I per Postres... Blog de Postres: de juny 2014\nPublicado por Montse en 23:42 1 comentari: Enlaces a esta entrada\nLes tartaletes són una bona manera de menjar fruita de temporada d'una manera més atractiva, sobretot si teniu nens a casa i els costa una mica apreciar la gran varietat de gustos de les fruites. Jo l'he fet amb pera però n'hi haurà tantes varietats com fruites ens doni la temporada.\nAquesta recepta l'he trobat en la web Directo al Paladar i m'ha agradat per la seva senzillesa i resultats.\nPer fer aquesta recepta podeu utilitzar massa brisa comprada en el súper, però jo us recomano que la feu vosaltres mateixos, no costa res i us evitareu els greixos comercials.\n150 gr de mantega ben freda\n4 cullerades de llet freda\n50 gr d'ametlles mòltes o en granet\nPrimer fem la massa.\nPosar la farina, el sucre, la sal i la mantega tallada en dauets petits dins un bol i ho barregem amb els dits fins obtenir una massa terrosa.\nAfegim l'ou i la llet i seguim barrejant fins que la massa es despegui dels dits, si ens falta farina n'afegirem una mica.\nFer una bola, envolicar-la amb paper film i deixar-la a la nevera durant un mínim d'una hora.\nMentre es refreda la massa fem el farcit.\nPelar i tallar les peres en quarts.\nPosar en una paella el sucre i l'aigua, escalfar fins que comenci a fer un caramel groc i llavors afegir les peres; seguir coent durant uns 5 minuts. Reservar.\nBatre els ous i la nata líquida en un bol\nPreescalfar el forn a 180ºC sense aire.\nPosar la massa en el motllo i retirar la part sobrant, cobrir el fons amb l'ametlla mòlta o en granet, afegir-hi l'ou batut amb la nata líquida i col.locar les peres al damunt.\nPosar al forn durant uns 50-60 minuts.\nUn cop fora del forn, si us ha sobrat una mica del suc de caramelitzar les peres, el poseu pel damunt amb un pinzell per donar brillantor al pastís; si no us sobrat suc podeu escalfar una mica de melmelada d'albercoc i feu el mateix.\nEspero que us animeu a fer aquesta tartaleta, no costa gens i menjareu una bona racció de fruita d'una manera diferent.\nPublicado por Montse en 21:00 Cap comentari: Enlaces a esta entrada\nEtiquetas: massa cruixent, pera, tartaleta\nPublicado por Montse en 22:12 Cap comentari: Enlaces a esta entrada\nMàster Class de Decoració de Galetes amb Amber Spiegel\nEl cap de setmana passat vaig tenir l'oportunitat d'assistir a un curs de 2 dies amb l'Amber Spiegel de Sweetambs, organitzat per la Claudia Cetro d'El món dolç de Claudia Van ser 2 dies intensos de tècniques, explicacions i posada en pràctica dels magnífics dissenys de les galetes de Sweetambs.\nEl dissabte vam començar preparant la recepta de glassa de l'Amber i vaig comprovar que és bastant diferent a la que solem fer aquí, evidentment totes les fórmules són vàlides però ella ens va explicar el per què dels ingredients que hi posa, com per exemple el merengue en pols enlloc de clares d'ou o albúmina en pols, etc. Vam practicar per obtenir les diferents consistències.\nVam glassejar les galetes amb una sola consistència de glassa i segons els dissenys escollits vam començar a practicar les diferents tècniques:\n* Wet on wet: amb la que vam dibuixar aquestes precioses flors sobre la galeta i dins uns botons de glassa que posteriorment servirien per decorar unes altres galetes\n* El coixí: començant a dibuixar amb retolador comestible sobre la galeta.\nEl segon dia, un cop els glassejats ja estaven secs, vam seguir amb les següents tècniques:\n* Brush embroidery o brodats:\n* Reixeta de cistell:\n* Cordons i punts: per rodejar tot el voltant de les galetes\n* Aplicació de pintures en pols: en aquest cas pintura daurada per ressaltar els dissenys.\nEn fi, tot un cap de setmana per aprendre d'una de les millors, que no sols transmet perfectament la seva tècnica sino que a més destaca per la seva senzillesa i capacitat pedagògica.\nAquí teniu el resultat de les galetes que vam preparar i el certificat del curs, un orgull per mi haver aconseguit aquests dissenys el primer cop en fer-los.\nVa ser tot un plaer assistir al curs i conèixer l'Amber Spiegel!\nPublicado por Montse en 23:04 1 comentari: Enlaces a esta entrada\nEtiquetas: curs, galetes, glassa


Tòpics i sexisme a les lletres de cançons\nAls anys cinquanta, Juanito Valderrama cantava: “tengo que hacer un rosario / con tus dientes de marfil / para que pueda besarlo / cuando esté lejos de tí”; una estrofa que, avui dia, faria fugir les dones esfereïdes i amb les mandíbules ben serrades. I és que les lletres d’alguns boleros, coplas, tangos o cançons de postguerra, interpretades al segle XXI i en sentit literal, donarien lloc a més d’una ordre d’allunyament o pena de presó.\nNo cal recular gaire per detectar estereotips de gènere en les cançons. Als anys del blanc i negre, gairebé totes les figures femenines retratades per la música popular eren o bé l’esposa i mare abnegada, o bé "l’altra”, l’outsider que, per haver-se saltat les normes, quedava exclosa de qualsevol dret. Corazón loco reflecteix perfectament aquests rols i l’actitud de l’home envers cadascun d’ells. Les dones, tant les “bones” com les “dolentes”, eren en qualsevol cas éssers sense entitat pròpia, supeditades al mascle i alliçonades ja de ben petites per assumir el seu paper (secundari) a la societat.\nSi és cert que les cançons reflecteixen la seva època, trobar tòpics misògins en una òpera del segle XIX és previsible i justificat. El més preocupant és que, tossut i contra pronòstic, el sexisme es perpetua en el temps i va esquitxant per (desagradable) sorpresa també la música actual, des de la de grups ben populars com els Rolling Stones, Police o Guns and Roses, fins la de cantautors com l’ara qüestionat Joaquin Sabina, amb capítols sencers dedicats a la música melòdica italiana i al reggaeton.\nHa estat precisament aquest darrer estil el que ha generat un rebuig més frontal pel masclisme provocador de les seves lletres i posada en escena, davant del risc que els joves que habitualment escolten aquesta música acabin assumint com a normal el paper de la dona com a joguina sexual i el de l'home com a agent dominant i dominador.\nTanmateix, de tots els estereotips reflectits a les cançons, el del mascle “benevolent” i paternalista tan abundant per exemple a la música country és molt més subtil i, per això, pot fer que les dones acceptin la dominació enlloc rebel·lar-s’hi. De fet, gestos encara freqüents, com pagar el sopar, sostenir la porta o enretirar la cadira a les dones són considerats com a cavallerosos, quan en realitat fan palesa la creença que elles (el “sexe dèbil”, l’anomenen) no es poden valdre per si mateixes.\nSi és cert doncs que les cançons reflecteixen la seva època, la conclusió és clara: encara queda molt per fer.


El nou Pla de Lloguer Assequible redueix el pagament per lloguer a més de 300 famílies de la Comunitat que resideixen en habitatges protegits de la Generalitat\nL'objectiu d'aquest pla impulsat per la Conselleria d'Habitatge és ajustar els arrendaments a la situació socioeconòmica de cada família. De les famílies a les quals se'ls ha reduït el lloguer, 139 són de la província de València, 117 de la d'Alacant i 52 pertanyen a la de Castelló.\nEl Pla de Lloguer Assequible engegat per la Conselleria d’Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori el passat 1 de juliol ha beneficiat a 303 famílies que resideixen en habitatges protegits propietat de l’Entitat d’Infraestructures de la Generalitat (EIGE). Aquest pla suposa la reducció en les quotes de l’arrendament tenint en compte la situació socioeconòmica dels inquilins.\nEs tracta d’una de les mesures adoptades per l’actual Consell per impulsar l’accés a l’habitatge protegit. L’abril de 2016, la Conselleria que dirigeix María José Salvador creava el primer Pla de Lloguer Assequible que ha estat vigent fins al 30 de juny de 2017 i ha beneficiat a 274 famílies que viuen en pisos protegits L’èxit d’aquest pla va propiciar la creació d’un nou, que tindrà una durada d’un any, prorrogable a un més si es considera convenient.\nEl Pla de Lloguer Assequible suposa adaptar el lloguer a la situació concreta de cada família. Per a això, s’estudia el cas específic dels components de la unitat familiar tenint en compte tres criteris: ingressos, nombre de membres i municipi on se situa l’habitatge.\nSegons ha explicat, la directora general de EIGE, Helena Beunza, l’aplicació d’aquest lloguer suposa el fet d’assegurar que l’acció pública en matèria d’habitatge complisca la seua finalitat, la de facilitar l’accés a la mateixa no solament a famílies en risc d’exclusió social sinó també a aquelles famílies que, sense estar en aquesta situació, tenen dificultats per accedir al lloguer al mercat privat. Desgraciadament el nombre d’aquestes famílies, és al nostre país cada vegada més elevat, existint un problema de sobreexposició financera familiar a la despesa en habitatge. En aquests casos ha d’intervenir també l’administració a través de polítiques fermes”\nA més, aquest nou pla incorpora els criteris que estableix la Llei per la Funció Social de l’Habitatge impulsat per la Conselleria d’Habitatge i introdueix un procediment encara més favorable als inquilins d’habitatges públics, ajustant a cada moment les rendes a la situació concreta de cada família i tenint en compte els canvis que es produïsquen. S’apliquen així criteris d’igualtat, perquè no es produïsquen situacions que en la pràctica poguessen ser injustes.\nD’aquesta forma, s’augmenten les bonificacions per a les famílies amb menys recursos. Per exemple, en el cas de les famílies amb un IPREM menor o igual d’1,25 que ara paguen un lloguer que suposa com a màxim el 25% dels seus ingressos, amb el pla actual, l’arrendament no pot superar el 20% dels seus ingressos totals. Després de l’aplicació d’aquesta reducció, la renda mitjana dels lloguers dels habitatges VPO que s’acullen a aquest pla se situa en 147 euros.\nD’altra banda, destacar que el Consell també ha establert uns nous criteris socials per a l’assignació en lloguer d’habitatges de VPO del parc de EIGE afavorint a determinats col·lectius.\nAquests nous criteris estableixen que per accedir en lloguer a una VPO, a més de complir els requisits establerts, es prioritzarà a grups com a víctimes de violència de gènere, persones afectades per un desnonament derivat d’una execució hipotecària, amb una discapacitat igual o superior al 65%, aquells amb menors a càrrec seu, els que residisquen en immobles amb barreres arquitectòniques no esmenables o que pagar el lloguer supose més del 25% dels ingressos de la unitat familiar o joves de menors de 35 anys.


El govern central ajudarà econòmicament a l'adequació del Teatre del Born\nLa senadora per a Menorca insta l'Ajuntament de Ciutadella a accelerar els tràmits perquè l'equipament pugui continuar amb les seves obres de millora\n2 min. Ciutadella 25/07/2017 17:32\n651x366 Pons Vila defensarà una moció per assegurar l'ajut a l'equipament cultural. / PP.ES Pons Vila defensarà una moció per assegurar l'ajut a l'equipament cultural. / PP.ES\nEl Ministeri de Foment confirmarà la seva col·laboració econòmica amb el projecte de millora del Teatre del Born de Ciutadella. Així ho ha confirmat la senadora per a Menorca del Partit Popular. Juana Francis Pons Vila és conscient que "és una primera passa. Defensaré una moció que demana ajut tècnic i econòmic per al projecte d'adequació". D'aquesta manera, una vegada l'Ajuntament de Ciutadella tingui el projecte licitat i redactat, el teatre podrà entrar en funcionament.\nLa senadora menorquina s'ha mostrat contenta i recorda que, "tot i els missatges d'altres formacions, el govern central té present les necessitats dels menorquins, i en són una prova les partides que els darrers mesos han arribat a l'illa. Assenyalar o culpabilitzar Madrid dels mals de Menorca no és la solució". A més a més, Pons Vila remarca que "el Ministeri ja ha participat en el Teatre del Born amb una dotació de 3,5 milions en el projecte de rehabilitació i reforma".\nNo és la primera ocasió que la senadora del PP aconsegueix diners per a Menorca. Una partida de 250.000 euros per a actuacions de millora a diferents platges com Cala Molí, Son Saura, Binigaus i Son Bou varen ser els darrers projectes a rebre una injecció econòmica per part de Madrid. Pons Vila creu que, "una vegada finalitzi com a senadora, faré un balanç en aquest sentit. Crec que, en el context de projecte nacional, Menorca va rebent diners. Consider que els menorquins poden estar contents. Estam demostrant que el Senat serveix per a alguna cosa".


