cegesqui: d’abril 2009\nCambre d'Aze per la canal central\n(Desnivell +1.175 mts, total 4h45min)\nEs viernes y meteofrance ha aparcado unas simpaticas nubes grises en todo el pirineo norte.. pero no nos rendimos.. la primavera las previsiones altera !!! ... Entonces salimos con gran motivacion desde Gavá el sabado a las 5.20 de la mañana!!!! Nos encontramos con el Miquel y una vez en Puigcerdá ,despues de un imprescindible café/brainstorming decidimos ir a ver que tal las canales del Cambre d'Aze. Salimos desde Saint Pierre dels Forcats, (Parking al pié de las pistas a 1650m), entre una cosa y otra se han hecho las 9... uff..estamos hechos unos domingueros.. y de hecho nos ponemos los esquis directamente desde el parking.. jejeje ..quina maravella aquesta temporada.. tan plena de comforts!!!. Seguimos las pistas gaudint del solete i de la neu que está prou bé, i ens mangem els primers 700 m de desnivell sense quasi adonar-nos. Después de calentar voltas marias en el bosque por un pequeno despiste, llegamos al pie del circo, quina maravella! La canal Vermicelle es veu molt guapa.. pero tambien es guapa la cornisa que té como sombrero... el sol se hace notar (son las 11 y pico)... decidimos subir el corredor central, mas amplio, y sin cornisa! La neu... la gran cantidad de neu que milagrosamente ha caido este año, está ben sentada, en trasformació pero... quin regal! El corredor se puede subir todo con esquis (Miquel de fet ya está adalt fent nos fotos) pero els ultim tram em rayo de la gran cantidat de voltas maria que la geografia implica y amb el Roger pujem uns 50m a peu... el dear old style que sigue fascinandome!\nA dalt fa... un vent de deu.. ! Ni entrepá ni ostias, ens posem els esquis y pa' abajo!!! Nosotros en la carena a la derecha del circulo, para buscar la pala oeste, el Miquel, que despres dels 1200 m que ens em menjat té les cames como noves baixa la canal. La neu... quina desilusió... no está gaire esquiable, excepte els primers 200 m (on fa el vent de deu d'abans).. Está molt pesada y "mandona".. tot i que baixem per pistes... (tancades) a la vegada el cel s'ha tornat gris rata... pero no pasa res, estem super satisfets del dia... deu n'hi do el que s'ha deixat!!! Arribem al cotxe que son quasi les dues, i ves... el Miquel s'ha perdut :)) Ens truca desde Eyne, baixant les pistes se n'ha anat massa al oest.. quan el pasem a buscar mira quina sorpresa... el trobem xerrant amb un grup d'esquiadors... del CEG!!! Que han fet la Cambre d'Aze per la normal!!! jejeje petit el món!!\nParticipants: Miquel, Roger i Laura\nSalud Dinero Y Amooor a tuthom.\nel vídeo dels dimecres... "Passionnément Volcans"\nBona edició la d'aquest vídeo amb els volcans de Xile i Argentina de protagonistes i una mica d'esquí de muntanya, snowkite i speedflying. S'acosta l'hivern a l'hemisferi sud!\nBreithorn per Cervinia\nEl Cerví al fons\nEl diumenge 19 d´abril varem fer el Breithorn 4160 m, per Cervinia-Italia diuen que és dels 4000 més assequibles, ho deu ser si hagafes quansevol dels telefèrics que surten de la mateixa estació d´esquí de Cervinia i encara més desde Suissa ja que et deixen a menys de 500 metres del cim ....\nLa última pala del Breithorn\nNosaltres la veritat es que estavem inscrits per a fer la Mezzalama travessa desde Cervinia fins a Gressoney passant pel cim del Castor, però degut al mal temps i risc d´allaus es va anul.lar, un cop superada la desil.lusió varem tirar amunt desde l´inici de l´estació a 2000 m. fins al coll del Breithorn i finalment arribant al seu cim, zona amb mooolta neu, al glaciar de dalt s´esquia a l´estiu, activitat realitzada per Paco G. Xavi R. i Ferran B. us passo unes fotos.