\nEn l’anàlisi documental que fa el doctor ha indagat en els comptes nacionals, els comptes municipals dels ajuntaments, les anàlisis de qualitat fisicoquímica de l’aigua del centre de control de contaminants, la cartografia de l’Institut Geogràfic Nacional, la direcció de cadastre de l’ajuntament, l’Institut d’Aigua de la Universitat Nacional Autònoma. A més, ha tingut en compte informació sobre l’ús i el maneig que li donen les comunitats, a través de documentació grisa, no arbitrada acadèmicament. Amb tot, aquest ha sigut un treball d’interpretar la qualitat de la font d’informació i determinar quina validesa té pel que fa al que diu la teoria.\nLa imperiosa necessitat de gestió de l’aigua\nLa manca del servei genera mercats informals de l’aigua, on l’especulació promou l’exclusió de famílies empobrides que paguen pel servei de proveïment a través de cotxes cisterna fins a 7.2 dòlars per metre cúbic quan l’ingrés diari r mitjà onda els 6 dòlars per persona. La contaminació dels llits naturals s’evidencia amb dades oficials que afirmen que el 96 per cent de les aigües servides que es descarreguen sense cap tractament al riu Choluteca, conca principal que drena a les costes del pacifico hondureny.\nLes propostes i les anàlisis de les intervencions per a mitigar els impactes de la manca de serveis s’han incrementat amb l’augment de la població i la pressió social. D’aquesta manera, s’han identificat alternatives per a trobar una solució a mitjà termini, però a causa de la falta de presa de decisions per variables polítiques aquestes no prosperen, fet que agreuja la situació de convivència en la ciutat.\nL’investigador assenyala que “és important veure que hi ha hagut esforços aïllats, però la gestió integral, com una visió holística, encara és un tema pendent, sobretot perquè no hi ha una gestió de l’aigua en alta”, és a dir, l’aigua que s’emmagatzema en els llits superficials principalment i que és una gestió que ha de ser a càrrec del govern central.\nCom a exemple, López Peralta apunta a l’actuació de la Mancomunitat de regants del Taibilla. Aquesta gestió de l’administració de l’aigua crua “fa falta perquè tenim set mesos d’abundància on l’aigua cau del cel, simplement. Plou de sis a vuit mesos més del que plou a Alacant i és una ciutat quasi sempre verda”.\nEntre els resultats de l’estudi el doctor presenta les diverses alternatives per a fer intervencions en la gestió de l’aigua de Tegucigalpa des de factors determinants segons planteja el Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament del 2006, en l’Informe Desenvolupament Humà, com són: sostenibilitat ambiental, infraestructura de regulació, emmagatzematge, potabilització i depuració plantejades de forma individual per sectors del govern central, municipal, societat civil i cooperants internacionals des d’una dimensió particular i amb una articulació limitada en les intervencions. A més, es fa èmfasi en la gestió institucional per a l’administració de les intervencions des de col·lectius organitzats i òrgans i institucions de gestió.\nL’investigador afirma que qualsevol que siga la decisió d’intervenció que s’hi prenga, i que pot ser des de la gestió descentralitzada, obres d’infraestructura convencional, o ús d’alta tecnologia de depuració entre d’altres, catalitzarà la promoció d’inversions econòmiques en la ciutat, fet que incrementarà la confiança per la garantia de servei. En la investigació es planteja una anàlisi prospectiva d’escenaris de l’impacte de les inversions en la implementació de la Gestió Integral de Recursos Hídrics (GIRH) en els serveis bàsics d’Aigua Potable i Sanejament, i l’impacte que provocaria en el desenvolupament humà sostenible de la ciutat.\nPaïsos limítrofs i gestió de l’aigua\n“En realitat, totes les capitals d’Amèrica Central viuen una situació amb difícil accés. La majoria de les ciutats estan orientades cap a la conca del Pacífic on la precipitació és menor que en la conca del Carib. La ciutat de Mèxic n’és el referent més gran. Una de les ciutats més grans del món i amb major problema, però on la divisió per districtes de l’aqüeducte és el que ha resolt o, almenys mitigat de moment, la situació problemàtica d’ací. L’Estat ha de promoure una política i un suport financer per a l’obra civil que cal construir i suportar-lo amb l’estructura jurídica actual, que és suficient per a fer-ho funcionar”.\nRaúl López Peralta és, a més, director en la Direcció Acadèmica de Formació Tecnològica (DAFT/VRA) de la Universitat Nacional Autònoma d’Hondures (UNAH).\nFotografies cedides per l’autor.\nFoto 1: Tegucigalpa. La comunitat designa una gran quantitat de recursos per a proveir-se d’aigua i dedica hores hàbils i productives a gestionar-ne l’accés.\nFoto 2: Tegucigalpa. Els cotxes cisterna no són de servei domiciliari a causa de l’accés vehicular, i són les dones i els xiquets de la comunitat els més afectats.\nFoto 3: Tegucigalpa. La gestió integral de les aigües urbanes afecta els desenvolupament urbanístics d’alta plusvàlua, mitiguen l’impacte d’interrupció del proveïment amb solucions individuals. Vegeu en els terrats grans tancs d’emmagatzematge d’aigua potable.\nFoto 4: Riu Choluteca després del seu pas per Tegucigalpa en condicions anòxiques.


El desenvolupament de la fotografia al segle XIX introduí una nova manera d’observació de la malaltia que permeté una nova interpretació científica de la il·lustració mèdica. La fotografia esdevingué, de mica en mica, un element auxiliar de la clínica i la recerca biomèdica i la seva recepció tingué un caràcter més individual que no pas institucional. L’ús de la fotografia en medicina, com a mitjà de registre objectiu, qüestionà els arguments i judicis subjectius produïts al voltant de la malaltia. La fotografia es plantejà com a una nova veritat, tot representant l’objectivitat sorgida d’una rèplica vertadera de la pròpia realitat: un mirall amb memòria, tal com la va descriure el 1859 el metge nord-americà Oliver Wendell Holmes. La incorporació de la fotografia a la medicina, però, es produí lentament a causa d’obstacles tècnics i culturals. Les novetats tècniques es multiplicaren al llarg del segle, entre les quals destaquem aquí la fotografia estereoscòpica: l’estereoscopi i l’estereografia.\nL’estereoscopi fou descrit (1838) i dissenyat (1840) per l’anglès Charles Wheatstone a partir de la seva explicació de la visió binocular, basada en la idea que la sensació de solidesa o de relleu —la tridimensionalitat— s’obtenia per la combinació en el cervell de dues imatges planes separades, bidimensionals i monoculars, d’un objecte, observades alhora amb un ull cadascuna mitjançant dos miralls situats en angle recte. L’aparell permetia per tant una il·lusió òptica, la fusió en una imatge de dues imatges percebudes des d’angles diferents per cada ull. Les cartes estereogràfiques més comunes foren fetes amb paper d’impressió a l'albúmina; també el vidre, en diferents mides, fou emprat per a l’obtenció de positius estereoscòpics.\nL’aparell adquirí ràpidament un caràcter popular i esdevingué un dels instruments que passaren aformar part de l’entreteniment i diversió social. A banda d’això, en medicina, l’estereografia tingué una acollida rellevant. En part, a causa de les característiques de l’aparell que consistien, segons Holmes, en la sensació de relleu, l’escala natural i el detall proporcionats per una experiència d’exploració íntima, facilitada per una confortable màscara aïllant que feia possible la "sorpresa" del descobriment de la tercera dimensió. També, és clar, pel fet de ser una innovació tecnològica econòmica i accessible.


Hotel Am Theaterplatz Bremerhaven Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nHotel Am TheaterplatzSchleswiger Strasse 3, Mitte, Bremerhaven, Alemanya, 27568 - Veure al mapaNotable7,6Basada en 562 comentarisHotel Am TheaterplatzVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVestíbulVeure més fotos7,6 Molt bona valoració dels hostesVeure tots els comentaris"So close to many tourist spots, museums etc"LawrenceAustraliaVeure més fotosMolt bona ubicació 8,8Veure el mapaVeure totes les 50 fotos8,8UbicacióParticularitats que li encantaranTransport públic a 850 m\nOpcions d'habitacióVeure les fotosHabitació Confort Doble (Comfort Double Room)...15 m2plat de dutxa7 llits doblesFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació Confort Individual (Comfort Single Room)...11 m2plat de dutxa1 llit individualFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació Doble (Double Room)...15 m2plat de dutxa1 llit dobleFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació Individual (Single Room)...11 m2plat de dutxa1 llit individualFixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Bremerhaven, Hotel Am Theaterplatz és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Bremerhaven. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix restaurant. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Bremerhaven, el Hotel Am Theaterplatz és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionscalefaccióescriptoriTV satèl•lit/cableempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Hotel Am Theaterplatz de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Estat d’excepció i d’indignitat – Ongc\nMarc Gafarot, 6 meses ago 0 4 min read 230\nPer molt que l’independentisme s’hagi equivocat terriblement en el convenciment i la propagació que amb quatre manifestacions multitudinàries enllustrades de somriures i amarades de bonhomia n’hi havia prou per crear un nou estat dins d’Europa, res no pot justificar el comportament i les actuacions altament immorals i, ara sí, subversives per part de les autoritats espanyoles dins d’un marc suposadament democràtic i europeu. Que Espanya té un problema amb Catalunya i per extensió amb la democràcia tots en major o menor mesura ho sabíem. Ara bé, convertir la teva policia en vulgars i covardes forces de xoc contra manifestants inermes i pacífics, la teva judicatura en una extensió de l’executiu i amb greus reminiscències d’antic règim i la premsa o quart poder, pública i privada, en un instrument de propaganda i d’escarni contra els “heretges” catalans pot ser avantsala d’una involució d’intolerables atributs autoritaris per al conjunt de l’Estat espanyol. Neofalangistes i neorojos, o sigui dretes i esquerres espanyoles, semblen complaguts amb aquest nou panorama, però és això el que volen els catalans? Soc dels que espera amb creixent interès i curiositat intel·lectual i patriòtica la resposta ciutadana.\nCatalunya ha de decidir ara el seu futur. I ho ha de fer amb generositat i unitat i amb una visió desproveïda de cap senyal d’odi o revenja\nVenia a dir el personatge de l’Alioixa a la magnífica obra de Els germans Karamàzov, amb una també magnífica traducció al francès de Joan Sales, que “en un món sense Déu tot era possible”. Aterrant al moment present i en el nostre marc conceptual la frase de Tolstoi ens hauríem d’interrogar què li pot quedar a l’estat de dret si renuncia a la decència i la moralitat i pervertint, encara més, els seus valors pren per bandera l’arbitrarietat característica del dret d’estat. O per dir-ho en prosa, un estat més autoritari que altra cosa, més turc que no pas britànic o anglosaxó. Un estat on, en nom de la igualtat, la llibertat és escanyada fins al darrer sospir de vida. Fins fa poc temps, esmentàvem Europa com a refugi de tantes coses belles i morals; però avui Europa està per altres raonaments que ben poc tenen a veure amb la decència i l’humanisme; i sí amb mantenir certs statu quo, artefactes de molta i perillosa càrrega, que són preludi de la seva pròpia extinció. Heus aquí la decadència que es projecta com un enorme mantra sobre tot un continent que abans inspirava el món tot il·luminant-lo. Quan sigui massa tard ja reaccionarem amb la consegüent prèvia i patuleia de lamentacions. Ho hem vist en el passat i ho tornarem a veure. No eren els grecs els que deien que la història era cíclica?\nMal que ens pesi a alguns, Europa, el vast projecte de pau i estabilitat parit després de dues sagnants i esgarrifoses guerres, avui ja no pot alliçonar ningú en matèria de drets humans en un món convuls i desconcertat com l’actual. La seva autoritat i guia avui són a la deriva que ve marcada per aquells que, pensant només en el mercat i l’interès, obliden les persones i acaben malmenant, com no pot ser d’altra manera, persones i mercats. Són els irresponsables de torn, d’irrellevants noms, i que a Espanya compten amb d’altres irrellevants com a socis, encarregats, majordoms o amics. Segons la retòrica discursiva que marca la necessitat del moment. Molt de regateig i res de prospectiva i, menys encara, d’altesa de mires o alta política. Vulgaritat a totes llums i mediocritat i mitjania com a pare i mare a manca del necessitat Esperit Sant.\nCatalunya ha de decidir ara el seu futur. I ho ha de fer amb generositat i unitat i amb una visió desproveïda de cap senyal d’odi o revenja. Però també ho ha de fer conscient del que hem viscut, patit i sacrificat, del que deixem enrere, conceptes i personatges, i el que ens espera, somnis i realitats, en cas de fer reeixir l’anhel d’independència. És hora d’obrir els ulls amb la il·lusió que hem tingut fins ara i amb la fermesa i coherència que ben sovint ens han volgut manllevar.