Empat a res entre San Cristóbal i Valls - Diari de Terrassa\nUna acció ofensiva de Roger Escamilla. Lluís Clotet\nUna acció ofensiva de Roger Escamilla.\nEmpat a res entre San Cristóbal i Valls\nJosep Cadalso 08.11.2020 | 13:49\nEl CP San Cristóbal ha empatat a zero aquest diumenge amb el Valls, en partit de la Tercera Divisió. Els visitants han sumat el seu primer punt de la temporada, mentre que els locals sumen quatre punts en els tres compromisos que han disputat. L'equip d'Oliver Ballabriga visitarà el dimecres el camp de la Pobla de Mafumet, en partit endarrerit, i el diumenge vinent disputarà el derbi local contra el Terrassa FC.\nL'encontre ha estat de poca qualitat per part dels dos equips. Malgrat que el San Cristóbal comptava amb baixes importants (Ballabriga hi ha hagut de convocar dos jugadors del filial), en cap moment ha trobat el ritme adequat per imposar el seu futbol. Imprecís i amb poca continuïtat, en la primera part només ha generat cert perill en una acció de Sergi Martínez, que ha estat el lateral d'emergència escollit per suplir Óscar Sierra, que ha solucionat la defensa tarragonina.\nA la segona part, el San Cristóbal ha mostrat una certa millora en el seu futbol. Ha accentuat el seu domini davant un Valls molt defensiu, però quasi totes les situacions de perill han arribat en accions a pilota aturada. Un parell de rematades de Cristian a la sortida de córners i una altra d'Óscar Oliver també en un llançament de cantonada han estat les úniques situacions de certa inquietud per al porter visitant.


Oriol Batista: Ple municipal de Febrer 2006\nAlgunes de les conclusions que vaig estreure del darrer ple celebrat el 2 de febrer -tampoc vaig descobrir Amèrica- és que amb alguns temes és possible el diàleg, l'acord i el consens polític i amb d'altres és impossible. Així per exemple, hi acord unànim en la proposta per l'aplicació de descomptes en els peatges de la C-32 per les persones empadronades en el Maresme. Hi ha acord, tot i que no total amb la moció de l'estatut. I s'ha de reconèixer que el grup municipal d'ERC tot i que havia presentat una de diferent que respon al seu moment polític de no recolzament de l'estatut, va recolzar també la unitària. Aquí com no pot ser d'una altra manera -segons trajectòria- el PP queda fora. Estic plenament convençut que aquesta jugada al PP de Catalunya li acabarà sortint molt cara. No es pot fer seguidisme a cegues de tot el que dicta el PP des de Madrid. I un clar exemple el vam tenir amb la moció sobre dependències que presentava el grup popular i on van quedar completament sols i aillats. A Catalunya les coses funcionen d'una altra manera. La política és més honorable, més fruit del diàleg i no crispada. No pot ser que front un govern que amb dos anys d'existència proposa consolidar l'estat del benestar amb la llei de dependència, se li facin mocions argumentant un seguit de mentides:\nQue no hi ha previstos els recursos econòmics per posar en marxa la llei (quan el govern proposa quasi 13 mil milions d'euros per aplicar la llei els propers 7 anys)\nQue no hi ha una cartera de serveis definida (quan l'avantprojecte ja parla d'una cartera de serveis definida:SAD, teleasstència, centre de dia....)\nQue no està prou consensuada (quan hi ha acord entre els principals col.lectius representant de persones amb dependències, com amb sindicats i patronal, i administracions autonòmiques i entitats municiapalistes)\nQue no queda com un dret garantit (quan la mateixa llei defineix el dret social de caràcter universal)\nEn fi, en el fons penso que ha de ser dur fer política seguint al dicatat dels FAX'os i mails que arriben de Madrid.\nPerò en el ple de febrer van haver altres coses a destacar com és la modificació de l'ordenança fiscal reguladora de l'impost de construccions, instal.lacions i obres que permet descomptes del 95% per promoure i donar suport els establiments que han de fer adequacions als seus espais seguint les indicacions de la llei anti tabac.\nL'accepatació de la donació del fons d'art propietat del sr. Ubach també va ser un fet remarcable i on l'alcalde Baron i va jugar un paper rellevant. Per acabar vull referir-me a la proposta de resolució per realitzar un pla d’aproximació i mobilitat per a vianants i vehicles a la zona del Centre votada per tots els grups i que marca una estratègia important pel futur urbanístic, econòmic, i social de la zona llevant de la ciutat (Can Xammar).\nEl govern municipal hi creu en aquesta zona, en el seu potencial, i en el seu futur. És una zona per la que s'aposta. En paraules de Joan Antoni Baron tot dient que el centre ha de ser com una taca d'oli cap a llevant: "Volem un centre viu, socialment actiu i culturalment atractiu".\nPublicat per Oriol Batista Gázquez a 22:09


El judici pel crim de Diana Quer arrencarà demà després de conformar-se el jurat popular\nLa vista oral es va suspendre el 28 d'octubre perquè només es van poder escollir 17 dels 20 membres del tribunal\nEl judici pel crim de Diana Quer arrencarà demà després de conformar-se el jurat popular. A la imatge, José Enrique Abuín, El Chicle. EUROPA PRESS\nSantiago de Compostel·laCinc homes i quatre dones conformaran el jurat popular que ha de jutjar José Enrique Abuín Gey, conegut com el Chicle, pel crim de la jove Diana Quer el 22 d'agost del 2016. Amb aquest tràmit previ superat, que fa dues setmanes no es va complir perquè només es van poder escollir 17 dels 20 membres necessaris per formar el jurat, el Tribunal Superior de Justícia de Galícia ha informat aquest dilluns que la vista oral començarà demà dimarts. Es preveu que sigui el 25 de novembre quan es faci entrega de l'objecte de veredicte al jurat popular per tal que aquest iniciï la deliberació.\nL’assassí de Diana Quer seu al banc dels acusats més de mil dies després\nSegons el calendari previst, el primer dia de judici declararà Abuín, l'únic acusat per l'assassinat, però també els pares de la víctima, Juan Carlos Quer i Diana López-Pinel, tots dos en qualitat de testimonis. A partir d'aquí, i fins al 18 de novembre, compareixeran mig centenar de testimonis.\nL'acusat de haver violat i assassinat Quer s'enfronta a una pena que va des dels 32 anys de presó fins a la presó permanent revisable. La clau, però, la tindran els forenses, que declararan al final del judici, entre el 19 i el 21 del mateix mes, quan hagin tingut lloc les proves pericials.\nEl 22 d'agost del 2016 la jove de 18 anys Diana Quer no va tornar a casa després de sortir durant les festes d'A Pobra (Galícia), on estiuejava amb la seva família. Després de 497 dies d'especulacions al voltant de la desaparició de la jove madrilenya i de proves confuses com un telèfon abandonat al riu que va aparèixer al port de Taragoña i que era de la víctima, la Guàrdia Civil va localitzar el 31 de gener del 2018 el cadàver de la noia a l'interior del pou d'una nau abandonada a Rianxo, la Corunya.\nLa nau estava molt a prop de la casa dels pares de José Enrique Abuín, i de fet va ser el mateix acusat qui va guiar la policia fins al punt on va abandonar el cos. Ho va fer després de ser detingut per una altra agressió a una dona el desembre del 2017. No va ser, però, fins que la seva dona (la declaració de la qual era la seva única coartada) va confessar que la nit del 22 d'agost de 2016 no l'havia passat amb l'acusat, que el Chicle va acabar confessant haver matat Quer i va portar la policia al pou on s'havia desfet del cos.


Orde dels Florians - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nL'Orde dels Florians o Orde de Sant Joan de la Flor, en llatí Ordo Floriacensis, va ésser un orde monàstic da la família cistercenca, que aspirava a una vida més mística, contemplativa i rigorosa de l'observança cistercenca.\nL'actual San Giovanni in Fiore, amb l'antiga abadia\nOrde de Flora, Orde de San Joan de la Flor, Orde de San Giovanni in Fiore; Congregació Florense\nHàbit blanc, descalços\nIn flore judicia tua cognoscentur ("En la flor es coneixeran els teus judicis")\n1189, San Giovanni in Fiore (Fiore Veteres, Jure vetere Sottano, Calàbria) per Joaquim de Fiore\nCelestí III, en 25 d'agost de 1196\n1196, per Joaquim de Fiore\nEn 1505, alguns monestirs s'integren al l'Orde del Cister; la majoria dels altres passen en 1515 als cartoixans i dominics; cap al 1570 ja no existeix\nÉs una reforma observant dels cistercencs\nLuca Campano, Matteo da Fiore de la Tuscia\n2 El monasterium ideal\nL'orde va ésser fundada en 1189 per l'abat Joaquim de Fiore, que fundà una comunitat a l'abadia de San Giovanni in Fiore, al voltant de la qual s'originà el nucli de població actual.\nJoaquim, en deixar l'abadia de Corazzo, en 1188, ja era conegut i era considerat com un sant. Retirat a Pietralata (rebatejada com a Petra Olei, van començar a arribar-hi molts seguidors. Joaquim començà a cercar un lloc per hostatjar-los, ja que volien viure en comunitat. A la Sila, trobà el lloc anomenat Jure vetere Sottano, avui al terme de San Giovanni in Fiore, on va traslladar-se amb els seus seguidors. El rei Guillem II de Sicília li concedí les terres, amb 300 ovelles i gra per a establir-hi una comunitat religiosa, començant així la construcció del protomonestir de Fiore Vetere ("Fiore Antic"), que va ésser dedicat a Sant Joan Evangelista i fou l'origen de l'actual poble de San Giovanni in Fiore.\nEl monestir havia de tenir set oratoris o domus religionis on es practicava l'educació religiosa i la vida espiritual. A més de les tasques agrícoles, els monjos feien treballs artesans com l'orfebreria, la forja, el treball en fusta i pedra o la fabricació de tapissos.\nMentrestant, Joaquim fundà els monestirs de Bonoligno i Tassitano. Va ser llavors quan anà a Roma i Celestí III li concedí l'aprovació de l'orde, llavors considerat com una congregació benedictina, i els seus instituts. Les constitucions de l'orde, redactades pel fundador, van ésser aprovades el 25 d'agost de 1196 pel papa Celestí III, conservant els principals valors de la Regla de Sant Benet i de les constitucions cistercenques. En general, la regla de vida és més rigorosa que a l'Orde del Cister (per exemple, els monjos anaven descalços i vestien un hàbit de roba grollera i aspra), i el breviari disposa les hores de l'ofici diví en un ordre diferent.\nPàgina del Liber figurarum de Joaquim de Fiore amb l'esquema del Monasterium\nAbadia i església de San Giovanni in Fiore\nL'abadia en els anys vint del segle XX\nInterior de San Giovanni in Fiore.\nEls florians, mentrestant, colonitzaren les terres assignades i conrearen els territoris de Bonoligno i Faradomus, amb l'ajut de laics, fent-hi obres d'irrigació. La construcció de l'abadia va ésser lenta, i l'església encara no estava acabada en 1226, quan hi foren traslladades les restes del fundador.\nL'orde tingué una ràpida expansió i durant el govern de l'abat Matteo Vitari, successor de Joaquim (1202-1234), l'orde tenia un centenar de cases entre monestirs i esglésies a Calàbria, Pulla, Campània, Laci i Toscana. Els monestirs eren 35, masculins, i quatre més per a monges que seguien la mateixa regla.\nA partir de 1470 el govern de les abadies fou confiat a abats comandataris, iniciant l'orde un declivi. El 1505 l'abadia de San Giovanni in Fiore i els convents que en depenien van ésser incorporats a l'Orde del Cister. El 1515, els altres convents es van unir als cartoixans o els dominics. Cap al 1570 l'Orde Florià ja havia deixat deixar d'existir com a tal.\nEl monasterium idealModifica\nJoaquim de Fiore va descriure un esquema de vida religiosa ideal per al temps futur. Es tractaria d'una congregació agrupada en un lloc anomenat Monasterium i on viurien persones diferents, agrupades en set oratoris, amb adscripcions simbòliques a parts del cos i a animals, que vol ésser una representació de la Jerusalem celestial:\nOratori de la Santa Mare de Déu i de la Santa Jerusalem: al centre del complex, hi viu l'abat i guia; simbolitzat pel colom, és el nas del cos del monestir.\nOratori de Sant Joan Evangelista: dedicat a la vida contemplativa; s'assimila als ulls i a l'àguila.\nOratori de Sant Pere: dedicat als ancians i els malalts, on faran treballs manuals lleugers; són les mans, simbolitzades pel lleó.\nOratori de Sant Pau: dedicat a l'estudi; són les orelles, simbolitzades per l'home.\nOratori de Sant Esteve: dedicat a qui tendeix a la vida activa i no pot anar més enllà en la disciplina espiritual. És la boca, simbolitzada pel xai.\nOratori de Sant Joan Baptista: per a sacerdots i clergues no regulars que volen viure en comunitat. Els peus, simbolitzat pel gos.\nOratori del Sant Patriarca Abraham: per als laics casats i les seves famílies. És el cos i les ovelles.\nAl Monasterium poden conviure laics casats o no, clergat secular i conventual, monjos, etc., tots sota la guia d'un únic abat, que proposa la regla que servirà per assolir la perfecció i la vida eterna, mitjançant un gradual progrés espiritual. La implicació dels laics, fins llavors al marge de la vida religiosa, era un tret revolucionari.\n↑ L'orde no pren el nom del seu fundador, sinó que aquest pren el sobrenom del lloc, Fiore, on va fundar l'abadia. De fet, el nom de la família de Joaquim ens és desconegut.\n↑ Esquema del Liber figurarum\nCatholic encyclopedia. "Florians".\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Orde_dels_Florians&oldid=24532610»\nDarrera modificació: 17 ago 2020 a les 13:19