\nEl refugi de la part italiana\nEl dia abans amb un sol fantàstic\nPublicat per Ferran B. 3 comentaris\nel vídeo dels dimecres... Olan\nBufff! A través de skitour m'he anat trobant les piulades d'aquest alpinista francès de 25 anys, Anthony Lebossé... Porta un ritme impressionant i la dificultat de les seves sortides no para de pujar, ara amb splitboard, ara amb esquís. En els darrers dos mesos ha fet el Couloir Whimper a l'Aiguille Verte, el Couloir de l'Infernet, la cara S del Mont Pelvoux i molts altres...\nEn el vídeo d'avui, filmat ahir dimarts!!!, fa el descens amb split i en solitari del Couloir Occidental de l'Olan, al massís dels Ecrins: uns 50º durant 550m i més de 1500m de desnivell. Bravo!\nEsquí de muntanya a Bulgària, 13 a 18/04/2009\nUn aperitiu de les muntanyes de Rila\nGeorgy (guia), Ika, JoanManuel i Jaume\nL'escapada, la descoberta, neus llunyanes, cultura diferent, muntanyes solitàries, ... calien més al·licients per anar a Sofia? Dit i fet i dilluns de pasqua al vespre volàvem cap a Bulgària. Aquest cop (i per primera vegada en el meu cas), amb tot d'incerteses i alhora tot lligat gràcies als serveis d'un guia.\nQuatre dies intensos d'esquí de muntanya amb molta neu i moltes sensacions noves concentrades. Potser més que un tast, un aperitiu d'una propera escapada amb més dies i amics amb qui compartir la Travessa Rila-Pirin, als Balcans de Bulgària.\nBulgària i les muntanyes de Rila\nBulgària es troba a la península dels Balcans fent frontera amb Grècia, Macedònia, Sèrbia, Romania, la Mar Negra i Turquia. Des de la capital Sofia tens la sensació de ser a un país muntanyós (Vitosha, el seu 'Tibidabo', encara ahir era ben nevat!), però és més aviat planer. Ara bé, hi ha unes quantes serralades: Stara, Sredna Gora, Verila, Rodopi Rila i Pirin. Les dues darreres es troben al sud del país en direcció a Grècia i són ben aptes per l'esquí de muntanya. Rila ocupa una extensió de 80km d'ample per 50km de N a S i té alçades entre 1400m i 2900m amb 140 pics de més de 2000m. És un paisatge que recorda al Pirineu en les formes però més despoblat i amb boscos més salvatges.\nPirin, més al sud, té alçades més modestes però ambient més alpí. Reben les neus, majoritàriament, de l'E i el SE, i els vents freds del N i clima semicontinental fa que acostumin a tenir bona neu de gener a març.\nSi bé la travessa Rila-Pirin es pot fer integra amb esquís, és recomanable estalviar-se una o dues etapes intermitges, més planeres. Amb tot, la majoria d'esquiadors la fan amb 5 o 6 dies amb un tram en cotxe.\nEsperàvem trobar menys neu... (de fet, a cotes baixes i orientacions N n'hi ha més que al Pirineu). Però la 'travessa' va de N a S i els descensos de cara S, especialment el que baixa al Monestir de Rila (1100m) no són esquiables a l'abril i vam decidir concentrar-nos al vessant N de Rila i aprofitar per pujar el pic més alt, el Musala, que queda allunyat quan es fa la travessa.\nAmb guia o sense guia?\nEn el nostre cas, amb dues etapes de mal temps i dies justos, ha estat més que un encert i, mai millor dit, paga la pena. La logística de transport, l'inconvenient de l'idioma, l'estat dels refugis, però sobretot els itineraris que tenen trams complexos i les condicions meteorològiques fan que un guia sigui una opció recomanable però no indispensable.\nDilluns 13 d'abril de 2009 - Vol directe BCN-Sofia, nit a Sofia.\nDimarts 14 d'abril - Transport en cotxe 100km al sud de Sofia, a Maliovitsa (1730m), a les portes del Parc Nacional de les Muntanyes de Rila (1h30min). Excursió circular a Rajdavitza (2600m). Nit en alberg a Maliovitsa, on deixarem la roba de carrer i les bosses de viatge.