Mercats de Barcelona | Meet Barcelona\nBarcelona disposa d’una xarxa de mercats municipals única a Europa. Amb un total de 42 mercats, distribuïts en 40 equipaments, la xarxa de mercats municipals es composa per 39 mercats que es caracteritzen pel producte fresc, l’atenció personalitzada, la qualitat i la varietat. Els mercats estan repartits per tots els barris de la ciutat. També hi ha 4 mercats especials no alimentaris, alguns d’aquests són únics i entranyables, com el Mercat Dominical de Sant Antoni o el Mercat de les Flors de la Rambla.\nBarcelona és una de les poques ciutats del món que pot presumir d’una xarxa de mercats distribuïts de tal manera que tots els barris en tenen un a prop. Més enllà de la seva aportació a la qualitat de vida dels ciutadans com a impulsors d’una dieta sana i equilibrada, els mercats de la ciutat miren cap al futur amb la incorporació de nous serveis d’acord amb les necessitats comercials del nostre temps.\nLa compra en línia, el repartiment a domicili, les àrees Wi-Fi, les zones d'aparcament o els punts d’informació són alguns dels serveis extres que ofereixen molts mercats barcelonins.\nEls mercats de la capital catalana tenen els ulls posats en el futur, però no obliden el seu passat, ja que els edificis que els allotgen són un reflex de la història de Barcelona. Com tants altres integrants de la geografia urbana, els mercats han anat reflectint els canvis i transformacions viscuts amb el pas del temps.\nAixí, han estat protagonistes destacats en la decidida introducció de l’arquitectura del ferro i de l’estil modernista. També han anat seguint el convuls procés de creixement físic de la ciutat, ja sigui a través de l’absorció d’antigues poblacions independents ―moltes de les quals tenien un mercat― o a través de la construcció d’aquests equipaments als barris perifèrics de nova creació sorgits arran de les diverses onades migratòries.\nTot plegat ens ha deixat una Barcelona amb una densa xarxa de mercats: 39 d’alimentaris i 4 de no alimentaris (els Encants, el Mercat Dominical de Sant Antoni, els Encants de Sant Antoni i el Mercat de les Flors de la Rambla), a la qual s'hi sumen les fires i els mercats d’artesans que s’instal·len en places i carrers de nombrosos barris. Són espais on es pot comprar pràcticament de tot i autèntics punts de reunió dels veïns. I tots afronten el futur decidits a continuar representant un paper destacat en la vida de la ciutat.\nPer endinsar-se en els mercats de Barcelona cal anar primer als més emblemàtics, ja que n’hi ha uns quants que, pel seu caràcter, disseny o situació, són especialment significatius per a la ciutat.\nAmb gust i estil propi\nLa construcció dels primers mercats coberts de Barcelona va tenir lloc a finals del segle XIX i principis del XX. En aquesta època, l’arquitectura modernista estava en el seu punt àlgid, i per això molts van adoptar aquest estil. Són mercats que es caracteritzen per les seves grans estructures i per una disposició interior elevada, i que atorguen una gran solemnitat als barris on s’hi instal·len una gran solemnitat.\nA part dels alimentaris, Barcelona disposa de mercats i fires on trobar objectes de tot tipus, nous o vells. Els més destacats són els Encants - Fira de Bellcaire i el Dominical de Sant Antoni, però, a més, hi ha mercats i fires que s’instal·len en diversos espais de la ciutat. I és que a la capital catalana la compra-venda de coses antigues i el col·leccionisme tenen una gran tradició.\nComprar a L'aire lliure\nAls barcelonins els encanta aprofitar el bon temps i fer activitats a l’exterior. Per això és habitual trobar mercats puntuals d’alimentació o artesania en places i carrers. Alguns són mercats amb llarga tradició i altres són més nous. Alguns són setmanals i altres es fan només durant una època concreta de l’any. Tots són únics, tenen una identitat pròpia i poden resultar una grata sorpresa.


Penal injust: de setembre 2009\nBlog on dos penjats parlen del poc que saben d'aquest gran esport anomenat futbol i de la resta de coses que passen pel món (fins i tot del mundial de turismes i la París - Roubaix). No prometem res tret de veure els partits del Fulham cada cap de setmana.\nNo, no és que Cadel Evans hagi participat només en 3 curses ni que hagi guanyat el tercer mundial que disputava.\nÉs la tercera perquè ja va perdre el Tour, de forma lamentable, i la Vuelta ,per una lamentable punxada d'aquest any. Ahir, per fi, va guanyar alguna cosa important: Cadel Evans és el nou campió mundial de ciclisme.\nEn una cursa marcada pel control de les dues grans potències (Itàlia i Espanya) i els constants atacs de Fabian Cancellara, Evans va ser el més intel·ligent i es va endur una victòria que per probabilitats hauria d'haver estat espanyola.\nM'explico: el grup final que es va jugar la victòria era de 9 corredors, 3 dels quals espanyols. Valverde, guanyador de la Vuelta i sense correr a Itàlia; Samuel Sánchez, basc i campió olímpic; i Quim "Purito" Rodríguez, el més combatent durant la cursa. Amb aquest panorama. A més dels 3 espanyols i Evans hi havia Kolovnev, Breschel, Cunego, Gilbert i Cancellara.\nEl bo de Fabian va intentar fer el doblet (va guanyar la CRI) però Samuel Sánchez el va assecar a la baixada. Aleshores van atacar Rodríguez i Kolovnev i l'únic dels grans que els va seguir va ser Evans que els va passar com una bala cap a la victòria. Kolovnev va ser segon.\nPel que fa als dos campions d'alguna cosa que hi havia al grup, Samuel Sánchez continua esperant la baixada que mai va arribar per decidir-se a atacar i Valverde devia pensar que tot es pot guanyar sense atacar ni un sol cop, com la Vuelta.\nEn fi, Itàlia ho hauria fer millor. Tot i això, Evans seguiria sent el just i necessari campió del món.\nPublicat per Marc a 20:10 2 comentaris:\nCreixeu i multipliqueu-vos\nLa primera jornada de la Europa League ha servit de conillet d'índies per una de les innovacions més xocants de la història de l'arbitratge. Ni els "pinganillos" ni els banderons que transmeten sons no tenen res a fer davant l'ensurt que suposa veure que en un contraatac apareix un àrbitre extra en direcció contrària des de l'altra porteria. Jo, astronauta desinformat d'aquestes innovacions sobtades, vaig patir una espècie de sorpresa barrejada amb incredulitat quan vaig veure aparèixer aquell senyor de blau del no-res mentre veia el multifutbol (grandiosa idea durant les fases de grups, per cert).\nUn cop acabats els partits, vaig poder veure un reportatge sobre com havien funcionat aquests nous àrbitres i la veritat és que tal i com està plantejada la idea em sembla molt interessant de cara a donar-li una certa seriositat a aquesta bogeria que és a vegades l'arbitratge. Es evident que si el que es vol aconseguir és una major fiabilitat en les decisions, especialment en les aglomeracions dins l'àrea i els polèmics gols fantasma, sembla una solució prou bona a falta de veure si les directrius de l'estament arbitral europeu segueixen premiant més l'àrbitre-funcionari que no es complica la vida (paradigmàtic Wolfgang Stark en l'Inter-Barça) o bé aquest "jutge de línia de fons" es converteix en un autèntic suport per l'àrbitre principal.\nEn aquest cas no seguiré la línia políticament incorrecta de seguir apel·lant a la picaresca del futbol. Els esports americans gaudeixen d'una enorme afició i sempre han apostat per la infalibilitat de les decisions, sigui amb més àrbitres o bé amb l'ajuda de la televisió. Això provoca un respecte per les regles molt superior i que el joc es converteixi en quelcom seriós, encara que bastant més asèptic. És un pas per millorar-ho, però encara queda canviar moltíssimes coses que tenen més a veure amb els alts dirigents i les seves regles estúpides que no pas amb els mitjans tècnics. Un exemple: primera targeta de l'Inter-Barça ben entrada la segona part per Henry per entrar al camp sense autorització. Per la gespa hi voltaven lliurement Motta i Walter Samuel. Treguin les seves conclusions.\nPublicat per Albert Prat a 19:55 Cap comentari:\nNingú diria que la frase del títol tingui res a veure amb el futbol o la violència, però la realitat és que és el principi d'una de les cançons més populars dels GSE, els hooligans del West Ham United.\nSembla mentida que al país d'on va sortir el futbol i el joc net, també sigui el país on la violència als estadis dels anys 90 va arribar a límits insospitats: la fascinació per la violència era molt més important que la fascinació pel futbol.\nI en aquest context han sortit un seguit de pel·lícules entre les quals cal destacar-ne dues:\nGreen Street Hooligans explica la introducció al futbol (" Fuck it, I will take you with me. You might learn something..." "About soccer?" "No mate. Not about soccer, AND FOR FUCK SAKE, STOP SAYING SOCCER!") d'un americà estudiant de periodisme que acaba fascinat per la violència que li ensenyen els fanàtics del West Ham i que li acaba donant una nova manera de veure i viure la vida. Explica la violència per la violència dels diversos grups de hooligans de la lliga anglesa entre ells: "You don't run, not when you're with us... You stand your ground and fight!".\nThe Football fFactory deixa entreveure una cara diferent: la de les drogues. Els protagonistes es passen la pal·lícula fumant, bebent i esnifant. I quan no beuen, fumen o esnifen es dediquen a buscar sexe i a barallar-se. La veritat és que The Football Factory mostra una cara molt més amable que Green Street Hooligans de la vida dels supporters anglesos: "The next best thing to violence is sex. And seeing as there's nearly 500,000 single women in London, I must be in with half a chance. Especially as I'd fuck anything that's breathing."\nAra, per saber què són els vertaders hooligans us proposo que veieu The real Football Factory i The real Football Factory International, dues sèries en les quals l'actor principial de The Football Factory , Danny Dyer, visita 14 grups violents d'arreu del món (8) i d'Anglaterra (6). Les pel·lícules estan molt bé, però la realitat supera la ficció, i de sobres.\nPublicat per Marc a 15:07 1 comentari:\nRonaldo Luis Nazário da Lima estava en camí d'arribar al podi dels millors futbolistes de la història després de passar una temporada fabulosa pel Camp Nou i seguir igual en l'inici de la seva aventura amb l'Inter. No va aconseguir guanyar el Mundial de França del 98, però tot feia pensar que n'acabaria tenint.\nAbans, però, va veure com la seva ascensió als llimbs futbolístics es trencava alhora que el seu genoll i es passava un any parat just per tornar-se a trencar al mateix lloc quan tornava als camps. 2 anys parat van ser massa per ell que mai va tornar a ser aquell nen que era capaç de destrossar qualsevol defensa a base de força, velocitat i molta qualitat. Tot i això el 2002 va portar a la seva selecció a un nou mundial. En aquest sentit, el futbol li feia justícia. Aquell mateix any i ja com a jugador del Real Madrid va tornar a ser el millor.\nDesprés encara va jugar amb el Milan, es va tornar a trencar i va tornar al futbol. Aquest cop a casa, amb els seus. Aquest cop només per demostrar al món que sense velocitat ni acceleració continua sent un dels grans.\nI és que un home que ha jugat en 4 dels grans del continent europeu, que ha jugat gairebé 100 partits amb la millor selecció de la història i que és capaç de dur una mitjana de 0,7 gols per partit no pot ser un qualsevol.\nO fenomeno no estarà mai al costat dels més grans d'aquest esport. Però creieu-me si us dic que si no fos pels seus maleïts genolls l'home que va fer posar les mans al cap a Sir Bobby Robson; l'home que va meravellar Eindhoven, Barcelona, Milà i Madrid; molt probablement hauria deixat Pelé i Maradona enrere en la corona de ser el millor futbolista de la història.\nI qui no s'ho cregui, que li demani a Cantona: http://www.youtube.com/watch?v=SB3VA8iQce4\nPublicat per Marc a 0:44 Cap comentari:\nQuin és el pitjor diari esportiu de l'Estat?\nI'm forever blowing bubbles, pretty bubbles in the...