biografia de abby wambach, vida, fets interessants - Esportista, Juliol 2022\ntractant amb una dona bessona\nmés compatible amb l'home àries\nAbby Wambach Biografia, vida, fets interessants - Juliol 2022\n2 de juny de 1980\nRochester, Nova York, Estats Units d'Amèrica\nquè dir a un home oncològic?\nAbby Wambach va néixer a 2 de juny de 1980. És famosa per ser antiga Jugadora de futbol femení dels Estats Units . Durant la seva primera carrera, es va traslladar a casa dues medalles d'or olímpic a la Copa del Món de FIFA Women ’ s.\nA part d’això, el seu èxit al terreny de joc l’ha guanyat El premi de l'esportista de futbol dels Estats Units de l'any sis vegades.\nMary Abigail Wambach va néixer a 2 de juny de 1980 . El seu lloc de naixement era a Rochester, Nova York. Va ser la darrera filla que va néixer Judy i Pete Wambach. Una de les seves germanes, Wambach, va introduir-la al futbol per intentar jugar a l'esport.\nEl 1994, Abby Wambach units Escola de la Mare de Déu de la Pietat . Va estudiar aquí durant quatre anys i va marxar el 1998. Va jugar a futbol com el seu esport favorit a l'escola secundària.\nElla va aconseguir per aconseguir uns 142 gols en total mentre ella encara estava a la secundària. S'havia notat el seu talent a la pilota i Umbro la va votar com a jugadora de l'any. Amb el seu talent excepcional, Wambach estava a l'altura demanda de nombrosos col·legis. Però va aprofitar una beca d'atletisme que ofereix la Universitat de Florida situada a Gainesville.\nAquí, Wambach va anar a jugar sota el notable college entrenador anomenat Becky Burleigh. Va jugar a la universitat des del 1998 i va marxar el 2001. Més endavant, el 2012, Wambach va ser introduït a la universitat University ’ s Hall of Fame.\nEl 2002, Abby Wambach es va unir a la Lliga femenina Associació de Futbol Unit jugant al club Washington Freedom. Amb el temps, es va introduir una nova lliga de futbol professional i que Wambach va avançar i va jugar per a clubs com el Nou occidental York Flash i el club nacional de futbol femení.\nEl 2001, Wambach es va guanyar a si mateixa posició a la selecció nacional de futbol femenina i rsquo; . Ella va avançar i va jugar el seu debut al setembre d'aquest any. Ella El primer partit internacional va ser contra Alemanya. Wambach la va ajudar equip per vèncer a Alemanya per 4-1 .\nDurant el 2003 Copa del Món de FIFA Women ’ s, Abby Wambach va contribuir molt a aconseguir que l’equip arribés a les semifinals. Tot i això, van perdre el partit davant Alemanya després de ser derrotats per 3-0. Van aconseguir la tercera posició després de vèncer Canadà per 3-1.\nEl 2004 Jocs Olímpics d’estiu que va tenir lloc a Grècia L’equip de futbol nord-americà es va emportar la medalla d’or olímpica després de derrotar per 2-1 al Brasil a la final.\nL’equip femení ’ s també ha tingut un bon rendiment a la Copa Mundial de la FIFA Women ’ s . Es van enfrontar als seus rivals al Brasil a les semifinals i van ser derrotats per 4-0. No obstant això, van aconseguir aconseguir el tercer lloc després dels seus victòria sobre Noruega.\nAbby Wambach va lligar el nus amb la seva xicota anomenada Sarah Huffman el 2013. Més tard, el 2016, va mantenir una relació amb un autor anomenat Glennon Doyle Melton . Els dos es van casar el maig del 2017.


Biblioteca escolar | Escola de Pràctiques I\nProjecte educatiu Projectes del propi Centre\nLa Biblioteca Escolar impulsa el Pla de lectura del centre (PLEC).\nEl PLEC és un document de centre que, a partir de les necessitats detectades en una anàlisi prèvia, recull els objectius, les metodologies i les estratègies necessàries per assegurar l’assoliment de la capacitat de llegir, de comprendre i d’interpretar textos, la capacitat d’utilitzar la lectura com a eina d’accés a la informació i desenvolupar l’hàbit lector i el gust per llegir.\nLa biblioteca és un espai d’aprenentatge constant i un eix fonamental per adquirir l’hàbit lector.\nL’escola manté curs darrera curs el projecte d’organització del fons bibliogràfic. Es continua potenciant l’ús i l’assistència de l’alumnat a la Biblioteca en horari lectiu. A més, hi ha un grup de nens i nenes voluntaris de 6è de Primària, que ajuden al préstec o a les tasques de biblioteca a les hores del pati, sota la de la coordinadora.\nLa Biblioteca de la nostra escola té com a objectiu ajudar a l’alumnat en la recerca d’informació desenvolupant les seves habilitats d’usuaris de biblioteca. A més es porten a terme altres activitats de motivació a la lectura i activitats de caire cultural en general.\nA la Biblioteca Escolar es gestiona: el carnet de biblioteca, el servei de préstec, el conta-contes (amb la col·laboració de les famílies i d’altres adults interessats), la relació amb la Biblioteca Pública, potenciar el Pla Lector, incentivar la participació d’activitats que ajudin a l’impuls a la lectura, com l’hora del conte i “les maletes viatgeres”.


Guarderia o cangur | Revista - Part 2\nCal triar la millor solució per a cada llar\nDiferències palpables en qualitat i en manteniment\n/imgs/20080301/informe02.jpgA Espanya hi ha prop d’un milió i mig de xiquets menors de 3 anys, segons dades de l’Institut Nacional d’Estadística. D’aquests, al voltant del 17% (és a dir, uns 234.500) tenen una plaça en un centre infantil, enfront d’una demanda del 43%, i un 9% estan a l’atenció de cangurs, segons el Ministeri d’Afers Socials. Per reduir aquesta desproporció entre una oferta exigua i una gran demanda, el nostre país s’ha compromès, amb un mandat de la Unió Europea (cimera de Barcelona, 2002), oferir l’any 2010 una plaça escolar a 33 de cada 100 xiquets menors de tres anys.\nNo fa gaire s’ha fet pública la intenció de crear 300.000 noves places per a xiquets de 0 a 3 anys, fet que suposaria un increment sobre l’oferta actual del 128%. Es podria ampliar així l’accés a l’escola de gairebé tots els xiquets de dos anys, que voregen el mig milió, quan en l’actualitat només uns 130.000 ja tenen plaça en una guarderia. Tot i aquest esforç, encara quedarien 40.000 menors sense plaça, i això només en el tram de dos a tres anys. Com a dada que mostra el llarg camí que queda per recórrer, la demanda en el tram d’edat següent, de 3 a 6 anys “ensenyament obligatori”, està coberta en el 99%.\nComprovem que l’aspirant a mainadera té l’edat adequada per a tenir cura d’un xiquet. No és recomanable que siga menor de 18 anys. A més, si el nostre fill té menys de dos anys, l’ideal és que haja estudiat puericultura.\nEn l’entrevista personal hem de valorar-ne la iniciativa, la paciència, la responsabilitat, la vocació, la maduresa i l’actitud afectuosa, entre altres aspectes. Altres qualitats d’una bona cangur és que prioritze els interessos del xiquet.\nPlantegem-li una situació imaginària d’emergència per veure com reaccionaria.\nLa seguretat del nostre fill ha d’aparèixer constantment al llarg de l’entrevista per a assegurar-nos que entén on estan els perills i com el cuidaria per a prevenir.\nEls fills han de formar part de l’entrevista. D’aquesta manera, els dos es coneixeran des del primer moment i els pares podran estudiar com es relacionen mútuament.\nUna vegada escollida la mainadera, establim un període de prova d’entre una setmana i un mes. Durant aquest temps, indiquem-li les pautes que ha de seguir i ajudem-la a fer el treball tal com ens agradaria a nosaltres. El nostre fill acceptarà millor la seua cuidadora si nosaltres estem davant fins que s’hi acostume.\nMantinguem una comunicació constant amb la mainadera. Estiguem al dia de les seues inquietuds i preocupacions respecte dels nostres fills. És fonamental conèixer si treballa contenta o quins són els progressos del xiquet. Revisem el seu programa d’activitats, la rutina, etc.\nEstudiem tots els dies l’actitud del nostre fill. No ens confiem.\nVes a la pàgina anterior: « Guarderia o cangur\nVes a la pàgina següent Pautes per a escollir guarderia »