\nDimecres 15 d'abril - Travessa de Maliovitsa a Urdini Ezera amb ascensió als dos cims principals i nit al Refugi dels Llacs de Rila (2080m).\nDijous 16 d'abril - Travessa a l'inversa per itinerari diferent i descens fins a 1400m. Remuntem per dormir a Maliovitsa.\nDivendres 17 d'abril - 30min en Panda a Borovets i ascensió a la muntanya més alta de Bulgària, el M.Musala (2925m). Tarda de visita al Monestir de Rila (80km) i tornada a Sofia (120km).\nDissabte 18 d'abril - Turisme a Sofia i tornada a casa.\nEl Georgy li fot molta canya! El primer dia teníem la sensació que ens "provava". L'Ika, que treballa amb ell i ens ha acompanyat els 4 dies, també té un ritme trepidant a la pujada i de no parar en totes les baixades... Així, a tots els horaris que poso podeu afegir tranquil·lament de 1 a 3 h si aneu parant per beure aigua o fer alguna foto i si us agrada progressar sense aprimar-vos 3kg per dia....\nDimarts 14 d'abril - Volta per Maliovitsa: Rajdovitza 2600m i Coll de Kamilata\n+/-900m; F, **, S2-S3; 2-3h ascens, 1h descens. Orientació O-N-O.\nLleugera nevada amb visibilitat acceptable. Neu humida.\nBonica volta circular amb remuntada per la carena de Rajdavitza fins al seu punt més alt (2600m aprox.). Esquís als peus des de l'alberg de Maliovitza on som (1730m) prenem un camí i després una curta pista d'esquí (estació amb només 2 arrossegadors, tancada) que ens porta a l'inici de la carena. La resseguim i després d'un curt descens anem a buscar un petit coulouir que puja a un coll entre el M.Kamilata (el Camell, de 2621m) i el Lovnitsa (el Caçador, de 2695m). Baixem per l'altre costat, primers metres a peu ja que és dret, i després per una successió de tubets (alguns difícils d'encertar) i plans. Fem una aturada al Refugi de Maliovitsa (1960m), obert però sense aigua corrent, i compartim la darrera Fanta que els hi queda. El descens fins a baix per un camí ample enmig d'un bosc de pins com avets!\nDimecres 15 d'abril - Travessa de Maliovitsa a Urdini Ezera (Refugi dels Llacs de Rila 2080m): M.Maliovitsa 2729m i Dodov 2661m\n+1350m/-1000m; F, *** (llarg i tres canvis de pells), S2-S3; 2h45' els primers 1000m fins al cim. Després unes 3h pujant i baixant per l'aresta entre 2400m i 2700m. 1h la baixada final amb un tercer canvi de pells. Orientació: totes, majoritàriament N i O.\nMeteo: temps búlgar... nevant fins al cim. Alguna clariana a la carena i després boira molt tancada. Al tram final tempesta de neu granulada. La neu boníssima a les baixades amb 10cm de neu recent per sobre 2200m i més humida per sota. Hi ha pals indicadors de tant en tant però al darrer tram de la carena la boira era tant densa que ha calgut navegar amb el GPS per trobar el punt per on despenjar-nos.\nGran dia d'esquí de muntanya, amb només una pega: la falta de visibilitat.\nLa travessa és molt variada:\n- de 1700 a 1900m (fins al refugi Maliovitsa) se segueix un camí ample pel mig d'un bosc impressionant.\n- del refugi es puja per unes pales suaus que en direcció S ens porten a un primer circ que superem per una successió de pales i tubs fins a intuir un llac. Arribem a un segon circ i deixem a la dreta (O) l'escarpada paret N del Maliovitsa. Després d'una darrera pala planera s'arriba a una canaleta que ens porta a un collet que cal atravessar per una fina traça. La boira ens salva de veure el buit... S'arriba a la carena, ampla i planera i ens desviem 100m cap al N per fer el cim.\n- Retornem a la carena i amb les pells posades la resseguim en direcció O. A un km hi ha el barranc que en direcció S baixa 1600m fins al monestir de Rila.