Torrent acull la primera taula de reconstrucció ‘Serà Horta Sud 2030’ – RiberaTV\nEn aquesta primera trobada s’ha analitzat els projectes de mobilitat sostenible de la comarca i altres exemples\nLa sala cívica del Antic Mercat ha acollit aquest matí la primera taula del projecte ‘Serà Horta Sud 2030’, projecte que sorgeix d’una aliança d’associacions, amb coordinació amb la Mancomunitat de l’Horta Sud, la Diputació de València i Caixa Popular, i que busca aconseguir consensos factibles de millora per a la comarca.\nL’Ajuntament de Torrent, representat pel regidor de Mobilitat, Raúl Claramonte, ha donat la bienbenida als participants en aquesta primera jornada que ha girat entorn de la mobilitat sostenible.\nEl debat, dirigit especialment a personal tècnic i polític i a teixit associatiu, ha versat sobre les connexions ciclistes de l’Horta Sud entre els seus municipis i València i sobre l’estat qualitatiu de les vies existents.\nEn el cas de Torrent, s’ha destacat la signatura d’un conveni de l’Agenda Urbana amb el Ministeri de Transports que “situa a la nostra localitat com a pionera de les polítiques sostenibles i al capdavant de la innovació pel treball que també es ve desenvolupant a través de projectes de Smart City. A Torrent apostem per una mobilitat sostenible. I ho fem amb projectes també des d’un enfocament transversal, amb altres àrees, per a contribuir a millorar la qualitat de vida dels ciutadans”, ha afirmat el regidor Raúl Clarament.\nA aquest pacte s’ha suscribito 10 ajuntaments, entre els quals està l’Ajuntament de Torrent, a més de 75 entitats i quasi 300 persones.\nTorrent acull la primera taula de reconstrucció ‘Serà Horta Sud 2030’ added by Ribera Televisió on 19 maig, 2021


Així_com_cell: de juliol 2012\nANDREA FABRA. RECORDAREM EL TEU NOM\n"QUE SE JODAN?"\n- Aquells qui han perdut la feina?\n- Aquells que ja han consumit tot el temps i les ajudes per atur?\n- Aquells que han perdut casa seva per no poder pagar la hipoteca?\n- Aquell petit i mitjà empresari que ha tancat el negoci perquè els seus proveïdors no el pagaven i no ha aconseguit el crèdit bancari corresponent?\n- Aquell petit i mitjà empresari que ha tancat el negoci i ha deixat també els seus treballadors al carrer per manca de crèdit bancari?\n- Aquell funcionari d'ensenyament o sanitat "retallat" en el seu mileurista salari?\n- Aquell que vivia fent de substitut o d'interí en ensenyament o sanitat i que s'ha quedat sense contracte?\n- Aquells que empesos per la necessitat i cridats per un suposat benestar, varen abandonar família i amics i ara malviuen al carrer o en albergs públics, sense oportunitats i essent injustament assenyalats com causants del mal?\n- El jubilat que veu congelada la pensió, que ha de pagar més pels seus medicaments, pels seus aliments, pel lloguer de la casa seva i per altres necessitats bàsiques?\n- El poble en general que està pagant els plats trencats de l'economia especulativa, sense ésser-ne la causa?\nBENAVENTURATS SIGUEM TOTS NOSALTRES, PER ESTAR REBENT PERSECUCIÓ PER CAUSA DELS MERCATS ESPECULADORS. AMÉN.\nPublicat per Joan Antoni a 3:05 2 comentaris:


Un creuer per la Mediterrània: Dilluns, Barcelona\nNomés arribar al port, una multitud de famílies i de dones grans fan cua per deixar el seu equipatge, comportant-se com si tinguessin por de perdre el seu lloc o de ser exclosos del viatge, tal que l'immens vaixell que tenim davant no pogués encabir una ciutat sencera.\n-Ho lamento, però la seva maleta no hi cap i, en conseqüència, la tirarem al mar.\nEn una de les cues hi ha un cartell en el qual pot llegir-se la paraula Tupperware. Inicialment no entenc què pinta allò allà, hi ha gent i no tuppers fent cua. Llavors el meu germà, bastant menor que jo, m'adverteix que em sua l'esquena i que tinc a la samarreta diferents marques de suor i, gràcies a això, m'oblido del que m'envolta durant una estona.\nNosaltres, tota la família sencera (composta per un pare, una mare, tres germans, un cunyat, una néta, una tia, una cosina, un cosí segon i la filla del cunyat del seu primer matrimoni) ens col·loquem en la primera de les fileres humanes que avancen com formigues entre aquell bullici, davant del cartell que indica que per allí embarquen els de les cabines de la 3001 a la 3120. És la cua dels pobres, la més llarga i la més lenta, la dels hostes de les cabines que estan més avall del creuer, els que s'ofegaran primer. Passa una hora de calor sufocant i humanitat aclaparadora fins que ens toca i, just després de facturar l'equipatge, ens fan posar per una foto, per cabines. El meu germà i jo anem junts, així que ens deixem fer, ell em passa el braç per les espatlles en el que sembla un acte fraternal fins que li diu al fotògraf:\n-No som gais, eh? Som germans.\nÉs el que té l'adolescència, entre moltes altres pegues. Unes hostesses ens donen la benvinguda al Grand Mediterrani, així es diu el vaixell en un intent de mira-que-guai-sona bastant poc fructuós. Ens lliuren també una targeta semblant a les de crèdit que no podem perdre, que hem de portar sempre a sobre, que serveix per pagar les begudes, embarcar i desembarcar, entrar a les cabines i per moltes més coses que oblido amb la meva magnífica capacitat per obviar allò banal, llàstima que no tinc capacitat per diferenciar el que és banal del que no, pas previ imprescindible. Pugem per una passarel·la i al rebedor, tres homes toquen música mexicana, al seu costat un cartell diu: Trio Paraguayo. Comencem bé.\nUna altra hostessa ens condueix, tota la família en massa com en una pel·lícula de Fellini, fins al nostre passadís a la Coberta 3: Equador. La quarta és Argentina i la desena és Mèxic, tampoc recordo les del mig. Compartiment 3086: dos llits, un televisor, dos lliteres plegables plegades, un lavabo, un armari doble, una taula d'escriptori i una tauleta de nit. El nostre cambrer, encarregat d'ordenar les habitacions i fer-nos el llit, es diu Daniel, és d'Hondures i és un encant. Més endavant, amb la confiança, ens recomanarà no apuntar-nos a les excursions organitzades i ens explicarà, més endavant encara, que ho va perdre tot a causa de l'huracà Mitch. I nosaltres en un creuer.\nEl primer dinar és al port de Barcelona. Mil dues-centes persones fan cua en un bufet lliure. D'aquestes mil dues-centes, 10 es mostren una mica reticents i l'onzena és massa petita per queixar-se de res. Deixem anar comentaris loquaços i d'alt nivell com:\n-Aquest menjar no val res.\n-I les begudes, què?\n-Em toca el sol a l'esquena i em cremaré aquí tanta estona.\nLa idea del creuer la va tenir la meva germana, però l'única persona convençuda va ser el meu pare, que és qui ha pagat. Els deu reticents, evidentment, som nosaltres. Hi ha tres paraguaians que toquen música mexicana. Uns moments després d'haver menjat, em trobo sol en un dels costats de la piscina a la Coberta 6, en la qual hi ha tota una multitud, quan dos animadores, cadascuna més agradable que l'altra, es posen al meu costat i en un andalús d'allò més simpàtic parlen amb mi. Una és cordovesa i l'altra malaguenya. El meu accent català els ha de semblar d'allò més còmic. Penso que estic lligant fins que em diuen que allà, exactament on sóc jo, és on elles han de començar a animar la cosa. Ara sé que no estic lligant, que estic destorbant.\nPels altaveus, les paraules d'un ens invisible van presentant a l'equip d'animació mentre sona a tota castanya una cançó de David Bisbal. En total són deu: cinc andaluses, un ucraïnès i una ucraïnesa, una catalana, un italià i una alemanya. Tots els cambrers i cambreres, excepte dos, són llatinoamericans (una de les cambreres és de Bielorússia i el cap de cambrers és hindú). El vaixell és panameny. Hi ha tres paraguaians que toquen música mexicana.\nLes animadores es posen a ballar i conviden a la gent a fer-ho. La de Còrdova, que somriu més i balla millor que la de Màlaga, em fa senyals perquè m'hi uneixi. Li he dit que observaria com ho fan elles abans de llançar-me quan hem parlat abans, em fa vergonya que vegin com de malament em moc en una pista.\nSona la sirena de sortida del port. Jo faig un gest a la noia indicant que no aniré a ballar per ara. La meva germana, més gran que jo, i la meva neboda de dos anys se situen al mig del xou, potser pugui aprofitar l'encant de la nena per lligar. Em dic que li he agradat a la cordovesa i a la de Màlaga, també, m'imagino un trio. Un trio paraguaià que toca música mexicana. Davant la insistència em poso a ballar uns minuts, ballar és de les activitats que més em baixen l'autoestima, per sort o per desgràcia just llavors acaba la música i tots els passatgers i passatgeres, tots, pugem a les cobertes superiors per veure la sortida del port de Barcelona, camí a la Mediterrània, el més gran i bonic dels mars de la costa catalana. Lentament el Grand Mediterrani surt a mar obert mentre una veu en off ens dóna la benvinguda i ens informa que hi haurà un simulacre obligatori d'evacuació. Tots cagant. Ah, no, per si el vaixell s'enfonsa. Les animadores han desaparegut.\nComenço llavors una ruta d'investigació, que segurament és una recerca amagada de les noies, per veure què hi ha a cada coberta:\nCobertes 1 i 2: sales de màquines\nCoberta 4: cabines menys barates i parc infantil.\nCoberta 5: cabines una mica més cares, recepció i botigues.\nCoberta 6: piscina, bar exterior, música en directe (una noia alta i un noi baix), cabaret i piano-bar, un restaurant.\nCoberta 7: cabines cares, discoteca, karaoke, sala de Play Station, casino i bar interior.\nCoberta 8: cabines molt cares, gimnàs, sauna, un altre bar exterior, biblioteca, sala d'internet i piscina termal.\nCoberta 9: cabines per a polítics corruptes de dretes, nous rics i rics vells. Un altre bar interior.\nCoberta 10: piscina per nens, camp de futbol-sala i pista de bàsquet.\nEl passeig dura una hora aproximadament i no veig a les animadores. Decideixo baixar a la cabina, on ja es troben nostres maletes i tot està elegantment disposat. Sobre el meu llit hi ha el Diari de bord (o semblant), suposo que el Daniel ha vist que el menys irresponsable sóc jo, en ell es descriuen les diferents activitats que es poden dur a terme aquest dia, els horaris, les pel·lícules que passen per els diferents canals de forma contínua i si toca anar vestit de gala o només amb pantalons llargs i sabates (les dues peces obligatòries per al sopar). No podré anar en calçotets i peus d'ànec. Intento recordar, en veure que cada activitat està dirigida per algú de l'equip d'animació, del nom de les dues que m'han donat conversa però no ho aconsegueixo, hauré de passar per totes fins que les trobi. Avui toca: campionat de mus (si, de debò), tai-txi, waterpolo. No obstant això, amb el meu germà i el meu cunyat decidim anar a donar-li puntades de peu a una pilota desinflada (és l'única que tenen). Quan em queixo, em diuen que per inflar-la vagi al Parc Infantil. Mentrestant, el meu pare i la meva mare fan cua per activar les targetes i poder comprar aigua, que fins això cal pagar-ho. Per a sorpresa agradable, l'animadora malaguenya, que es diu Núria, és l'encarregada del Parc en aquest moment, quan hi vaig perquè m'inflin la pilota. Per descomptat, en veure-la, intento fer-me el simpàtic dient alguna bestiesa i demanant un caramel com el que acaba de donar a una nena i em respon:\n-Per als que no ballen, no n'hi ha.\nSi m'hagués deixat de tonteries i de "jo no vull ballar el Bisbal" potser hauria pogut allargar la conversa, però m'ha deixat tallat. Els dos minuts ballant darrere d'elles aprofitant l'increïble carisma de la meva neboda de dos anys, no han servit per a res.\nA la pista de bàsquet hi ha un adolescent jugant amb uns nens. Després d'una estona fent passades a la nostra bola, intentem jugar a bàsquet amb ells, però acabo fins als collons de la criatura mal educada i tramposa i, abans de llençar-la per la borda, prefereixo anar a dutxar-me. Després del sopar hi ha la Festa de Benvinguda, així que em poso relativament guapo, que sumat al fet que ja sóc relativament guapo, em converteix en relativament guapo al quadrat, i ser relativament guapo és pitjor que ser lleig, ho dic per experiència, ja que es crea tanta indecisió que ni per indecisió.\nÉs curiós que dins d'un vaixell l'aigua de la dutxa surti a tan bona temperatura i pressió. Quan tires de la cadena del vàter fa un soroll que espanta, com si a més de la caca haguessin de xuclar-te a tu. Un rètol al costat de les tovalloles netes anuncia: "Ajudeu a preservar el medi ambient, triï vostè quan rentar les tovalloles. Tovallola a terra es recollirà per ser rentada, tovallola penjada és per tornar a usar-se". Un rètol a la part baixa de la porta del lavabo informa: "Compte amb el graó" i un altre a la part alta adverteix: "Compte amb el cap". Quina gràcia. Durant tot el viatge, cada vegada que sortim de la cabina, li recordo al meu germà que agafi la targeta o no podrà tornar a entrar. Durant tot el viatge el meu germà arriba tard als sopars causa de la quantitat de temps que s'està retocant els cabells davant del mirall.\nEl maître del restaurant no és llatí, és un italià típic, dels que són tan simpàtics que resulten lleugerament molestos, una mica enganxifós, com el 99,8% dels italians. Em guia fins a la taula en la qual hem de cabre-hi onze persones, dues d'elles en una trona per tenir un any (el fill de la meva cosina, és a dir, el meu cosí segon) i dos (la filla de la meva germana, o sigui la meva neboda, filla del meu cunyat i germana per part de mare de la filla gran del meu cunyat).\nEl sopar del primer dia no mata. Tornen a sentir-se comentaris aguts del tipus:\n-Què ració més rància.\n-Aquest pastís no val res.\nAbans de la festa de benvinguda hi ha una mena de cabaret. El presenta un tipus de nacionalitat indeterminada. Hi ha un ballet del Grand Mediterrània, un humorista argentí que fa molts sorolls amb la boca i poca gràcia, un mag que no fa màgia sinó que es riu dels nens de la primera fila i sap fer girafes i espases amb globus llargs, i també una cantant xilena.\nQuan acabem, sortim a la Coberta 6, en la qual es fan els actes a l'aire lliure i comencen a sonar ritmes d'última moda (sarcasme) com el Follow the líder i el Maionesa i genis amb personalitat i talent (més sarcasme) com David Civera, Coyote Dax o King Àfrica. Durant uns instants medito seriosament la possibilitat d'anar-me'n a dormir, fins que veig un munt de gent congregada davant el DJ, per dir-li d'alguna manera, i descobreixo que dues de les animadores, una d'elles la cordovesa, ballen de meravella i animen a la gent a seguir-les. Qui ho hauria dit, només porto una cervesa i ballo coses que només he ballat si portava al damunt cinc cubates, tres cerveses, un cigaló i algun xupito de tequila. Estic fatal. La de Còrdova em somriu. A mi o alguna de les cinquanta persones que tinc a prop. A mi, penso, és clar. Per art de màgia, a la 1:30 en punt, les animadores desapareixen i la meva recerca s'acaba. Sí, remarco, estic fatal. Pugem a la discoteca, no hi ha ningú, la gent segueix ballant a la coberta, però a mi ja no em ve de gust. Em prenc un mojito gairebé sense alcohol per un preu desorbitat, potser hauria d'informar que sóc de les cabines barates. Després de quatre copes i sense anar gens begut, la música a la coberta s'acaba, a prop de les 02:00 i ens conviden a tornar a la discoteca on el DJ Eduardo punxarà fins les 4:00 o així. Ara hi ha algú, poca gent, però no és buida. Una dona de la meva edat (perdó, una noia de la meva edat), balla de forma sensual sola a la pista. El cunyat m'informa que és la parella d'un paio calb, forçut i bigotut, que seu al final de la sala i de tan quiet que s'està sembla un dels coixins de les cadires. El meu germà saluda algú a qui coneix de vista que té una germana que ell diu que és molt maca i després coneix a un trio de noies de la seva edat. Començo a témer que m'hauré de buscar la vida i treure el meu costat fosc social, fosc per amagat que no per dolent, o em quedaré més penjat que l'àncora del creuer.\nDono una volta per la coberta abans d'anar a dormir, hi ha una lluna plena esplèndida que es reflecteix sobre la Mediterrània, totalment plana, únicament trencada per les onades que fa el nostre vaixell. Bufa vent relatiu, és a dir, aquell que notes per què tu et mous, no perquè bufi el vent. Tot està serè i, sense adonar-me'n, comença una desconnexió neuronal que em fa oblidar Barcelona, la feina, la meva gata, la meva situació econòmica (vaig al creuer convidat pel marit de la meva mare, a qui aquí estic anomenant pare per abreujar, padrastre doncs, des dels meus cinc anys o així, no me'n recordo, era massa petit), la meva soledat després de deixar-ho amb l'última parella que he tingut. Penso que sembla increïble que estigui aquí, sol a la proa (davant, si no m'equivoco), mirant l'espectacle nocturn de no veure res, però de saber que tot és mar, mar en calma.\nDemà arribem a Cagliari


L’Acustiqueta vol consolidar-se com el festival infantil de referència – elgarrotxi.cat\nL’Acustiqueta, el festival infantil que programa artistes de públic adult que han creat espectacles familiars, encara la tercera edició amb la voluntat de consolidar-se com a festival infantil de referència. L’any passat, en la segona edició, el festival va congregar 25.000 persones, en un certamen que combina la seva oferta amb la dels museus de la ciutat de Figueres, i amb un espai de diversió permanent anomenat Espai Jocs. Un dels plats forts d’aquest any és l’estrena de l’espectacle ‘We are the world’ basat en la figura del cantant Michael Jackson.\nTambé s’estrena ‘Heavy per Xics’, una producció pròpia que pretén assolir l’èxit de la co-producció de l’any passat ‘Rolf&Flor’. Aquest nou espectacle pretén acostar la música rock als més petits de la mà de la direcció artística de Joanjo Bosk i d’un grup format per components provinents de bandes rock de prestigi com Zulo o Àspid entre d’altres.\nA banda de divendres i dissabte, enguany s’ha apostat fort pel diumenge, un dia eminentment familiar. Així doncs, diumenge 31 d’agost es podran viure els concerts de dos dels grups de públic familiar amb més poder de convocatòria: Macedònia i Diver-kids from Orquestra Di-versiones.\nLa inauguració de l’Acustiqueta serà divendres 29 d’agost i constarà de la Festa final de Casals de l’Alt Empordà que convocarà prop d’un miler de nens i nenes. Hi haurà una cercavila i l’espectacle Reggae per Xics by The Penguins. En la seva tercera edició, les escoles de música de la ciutat tindran un paper rellevant.\nPer un costat, les dues corals infantils, la del col·legi Sant Pau i la de l’escola de la Flauta Màgica, participaran al concert de Macedònia. A més, a l’Espai Jocs es podrà assistir a classes en directe i representacions d’alumnes provinents de l’Escola de música Pep Ventura, de la Flauta Màgica i de la Nau Oliva i de Dance Me. ACN