Per Reagrupament Gràcia - General, Notícies, Reagrupats - 23/mai/2012\nJa som un Estat i parlem de diferents qüestions: CICLE DE XERRADES A LA BIBLIOTECA JAUME FUSTER (Vila de Gràcia) I SI FÓSSIM UN ESTAT? EN PARLEM Organitza: Reagrupament Gràcia. Col·labora: Biblioteca Jaume Fuster, a la Sala Auditori de la qual tindran lloc totes les xerrades. 1) DIMARTS 29 de MAIG ( De 19 a 20.45) Sala Auditori. Xerrada: CREIEM [...]\nL’Ajuntament de Vic dóna suport per unanimitat a la iniciativa ciutadana europea que patrocina Reagrupament\nPer Reagrupament Osona - General, Notícies - 8/mai/2012\nEl Ple de l’Ajuntament de Vic ha aprovat per unanimitat de totes les forces polítiques que el componen la proposta presentada per l’alcaldia per, literalment, “donar suport a la iniciativa ciutadana europea (ICE) perquè la Unió Europea (UE) garanteixi el manteniment de la ciutadania europea als ciutadans d’un nou estat sorgit per un procés de secessió d’un territori d’un estat membre».\nDe fet, l’acord de l’Ajuntament de Vic, presidit per Josep Maria Vila d’Abadal (UDC), és el primer que es rep, de manera oficial, al projecte d’ICE que ha endegat un comitè de set ciutadans europeus, presidit per Joan Carretero, i que té el patrocini de Reagrupament Independentista.\nCal recordar que l’alcalde Vic presideix l’associació Municipis per la Independència, que aplega a hores d’ara 421 municipis, 21 consells comarcals i 1 diputació, i que que té l’objectiu principal de “dur al poble de Catalunya cap a la independència per tal d’assolir les plenes competències municipals». La iniciativa de l’Associació de Municipis per la Independència fou presentada per primer cop per l’actual alcalde Vic a la 4a Assemblea de Reagrupament, que va tenir lloc a Vic el 19 de juny de 2011 (a la fotografia).\nTot i que el PSC hauria preferit que es presentés una moció en comptes d’una proposta d’acord, finalment hi ha votat a favor, igual com ho han fet la resta de forces polítiques de forma unànime: CiU, PXC, ERC, CUP, ICV i SI.\nLa iniciativa ciutadana d’Ampliació Interna de la UE –l’admissió a tràmit de la qual per part de la UE s’ha de produir abans d’acabar aquest mes de maig–, té per objectiu garantir el manteniment de la ciutadania europea per als ciutadans d’un nou estat sorgit per un procés de secessió d’una regió d’un estat membre de la Unió Europea; garantir la sobirania dels ciutadans en els processos de secessió a l’interior del territori dels estats de la Unió Europea: i, garantir el respecte als principis, valors i objectius de la Unió Europea establerts en l’article 2 del TUE: “La Unió es fonamenta en els valors de respecte de la dignitat humana, llibertat, democràcia, igualtat, Estat de Dret i respecte als drets humans, inclosos els drets de les persones que pertanyen a minories. Aquests valors són comuns als estats membres en una societat caracteritzada pel pluralisme, la no discriminació, la tolerància, la justícia, la solidaritat i la igualtat entre homes i dones».\nReagrupament es congratula de l’acord transversal i unànime de l’Ajuntament de Vic i roman amatent perquè altres municipis, institucions i organitzacions nacionals en prenguin exemple.\nPrecisament, aquest dijous 10 de maig a les set de la tarda, al Col·legi de Periodistes de Girona, el president de Reagrupament, Joan Carretero, presentarà la Iniciativa Ciutadana Europea (ICE) que ell i set ciutadans més, residents en set estats diferents de la Unió Europea, han presentat per assegurar que, un cop Catalunya sigui independent, el futur Estat català, si els seus ciutadans així ho desitgen, pugui continuar sent membres de la Unió Europea.\nConferència: “Justificació històrica, militar i legal de la devolució de les Constitucions Catalanes”\nPer Reagrupament Osona - General, Notícies - 16/abr/2012\n”Només descobrint els paranys de la història d’Espanya contra Catalunya retrobarem el camí més fàcil a la Independència”. Amb aquesta afirmació tant contundent Miquel Manubens explicarà el proper divendres a Vic, la necessitat de contrastar cert revisionisme històric per tal de recuperar i posar al dia la nostra pròpia història. I és que segons l’autor, tant des de Madrid com per part de determinats autors catalans no sempre s’ha fet servir tota la base documental exigible i desitjable per explicar la nostra (i la seva) història.\nL’any 1988 esdevé empresari i a partir del 2006 unifica les seves dues passions: l’edició i la història, editant des de llavors obres de temàtica històrica catalana en diferents formats.\nLa seva ingent tasca historiogràfica i l’activitat professional, principalment dirigida cap a la recerca, l’estudi i la promoció de la història del nostre país l’han fet valedor de la confiança i el reconeixement de la seva tasca per part de destacats investigadors.\nAixí el febrer de 2010 esdevé, per nominació, President del Centre d’Estudis Colombins-Òmnium Cultural, entitat dedicada a l’estudi i la promoció de la recerca històrica sobre la història de Catalunya, la nàutica, la marina catalana, i especialment de Cristòfol Colom, descobridor del Nou Món, i el món català de la seva època.\nPer Reagrupament Gràcia - Comitè Executiu, Eleccions Comissió Executiva, General, Notícies, Reagrupats - 21/mar/2012\nS'escull el nou cimitè executiu de Reagrupament a Gràcia.\nCom es veu Catalunya des de l’estranger? Propera xerrada de Reagrupament Osona\nPer Reagrupament Osona - General, Notícies - 29/gen/2012\nLa visió de Catalunya des de l’estranger; com som i no com diuen que som. Aquest serà el tema de la propera xerrada emmarcada en el cicle de conferències que organitza Reagrupament Osona. El membre del Col•lectiu Emma, Salvador García, serà a Vic el proper dijous 2 de febrer per fer una xerrada sobre la organització que representa.\nLa tasca del Col•lectiu Emma ajuda a transmetre com som els catalans a la resta del món davant les informacions esbiaixades que poden aparèixer als diferents mitjans internacionals. El col•lectiu respon a aquestes visions poc reals que es donen sobre els catalans a la premsa internacional i també contacta amb els periodistes autors de les notícies per explicar-los què és Catalunya i la realitat que s’hi viu. Tot i que s’han especialitzat en mitjans de comunicació, també han establert contactes amb el cos diplomàtic present a Catalunya amb el mateix objectiu. Serà una bona ocasió per descobrir com es veu Catalunya des de fora, per descobrir què diuen de nosaltres fora del nostre país o qui informa a qui i de què.\nLluís Solà: “Si permetem que decideixin per nosaltres, sempre s’imposaran els seus valors”\nPer Reagrupament Osona - Notícies - 4/des/2011\nEl poeta i escriptor Lluís Solà Sala va ser l’encarregat d’inaugurar el cicle de conferències que organitza Reagrupament Osona. La xerrada portava per títol “1940-2011. Perspectiva de la independència” i l’escriptor va començar fent una dissertació sobre la llibertat individual i col•lectiva, constatant que la lluita per la llibertat, d’una manera o d’una altra, ha estat constant en la història de la humanitat. El cas de Catalunya no és diferent, i Solà ho sap molt bé quan extrapola un cas individual al del nostre país: “ens podem imaginar un home que no decideixi sobre els seus afers quotidians? Si permetem que decideixin per nosaltres, sempre s’imposaran els seus valors”. Hem d’entendre que no podem deixar que ens facin creure que els valors catalans siguin de segona categoria. El poble català no és inferior a cap altre poble, sinó que cadascun té una manera de fer diferent i això és el que el caracteritza.\nPer Reagrupament Gràcia - Assemblea Nacional Catalana, General, Gràcia per la independència, Notícies, Reagrupats, botifarrada, constitució espanyola - 30/nov/2011\nBotifarrada contra la Constitució espanyola.\nPer Reagrupament Osona - Notícies - 23/nov/2011\n”1940-2011, perspectiva de la independència”. Aquest serà el títol de la xerrada que anirà a càrrec de l’escriptor vigatà Lluís Solà i Sala i que inaugurarà el nou cicle de conferències que organitza Reagrupament Osona.


És possible vendre i comprar una casa de luxe a Barcelona al mateix temps?\nComprar una casa mentre estàs venent la teva pot resultar un repte, però en realitat és una situació bastant comú que, de vegades, es presenta com una oportunitat que no es pot deixar passar. A menys que comptem amb un gran pressupost, és normal que coordinem la venda del nostre habitatge actual amb la compra d'un nou per disposar dels diners i fer una única mudança.\nAquest procés requereix una planificació cautelosa per evitar complicacions i assegurar-nos que ambdós processos funcionin bé. A més, hem d'analitzar molt bé la nostra capacitat financera per dur a terme aquesta doble operació.\nAvui, al blog de BARNES Barcelona, t'expliquem quins són els aspectes més importants que has de conèixer per poder vendre i comprar - al mateix temps - un habitatge de luxe a Barcelona.\n5 consells per comprar i vendre una propietat de luxe a el mateix temps\nEstudiar i conèixer el mercat\nAbans de cercar una nova casa o posar l'actual a la venda, hem d'assegurar de tenir un agent immobiliari que tingui un coneixement sòlid del mercat immobiliari a la regió en la qual estem interessats. Comprendre els diferents aspectes que afecten els preus ens permetrà organitzar-nos millor i saber si els nostres plans són viables.\nBarcelona - Vallvidrera - Casa 1400 m² - 7 Habitacions\nGestionar els temps\nEn aquests casos, és important que el període entre la venda i la compra sigui el més curt possible. El millor és arribar a un acord amb el comprador, estipulant un lapse de al menys 6 mesos fins que pugui entrar a viure. D'aquesta manera, podem vendre la casa amb confiança i trovar-ne una nova tranquil·lament.\nTenir en compte les despeses extra\nTant la venda com la compra de l'habitatge impliquen assumir alguns costos i és important calcular-los tots abans de començar les operacions. A més, hem d'estar preparats per si sorgeixen imprevistos que puguin provocar nous costos.\nSol·licitar la documentació amb antelació\nUna vegada que haguem decidit si comprar o vendre, hem de contactar amb el nostre agent immobiliari perquè comenci a gestionar els tràmits necessaris el més aviat possible, així a l'hora de signar, no passa cap imprevist.\nVendre per després comprar\nEl recomanable és no adquirir el nou habitatge fins que no estigui signada la venda de l'anterior. D'aquesta manera, evitarem pagar dues cases al mateix temps.\nCom a últim consell, recomanem consultar amb els experts de mercat, perquè aquest tipus de transaccions no són fàcils i comporten riscos. Els nostres professionals es troben capacitats i podran ajudar-nos a estalviar passos, temps i diners. Des BARNES Barcelona brindem assessorament perquè aconsegueixis vendre i comprar un immoble de luxe a el mateix temps de manera reeixida i sense complicacions, per poder gaudir de la llar amb el qual tant has somiat


Festes, fires i festivals a la Costa Daurada: Estiu\nLa Festa Major de Reus ha anat consolidant una sèrie d'actes que la converteixen en una festa amb singularitats i molt concorreguda. Està declarada Festa Tradicional d'Interès Nacional per part de la Generalitat de Catalunya. Té lloc amb motiu de Sant Pere, i la imatge del patró es treu en processó. Més enllà de la vessant religiosa, espectacles com la Tronada o les cercaviles amb les molt estimades comparses festives (la mulassa, els gegants, els nans, el drac...), fan que els carrers s'omplin de gom a gom en aquests primers dies d'estiu. Tampoc no hi falten, és clar, les jornades castelleres, els concerts o els balls.\nUna fira destinada a l’alimentació i on també té lloc la Mostra de Cava del Baix Penedès, a més a més de molts actes lúdics paral·lels, com ara exhibicions esportives, de balls, música en viu, i un munt d’activitats per a la canalla.\nDos dies a la setmana i durant tot el juliol i l’agost, el Patronat de Turisme de Cambrils organitza visites teatralitzades per la zona del port i el nucli antic. A més a més, tots els dies pel carrer del port trobareu animació amb espectacles de carrer. D’altra banda, durant tot l’any podeu fer un recorregut amb els amics i/o la família per cercar els cinc photocalls que hi ha instal·lats al municipi (parc del Pescador, pi rodó, plaça de l’Església de Sant Pere, plaça de la Vila i Agrobotiga). Un cop fet tot el recorregut, adreceu-vos al Patronat de Turisme, ensenyeu les fotos, i aconseguireu un regal directe. Si puges les fotos a Facebook o Instagram amb el hastag #smilecambrils entrareu en el sorteig d’un premi de dues entrades a PortAventura World.\n2a quinzena de juliol i 1a quinzena d'agost\n36è Festival Internacional de Música Pau Casals del Vendrell\nAmb la voluntat de retre homenatge a Pau Casals, músic genial i humanista profund, es va iniciar el 1981 aquest Festival Internacional que des de sempre ha reunit els millors intèrprets i formacions estrangeres de tot el país i del món. El violoncel n'és el fil conductor, però també hi intervenen cantants, pianistes o formacions de cambra. S'ha convertit en una trobada imprescindible de l'estiu i un certament musical de referència.\nFesta Major i activitats d'estiu a La Pineda\nFins a un centenar d'activitats dirigides al públic familiar es programen al llarg de l'estiu a La Pineda, aprofitant els molts visitants i turistes que hi ha a la població. El punt més àlgid és per la Festa Major de Sant Jaume, amb tots els actes tradicionals propis de la festa a més a més de música en directe, balls i esdeveniments culturals. I s'enllaça amb la Festa Major d'Estiu a Vila-seca, al voltant del 3 d'agost.\nFestes de Sant Jaume de Miami Platja\nSant Jaume és la Festa Major d'estiu de Miami Platja i s'hi celebren activitats per a tothom, una de les més rellevants són les famoses vaquetes o "vaquilles" i el castell de focs de la Platja Cristall.\nEn honor a la patrona de la vila, Santa Anna, el 26 és el dia més important dels quatre de festa, amb les matinades a primera hora, cercaviles diverses o la jornada castellera. El 25, però, ja hi ha un munt d'activitats, i són massivament seguits el correfoc i el ball. El darrer dia, el 28, és el Dia del Gos, i té lloc el Ball de Malcasats o l'encesa d'una traca d'un quilòmetre i del campanar.\n31 de juliol i 1 d'agost\nLa Cantada de Calafell és una de les més consolidades a les comarques de Tarragona i d'arreu del país. Les persones que assisteixen a l'esdeveniment poden escoltar alguns dels millors grups catalans, amb un repertori que inclou havaneres i cançons de taverna. El Patronat Municipal de Turisme habilita, durant els dos dies que dura la cantada, més de dues mil cadires, i també, com no, es pot degustar el famós rom cremat, del que s'encarreguen els pescadors del Bot Salvavides de Calafell.\nÉs l'esdeveniment més important de l'any al municipi. Al parc de Maria Martori s'hi agrupen comerços, empreses de tot tipus, i es duen a terme activitats culturals i d'oci. Un castell de focs clausura la Fira.\nNits Daurades, a Salou\nEn ple mes d'agost, amb milers de turistes a la població, però també amb molts autòctons que poden allargar les nits perquè es troben en plenes vacances de la feina, tenen lloc a Salou aquestes Nits Daurades que ofereixen cada vesprada diversos espectacles. Hi tenen molt de pes els concerts, però també hi ha espai per als elements més folklòrics i tradicionals.\nA meitats d'agost\nFesta Major de Sant Roc a l'Hospitalet de l'Infant\nUna seixantena d'activitats tenen lloc als carrers i platges de l'Hospitalet de l'Infant just a meitats del mes d'agost. Els autòctons i els turistes participen en actes tan diversos com la fideuà popular, l'emblemàtica Nit del Foc, la música en viu, o la pujada a l'ermita de Sant Roc.\nAquesta festa que solemnitza la collita tal com es feia antigament. Es participa en la verema anant a les vinyes i en retornar té lloc un esmorzar popular. A continuació es pia el raïm, tenen lloc degustacions de vins de la població i altres activitats lúdiques i culturals. Més informació al telèfon de l’Ajuntament de Poboleda: 977 827 097.\nAls voltants de l'hospital que donà origen a la població, un centenar de parades recreen l'ambient d'un mercat medieval. S'hi poden trobar tota mena d'objectes, bestiar, mostres d'oficis... També aquests dies els restaurants de l'Hospitalet de l'Infant ofereixen menús medievals.\nFesta del Rei Jaume I + Sent Soví Salou\nCorria l’any 1229 quan el rei Jaume I d’Aragó va iniciar, des del port militar de Salou, una nova aventura per a conquerir Mallorca. La gesta està arrelada a la història de Salou i cada any es commemora, el primer cap de setmana del mes de setembre, amb una celebració que té un marcat caràcter medieval. Des del mercat als espectacles de recreació històrica, la festa del rei Jaume I d’Aragó esdevé un homenatge a la gesta assolida pels nostres avantpassats de l’edat mitjana. També aquests dies es fa el Sent Soví, una ruta de tapes en què participen diferents establiments del municipi.\nLa Festa té els seus orígens en els romiatges que celebrava la població des que va ser trobada la imatge de la Mare de Déu de la Riera (data desconeguda). El govern de la Generalitat va declarar el 2010 la Festa Major de les Borges del Camp d'Interès Nacional, i el seu ball de diables Element Festiu Tradicional d'Interès Nacional. I és que els diables porten sortint a la festa des de la dècada de 1880, i algunes fons assenyalen que fins i tot abans.\nLa Mare de Déu de la Roca és la patrona de Mont-roig del Camp, i ja els dies abans es duen a terme diverses activitats. El mateix dia 8 es fa una peregrinació a l'ermita, on té lloc una missa i un dinar popular. Es fa una recepció oficial a totes les dones que porten el nom de Maria de la Roca, i a la tarda hi ha ballada de sardanes i el ball de coques, l'única jota vuitcentista que es conserva al Baix Camp.\nFesta d'inici de la Campanya de la Patata, a Prades\nQuan comença la recol·lecció de la patata, producte de gran qualitat a Prades que li ha suposat la denominació IGP (Indicació Geogràfica Protegida) té lloc aquesta festa que s'inicia amb un esmorzar en què no hi falta la patata. Al llarg del matí es munten parades de venda de productes de la terra fins que al migdia té lloc una mostra de truites i altres plats cuinats amb patates.\nEn honor a la patrona de Tarragona tenen lloc unes festes que han rebut nombrosos reconeixements. Es fa impossible en aquest breu text escollir entre els més de 500 actes que hi ha cada any pels carrers i places de la capital en el decurs de la segona quinzena de setembre. Evidentment no hi poden faltar els més tradicionals, però també és una festa amb noves propostes a cada edició. Només us podem recomanar que mireu la programació d'aquest any i vosaltres mateixos feu la vostra tria i les gaudiu.