\nEl següent objectiu és el M.Dodov 2661m, que el veiem uns segons:\nHi pugem superant algun pas més alpí a peu. Després més carena enmig de la boira pujant i baixant (potser uns 6 o 7 km). Els darrers 2km es desvien més al N fins arribar a un creuament de camins marcat amb un campanar peculiar. D'aquest punt hi ha diverses alternatives de descens. Una sobtada tempesta de neu granulada ens fa triar el fàcil, i el fem de forma trepidant però a cegues seguint el guia. Quan crèiem que tot era baixada, cal tornar a posar pells i flanquejar cap a un collet des d'on ja fem el darrer descens. Veiem per fi els llacs que dominen la vall, un primer refugi immens abandonat (Hija 7-te-Ezera). Arribem al gegantí Refugi dels Llacs de Rila (2080m). Som els únics esquiadors de muntanya i ens acomoden en una habitació amb bany i tot. Sopar bo, millor que a Maliovitsa.\nDijous 16 d'abril - Travessa del Refugi dels Llacs de Rila 2080m a Maliovitsa: M.Zeleni Kamak 2592m\n+800m/-1150m; F, *, S2; 1h30' (la primera pujada), 30' pel descens de més de 1000m fins a la cota 1400m i 2h de passeig per un sender fins a Maliovitsa.\nGran bo! Remuntem els darrers 500m del descens del dia anterior i ens reconciliem amb el paisatge invisible per on vam passar.\nEls primers metres tenim davant el M.Maramiata (el Rebel), estètic i rocallós, de 2465m:\nEl deixem a la dreta i després fem la darrera pujada fins als plans del M.Zeleni Kamak (la Pedra Verda) de 2592m. El descens és de més de 1000m pel suau llom NE de la muntanya, amb la neu nova dels darrers dies i vistes al M.Maliovitsa:\nA la part baixa entrem al bosc, ja amb neu més dura, i després d'un tram esclarissat trobem un tallafoc (poc evident si no es coneix). Ens porta al GR que ja no deixem fins a Maliovitsa.\nDivendres 17 d'abril - M.Musala 2925m\nSegons diuen els búlgars, "malgrat el que pensen els grecs, aquest és el cim més alt de la península dels balcans".\n+1000/-1800m; PD, ** (cable fix en el darrer pendent del cim), S2 (S4 en la sortida del cim d'uns 40 graus); 2h els primers 800m, 30min el descens i 1 h addicional per remuntar els 200m i baixar 1000m rapidíssims per pistes; orientació N-NE.\nBon temps, i neu pols transformada a la pala cimera i dura-primavera en el descens fins a 1400m.\nUn curt i matiner trajecte en cotxe ens porta al complex de Borovets. L'estació és tancada però a les 8 del matí pugen tres cabines fins a la cota 2369m amb treballadors de l'estació que ho estan plegant tot. Una negociació que no entenem permet que ens deixin pujar amb ells.\nD'aquesta cota baixem 200m al fons de la vall i cal anar en direcció S pel seu fons., deixant enrera dos refugis de dimensions descomunals abandonats. El Musala és davant nostre i amb el ritme que portem arribem a l'aresta NE en un tres i no res. Posem grampons per fer els darrers 200m resseguint uns pals que suporten un cable fix. Trobem el primer excursionista (a peu) en quatre dies.\nDalt del cim hi ha un observatori meteorològic i antenes... i la pala NE que ens espera. La sortida és dreta (40º) i potser hi ha una placa. En Georgy si posa i un rere l'altre ens hi tirem gaudint d'allò més. Un gran descens per acabar l'escapada!\nNomés ens cal remuntar 200m i llençar-nos per les pistes amb neu dura-artifícial fins més avall dels 1400m. Un dia amb més de 1800m de baixada! Rematem la feina amb la visita al monestir de Rila i un dinar (truites de riu) i un sopar per llepar-se els dits.\nMés dades pràctiques\nCervesa: entre 2 i 3 levas els 0,5l (1 € = 1,95 leva).\nVols directes: a partir de 190€ anar i tornar.\nPressupost: Allotjament a Sofia per 20€. Refugis en mitja pensió entre 20 i 25€. Transports en cotxe o taxi entre 40 i 60€ els 100km per vehicle (el transport públic és molt lent i amb males combinacions). En canvi, el taxi a l'aeroport sols 5€. Guia: 150€ diaris/grup.