Ambassy Motel Salina (KS) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n217 South Broadway Blvd., West Salina, Salina (KS), Estats Units, 67401 - Veure al mapa\nMés informació sobre Ambassy Motel\nSituat en el cor de West Salina, Ambassy Motel és un lloc ideal des d'on descobrir Salina (KS). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Smoky Hill Museum, Kenwood Cove Water Park, Aeroport municipal de Salina.\nA Ambassy Motel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Ambassy Motel es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, servei de despertador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Ambassy Motel és una elecció inteligents per a viatgers a Salina (KS), i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Debat sobre Democràcia, aportacions des de Centreamèrica - Blog CJ\nInici Geografía Amèrica Llatina Debat sobre Democràcia, aportacions des de Centreamèrica\nGovern formal i govern real\nSembla un joc de paraules. Però són realitats nostres. Una cosa és el govern amb els seus tres poders de l’Estat, i una altra és com es governa el país i qui són els que de veritat governen el país, molt més enllà de les formalitats dels poders de l’Estat. L’Estat de Dret que regeix la nostra democràcia ens diu que qui mana és el Sobirà, és a dir, el poble, a través no de persones específiques que imposen les seves decisions, sinó a través de lleis.\nNo hi ha cap persona superior a la llei, i alhora s’estableix que el govern és elegit formalment en processos electorals. Cada quatre, cinc o sis anys, segons els països, la ciutadania és convocada perquè per vot secret triï les autoritats que decideixen optar a càrrecs d’elecció popular. No obstant això, del dit al fet n’hi ha un bon tros que té nom i cognom: les que decideixen i controlen els instruments i institucionalitat del que anomenem la democràcia són cúpules reduïdes, basades en la cultura política patrimonial, matriu dels cabdills i de totes aquelles pràctiques personalistes i arbitràries que impedeixen que aflori amb tota la seva riquesa la institucionalitat democràtica i l’Estat de Dret.\nEleccions: tret essencial de l’Estat de Dret\nSeguint la formalitat de la democràcia, les eleccions de les autoritats públiques constitueixen un tret essencial de l’Estat de Dret. En els nostres països centreamericans hi ha eleccions democràtiques d’autoritats públiques en el marc de l’Estat de Dret, però, com que estan controlades per cúpules reduïdes i sent els partits polítics propietat d’aquestes cúpules, es converteixen en contra sentit de democràcia, es violenta o es viola el dret ciutadà de triar lliurement les seves autoritats, se soscaven les bases mateixes de l’Estat de Dret. Moltes de les reformes institucionals que s’han impulsat al llarg dels últims 25 anys -després del final de les guerres intestines centreamericanes- han tingut a veure més amb la pressió internacional sobre els polítics i funcionaris dels nostres països que amb la necessitat que sentin els mateixos centreamericans per respondre a les exigències i desafiaments del món que es construeix al segle vint-i-u.\nNo obstant això, moltes de les reformes per a la consolidació de l’Estat de Dret han estat adulterades o manipulades per les mateixes autoritats responsables de dur-les al seu compliment, justament perquè aquestes últimes estan subordinades al sistema de partits polítics amb forts signes antidemocràtics, que neguen en els fets la democràcia que diuen defensar i representar. Per ser intrínsecament antidemocràtic, el sistema de partits polítics converteix en antidemocràtics tots aquells instruments orientats, paradoxalment, a enfortir la democràcia. És cert que s’han fet molts esforços per fer funcional el sistema polític i la legislació, fins i tot la comunitat internacional ha condicionat en no poques ocasions la seva cooperació a canvi de modernitzar les institucions de l’Estat. No obstant, els líders i autoritats públiques, en general, sempre tornen sobre els seus propis passos: acaben creient, i ho fan sentir, que pel fet de tenir un lloc públic estan per sobre dels altres.\nQui tria els qui triem perquè ens governin?\nFormalment, els trien els seus partits en eleccions on participen diversos corrents interns. I qui elegeixen els candidats dins de cadascun dels corrents interns?\nNingú que no compti amb el vistiplau del líder, amb reconeixement tàcit del propietari o de l’equip propietari del partit polític, podria en cap cas ser candidat a un càrrec d’elecció popular. Normalment, els llocs més importants de govern compten no només amb l’aval dels principals líders o propietaris dels partits polítics, sinó amb l’aval dels alts oficials de l’exèrcit, també dels grans líders de l’empresa privada i amb el vistiplau de l’Ambaixada Americana.\nUn ciutadà o ciutadana difícilment arribarà a ser candidat a la Presidència de la República sense haver passat per tots aquests filtres. El mateix es pot dir de la persona que sigui nomenada com a Ombudsman, President o Presidenta de la Cort Suprema de Justícia, membre de Tribunal Superior de Comptes o Fiscal general de la República. Les persones o grups de poder canalitzen el seu beneplàcit o el seu veto cap als candidats a l’elecció popular a través dels seus grans mitjans de comunicació.\nEncara hi ha un altre actor que participa, cada vegada amb més força, en l’elecció dels candidats a ocupar els llocs de més rellevància en l’administració pública. Es tracta del que sol anomenar-se amb el nom genèric de Crim Organitzat, liderat pel narcotràfic. Existeixen fonts dignes de crèdit que sostenen que les diverses màfies de crim organitzat es passegen com si en fossin els amos pels diversos corredors de la política electoral i pel capital dels més importants grups econòmics de l’empresa privada.\nQuan un candidat parla amb plena seguretat que arribarà a ocupar un alt càrrec públic, la seva certesa no li ve tant pel suport popular que tingui, sinó pel suport financer i polític que eventualment prové d’algunes de les màfies que circulen pel territori dels nostres països. Si el Crim Organitzat, que creua el tràfic d’armes, tràfic de persones, tràfic de drogues i segrestos, trasllada fortes quantitats de diners cap a líders i corrents dels partits polítics, sens dubte és perquè la política s’ha convertit en una font de inversió i blanqueig dels seus capitals i, a fi de comptes, en cap de pont per exercir i estendre el seu poder i control sobre la societat.\nPaisatge de la democràcia centreamericana\nQuan la gent amb bona voluntat i civisme va a dipositar el seu vot, els candidats i candidates ja han estat escollides pels que de veritat i sense necessitat d’eleccions prenen les decisions més importants per al país. Per a què són les eleccions llavors? Són un exercici que permet a la població sentir la responsabilitat d’elegir les seves autoritats i així exercir un dels drets que li garanteix la Constitució de la República. No obstant això, amb el control tan ferri que els grups de poder exerceixen sobre els mecanismes de la democràcia, el vot de la població acaba legitimant unes autoritats públiques els candidats de les quals compten amb l’aval i gaudeixen de la confiança de les persones i grups de poder perquè administrin els recursos de país, aprovin lleis i les apliquin d’acord amb les seves millors conveniències.\nLa democràcia i l’Estat de Dret es mouen i se sostenen sobre dos governs: el govern que formalment i legalment és triat pel vot de la població i, d’altra banda, el govern dels grups de poder real, el mateix que nomena i avala els que seran elegits per al govern formal. Entre els dos governs, el veritable, el durador i el que de veritat decideix i mana, és el que funciona per sobre i més enllà del cicle polític electoral, utilitza la democràcia i tots els seus mecanismes per legitimar les seves decisions, protegir els seus interessos i actuar, gairebé sempre, d’esquena a la gent pobra.\nDemocràcia política representativa versus democràcia participativa i econòmica\nQuan la democràcia es redueix a la democràcia política representativa, es corre el risc, com és el cas de diversos dels nostres països centreamericans, de legitimar determinats poders fàctics dominants i la concentració de les riqueses i els béns públics comuns. És impensable assolir estabilitat política en una democràcia mentre persisteixi un model econòmic basat en la producció sense control simultàniament de supermilionaris i de miserables. Aquí trobem el factor estructural de desestabilització de la democràcia.\nLa democràcia actual, basada en partits polítics a través dels quals les societats elegeixen els seus governants i autoritats, és amb prou feines una expressió de la democràcia. La democràcia política representativa és una expressió de la democràcia, però no pot ni ha de reduir-s’hi. Els partits polítics són o poden ser factors de canvi, però ni sempre ho són, ni només en ells pot descansar la lluita pel canvi social.\nLa transformació social i política de fons ha d’unir la lluita política per l’accés al govern amb la lluita política per la democratització de l’economia, la societat i la cultura. Això s’aconsegueix si hi ha moviments que empenyin des de baix. I això no sempre és acceptat pels partits polítics, siguin aquests d’ideologia de dreta o d’esquerra. La democràcia política sense transformació del model d’inequitat econòmica serà sempre una democràcia a mitges, una democràcia mediocre o una de falsa o un intent de democràcia. I alguna cosa d’això és el que tenim ara en la nostra democràcia representativa en diversos països centreamericans.\nSense l’empenta des de baix dels moviments socials que qüestionin la democràcia política representativa, que demanin i exigeixin l’existència de la democràcia representativa, els 52 partits polítics es tornaran experts en democràcia, però en base a martingales entre les cúpules i en ruptura amb la vida quotidiana de la gent.\nEn el cas d’alguns països centreamericans, com Hondures, Guatemala i El Salvador, la gent assisteix a les urnes electorals confiada que així exerceix el seu dret a elegir les seves autoritats. Però en els sondejos d’opinió que realitzen anualment institucions universitàries i d’investigació dels jesuïtes d’El Salvador i Hondures (Cfr. Instituto de Opinión Pública de la UCA de San Salvador; ERIC-SJ, Hondures), la gent deixa molt clar la seva percepció que tots els partits polítics estan lluny de les seves necessitats, no escolten les seves demandes i els seus dirigents negocien entre ells el repartiment de llocs d’esquena a les necessitats de la societat. Escurçar aquesta distància, que és un desafiament per a les dirigències polítiques, i la construcció de moviments socials nascuts i inserits en la realitat quotidiana de la població amb la seva pròpia autonomia enfront dels partits polítics, són tasques per a la democratització de la societat.\nLa mentalitat clientelar de la majoria de la població se sustenta en la realitat de supervivència. És factor decisiu per a l’existència d’un pacte tàcit entre dirigents polítics dels partits i la gent en estat de supervivència. D’acord amb els diversos sondejos realitzats a El Salvador i Hondures, el nivell de consciència social i política de la societat segueix sent tan precari que a una majoria que supera el seixanta per cent de la població tant li fa qui estigui al govern i qui estiguin a l’oposició.\nNo importa qui sigui ni d’on vingui qui ha de resoldre els seus problemes, sinó si aquest algú, i de la manera que sigui i amb el mètode que sigui, en efecte resol els seus problemes d’alimentació, seguretat i ocupació. Si qui ho fa és un govern autoritari, populista i dictatorial, és el de menys. Aquesta és sens dubte la més amarga collita que deixa la democràcia amb els seus partits i eleccions. És un brou de cultiu perquè els forts s’exercitin com a demòcrates, encara que siguin personatges amb ínfules messiàniques o dictadors, com plana perillosament sobre la Centreamèrica actual.\nDesafiaments generals per a la construcció de democràcia des de l’Església i la Companyia\n1) Contribuir que les institucions funcionin per sobre de les arbitrarietats de les persones i grups polítics i econòmics. La debilitat o absència d’institucions debilita la democràcia i tanca les portes per a la governança, al mateix temps que enforteix els grups de poder tradicionals i els poders ocults que actuen en els corredors subterranis de la il·legalitat i de l’abús de poder.\n2) Situar-se des de la tasca per enfortir el moviment social a partir de l’articulació de les demandes que sorgeixen de les organitzacions comunitàries territorials. La construcció de la democràcia participativa és impensable sense la construcció de teixits socials, econòmics i culturals des de les experiències democràtiques en les pròpies comunitats.\n3) La democràcia política representativa és expressió de democràcia, però no pot ni ha de reduir-s’hi. Els partits polítics són o poden ser factors de canvi, però ni sempre ho són, ni només en ells pot descansar la construcció del canvi social. L’Església ha de seguir animant, amb les paraules de papa Francesc i sant Monsenyor Romero, el fet que la gent s’organitzi i que els moviments populars es constitueixin en actors que pressionin per la democràcia i per un model social i econòmic que garanteixi una distribució justa dels béns i riqueses (cfr. Paraules del Papa als moviments populars reunits a Roma i a Bolívia, i de sant Romero a les organitzacions populars a El Salvador).\n4) La transformació social i política de fons ha d’unir la lluita política per l’accés al govern amb la lluita política per la democratització de l’economia i la democratització de la paraula i la participació. Això s’aconsegueix si hi ha moviments que empenyin des de baix, com anima l’Església en la seva dimensió social. I això no sempre és acceptat. La democràcia política sense transformació del model d’inequitat econòmica serà sempre, com a molt, una democràcia a mitges o un intent de democràcia. I una democràcia representativa sense establir les bases perquè hi hagi instàncies que debatin i deliberin sobre els grans temes de la societat, corre el risc permanent de representar elits reduïdes i cúpules, i imposar-los com si fos el que pensen i desitgen les majories.\n5) Sense l’empenta des de sota dels moviments socials que qüestionin la democràcia política representativa, que demanin i exigeixin l’existència de la democràcia deliberativa i la democràcia participativa, els partits polítics podran garantir democràcies representatives formals, però no podran garantir que aquestes siguin autènticament democràtiques. L’opció pels pobres, com ens recorda l’Església, és el criteri per a un compromís des de baix, perquè és des d’aquesta realitat humana des d’on més fidels podem ser a l’Evangeli de Nostre Senyor Jesucrist.\n6) La construcció de democràcia representativa, deliberativa i participativa ha d’estar unida a la construcció de cultura política ciutadana, això suposa processos de desaprenentatges de la cultura política patrimonialista i patriarcal, i això és un dels més grans reptes per a una Església i una Companyia de Jesús amb una forta tradició jeràrquica i vertical.\n7) D’acord amb l’Evangeli, la paraula dita ha d’estar acreditada amb el testimoni de qui la proclama (cfr. Mt 7, 21-27). Si en l’Església i la Companyia de Jesús hem de parlar de democràcia i de cultura ciutadana, hem de fer-ho des del testimoni de construir cap a l’interior processos que qüestionin la cultura patriarcal dominant i l’estructura vertical que configura les nostres relacions. Només el que aconseguim de democràcia i cultura ciutadana a l’interior de les nostres estructures farà creïble la nostra paraula i farà possible que les nostres propostes incideixin en la societat. Perquè, al capdavall, el testimoni que acompanya la paraula és allò que sembra transformacions profundes i duradores.\n[Article publicat originalment a Promotio Iustitiae/Imatge extreta de Wikimedia Commons]\nJesuïta i defensor de drets humans a Hondures. Director de Radio Progreso i de l'Equip de Reflexió, Investigació i Comunicació (ERIC), un centre comunitari de drets humans.\nArticle anteriorPongamos que hablo de Madrid\nArticle següentEns queden set anys