Encara no sap llegir del tot… Hi veu bé? | Equip d'Atenció Primària del CAP Turó\n← Vols deixar de fumar? Apunta’t a fer-ho en grup\nVull saber més de l’al·lèrgia a les proteïnes de la llet de vaca →\nEncara no sap llegir del tot… Hi veu bé?\nPosted on 07/09/2016\tby CAP Turo de la Peira\nQuan els nostres fills no aprenen a llegir al ritme normal escolar ens preocupem molt .El nen es dóna compte que no evoluciona bé respecte als seus companys i els tutors dels nens ens traspassen la seva inquietud.\nDes de fa molt temps s’ha considerat, segons recerques, que el 80% del que un ésser humà aprèn és a través de la visió.\nMoltes vegades els pares no saben detectar la dificultat visual i el nen tampoc ho sap transmetre.\nLes disfuncions visuals i perceptuals donen lloc a signes i símptomes que són senyals d’alarma de que el nen no hi veu pro bé :\nEvitació de la lectura\nResseguir amb el dit la lectura\nFer demanda de seure a la primera fila perquè no veu la pissarra.\nAstenopia (visió borrosa, fatiga visual i mal de cap) amb freqüència\nDistracció en llegir\nVisió borrosa intermitent des de lluny i d’aprop després de realitzar tasques escolars d’aprop\nBaixa comprensió del que llegeix\nRepetició de la mateixa línia de la lectura\nOmissió de paraules o frases en llegir\nSalt de línies durant la lectura\nMala escriptura a mà\nVisió doble durant o en acabar de llegir\nDificultats per canviar l’estimulació de l’acomodació a la seva relaxació, i viceversa\nHiperactivitat durant la classe\nInversió de lletres\nBaix rendiment escolar Disfunció i trastorn de la conducta .\nAconsellem observar i preguntar al nen sobre aquest signes i símptomes. I davant el dubte cal fer-li una valoració oftalmològica o optometrista per determinar amb precisió si es tracta d´una alteració visual i posar-li tractament .\nRecorda que si tens dubtes pots consultar al teu pediatre.\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícies, Pediatria i etiquetada amb CAP TURO, dificultats aprenentatge, lectura, visió. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Algemesí; un nou Tordesillas?\n12 abril 2021 04:02\nCol·lectius antitaurins prometen lluita al carrer per salvar la vida dels animals, que no passen dels dos anys\nA. Agüera | 20 setembre 2014\nAlgemesí (Ribera Alta) celebra cada any un espectacle taurí amb cadells. Membres de colles cadafaleres intenten torejar els cadells improvisadament i barruerament, produint un gran patiment als animals. Imatges de TVAnimalista que estan a disposició de qualsevol mitjà de comunicació / organització animalista que ho vulgui difondre. Podeu contactar a tvanimalista@gmail.com\nLes conegudes popularment com a "becerrades cadafaleres", unes cites taurines organitzades per la Setmana de Bous que comença aquest dissabte a la localitat valenciana d'Algemesí, a la Ribera Alta, revifen les crítiques antitaurines.\nPrecisament, en la setmana en la qual els enfrontaments a Tordesillas entre partidaris i detractors del "Toro de la Vega" han aixecat comentaris arreu, diversos col·lectius animalistes prometen concentrar-se per lluitar per la vida dels animals que han de ser lliurats a la correguda, en la qual es punxa amb banderilles vedells de menys dos anys abans de sacrificar-los.\nL'esquerra política també critica amb duresa aquesta pràctica, després de no haver pogut eliminar el maltractament animal del programa de festes, perquè al PP, amb majoria a la localitat, això no li feia el pes.\nLamenten que a l'acte hi assisteixen infants, perquè la legislació valenciana no ho prohibeix -com sí succeeix en el cas de Balears-, i que els bous joves sofreixen més perquè els propinen estocades a parts no habituals, per la manca d'experiència dels participants.\nPer contra, els taurins defensen el caràcter tradicional d'aquesta 'festa', i alguns estan disposats a defensar-la amb fermesa.\nCom passa habitualment en aquestes situacions, la divisió entre els veïns és notòria, i malgrat que fa anys que la polèmica envolta aquest esdeveniment, la contraposició d'opinions no afavoreix una fàcil ressolució.


Més d'una dècada sense perdre a Mestalla | We Love Barça\nMés d'una dècada sense perdre a Mestalla\n"He sentit que el Barcelona em vol, però no m'ho crec"\nPiqué: "Hi ha molta gent que em té ganes"\nVisitar Mestalla és sempre complicat. El València és un dels equips que més dificultats han posat al Barça al llarg de la història. Però ens els últims 11...\n7 Octubre, 2018 - 17:06\nVisitar Mestalla és sempre complicat. El València és un dels equips que més dificultats han posat al Barça al llarg de la història. Però ens els últims 11 anys, el conjunt blaugrana pot presumir de no haver perdut mai a la Lliga.\nEl Barça registra 5 victòries i 6 empats al camp del València en aquest període, la millor ratxa de la història blaugrana. Si s’acumulessin els partits de Copa, els blaugranes sumarien 13 partits sense perdre.\nL’última vegada que el Barça va perdre a la Lliga va ser el 18 de febrer de 2007, en un partit que els valencians van guanyar per 2 a 1. L’únic futbolista que segueix de blaugrana és Messi, que va entrar al minut 55, i aleshores tenia 19 anys.\nDes d’aleshores, els triomfs del Barça han estat sempre ajustat. Quatre de les cinc victòrieshan estat per només un gol de diferència.


Habitar el mur — Centres Cívics (CCVIC)\nHabitar el mur\nA càrrec de Susanna Sebastià i Marcel Marimon\nDivendres 31 de maig | 20:00h\nGemma Gorga realitza un homenatge a la memòria de les seves àvies en el poemari Mur. La poeta Susanna Sebastià fusiona l'estil profund que la defineix, fent servir imatges potents i personals que ens arriben directament a l'ànima, amb elements de la quotidianitat de l'univers familiar i de les vivències pròpies que acosten les poesies a l'espectador/a.\nEl recital s'estructura en quatre blocs temàtics lligats per la veu i sostinguts per les notes de la guitarra de Marcel Marimon. A l'inici, situem al públic en la figura d'aquestes dones, símbol de la generació de dones que van viure pràcticament tots els esdeveniments importants del segle XX al nostre país: la II República, la Guerra Civil, la llarga Postguerra i els anys de la Transició fins a finals de segle. Fluïm a través de la cançó cap a les imposicions, els silencis, les renúncies i la resiliència dels llargs anys de Postguerra. A través de les música i la paraula, ens endinsem en l'univers de la pèrdua de memòria de l'àvia i la desaparició gradual d'un ésser estimat. Finalment, es mostra en escena el llegat que ens deixen aquestes persones amb qui mantenim un vincle tan especial.\nLa proposta eclèctica desborda sensibilitat, sense deixar de banda la crítica amb la interpretació d'algunes poesies força punyents, a través dels llocs comuns que ens lliguen a les relacions familiars. El record ens situa a casa de l'àvia, ens fa olorar els menjars compartits,\nens fa viatjar a les joguines de la infantesa i a les vacances de l'adolescència. El present ens envaeix amb la fi de la vida d'aquestes dones i, com a conseqüència, l'absència que ens produeix un buit a dins.\nEls versos, les notes de la guitarra, la cançó i la rapsòdia eclèctica són un homenatge a les dones d'aquesta generació. Gràcies a la valentia que van mostrar per tal de seguir endavant, ara nosaltres som qui som. Elles ens han permès viure en el sentit més ampli i intens del terme:\nens han llegat la humilitat i el coratge, ens han ofert exemple i consell, ens han atorgat un casa i una llar.\nCENTRES CÍVICS VIC | PROPOSTES PRIMAVERA 2019\narxivat sota: PROPOSTES CCVIC, PROPOSTES primavera 2019 Actuació, PROPOSTES CCVIC Actuació, PROPOSTES primavera 2019