\nQuan anar-hi: febrer és el mes que té millor qualitat de la neu. A l'abril, la neu ja ha marxat de les cares S.\nMapa: Iska Tour "Norwest Rila and Borovets Map" ("kapta"= mapa) 1:35.000; 13 leva.\nParc Nacional de Rila: http://www.rilanationalpark.org/\nRestaurant a Sofia amb delicatessens búlgares: Pri Yafata.\nGuia: Georgy Georgiev, parla anglès i francès (http://www.freemountains.com/).\nEtiquetes: **, ***, BALCANS, BULGÀRIA, TRAVESSA, VIDEO Enllaços a aquest missatge\nValoració d'esquis. Seven Summits de Dynafit\nAvaluació obtinguda a partir de les observacions efectuades en les següents sortides de la temporada 2009 :\n21 de març a la vall de Núria (esquí de muntanya i pista)\n02/03 de maig a la vall de Benasque\n10/11 de maig a Gavarnie\n16 de maig a Ull de Ter\n30 de maig / 01 de juny a la vall de Türtmanntal (Wallis)\n13 de juny a la vall de Benasque\nSi observem l'evolució del material que s'utilitza habitualment ens adonem que existeixen dos tendències contraposades: per una banda s'utilitzen esquís més estrets, derivats directament de la competició, on prima la lleugeresa sense perdre de vista la seguretat i un comportament en baixada encara acceptable, i per altra banda, a l'altre extrem, l'esquí ample és també una realitat extesa. L’experiència que ens transmeten aquells que els utilitzen és molt positiva, sobretot quan es tracta de baixar per neus fondes o de qualitat deficient. els esquís poc a poc s'han anat aprimant o engreixant.\nEs sobre un d'aquest esquís més amples, dels anomenats de Free Touring, que tracta aquest article.\nCert és que la recerca de materials abans no utilitzats ens ho ha posat més fàcil. El pes s'ha reduït amb la utilització de fustes exòtiques i el carboni. Movement utilitza la fusta de Karuba en els seus models i Dynafit continua fidel a la fusta de Pawlònia, per posar un exemple. Totes elles presenten propietats comparables al faig tradicional però son sensiblement més lleugeres.\nAltra vegada, en Marc d’esports Ski&Mountain de Ribes de Freser em va oferir la possibilitat de poder dedicar una jornada a testar aquest material. Entre els models disponibles em vaig optar sense masses dubtes per el Seven Summits de Dynafit: el seu pes contingut, les seves cotes no excesivament amples i el seu radi lleugerament llarg. Reconeixo que també em va influïr la llarga llista de reconeixements com a esquí performant que li han atorgat diverses publicacions europees com Planet Snow, Ski Magazine, etc. Darrerament ha obtingut també l’Alpin Tipp de la revista Alpin.\nS'ha trobat bona part de les condicions de neu habituals al Pirineu i Alps\nAscens : Neu primavera dura, neu pols ventada i dura , neu pols /neu pols fonda\nDescens: neu pols excel.lent / neu pols fonda i pesada / neu pols ventada i dura / neu primavera dura / neu primavera lleugerament transformada / neu primevera transformada / neu primavera molt desfeta\nEsquís Dynafit Seven Summits 1’70 m\nEsquís Dynafit Seven Summits 1'63 m\nFixacions Dynafit Low Tech\nPells de foca moher de Dynafit\nPes : 1320 grams (sense fixació) en 1'70 m / 1270 grams (sense fixació) en 1'63 m\nCotes : 113 / 78 / 100 mm\nRadi: doble radi 18,5/22,5 m per a l'esquí de 1'70 m\nEs tracta d'un esquí bellament decorat. Juga amb la textura de la fusta, el color blanc, els dibuixos, tot plegat creant un conjunt armoniós i atraient. No es pot presentar un disseny així sense haber-hi esmerçat moltes hores i molt de gust.