El consell de DIA dóna suport ara l'OPA d'Fridman\nUn mes i dos informes han estat suficients perquè el consell d'administració de la cadena de supermercats DIA donés el seu braç a tòrcer i recomanés l'OPA (oferta pública d'adquisició) de Mikhail Fridman, propietari de la firma Letter One.\nEn concret, el màxim òrgan de govern de la companyia ha informat a la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV) de la seva decisió un dia abans que conclogués el termini per oferir la seva opinió sobre l'OPA, valorada en 0,67 euros per títol.\nFridman actualment posseeix el 29% de l'accionariat de l'empresa minorista, per la qual cosa necessitaria una mossegada molt considerable per aconseguir el control de la companyia.\nMalgrat que el passat 21 de març el consell va rebutjar l'OPA després de tancar una pròrroga bancària, les opinions emeses per Bank of America Merrill Lynch International Limited i Rothschild & Co, assegurant que l'oferta del milionari rus es tracta de la "millor alternativa existent "per al conjunt de la companyia, ha fet canviar d'opinió als representants de l'òrgan de govern.\nUN PREU NO EQUITATIU I DESACORDS AMB LA BANCA\nNo obstant això, la consultora Rothschild & Co considera que el preu de l'oferta de 0,67 euros no té la consideració de preu equitatiu, mentre que subratlla que LetterOne encara no ha indicat que haja aconseguit "cap acord" amb els bancs creditors que permeti evitar l'incompliment del venciment el 31 de maig de 2019 del deute.\nAquest pacte amb la banca sembla complicat: Fridman s'ha mostrat inflexible en la seva voluntat de no abonar ni un cèntim al passiu amb les entitats fins d'aquí a quatre anys, quan considera que la situació financera s'haurà estabilitzat.\nA més, reemborsar els diners prestats pels bancs obligaria a provisionar una quantitat que apareixeria en els balanços com a negatiu, just en el moment en que el magnat rus vol recautxutar la marca a Espanya.\nPerò si se superessin els dos esculls --el preu per acció i l'acord amb els prestamistas--, LetterOne desemborsaria un total de 296.100.000 d'euros, en metàl·lic, amb l'aval d'UBS, pel 70,9% que no controla i es convertiria en l'amo de la cadena al nostre país.


L'absència de Borregán | FCBarcelona.cat\nL'absència de Borregán\nTot i que va acompanyar l’equip a la banqueta, Alberto Borregán no va jugar contra el Vilanova. Una artritis traumàtica al canell dret ha estat la causa de l’absència del capità, que tampoc jugarà contra el Blanes aquest dissabte.\nAlberto Borregán pateix una artritis traumàtica al canell dret com a conseqüència de la caiguda que va tenir durant el partit contra el Vic de la jornada 22 de l’OK Lliga. Les molèsties que arrossega Beto l’han condicionat perquè no jugués contra el Vilanova, tot i els esforços del mateix jugador per estar a disposició de l’equip en una altra final.\nAfortunadament, el fet que Borregán no jugués contra el Vilanova no ha estat un greuge, perquè l’equip va saber resoldre el partit. Ara, el capità blaugrana s’afanyarà a recuperar-se per al pròxim partit de l’OK Lliga, que serà el 29 d’abril a la pista del Reus. Aquest pròxim cap de setmana hi ha en joc la darrera jornada de la fase regular de la Champions, competició per a la qual els blaugranes ja han confirmat la seva presència a la Final a Vuit i, a més, són primers de grup matemàticament. Així que el duel amb el Blanes és de pur tràmit, perquè els gironins també s’han classificat per a la final europea.


Joventut i Projectes Educatius presenten la festa de ‘Halloween’ que tindrà lloc el 28 d’octubre - Altea Digital\nJoventut i Projectes Educatius presenten la festa de ‘Halloween’ que tindrà lloc el 28 d’octubre\nEl pròxim divendres, 28 d’octubre, la regidoria de Joventut i l’empresa Projectes Educatius han organitzat una nova edició de la festa de ‘Halloween’ per als més xicotets. Pere Barber, regidor de Joventut i Esports, i les responsables de l’empresa Projectes Educatius, Mª José Morales i Carol Orozco, han presentat l’esdeveniment i han agraït el suport de l’Ajuntament i de la resta de col·laboradors (s’adjunta cartell).\nLa festa està dirigida als més menuts de la casa i començarà a les 17:00h. en el Poliesportiu i finalitzarà a les 20:30h. L’entrada, amb un cost de 6 euros, inclou el berenar i la participació en els diferents tallers. Es pot adquirir en la mateixa acadèmia de Projectes Educatius i en els comerços col·laboradors.\nEntre altres activitats, a més d’inflables, s’ha programat un espectacle de malabarisme i foc, tallers, música, photocall, pintacares i diferents estands, així com un bou mecànic, per als més majors, i moltes sorpreses més.\nPer a més informació: 619 021 920 / 646 251 224


Mira quins socis tenim al DiR! « La Revista del DiR\nAgost 24, 2012 By ClubsDiR in Entrevistes, Món DiR Tags: DiR, socis\tDeixa un comentari\nSoci de Diagonal DiR\nEl Ferran (www.dondebucear.com) acaba de guanyar el Campionat de Catalunya de Fotografia Submarina, fet que el portarà a l’octubre a competir al Campionat d’Espanya. Es va iniciar en aquesta disciplina fruit de la seva passió pel submarinisme, volia records de cada immersió: “Vaig començar comprant una càmera compacta, amb el temps em van convidar a concursos i ja no he parat de competir”. D’això ja fa 12 anys i ja ha fet més de 400 immersions, algunes en paratges com Indonèsia: “Cada any es descobreixen noves espècies. Les més agraïdes fotogràficament són els nudibranquis i el meu preferit és el Janolus cristatus”, explica en Ferran, per a qui cada immersió significa una nova aventura.\nSòcia de DiR Club Hispà\nTé 31 anys i treballa a TV3. Tot i patir diabetis, el 2006 va començar a fer curses d’asfalt i trekking i el 2007 es va estrenar com a ultrafondista i s’hi va anar enganxant: “Per mi, l’alimentació i la hidratació són bàsiques per arribar a la meta.” Ha quedat 6a a la Isostar Desert Marathon (114 km al desert dels Monegres), tot i que es va preparar per assolir una posició millor: “Les molèsties a partir del km 40 no em van deixar avançar al ritme que hauria desitjat”. Destaca l’ajuda de Jorge Stavrou, entrenador del DiR Club Hispà: “Gaudeixo entrenant-me amb ell i els resultats són molt bons. Té tota la meva confiança”. Ara farà una expedició al camp base de l’Everest en un projecte de telemedicina del Consell Superior d’Esports.\nCrítica i contes\nSoci de Tres Torres DiR\nL’Oti té la sort de treballar en contacte amb la seva passió: veure pel·lícules. La professió de crític de cine al diari ABC, a més, li acaba de reportar el premi Alfonso Suárez de l’Acadèmia del Cinema: “És una satisfacció que aquells en els quals poso en el punt de mira em tornin el tret en forma de premi”. L’Oti també ha escrit un llibre de contes infantils o, com ell descriu, “moderadament infantils” titulat Adiós a la Tierra de los colores Vivos, on capta “el moment de la infància quan el paisatge deixa de ser tan còmode i tranquil·litzador”. Al sector del cinema espanyol li ha passat una cosa semblant…, però ell té esperança: “Les crisis aguditzen les arts, no seria estrany que veiéssim aviat grans pel·lícules espanyoles”.\nSòcia de Diagonal DiR\n“Des que estudiava volia crear la meva roba”. Després de treballar en diverses empreses, la Tessa ha fet realitat el seu somni i ha llançat la seva empresa de moda, Bohemian Chics (www.bohemianchics.com). Tot i no ser el millor moment, està satisfeta amb el resultat: “Et trobes amb complicacions, sobretot quan disposes d’un pressupost ajustat, però la clau és conèixer el mercat i analitzar els proveïdors, tallers…, ja que gran part de l’èxit depèn d’ells”. Bohemian Chics ofereix peces i complements en constant evolució i canvi. “Vull arribar al públic femení que busca vestir amb personalitat pròpia”, dictamina la Tessa, per a qui el disseny, l’exclusivitat i l’estil no tenen per què estar associats amb roba inaccessible.\nSoci d’Up & Down DiR, Diagonal DiR i DiR Castillejos\nValentí Sanjuán és l’impulsor de Visto lo Visto (@vistolovistoTV), “un programa d’entrevistes i humor pioner pel que ja han passat Buenafuente, Santi Millán o Love of Lesbian”. Destinat a les xarxes socials, es fa cada dijous al Teatre Alexandra davant de 450 espectadors i cada mes els seus vídeos acumulen 800.000 reproduccions. El primer programa de l’any va ser justament amb Josef Ajram, ultraman i imatge DiR “mentre ens fotíem una pallissa de SpinDiR al plató”. Aficionat a l’esport des de petit, ara s’entrena per fer curses i maratons. A més, és un fan del longboard en els desplaçaments per Barcelona: “La millor decisió que he pres! No passo ni dos dies sense utilitzar-lo: relaxació, música i vent a la cara”.\nUn gran idealista\nSoci de DiR Claris\nL’Eduard fa bici estàtica mentre repassa el Twitter i veu la CNN. Va deixar la feina com a profe d’informàtica perquè sentia que Internet canviaria el món. Fa 7 anys que és el director comercial a Idealista.com: “Volem facilitar el complex procés de canviar de casa”. Algunes claus per comprar, vendre o llogar pis: “Utilitzar Internet, contactar un bon professional immobiliari, ajustar el preu i no oblidar el màrqueting!”. Ells no ho van fer amb el seu anunci. “Volíem un espot fresc i atrevit, sense ofendre a ningú. En una reunió va sorgir la idea de les parelles al cotxe”. Mai s’haurien imaginat el rebombori ni la censura que els va obligar a crear una versió difuminada. “Al final, es va multiplicar la viralitat i l’èxit de la campanya”.\n« Manel Fuentes: “Segueixo amb ganes de revolucionar la ràdio”\nBibiana Ballbé, una iogui al DiR »