Arxius de Sin categoría - Musicoteràpia pel benestar\nPublicat a 23/05/2019 24/12/2019\nVídeo resum de La vida sin límites\nEl dia 5 de maig es va realitzar el festival La vida sin límites. Vam realitzar algunes activitats de musicoterapia amb un petit i entranyable grup. Fixeu-vos a partir del minut 1:25!\nTot i que l’espai físic no acompanyava, molta gent i molt soroll, es va poder fer un tastet de musicoteràpia activa.\nMoltes vegades penso que la musicoterapia també pot ser una manera de tornar a aquelles èpoques de la vida humana on fer música era tant quotidià com ho és avui en dia consumir-la. I donar a les persones l’oportunitat de fer sons, cantar i percudir instruments com ho feien en societats primerenques les persones quan treballaven, feien rituals i festes, tots junts. La música en viu s’integrava en la vida de les persones.\nIncloure i integrar és l’objectiu del festival La vida sin límites que tindrà lloc el proper 5 de maig a Castelló d’Empúries. Hi han programades, bàsicament, activitats d’oci i esportives per a persones amb diversitat funcional. Per primera vegada ofereixo tallers d’activitats de musicoteràpia per a grups de persones neurotípiques junt amb infants i adults amb algun tipus de discapacitat. Tots junts, com una tribu, fent ritmes i sons, rebent la potència de la música feta al moment.\nAquí us deixo la programació i el plànol\nPublicat a 10/04/2019 23/08/2021\nIkaro, el cant curatiu\nLa medicina tradicional amazònica es basa en la curació de les malalties mitjançant plantes com el tabac i moltes altres que creixen a la selva. Els mestres sanadors no conceben donar la medicina sense els cants que acompanyen la curació. En aquest vídeo la Dra. Rosa Giove ens explica què són i quina funció fan aquests Ikaros. Una gran lliçó per a qualsevol musicoterapeuta.\nLa dra. Rosa Giove és co-fundadora del centre Takiwasi, Perú.\nLa larva d’una mosca que es queda sota la pell i cal imitar el brunzit de la mosca per aconseguir fer sortir la larva o una cançó clavada i mal posada a l’esquena. Són algunes de les curiositats que explica la doctora.\nPublicat a 09/04/2019 24/12/2019\nL’eficàcia de la Musicoteràpia davant l’angoixa i el sentiment de soledat\nAquest és el títol de l’estudi que vam realitzar junt amb el divulgador científic Jordi Jauset i la musicoterapeuta Diana Sastre. També va ser publicat a ECOS, Revista Científica de la Asociación Argentina de Musicoterapia.\nContinua llegint «L’eficàcia de la Musicoteràpia davant l’angoixa i el sentiment de soledat»\nPublicat a 08/04/2019 24/12/2019\nEl Temps de Sons és un servei que treballa emocions difícils de gestionar amb tècniques de musicoteràpia. Es realitza des de l’any 2015 a Santa Coloma de Farners, Girona.\nAquest és un petit reportatge que ens va fer la SelvaTV\nContinua llegint «Temps de Sons»\nPublicat a 07/04/2019 24/12/2019\nAquest blog pretén informar i aprofundir en dos temes que s’uneixen en un: la música i la salut. Musicoteràpia pel Benestar parteix de l’estudi i la pràctica terapèutica que es val de la música com a eina de curació.\nContinua llegint «Benvingudes i benvinguts»


L'Espai Digital: Què és el que porta a l'Ajuntament a plantejar-se aquesta reforma del Centre?\nNeus Bulbena: Això ve de llarg, és una història de fa molts anys. Com tothom sap, jo formava part del govern de l'anterior legislatura, 2003-2007, i en aquell moment era evident que la Garriga necessitava, i encara necessita, defensar la mobilitat per a les persones. Tenim unes voreres molt estretes, tenim un centre vell i, a més a més, quan estàs a l'Ajuntament t'adones que el que fa falta és arreglar el “sota” del poble.\nL'E.D.: Les infraestructures.\nN.B.: Estem parlant de clavegueram, de línies elèctriques, de canalització d'aigua... estem parlant de tot això. En l'últim arranjament de la plaça, quan s'hi varen instal·lar els fanals, no es va canviar la instal·lació elèctrica. Això què vol dir? Que és necessari. No és visible, però és molt necessari. Això pel que fa a la part invisible... la part visible és que tenim unes voreres que són intransitables per a les persones.\nLa gent s'ha acostumat a que el centre s'hi ha de venir a peu. Abans aparcaves fàcilment davant de qualsevol botiga, però fa anys que això ja no es pot fer. Al centre ja hi anem a peu i hem de facilitar, per tant, que s'hi pugui anar a peu de forma còmoda i segura. Per tot plegat, entorn el 2004 ens vàrem començar a plantejar que el centre necessita una rehabilitació. Es va fer l'estudi de mobilitat i, un cop fet, ja es volia començar les obres, però van arribar les eleccions. Un cop vàrem tornar a tenir la responsabilitat de govern, dues persones que veníem de la legislatura anterior vàrem decidir que era el moment de tirar-ho endavant. El 2008 es va iniciar tot el procés de concurs d'idees i precisament avui dia 31 de maig s'ha adjudicat l'empresa que teòricament ha de fer les obres del centre.\nL'E.D.: Dins dels problemes de mobilitat que vostè comenta, com les voreres, la dificultat d'aparcar al centre, fins i tot la dificultat d'aparcar a tot el poble... com encaixa la decisió de reformar primer les dues places del centre?\nN.B.: En principi, l'àmbit de reformes que està planificat va des del carrer Figueral fins el “Forn del Sol”. Aquest pla es desenvolupa per a fer-lo en tres fases, perquè tenir tot el poble aixecat de cop ens podria portar un any d'obres, i teníem clar des del principi que s'havien de respectar dues dates: Corpus i la campanya de Nadal. Ni en un moment ni en l'altre podíem tenir el poble aixecat. Llavors es va dividir el pla en tres fases: una des del carrer Figueral fins el carrer Doma, l'altra des del carrer Doma fins el Bar “La Plaça”, per entendre'ns, i l'última fins el “Forn del Sol”. Llavors quedava decidir per quina començàvem. Enguany tenim adjudicades unes subvencions per a la rehabilitació del centre, una de la Diputació i l'altre de la Generalitat.\nL'E.D.: En total 700.000 euros de subvencions dels 900.000 de pressupost de les obres.\nN.B.: Les dues altres fases del pla tenien un cost més baix, per tant vàrem dir: "ara que tenim disponibilitat econòmica, fem el tros més car". Però també hi ha un segon motiu, molt important. Si fem les places primer, tallem el trànsit. És a dir, comencem a acostumar a la gent que pel centre no s'hi ha de passar per circular. Al centre s'hi va, i si cal portar-hi algú en cotxe perquè és una persona discapacitada, se l'hi porta, però s'hi va, es deixa la persona i el cotxe marxa. Tallant el trànsit de les dues places, tallem la circulació, que nosaltres ja fa molt temps que volem que passi per la carretera Nova, que és per on ha de passar. En el moment de fer l'estudi de mobilitat, espero no equivocar-me, es va trobar un percentatge molt elevat, d'entre el 40 i el 50% de gent que travessava el centre només de pas. Molta gent prefereix passar abans pel centre que per la carretera perquè aquesta última a té semàfors, però, a més a més, als que som del poble ens agrada passar-hi, i confesso que jo en sóc una, perquè és més agradable, perquè veus més gent. El que intentem evitar és aquesta circulació de pas pel centre.\nL'E.D.: Així, la decisió de reformar primer les places és tant un exercici de pragmatisme econòmic com de pedagogia de mobilitat.\nN.B.: Sí, crec que ho defineix molt bé.\nL'E.D.: Un dels aspectes que comporta una acció d'aquesta importància són unes obres de mida i duració considerable, que tindran efecte en la vida dels veïns i els comerços del centre. Com es preveu mitigar aquesta afectació?\nN.B.: Jo no tinc l'experiència de fer una obra tant grossa, he participat en obres més petites com la de l'Escola de Música o l'Escola Bressol, però eren obres que no afectaven la circulació. És pràcticament una obsessió meva i de l'equip de govern, però, que aquestes obres afectin el menys possible, tot i que una afectació zero és impossible. Per tant, quan estigui designada l'empresa que les farà, el primer que farem serà parlar-hi perquè aquesta gent que es veurà afectada ho sigui el menys possible. S'ha exigit a l'empresa un percentatge concret i fix de comunicació, de neteja i de senyalització, perquè tothom sàpiga perfectament per on ha de passar.\nL'E.D.: Quan diu "un percentatge" es refereix a un percentatge econòmic del pressupost.\nN.B.: Sí. Mentre les obres estiguin en marxa l'empresa ha de destinar aquesta part del pressupost a que les botigues i els veïns tinguin el menor impacte possible.\nL'E.D.: On està previst desplaçar els llocs d'aparcament del centre?\nN.B.: Les places d'aparcament del centre que es perden són bàsicament de zona blava, i s'amplien cap a la Plaça del Doctor Montal, que serà zona blava tota la setmana, i també cap el carrer Figueral i la carretera de l'Ametlla, que s'han fet de sentit únic i s'hi han afegit aparcaments en tota la seva longitud. També del carrer Sant Francesc en amunt es farà zona blava. És a dir, el carrer Pere Fuster, el carrer Figueral i el Triangle es posen de zona blava, però no per a recaptar, sinó per a donar mobilitat, que és el que necessiten els comerços. El comerç necessita llocs on la gent arribi, compri i marxi, no gent que arribi, deixi el cotxe allà tres dies seguits i impedeixi la mobilitat dels comerços.\nL'E.D.: Al Garric d'aquest mes s'esmenta que està previst habilitar zones de càrrega i descàrrega extraordinàries pels comerços durant les obres. Està previst també crear zones d'aparcament extraordinàries pels veïns?\nN.B.: Pels veïns concretament no. Actualment els veïns de la zona afectada no tenen aparcament. L'únic és un veí que té un garatge a casa seva i que hi té dos cotxes, i nosaltres li garantim que aquests dos cotxes els podrà aparcar durant les obres, o bé l'aparcament que hi ha sota la Biblioteca, o bé en un altre lloc.\nL'E.D.: Ja passant a un tema menys tècnic, molta gent està centrant la polèmica entorn la reforma del centre en el sauló i les llambordes. Vostè considera el sauló i les llambordes elements d'identitat del poble?\nN.B.: Jo penso que les persones són la identitat del poble, i ho tinc claríssim. Que les persones tenen uns entorns que es fan seus, però, també està clar. També està clar que els entorns que tenim ara són el resultat d'una evolució que ha durat anys. Però aquesta reforma és un pas més dins d'aquesta evolució. Tothom es pensa que jo no vull sauló a la Plaça, i ni el vull ni no el vull. Jo penso que la plaça ha de ser per a les persones, la plaça ha de ser còmoda, ha de donar joc, ha de ser un lloc de reunió on es puguin fer les activitats que es fan al centre i que doni vitalitat al comerç, que és una part molt important del nostre municipi.\nPer tant, sauló sí o sauló no? Jo l'altre dia anava per la Plaça en sandàlies i se'm varen omplir els peus de sorra, com m'ha passat tota la vida. Jo penso que és un pas més dins l'evolució del poble, és a dir, la identitat són les persones i segurament també els edificis, per això en el nostre govern es va fer un pla de preservació del patrimoni. El sauló cal protegir-lo? Si calia protegir-lo, ho hauríem d'haver dit el 2008, no el 2010.\nL'E.D.: Però sí que s'inclou un espai de sauló a la Plaça Can Dachs.\nN.B.: Es va fer una reflexió i es va dir: "treure'l del tot, no". En aquella plaça és més fàcil, perquè és plana. La Plaça de l'Església té un problema, que té desnivell.\nL'E.D.: I els embornals s'embossen.\nN.B.: S'embossen, la sorra es mou... Aquest cap de setmana hem tingut als Geganters i, com que va ploure, a la sorra hi havien uns reguerots importants. Torno a dir el mateix, és un pas més en l'evolució del nostre poble. No la perdrem pas, tenim el Passeig dels Til·lers, tenim la Plaça del Silenci, i tenim el Passeig, i tenim a cinc minuts del centre bosc. Jo crec que no la perdem la identitat, que la fan les persones.\nLes llambordes, testimonialment es deixen, i les deixem perquè les hem tingut molts anys, però creiem que és molt més còmode la circulació per altres tipus de paviment. No creiem que s'hagi de deixar tot amb llambordes, tenint en compte la dificultat que suposen per a la circulació de les persones, i que tota aquesta part que remodelarem és de prioritat absoluta pel vianant.\nL'E.D.: En una entrevista que els vàrem fer, la Fundació Maurí ens deia que aquests espais marginals, segons ells, de sauló són "una broma", i potser aquest ús marginal de les llambordes també, i també es preguntaven si està previst recuperar el Passeig del Doctor Vic per ús peatonal.\nN.B.: La meva intenció no és enfotre-me'n de ningú... Es considera que hi ha un espai entorn al gingko (arbre de la plaça) on es pot fer, i és una superfície de 150 metres quadrats, no és irrisòria, no és testimonial. I hi ha llambordes en diversos punts de l'accés a les places, però no tenim llambordes a tota la zona.\nSobre el Passeig del Doctor Vich, sí es recuperarà com el dels Til·lers: jo d'això ja n'he parlat amb en Lluis Cuspinera, i ja li vaig dir, això és a l'àmbit dos, el primer àmbit és el de les tres fases d'obres que ara iniciem. L'àmbit dos inclou el Passeig dels Til·lers, el passeig del Doctor Vich, Nostra Senyora de la Salut, el carrer Samalús, el carrer Sant Lluís i el carrer Doma avall. En el que està planificat a l'àmbit dos, el passeig del Dr. Vich dóna continuïtat a la Plaça de l'Església. Nosaltres havíem plantejat que les dos places es convertissin en una, amb l'Ajuntament al mig; el que ens planteja el projecte és agosarat, no només en aquest sentit, sinó que a més a més n'hi ajunta una tercera, el Passeig del Dr. Vich. Al final, les tres places passaran a ser-ne una d’única. De moment, només s'ha fet el desenvolupament tècnic de l'àmbit u, però si quan fem el desenvolupament de l'àmbit dos jo hi tinc alguna cosa a dir, podem tornar a plantejar-ho. Jo sóc una persona totalment simètrica, com a matemàtica que sóc, m'encanta la simetria. M'agradaria molt que els costats de l'Església fossin simètrics, si a una banda hi ha un passeig, perquè no a l'altra també?\nL'E.D.: Tant la Fundació Maurí, com l’ oposició, com ciutadans, per exemple de la Plataforma Salvem el Centre, han manifestat que creuen que hi ha hagut poca participació al procés de remodelació del centre. Què hi té a dir vostè?\nN.B.: Els grups polítics no es poden queixar, perquè se'ls va cridar a participar des del primer moment. Que no era la metodologia que ells haguessin triat? No ho sé. Tampoc varen fer cap contraproposta. Hi ha un grup que un cop iniciat el procés va dir "això s'hauria de canviar", però el procés ja estava engegat. Jo prenc la responsabilitat que comporta dir "tiro per aquí" i no puc anar modificant les regles del joc perquè desorientaria el poble. Per tant, jo puc garantir que això no és una tossuderia meva ni del meu equip de govern. Això és una voluntat d'arreglar aquest centre, de recuperar-lo amb cara i ulls per a les persones.\nTriar projectes és una de les feines més difícils que he fet, és complicadíssim, tots tenen coses bones i dolentes. Érem catorze persones opinant sobre el tema. És veritat que hi havia molts tècnics, però també és lògic que els tècnics diguin què és viable i què no és viable. I hi havien representants de l'ASIC i de l'Agenda 21. També hi havien tots els grups polítics que hi varen voler participar, tot i que va haver-hi qui va renunciar a assistir i qui no va poder anar a algunes reunions.\nNo podem dir que s'hi ha participat poc. Si això s'arriba a posar a debat, d'aquí a deu anys encara estaríem discutint-ho. És cert que es van fer actes públics d'informació de l'avantprojecte, és a dir, hem donat informació. Tot i així, el que ha passat és que hi ha gent que estava preparada per a dir “no” a qualsevol cosa. És un procés que m'ha portat sis anys, perquè el poble recuperi el centre en bones condicions, i hi ha gent que hagués dit no a qualsevol cosa. Ho discutia l'altre dia amb algú: potser hauríem d'haver posat la condició de preservar el sauló, ens costava una línia a les condicions del projecte. I no ho vàrem fer. I aquesta persona em va dir, prou encertadament: "es que si ho haguessis posat, hauria estat una altra cosa la que no els hagués agradat".\nEls canvis creen molta por. A mi personalment em dóna vertigen, en el sentit que seré la responsable o la culpable d'aquesta actuació. Però a mi, enten-me i no ho treguis de context, em paguen per prendre decisions.\nSe'm demana que decideixi, que busqui les millors opcions pel municipi. Som 15.300 persones en aquest poble. Una bona massa silenciosa està d'acord amb que tirem això endavant. A una altra bona part de gent li és igual el que fem, hi ha qui diu que no tocaria res i hi ha qui segurament hagués fet aportacions positives al procés si l'haguéssim consultat. Però vàrem triar com vàrem triar. Ho hauríem pogut fer millor? Jo crec que hem estat oberts.\nEra un procés que volíem tirar endavant, i per això hem treballat en les subvencions, en el procés del concurs d'idees. I el vàrem començar amb una animalada tant gran com dir: "Com t'imagines el centre de la Garriga?". Vàrem obrir-ho a tothom i se'ns varen presentar catorze propostes que només les vàrem jutjar per la imaginació del treball presentat i la categoria personal de qui les proposava. D'aquestes catorze en vàrem triar cinc, per les que es va desenvolupar un projecte concret, però amb limitacions. Hi havia gent que es volia carregar les escales de l'Església, i no es poden tocar; el clavegueram va per aquí, la llum per aquí, etc. Un cop conegudes les limitacions i el que volem des de l'Ajuntament, ara sí, fes un projecte concret. I d'aquests cinc el que més va agradar i era més viable és el que hem triat.\nL'E.D.: És a dir, que han portat el procés com l'han portat en cerca de l'eficiència.\nN.B.: I que es faci en un termini raonable. En un any i mig, i mira que el procés va arrencar el desembre del 2008 amb el concurs d'idees, però l'origen de la idea de remodelació del centre és del 2005, quan vàrem començar amb el pla de mobilitat. Em poden dir "estàs improvisant", però puc haver improvisat en altres temes, però en aquest no.\nL'E.D.: Iniciatives com les que demana la Plataforma Salvem el Centre de fer un referèndum tenen cabuda en el procés a aquestes alçades?\nN.B.: És inviable. I dir "la opció C és possible"... La opció C de Barcelona era una cosa de quan no s'havia començat absolutament res. Aquí ja hem gastat vora de 60.000 euros en el projecte i el concurs d'idees. Als cinc finalistes se'ls varen pagar 4.000 euros a cadascun perquè desenvolupessin el seu projecte, però és que al guanyador se li han pagat 35.000 per fer el projecte definitiu dels tres trams de l'àmbit u. Què fem? "Borrón y cuenta nueva"? Fent cas a algú que qui sap si serà o no representatiu?\nHi ha una massa silenciosa molt important. Qui està d'acord amb les coses no surt al carrer a dir "jo hi estic d'acord". Habitualment, i això en política s'aprèn molt ràpidament, qui surt és qui està en contra. Sobretot, no li trec valor a això, però sí que és veritat que qui està en contra és qui té més ganes de dir-ho. Qui està d'acord et troba pel carrer i et diu "ostres, a veure quan comenceu".\nL'E.D.: El Pla de Mobilitat del RACC data del 2005. Segons experts en mobilitat, els plans de mobilitat s'han de renovar cada quatre anys, i més quan han resultat modificats com el de la Garriga. Està previst renovar-lo o fer-ne un de nou?\nN.B.: Si parles amb l'oposició, el primer que et diran és que no està aprovat pel Ple. Recordo que el Pla és del 2005, fruit d'un procés de participació, però la nostra errada va ser que no vàrem fer la refosa. Va sortir en el plenari si l'aprovaríem el juny. I jo vaig dir que és inviable, perquè hi ha hagut modificacions, aprovar aquell pla de mobilitat és inviable ara mateix. Per tant, l'haurem de fer de nou i plantejar-nos tots els canvis que hi ha hagut. Jo crec que sí que s'haurà de fer i passar-lo per l'aprovació del Ple.\nL'E.D.: Quan està previst que s'iniciïn les properes fases de la reforma del centre?\nN.B.: Si hi ha fons i l'any que ve no ens limiten l'endeutament, perquè estem amb un pla de sanejament i ha sortit el "decretazo", en principi la idea inicial era: fer ara la primera fase, de gener a Corpus fer la segona fase, i passat Corpus fins Nadal fer la tercera. Això és l'ideal, que a finals del 2011 s'hagi acabat l'àmbit u. Però hi ha una postura més realista, que seria 2010 un, 2011 l'altre, i 2012 el tercer. I vist com està el tema, ara mateix no sóc capaç de dir-te quan començaran les altres dues fases.\nL'E.D.: I a més a més hi ha eleccions l'any que ve.\nN.B.: Sí, hi ha eleccions, però jo crec que hi ha una cosa molt clara: independentment de qui entri a l'Ajuntament, s'ha de ser responsable. Ja ho vàrem ser nosaltres quan vàrem entrar el 2003, que hi va haver una despesa importantíssima amb la remodelació del Patronat, que segurament nosaltres, els que vàrem entrar en aquell moment, no haguéssim fet.\nNo vàrem dir "què fem per a desmontar-lo?" sinó que vàrem tirar-ho endavant, per treure-hi valor, per apropar la idea del Patronat a la que nosaltres en teníem, però no vàrem tirar enrere. Un ha de ser responsable. Aquest matí jo tenia una reunió, i em deien "quan es va dir això tu no hi eres, per tant no ets responsable", però jo sí que sóc responsable, perquè sóc la continuadora d'anteriors legislatures. Jo he de donar la cara pel meu càrrec per les decisions que s'han pres en altres legislatures.\nJo espero que, entri qui entri, amb les modificacions que vulgui aplicar, ho tiri endavant. Perquè seria molt irresponsable tirar enrere un projecte engegat, pagat, i que continua amb la tasca de l'Ajuntament.\nL'E.D.: Es podria dir que veu aquesta reforma com el seu llegat cap al poble?\nN.B.: Jo penso que és un pas més en la millora del municipi. Llegat meu no, segur. Jo seré la responsable o la culpable, però això per a tot el que s'ha decidit en la meva legislatura. Però a mi el meu sou me'l paguen, com deia abans, per a ser responsable i prendre decisions. Sincerament, no pretenc deixar la meva empremta, no és el meu objectiu ni crec que sigui el del meu equip de govern.\nL'E.D.: Finalment, els vol dir res als nostres lectors?\nN.B.: Que estic oberta a qualsevol persona que em vulgui preguntar alguna cosa. Prefereixo que la gent vingui directament, m'ho pregunti i en parlem, que no pas que es digui animalades com les que es diuen que estem a punt d'asfaltar el Passeig. Sóc una persona a qui li agrada parlar cara a cara, i penso que és la millor manera d'aclarir les coses. Heu pogut comprovar que jo sóc una persona que escric poc, perquè les interpretacions dels escrits són molt diverses, i sense voler pots dir quelcom que algú interpreti malament. Prefereixo que la gent em pregunti, i que em contradigui, estem en democràcia i hi ha llibertat d'expressió, sempre que no es caigui en el insult. La crítica ens fa avançar, i més als que governem. Espero que s'acabi dient que sóc la responsable, no la culpable de la reforma.\nL'E.D.: Moltes gràcies per concedir-nos l'entrevista. Bona tarda.\nN.B.: Gràcies a vosaltres.