\nUn cop acabada la temporada i després de moltes hores a cavall d'aquests fustes, arribo a una conclusió sorprenent, doncs es diferencien de les altres fustes en un subtil aspecte:\namb els altres esquís utilitzava tota la meva tècnica per aconsseguir que evolucionessin per on JO els volia portar, mentre que amb aquests esquís em comunico amb pinzellades de la meva tècnica, i ELLS s'encarreguen de conduirme per sobre la neu, decidint la traça i realitzant un traçat que mai em defrauda. Es té una certa sensació de que adquireixen una certa vida, com si portessim un company que es preocupa de portar-nos per el millor camí.\nInclús en les meves solitàries he perdut aquell punt d'intranquilitat. Molt més relaxat, no he tingut mai la sensació de trobar-me sol, doncs portava amb mí un company que m'aportava una gran seguretat.\n1. Gran facilitat de lliscament donada per les pells de moher. Ja fa un temps que estem acostumats a les pells moher que munta Dynafit i reconeixo que creen adicció, ningú que les prova retorna a pells mixtes o de nylon. Això sí, cal estar atent per aplicar sempre la tècnica correcta.\n2. En un test fet apart s'ha comprovat que en condicions de neus molt humides aquest tipus de pell absorbeix més humitat que les pells mixtes o sintètiques, circumstància que cal tenir en compte. Aquest efecte és inapreciable en neus seques o poc humides.\n2. L’esquí pesa menys que molts altres models d’esquí més estrets. Malgrat això, si els comparem amb models de pes optimitzat , com els Dynafit Gasherbrum II, pesen lleugerament més i cal sacrificar una part de velocitat en el ascens. Tot i així, son prou lleugers com per emprendre amb ells ascensions llargues o inclús molt llargues.\n3. En els flanquejos en pendent fort sobre neu dura l’esquí dona una bona sensació d’estabilitat i els cantells mosseguen amb eficàcia. Ens beneficiem aquí d’un radi de gir lleugerament llarg (22 m) i de la seva construcció interna. Això sí, el seu patí ample (78 mm) crea una perceptible palanca sobre el lateral de la canya de la bota que s’ha de compensar a cada pas. Després d’una estona de caminar però, creem espontàniament a cada pas una petita inclinació lateral de l’esquí i arribem a pràcticament a oblidar aquesta circumstància. Es un petit inconvenient que no existeix en un esquí de patí més estret. He constatat que a partir de la segona sortida l'adaptació ja és espontània des del primer moment i la compensació s'aplica inconscientment\n1. En les condicions del test es trobà neu ventada molt dura i neu primavera també molt dura típica de primera hora del matí. Reconeixo que quan vaig treure les pells dalt del Puigmal tenia els meus dubtes, dubtes que s’esvaïren en els primers viratges sobre els pendents drets i glaçats de la part superior del cim: els esquís es mostraren completament fiables: no perden adherència sobre neu dura, i no es perd en cap moment el control. A més a més, em sorprengué la seva facilitat d’entrada en el gir, característica que permet enllaçar uns elegants girs curts conduïts només treballant amb l’angulació del cos i genolls.\n2. Sobre neus més pesades l'esquí presenta la tendència a 'flotar' sobre la neu enlloc d'obrirse pas a través d'ella. En cap cas s'ha apreciat tendència al clavament d'espàtules, ni en neus molt transformades.\n3. Per treure tot el profit de l'àmplia superficie de la base cal repartir adecuadament el pes entre les dos cames, sobretot en neus fondes. En cas d'error l'esquí s'ha mostrat tolerant i deixa marge per tornar a crear un bon repartiment de pes sense que mentrestant presentessin tendència a creuarse les espàtules.