Konic Thtr — Poètiques interconnectades, trobada multidisciplinària · 2010\nPoètiques interconnectades, trobada multidisciplinària · 2010\nAquest recital interactiu amb comunicació de vídeo entre varis espais, a manera de trencadís audiovisual, combina les actuacions simultànies de poetes, artistes i músics, realitzades en diversos escenaris.\nEs tracta d’un espectacle únic de creació compartida entre músics, poetes i la proposta de dansa i audiovisuals interactius de Kònic Thtr, un encontre entre els llenguatges de la dansa, la poesia, la música, la performance i els audiovisuals. Aquests se sumen per conformar-ne un de sol, on cada poètica particular es difon i conjuga amb les demés per revelar una altra nova realitat creada de manera compartida a través dels diferents llenguatges emprats.\nKonic Thtr ha dissenyat un espai escènic interactiu on conflueixen simultàniament la poesia fonètica i la música amb campanes de Llorenç Barber, l’accionisme sonor de Miquel Àngel Marín, l’art de la introspecció de Roser Bover, la poderosa paraula de Roger Costa-Pau, el cant virtuós de Montserrat Palacios, la dansa de Carme Torrent i la realització audiovisual en directe d’Adolf Alcañiz. Alain Baumann hi posa la música en directe i Rosa Sánchez l’acció performativa, així com Ester Xargay hi col·labora amb una video-acció.\nAquest esdeveniment és una proposta de Kònic thtr per a la Setmana de la Poesia de Barcelona en la seva edició de 2010. On Kònic Thtr actua com a nexe d’unió física i virtual de les diferents aportacions artístiques disseminades en diferents localitzacions de la Fundació Antoni Tàpies.\nConcepte i Direcció artística:\nDirecció tecnològica i Espai sonor interactiu:\nIntèrprets i Autors participants:\nLlorenç Barber: poeta fonètic, cantant i músic\nRoser Bover: artista\nRoger Costa-Pau: poeta\nAlain Baumann: música en directe\nRosa Sánchez: performance\nMiquel Àngel Marín: músic i poeta\nMontserrat Palacios: cantant i etnomusicóloga\nCarme Torrent: dansa\nAdolf Alcañiz: realització de vídeo en directe\nEster Xargay: vídeo-acció\nSachiko Fullita: assistent de direcció\nPedro Lorente: coordinació de streaming\nAdolf Alcañiz i Rosa Sánchez\nProgramació de software:\nCoordinació i comunicació Kònic thtr:\nKònic Thtr – Associació Kòniclab


La temporada 2019 el COU va assolir la xifra rècord de 35.400 visitants, amb un impacte econòmic sobre el territori de l'ordre de 2,7 milions d'euros\nLa nova temporada del Centre d’Observació de l’Univers del Montsec (COU), que començarà el proper divendres, dia 28 de febrer, i finalitzarà el cap de setmana següent del dia de Reis del 2021, preveu l’exhibició de la pel·lícula de planetari ‘Asteroid: Mission Extreme’, produïda per National Geographic. També inclou la projecció en 3D d’una pel·lícula realitzada pel planetari de Pamplona sobre la contaminació lumínica que pateixen els Pirineus i les causes que la provoquen, així com una nova oferta de visites i observacions nocturnes al centre orientades a les famílies amb infants.\nAixí ho ha explicat el delegat del Govern a Lleida, Ramon Farré, acompanyat del president del Consell Comarcal de la Noguera, Miquel Plensa, i del director del Parc Astronòmic Montsec (PAM), Salvador Ribas, en el transcurs de la presentació de les novetats de la campanya 2020 del COU.\n‘Asteroid: Mission Extreme’, l’exhibició de la qual començarà a mitjans de març, és un documental ficcionat en 3D, adreçat al públic adult, que gira al voltant d’un hipotètic projecte d'exploració espacial dels asteroides, dels quals ajuda a descobrir, amb la complicitat imaginativa de l’espectador, que, a banda del perill que suposa el seu trànsit per la possibilitat d’una col·lisió amb la Terra, també podrien representar en un futur una oportunitat per a l’exploració de l’espai travessant el Sistema Solar. Val a dir que la pel·lícula original està narrada per l’actriu Sigourney Weaver i que s’ha aconseguit que en la versió catalana i castellana hi posi la veu l'actriu de doblatge Maria Lluïsa Solà, que treballa en les interpretacions de l’actriu estatunidenca.\nSalvador Ribas ha explicat que el COU està obligat, com qualsevol museu o centre de ciència, a renovar-se contínuament amb alts nivells d’excel·lència. “No podem estrenar qualsevol pel·lícula, no podem posar qualsevol exposició al centre d’observació, perquè de nosaltres s’espera sempre un producte d’èxit i que sorprengui els visitants”\nPel que fa a la pel·lícula en 3D sobre la contaminació lumínica dels Pirineus, que es podrà veure a partir de l’estiu, mostra els efectes sobre el cel de la zona compresa entre la punta oriental d’Euskadi i el cap de Creus a Catalunya provocats per la il·luminació que desprenen grans conurbacions, algunes força llunyanes, com és el cas de París i Barcelona. El documental està vinculat al projecte europeu POCTEFA Pirineus La Nuit, que treballa en la conscienciació de la necessitat de la protecció del medi nocturn, i en què hi participen el COU, dues entitats de Navarra i tres de França. La projecció d’aquesta pel·lícula s’emmarca en el compromís que manté des del principi el COU amb la protecció del cel nocturn, portat a la pràctica no només en la vessant de la divulgació i conscienciació a través d’activitats diverses destinades als visitants, sinó també en la vessant de recerca sobre la matèria, amb investigacions capdavanteres en estreta relació amb els centres internacionals més avançats, i en la de la disminució efectiva de la contaminació lumínica, amb treballs que han servit de fonament científic per a l’elaboració de la llei catalana de protecció del cel i, des de fa vuit anys, amb la col·laboració per regular amb la Generalitat per valorar l'estat del cel a tot Catalunya i ajudar a protegir nous espais.\nMés visites adreçades a famílies\nEl COU ofereix enguany unes noves visites nocturnes orientades a les famílies, que s’han programat després que en temporades anteriors els responsables de l’equipament hagin detectat l’existència d’una demanda creixent per conèixer el centre i participar en les observacions astronòmiques quan es pon el sol amb infants. És per aquest motiu que el COU es planteja aquest tipus de noves visites a mode de prova pilot, de manera que, en funció de l’acceptació del públic que aconsegueixin, tindran continuïtat en properes temporades. Les visites nocturnes orientades a les famílies, que s’oferiran en dates en què es puguin observar els objectes més comprensibles per als petits, principalment la Lluna i alguns planetes, començaran a realitzar-se el pont de l'1 de Maig i seran especialment recomanables en època de tardor i hivern, quan es fa fosc aviat, amb sessions de nit que es podran dur a terme a partir de les 18.00 hores.\nEn relació al règim general de visites, entre els mesos d’abril a setembre se’n flexibilitzarà els horaris de les sessions per incrementar-ne les opcions de manera que se’n faran a les 21.00 h. (quan ja sigui prou fosc), 22.00 h., 23.00 h. i 00.00 h. Fins l’any passat es feia sessions a les 22.00 i 00.00 h.\nCicle ‘Musica sota les Estrelles’ i Festival d'Astronomia\nAquesta temporada el COU manté programats el Cicle ‘Musica sota les Estrelles’ i del Festival d'Astronomia per la bona acollida que segueixen tenint. El primer, que combina música i astronomia en les visites de nit un cop al mes entre el juny i el novembre, arriba ja a l’onzena edició i, des de fa diversos anys, a banda d’assolir una plena ocupació als concerts programats, s'ha consolidat en l'oferta cultural de Catalunya, sobretot en l'agenda de la música independent i projecció de grups i cantautors catalans.\nQuant al Festival d'Astronomia, ofereix un cap de setmana del mes d’octubre diverses activitats científiques, culturals i d’oci (experiments científics, gimcanes astronòmiques, animacions musicals,...) adreçades a tota la família, que pretenen divulgar la ciència en la societat i fomentar el coneixement del Montsec com a destinació d’astroturisme. El festival atrau més de dos mil en cada edició. Enguany arriba a la setena.\nDurant la temporada, el COU seguirà posant a disposició dels centres educatius un programa complet d'activitats didàctiques pensades per complementar els temaris que els alumnes segueixen durant el curs acadèmic a les aules, i que abasta tots els nivells educatius, des d'Educació Infantil fins a Batxillerat. La xifra d’aquests alumnes ha anat creixent fins a superar actualment amb escreix els 4.000 a l’any. Des de la seva posada en marxa, el COU ha rebut la visita de més de 31.000 escolars. Paral·lelament, el centre també continuarà acollint l’estada d’alumnes universitaris per a la realització de sessions pràctiques. En els anys de funcionament de l’equipament hi han passat més de 1.200 estudiants d’aquest perfil.\nInternational Conference Artificial Light At Night 2020\nEl Parc Astronòmic Montsec organitzarà entre el 16 i el 18 de juny la sisena edició de la International Conference on Artificial Light at Night, el congrés més important del món sobre contaminació lumínica i afectació de la llum a la nit. L’esdeveniment, que comptarà amb la col·laboració de la Diputació de Lleida i del projecte europeu POCTEFA Pirineus La Nuit, es celebrarà a l’Institut d’Estudis Ilerdencs de Lleida.\nEstà previst que participin en el congrés al voltant de dos-cents experts internacionals, que posaran en comú tot el coneixement científic sobre la contaminació lumínica des de diferents disciplines i àmbits de recerca que van des dels avenços en la mesura i avaluació de la contaminació lumínica fins a la legislació comparativa, passant per les tècniques i tecnologies de l’enllumenat públic, les conseqüències per a la salut de la contaminació lumínica, l’impacte social o l’afectació de la il·luminació de les ciutats envers la flora i fauna. Entre alguns dels ponents més prestigiosos hi figuraran Maria Ángeles Rol de Lama, investigadora del Laboratori de Cronobiologia de la Universitat de Múrcia, que fa recerca en temes de salut com ara l'afectació de la llum als ritmes de somni; i Salvador Bará, docent de la Universitat de Santiago de Compostel·la i un referent mundial en mesures de modelització i afectacions de la contaminació lumínica en la visió, i la responsable de la protecció del medi nocturn dels parcs naturals dels Estats Units. Les anteriors edicions del congrés s’han celebrat a Berlín, Leicester (Regne Unit), Sherbrooke (Quebec, Canadà), Cluj (Romania) i Snowbird-Salt Lake City (Utah, EUA). En aquests moments ja s’han presentat 110 sol·licituds de presentacions científiques al congrés, una xifra força superior a la que presentaven edicions anteriors.\nGestió de FGC i orientació de l’activitat des del territori\nLa d’enguany és la primera temporada en què l’empresa pública Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) assumeix la gestió del COU, la titularitat del qual correspon a la Generalitat de Catalunya. Des de la seva posada en marxa, el 2009, la gestió de l’equipament va anar a càrrec del Consorci del Montsec i, amb la dissolució d’aquest ens, el 2012, va passar a dependre del Consell Comarcal de la Noguera fins el 31 de desembre del 2019. L’assumpció de la gestió del COU per part de FGC obeeix al compliment de la normativa de contractació pública, que li impedia a la Generalitat continuar cedint l’encàrrec de gestió al Consell Comarcal de la Noguera.\nDes del seu inici la promoció, difusió i organització de l’activitat del COU des d'instàncies territorials ha estat una constant que ha resultat cabdal per al seu impuls i per als efectes positius sobre la Noguera, els Pallars i, per extensió, a les comarques del ponent català. Amb la nova etapa en la gestió, aquest esperit fundacional de pensar el COU des del propi territori es mantindrà com fins ara a través dels responsables de l’equipament i l'estreta vinculació amb el Consell Comarcal de la Noguera.\nEn aquest sentit, Ramon Farré ha volgut subratllar que FGC i la Generalitat són només “un instrument en benefici d’un projecte que bé de lluny d’impacte sobre el territori i sobre el coneixement, la tecnologia, la divulgació científica i la protecció del cel nocturn”, deixant clar que el més rellevant és l’activitat que genera el centre d’observació, el seu bon posicionament internacional en l’àmbit astronòmic i el benefici que tot plegat reporta al territori.\nLa temporada 2019 el COU va assolir una nova xifra rècord de visitants en superar els 35.400. Des de l’estrena del centre, n’hi han passat 305.000. L’impacte econòmic del COU el 2019 al territori va ser de l'ordre de 2,7 milions d'euros. Des de la posada en marxa del centre, aquest impacte s’estima en uns 15 milions d’euros.\nMiquel Plensa ha destacat la importància per a la comarca de la Noguera del COU com a motor del desenvolupament sostenible del turisme del coneixement i ha manifestat que en la nova etapa el Consell Comarcal seguirà col·laborant en la promoció i la difusió turístiques vinculades al centre d’observació.