Edición del jueves, 02 abril 2020, página 9 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del jueves, 02 abril 2020, página 9\nDIJOUS, 2ABRIL 2020 INTERNACIONAL LAVANGUARDIA 9 ElsBalcansavancencapaun miniSchengenqueelsacostialaUE La integració regional deixaforademomentKosovo iBòsnia iHercegovina XAVIERMASDEXAXÀS Barcelona Vintidosanysdesprésdelfinalde les guerres als Balcans,laregió avançacap auna integració queli obrilesportesdelaUE.Lasetmana passada Albània iMacedònia del Nordvan rebre la llum verda de Brussel·lesperiniciarlesnegociaci onsd’adhesió,unintseaunprocés enelqualjahihaviaSèrbiaiMonte negro. Aquests quatre països, així mateix, impulsenunminiSchen gen,unacordregionalperalalliure circulació de persones, béns, capi talsiserveis.KosovoiBòsniaiHer cegovina es queden fora de mo ment. ElminiSchengencomptaambel suportpolíticd’Alemanya.Elfinan çamentésacàrrec de la Comissió EuropeaielBancMundial.L’objec tiuéseliminarfronteres,passaports ipermisos de treballper als habi tantsdelaregió. Els sis països dels BalcansOcci dentals van crear el 2017 una Àrea EconòmicaRegional.“Aquestaini ciativa –segons explica JelicaMi nic,presidenta delMoviment Eu ropeuaSèrbia–teniasentitperquè l’objectiufinaleralaintegracióenla UE”. Kosovo iBòsnia,tot iaixò, s’hanquedatenrere.Nitansolssón candidats al’ingrés. Bòsnia perquè continua sense ser capaç de recon ciliarles dues entitats que la com ponen,lasèrbia d’una banda ila bosnianaperl’altre. ElproblemadeKosovoésqueni Sèrbia ni Bòsnia no el reconeixen i no veu el sentit de participar en un projecte sense ser un igual. Encara així,Kosovo,pressionatpelsEstats UnitsilaUE,vaferahirunpasim portantcapalaintegracióregional al’aixecarlestarifesdel100%quefa dos anys va imposarals productes serbisibosnians. El miniSchengen, com admet Minic,éstambéunafracturaregio nal, amb quatre països que van en davantidos queesqueden enrere. “MiniSchengenvaaparèixerquan la cooperació regional va baixar a causa de les tarifes de Kosovo”.Es van posar sobre la taula 71 iniciati ves que ara s’intenta articular dins d’un“mapa de desenvolupament” quetinguil’avaldelaComissióEu ropeaielBancMundial. La comunitat gitana pot ser una de les gransbeneficiades d’aquest miniSchengen,segonsdestacaNe da Korunouska, de l’Open Society Foundations.“Algarantirlasevalli bertatdemoviment–diu–,elsgita nospodranpassardel’economiain formal,sense proteccionslegals, a unsistemaenelqualcontribuirana l’Estat en les mateixes condicions quehofaqualsevolaltreciutadàde laregió”. Croàciavaserl’últimpaísqueva entraralaUE.Vaserel2005.ICro àcia és el país queaquest semestre presideixlaUE. Alemanya agafarà elrelleualjuny.ElprocésdeBerlín és des de 2014 el marc polític que propicialaintegracióbalcànica. KosovoiBòsniacontinuaransent els principals esculls. Algunacosa, tot iaixò, es mouaKosovo. No no mésperhaveraixecatlestarifesals productes serbis ibosnians sinó perquèelgoverns’hatrencat.Hiha unafortaoposicióinternaarestrin gir el movimentdelsserbis com preténfer el primerministreen contra de la voluntat dels EUA,el seu principalvaledor.Sense el vis tiplau de Washington no es mou gairebéresaPrístina.c Kosovoeliminales tarifesalsproductes serbisperòinsisteixa serreconegutper cooperarencaramés GEORGI LICOVSKI/EFE BanderesdelaUE,AlbàniaiMacedòniadelNordaSkopje,totaunadeclaraciód’intencions