L'ENIGMA DE LA SETMANA: una dona despullada i morta al mig d'un camp\nDivendres, 15 Març 2019 06:00\nL’Ateneu Cooperatiu CoopCamp engega una campanya per fomentar el cooperativisme\nDimecres, 13 Març 2019 11:31\nD'aquesta manera, l'Ateneu posa en marxa diverses formacions itinerants entre el març i l’abril per engegar i consolidar projectes cooperatius al Camp de Tarragona.\nPas endavant perquè la Regió del Coneixement Catalunya Sud sigui una realitat el 2040\nDimecres, 13 Març 2019 11:02\nDesprés de més de dos anys de treballs el Grup Impulsor Catalunya Sud Regió del Coneixement ha posat en comú les seves conclusions perquè el nostre territori tingui competències directes sobre el desenvolupament del territori a…\nEls comerciants aprofiten els darrers dies de rebaixes per treure els estocs al carrer\nDilluns, 11 Març 2019 11:59\nCoincidint amb els darrers dies de les rebaixes d'hivern, els comerciants de diferents municipis del territori han aprofitat el cap de setmana per a apropar les seves ofertes als clients a peu de carrer.\nAmpli seguiment de la vaga entre els alumnes d'Institut i Universitat\nDivendres, 08 Març 2019 13:17\nA la URV un 82% dels alumnes s’han sumat a l’aturada d’avui. La imatge d’aules buides també s’ha repetit entre els estudiants de secundària, batxillerat i cicles formatius. L’alumnat de tots aquests estudis també ha secundat…\nLa reprovació ha rebut 115 vots a favor de tots els grups i només cinc abstencions, com la del portaveu adjunt de Junts per Catalunya, Eduard Pujol. En contra, sis diputats, Ramon Espadaler, d'Units per Avançar,…\n7 de cada 10 persones que atén la Creu Roja són dones\nDijous, 07 Març 2019 13:22\nLes dones segueixen patint les dificultats per trobar feina, i ho diuen les dades: dels prop de 50.000 aturats que hi ha a Tarragona, 21.000 són homes i 28.500, són dones, encara que la diferència més…\nEl Camp de Tarragona convoca àmplies mobilitzacions per la vaga feminista\nDijous, 07 Març 2019 13:02\nEls principals sindicats han donat suport a la convocatòria i han registrat les aturades laborals que poden ser de 24 hores, segons la vaga registrada per la UGT, la CGT i la CNT, o de dues…\nJosep Rull podria ser el cap de llista de Junts per Catalunya per Tarragona a les eleccions generals del 28-A\nDimecres, 06 Març 2019 14:22\nLa majoria dels sis partits polítics amb representació per Tarragona repetiran candidat de cara a les eleccions generals del proper 28 d’abril. De fet, segurament 5 de 6 repetiran cap de llista.\nJordi Salvador, reelegit com a cap de llista d'ERC de Tarragona per al Congrés\nDimarts, 05 Març 2019 12:22\nLaura Castel i Josep Rufà també repeteixen al Senat. Tots ells han estat escollits en el congrés regional del Camp de Tarragona. El 14 de març es coneixerà la llista definitiva, pendents dels candidats de les…\nEl Carnaval omple el territori de festa i disfresses\nDilluns, 04 Març 2019 09:20\nLes rues de Carnaval s'han pogut veure en gairebé tots els municipis del Camp de Tarragona. Fem ara un repàs per les principals desfilades de Carnaval de casa nostra.\nEls alcaldes carreguen contra la delegada del govern per l'acte del Coll de Lilla\nDivendres, 01 Març 2019 15:18\nFalta de respecte i electoralisme. Així han qualificat aquest divendres els alcaldes de Valls i Montblanc l'anunci fet ahir al Coll de Lilla per la delegada del Govern a Catalunya Teresa Cunillera d'inici d'obres del futur…\nEl Carnestoltes ja regna arreu del territori\nDivendres, 01 Març 2019 11:11\nRepartirà festa i disbauxa fins al proper dimecres. A Valls té un nou element festiu com la Mulassa que forma part del seu sèquit, mentre que a Torredembarra ha sortit per primer cop acompanyat d'una reina.\nL'ENIGMA DE LA SETMANA: 5 morts en posició de boxejador\nDivendres, 01 Març 2019 05:17


Espanya fixa que a partir del 9 d'abril tornen a la feina els negocis no essencials, però allarga l'estat d'alarma - Poble Andorrà\nEspanya fixa que a partir del 9 d’abril tornen a la feina els negocis no essencials, però allarga l’estat d’alarma\nPedro Sánchez adverteix que, tot i el retorn d'activitat, la situació d'alarma es renovarà diverses vegades\nEl president del Govern, Pedro Sánchez, ha decidit allargar l’estat d’alarma vigent des de mitjan març fins a, almenys, el 26 d’abril. I, a més, aquest dissabte va anunciar que aquest estat d’alarma es mantindrà després d’aquesta data, encara que les restriccions a la mobilitat s’aniran retirant gradualment i el tancament de totes les activitats no essencials es revocarà després del 9 d’abril.\nSánchez va celebrar que després de “tres setmanes d’aïllament que estan donant els seus fruits” i va afegir que “doblegar la corba, deixar enrere el pic, era el primer objectiu, i estem prop d’aconseguir-lo”. Però aquesta només és la “primera etapa”, en la qual “seguirem unes setmanes més”. Una vegada superada vindrà una “transició” d’un temps indeterminat fins a poder recuperar la normalitat, va explicar.\nSánchez va fer molt de recalcament en aquesta idea: el confinament no acabarà de cop, sinó progressivament. “Abans d’iniciar l’etapa de la reconstrucció ens esperen diverses setmanes de restriccions molt estrictes”, i això implica que “les mesures excepcionals no duraran altres 15 dies, sinó un temps més”, va avisar. Però això no significa que amb posterioritat al 26 d’abril “anem a tenir el mateix estat d’alarma”, va matisar Sánchez, perquè “veurem els resultats” del confinament “no sols en xifres”, sinó també en la possibilitat de “recuperar alguns espais de relació social que hem perdut”.\nEl president del Govern no va voler oferir més detalls sobre quines restriccions s’aniran aixecant després del 26 d’abril o quan ho faran, perquè serà l’evolució de la pandèmia, va dir, la que anirà condicionant les mesures a prendre. Però això sí: en cas de dubte, l’Executiu optarà per la màxima “precaució”, va insistir Sánchez. “No podem permetre’ns relaxar l’atenció, hem de seguir endavant amb la mateixa tenacitat”, ja que “precipitar-nos” tindria “un resultat pitjor que retornar-nos al punt de partida, perquè una segona ona” de la pandèmia agafaria a Espanya “amb les defenses més minvades”.\nLa policia fa un desplegament especial contra els incívics i anuncia que en continua trobant


Wikiloc | ruta Pícnic - Castell d'Orís - Pícnic - Orís, Catalunya (España)- GPS track\nsendeirismo (Rutas sendeirismo en España → Catalunya → Orís )\nPícnic - Castell d'Orís - Pícnic\nTempo 28 minutos\nELS MUNTS (sendeirismo)\nOris - Santuari dels Munts (bicicleta de montaña)\nSant Genís d'Orís a Sant Salvador de Bellver (sendeirismo)\nSant Genís d'Orís-Santuari dels Munts-St Boi Lluçanès-St Llucià de Sobremunt-St Salvador de Bellver (bicicleta de montaña)\nTorreDeCodinac Todos os dereitos reservados\npreto de Orís, Catalunya (España)\nAquest és la ruta una circular senzill i curta, tot i que amb un desnivell pronunciat a l'últim tram, que comença i acaba a la zona de pícnic, apte per anar-hi amb els més petits de la casa. És molt agraïda de fer, al tenir molts trams d'ombra i varis punts amb bancs on poder fer una pausa. També és una ruta molt fàcil de seguir sobre el terreny i on només hi han un parell de punts que poden dur a la confusió i que detallem amb fotografies incloses.\nEstà feta pensant en aquells no no vulguin fer la pujada sencera des del poble d'Orís. L'inici, és a la zona de pícnic: "Àrea de descans Camí del Castell", on s'hi pot aparcar sense cap problema i de manera gratuïta tot l'any, tret de les festes municipals d'Orís, unes dates durant les quals que sol està bastant ple.\nAquest tram de ruta.\nEs recomana dur una roba adecuada tenint en compte que hi han trams amb vegetació baixa amb punxes, que poden fer malvé certes peces de roba o produir esgarrinxades fàcilment. Si es segueix la ruta, no hi ha cap perill notable i les zones més delicades hi ha una barrera de fusta.\nLa vegetació que es podrà observar està composada, principalment, per abres de fulla caduca com roures i alzines.\nLa fauna que s'hi pot trobar és escassa tot i que durant els mesos de primavera i estiu, es poden veure un bon nombre de papallones durant el tram final de la pujada al castell, sobretot, de l'espècie Hipparchia hermione, que gràcies als seus tons marrons i blancs, es camuflen a la perfecció amb l'escorça dels arbres.\nAparcament: Zona de pícnic\nSerà el punt d'inici de la ruta. El pícnic es diu: "Àrea de descans Camí del Castell" hi té vàries taules amb bancs, papereres i llocs amb ombra on aparcar el vehicle. Sempre hi ha lloc, tret de les festes municipals d'Orís a finals d'agost.\nIntersecció: camí estret\nUn cop dins del pícnic, agafarem un camí a mà dreta molt estret amb vegetació per tots els costats.\nBancs a l'ombra\nEn un raconet, veiem un parell de banc a l'ombra on predomina l'ombra i la calma.\nBanc al peu del castell\nEls últims bancs abans d'arribar al castell, un bon lloc per a fer fotografies amb una de les la poques façanes que queden. Hi toca el sol tot el dia.\nA partir d'aquest punt, comencen les escales i ja no les deixarem fins arribar a dalt, intercalant també amb parts de pendent plana i estreta. A partir d'aquest punt, es poden observar una bona quantitat de papallones durante primavera i estiu que t'acompanyen pel camí fins dalt, espcialment, de l'espècie Hipparchia hermione que es camuflen a la perfecció amb l'escorça de les roures de la zona.\nAquesta serà l'única façana visible durant el camí i aquest, el millor punt per observar-la. També és un bon lloc per a veure l'església de Sant Genís d'Orís.\nFinalment, s'arriba al que queda del castell. Per motius de seguretat, no es pot acostar a la vora havent-hi valles per evitar el pas i de passada, conservar el poc que queda. La zona consta de vàries plaques informatives sobre les muntanyes que es poden veure a més d'informació de les diferents parts del castell.\nIntersecció: Tornarem per un altre lloc\nDe baixada, després de passar pel banc solitari a peu del castell, enlloc de seguir baixant per on hem vingut i anar a parar als dos banc a la corba amb ombra, agafarem el caminet de l'esquerra.\nPocs metres de la primera intersecció, tornem a girar cap a l'esquerra. És el caminet que baixa i que està amb més vegetació baixa.\nBaixant, tenim una bona postal de l'església enmig de la vegetació i la muntanya.\nEsglèsia de Sant Genís d'Orís\nPer accedir-hi, veureu una porteta metàl·lica que dona al jardí de la part del davant de l'església.\nUn cop sortim de l'església, al girar a mà esquerra veiem una font d'aigua potable amb uns bancs. D'allà es pot acabar de veure l'esglèsia per fora i també serà el punt de tornada cap a la zona de pícnic.\nOla, ha encontrado interesante esta ruta Pícnic - Castell d'Orís - Pícnic https://gl.wikiloc.com/rutas-sendeirismo/picnic-castell-doris-picnic-19452055 Saúdos, Wikiloc - Rutas do Mundo\nHice esta ruta con TorreDeCodinac\nPide a TorreDeCodinac que te añada como compañero en esta ruta\nSigue a TorreDeCodinac y descubre nuevas rutas