Mercadona adquireix més de 400.000 quilos de figues a les comarques de Lleida\nper Text i fotografia: ACN 04/11/2015 00:00h\nMercadona adquireix més de 400.000 quilos de figues a les comarques de Lleida| Text i fotografia: ACN\nMercadona ha adquirit aquesta campanya més de 400.000 quilos de figues a les comarques lleidatanes, en particular als municipis d'Alguaire, Almenar, Almacelles i Vilanova de Segrià.\nEn concret, des de l'inici de la campanya, que va començar a mitjans d'agost i va finalitzar el 31 d'octubre, la companyia ha comercialitzat figa negra procedent de proveïdors de Lleida cosa que ha suposat un increment del 50% respecte a les compres d'aquest producte en relació a la campanya passada. Durant el 2014, Mercadona va assolir un volum de compres a les comarques lleidatanes per valor de 171 milions d'euros, majoritàriament destinats a l'adquisició de fruita dolça, carn de porc i de pollastre.\nL'empresa d'Alguaire Figs Fruits, un dels proveïdors de figues de Mercadona, qualifica l'acord amb la cadena de supermercats com a "positiu per a tots dos perquè oferim un bon producte i guanyem en estabilitat" i, alhora, "una gran oportunitat per donar a conèixer el nostre producte als consumidors". Aquest volum de compra de figues ha estat possible gràcies a la qualitat del producte i a la bona acceptació que ha tingut per part dels clients, segons Figs Fruits.\nAquesta empresa lleidatana assegura que tant els clients com els treballadors de Mercadona s'han mostrat satisfets amb el producte. Per la seva banda, responsables de Mercadona han assegurat que "és un orgull poder oferir als nostres caps productes frescos de proximitat i amb la màxima qualitat".\nSuport al teixit productiu lleidatà\nL'aposta de Mercadona per les figues de les comarques de Lleida se suma a la que també ha fet la companyia per altres productes locals que la cadena serveix a les seves botigues, com ara la fruita fresca (pomes, peres, prunes, préssecs i nectarines, principalment) de proveïdors lleidatans com ara Catafruit i Nufri, entre altres.\nAquesta relació "estratègica" amb empreses de referència a les comarques de Lleida ha permès que, per exemple, el 2014 Mercadona adquirís 20 milions de quilos de carn de pollastre a Grupo Sada i més de 69,1 milions de quilos de fruita a empreses lleidatanes. Segons Mercadona, "aquestes dades són una mostra de l'aposta sostinguda de la companyia pel sector agroalimentari català", tal com reflecteix el fet que Incarlopsa comprés gairebé 90.000 porcs a Lleida per proveir Mercadona. En total, el volum de compres a proveïdors lleidatans o amb seu a Lleida va assolir els 171 milions d'euros durant el 2014.\nDes de Mercadona remarquen la importància de treballar conjuntament amb el sector primari "per avançar junts cap a una cadena agroalimentària sostenible". És per això que la cadena manté acords estables amb més de 6.000 agricultors, 4.000 ramaders i 12.000 pescadors en l'àmbit de tota la cadena.\nLa campanya de la fruita dolça del 2014 deixa més de 190 milions d'euros de pèrdues\nL'atur baixa a Lleida en 1.300 persones


El SPD imita el PSOE\nL'esquerra al rescat\nLa inutilitat de Ciutadans\nL'agonia de la "nova" socialdemocràcia\nPensions: Radiografia de la misèria espanyola\nAngela Merkel i Martin Schulz.\nEl altre temps Partit Socialdemòcrata alemany, que era font d'inspiració per a tot el socialisme europeu, avui s'ha convertit és un ectoplasma del que va ser, un partit en decadència, allunyat de les seves bases tradicionals i de la seva ideologia fundacional, en què cada elecció va perdent vots, sent residual en les zones de l'antiga RDA, i incapaç de projectar una política de canvi per solucionar els greus problemes socials que travessa l'Alemanya d'avui.\nQui va ser mirall per als altres, avui còpia el dolent de la resta, i així Martin Schulz, qui es va passar tota la campanya electoral prometent que no tornaria a pactar amb Merkel, avui està disposat a fer-ho, per allò de la raó d'Estat , els sona ?.\nSi, aquí ho hem vist amb el PSOE, del no és no a l'abstenció, si bé és cert que abans defenestrar a Pedro Sánchez, que de totes maneres al seu torn, sembla més interessat a arribar a acords amb el PP, que a treure-li del govern.\nQuè passa amb la socialdemocràcia europea ?, senzillament que és incapaç de proposar alternatives al neoliberalisme imperant, quan no, la majoria de les vegades l'abraça amb un fervor religiós, que supera els apòstols del mateix.\nRealitza discursos "esquerrans" quan està a l'oposició, esperant recuperar vots perduts, però en arribar l'hora de la veritat, on vaig dir dic, vaig dir Diego, i tornem a la casella de sortida.\nJa no queda res d'aquell SPD fort i vigorós, orgull de l'esquerra europea, que va comptar a les seves files gent com August Bebel, Rosa Luxemburg, Karl Liebneckt, o més propers com Willy Brandt, avui ni tan sols és hereu de Gerard Schroeder, amant de la tercera via de Blair, i que va posar la primera pedra sobre la tomba de l'SPD.\nSimplement és un partit moribund, que pateix una agonia lenta i dolorosa, que presenta algun senyal d'esperança (les seves joventuts i l'ala esquerra no estan per l'acord), però amb escàs futur que aquesta es concreti en una cosa positiva.\nAl PSOE ni això, zero autocrítica i zero ideologia, sagnia de vots, i el que és pitjor sagnia de militants, alguns d'ells històrics, cansats d'anar o no-res o al punt de no retorn.\nTrist final, per als que estaven cridats a ser l'avantguarda obrera, o com deia l'Evangeli de Mateu, la sal de la terra, de la lluita i exemple naixeria una societat més justa i igualitària. En fi, la vida és així i no podem fer res més, com sempre deia un professor meu a la universitat.


Korçë és una ciutat d'Albània i capital del districte amb el mateix nom. El nom de Korçë varia molt segons l'idioma: Aromanès: Curceaua o Cоrceaо; Búlgar: Корча, Kortxa o Корче, Kortxe; Grec: Κορυτσά, Koritsà o Korytsa; Italià: Coriza; Macedoni: Горица, Gorica; Turc: Görice. El nom deriva de l'eslau Gorica.[cal citació] Té una població de 85.000 habitants (passava de 50.000 el 1980). La plana del mateix nom està separada de Macedònia del Nord per les muntanyes Moravë. Modernament és un centre tèxtil. L'edifici principal és la mesquita de Mirakhor Ilyas Beg, del segle XV (durant la revolució cultural de la primavera de 1967 va perdre el minaret).\nLa regió fou annexada pels otomans vers 1390. Korçë mateix fou fundada pels otomans a la darrera dècada del segle xiv, sent inicialment un castell anomenat Goridje (moderna ortografia Gorice) que fou, junt al de Premedi (Përmet) centre administratiu (nahiye, i més tard sandjak) del vilayat de Bitola sent un petit focus musulmà al sud-est d'Albània que ajuda a formar la identitat albanesa actual. Durant tot el segle XV Gorice fou només un castell i algunes cases a l'entorn; el castell estava entre el llogaret de Mborje (derivat d'Emporion) i la moderna Korçë i els turcs s'hi referien generalment com a castell de Gorice però a vegades com a castell de Enborye, una deformació escrita de Mborje. El 1481 la nahiye tenia 8 pobles quasi tots de noms eslaus i se sap que en un els musulmans eren 6 famílies i cristians dues, el que mostraria una tendència a la islamització. El 1486 Baiazet II va concedir el poble de Bobostice (Bosotince), a 7 km al sud de la moderna Korçë, a un turc (Ilyas Beg) que va construir una mesquita al poble proper de Piskopiye (seu d'un bisbat en època preotomana, però ara un poble petit). Quatre pobles foren destinats al manteniment de la mesquita, a més d'un hammam, 7 botigues d'Istanbul i un hammam amb molí a Janina. Ilyas Beg (ibn Abd Allah) era un musulmà recent convertit; es va casar amb una princesa otomana, Hundi Khatun. El nom de Gorice va acabar designant al conjunt de terres i pobles afectades a la mesquita.\nAl segle xvii era una subdivisió del sandjak d'Ohrid. A la llista de kadiliks (districtes) otomans del Rumèlia del 1667/1668 i de 1788, apareix les dues vegades com a seu d'un cadi de segona classe. No és esmentada pels grans viatgers com Ewliya Celebi, Maio Buzzi i altres, si bé això no seria degut a la seva manca d'importància sinó al fet que estava a 60 km de la ruta principal, que era encara la Via Egnatia romana. A la segona meitat del segle xviii hi van emigrar molts arumans de la vila comercial de Voskopoje (Moschòpolis) a uns 20 km a l'oest, a les muntanyes, els quals eren en gran majoria arumans (vlacs) amb alguns grecs i albanesos, degut als disturbis que van afectar aquesta població entre 1768 i 1779 el que la va ajudar a prosperar.\nEl 1912-1913 la ciutat fou teatre de la lluita entre nacionalistes albanesos musulmans i albanesos cristians pro-grecs. El 1915 els austrohongaresos van ocupar el nord i centre del país i el juny de 1916 els aliats van ocupar la resta amb els italians a Valona i els francesos a Koritza on el 16 de desembre de 1916 es creava la provincia autònoma de Koritza sota administració militar amb Themistokli Gërmenji com a encarregat del poder executiu amb nominal títol de "cap de la policia". Itàlia va decidir establir un govern republicà albanès (de tota Albània teòricament) amb seu a Vlorë i va proclamar la república el 3 de juny de 1917. Això no tenia el suport de la població ni el consens dels aliats, i va molestar especialment als francesos que controlaven la zona d'Ersek i Koritza; la seva zona d'ocupació for anomenada llavors República de Koritza. La bandera d'aquesta república (i ja abans de la zona autònoma) fou la clàssica vermella amb àliga de dos caps amb corbata amb els colors francesos. Aquesta "república" fou dissolta el setembre de 1917 després d'un acord entre les Potències (encara que França continuà ocupant la regió i Koritza es va mantenir com una mena de província autònoma fins al 16 de febrer de 1918, sota el president del consell administratiu Qani Dishnica i l'autoritat del governador delegat francès). La retirada dels austríacs del nord i centre del país a la tardor del 1917 va deixar el país quasi totalment en mans d'Itàlia excepte la zona francesa. Un contingent multinacional aliat es va establir a Shkodër mentre forces de Sèrbia ocupaven parts del nord d'Albània. L'autonomia fou abolida pels francesos el 16 de febrer de 1918, i es va posar sota autoritat del governador militar francès a Shkodër i el 1919 sota un governador militar per les regions frontereres. Shkodër fou retornada a Albània el 13 de març de 1920 i el governador militar a Koritza abandonava la zona el dia 26 de maig (i el darrer soldat francès el dia 29). Segons el cens francès de 1916 tenia entre 22.000 i 23.000 habitants dels quals 17.779 eren cristians ortodoxos i 5464 musulmans, i tots eren albanofons. A la resta del districte vivien 39.533 musulmans i 17.671 d'altres religions. Els francesos van establir a la ciutat una escola (1917) que va restar activa fins a la II Guerra Mundial i va tenir com estudiant i després mestre a Enver Hoxha, dirigent albanès del 1944 al 1985. També queda un cementiri de guerra francès.\n↑ Skënderbeu Korçë\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Korçë&oldid=26514107»\nDarrera modificació: 1 març 2021 a les 17:44\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 març 2021 a les 17:44.