\nTotalment indicades per als practicants habituals de l’esquí de muntanya que ja posseeixen una bona tècnica d’ascens. En tot cas es recomana utilitzar en aquest model sempre pells fetes a mida, doncs son esquís carving i la utilització de pells que ressegueixen el contorn de l'esquí optimitza sensiblement l'adherència.\nVal la pena utilitzar asiduament productes que impermeabilitzen i protegeixen les pells, com el Ski-Skin de Coll-Tex, per contrarrestar la propietat natural de la llana de moher, d'absorbir més la humitat que les pells sintètiques o semi-sintètiques.\nTotalment fiables sobre neus dures. Ademés, quan calen les ganivetes aquestes sobresurten molt poc (80 mm de ganiveta i 78 mm de patí) i creen així una base molt estable.\nEl pes és molt reduït per a un esquí de la seva amplada ( per posar un exemple cada esquí estalvia uns cent grams respecte a uns Dynastar Altritrail Vertical temporada 2008, que ademés son més estrets). Això permet plantejar amb ells qualsevol tipus de sortida sense sentir-nos limitats per aquest factor.\nEs un esquí fàcil. Es un model accessible a l’esquiador mitjà, doncs l’esquí gira fàcilment només amb el canvi de cantells i en moltes condicions de neu no cal emprar tècniques més avançades.\nEl seu millor terreny: facilita molt el gir en neus fondes. Com tot esquí ample es crea un efecte de flotació enlloc de ‘obrirse pas’ a través d’aquestes neus més difícils.\nSobre terreny dur o glaçat l’esquí aporta seguretat. Té una construcció interna molt semblant al Gasherbrum II i això es nota.\nUn aspecte que a vegades passa desapercebut : és un esquí estalviador d'energia. No només pesa poc a la pujada sino que a la baixada, el fet de poder enllaçar elegants girs conduïts permet estalviar l'ús de recursos com el salt de cues, la flexió-extensió, etc, tots ells exigents físicament.\nEl seu pitjor terreny : no l'hem trobat. Altres tests paralels comenten que no és un esquí per utilitzar-lo a altes velocitats. En definitiva no és un esquí de Free Ride, però això ja és una altra activitat.\nNota: Es imprescindible combinar aquests esquís amb unes botes ‘esquiadores’, les clàssiques de quatre tanques. Les seves cotes amples transmeten unes palanques importants sobre les canyes de les botes, pel que és important que les botes siguin rígides i altes per portar-los controlats. En el test s’utilitzaren unes Garmont Mega-Ride.\nQuina alçada triar ?\nUn esquiador que faci poc desnivell o el preocupi poc el pes pot triar un esquí de la mateixa alçada per optimitzar les qualitats de descens.\nTot i així, al tractar-se d'un esquí ample podem jugar a la baixa i escollir un model 5-10 cm més curt sense perdre pràcticament prestacions a la baixada. Estalviarem uns dos centenars de grams en conjunt i guanyarem maniobrabilitat per a fer les voltes Maria. Darrerament hem provat el model més curt (1'63 m) i hem constatat que la pèrdua de prestacions és inapreciable.\nEn el meu cas, medeixo 1,69 m, peso 64 Kg i acostumo a fer jornades de 1500 - 2000 metres de desnivell, pel que triaria per a mi el model de 163 cm.\nPublicat per Xavier M. 7 comentaris\nEtiquetes: MATERIAL, TÈCNICA\nel vídeo dels dimecres.......no sé on tinc el cap!\nSort que encara és dimecres......\nAvui un vídeo amb molta neu....buff......sembla que la puguis tocar i tot!\ngrizzly trees from shaun connor on Vimeo.\nPuigmail de Llo 10/4/2009\nParticipants: Gemma, Berta i Marina\nEn teoria el divendres havia de ser el millor dels tres dies que teníem per sortir. Tot i així la meteo no era molt engrescadora i ens decidim pel Puigmal de Llo, volem desmitificar la sortida memorable del curs d'esquí de muntanya amb aquella pala aterradora i aquells esquís de més de 180 cm (per ser honestos, només jo ho volia desmitificar).\nSortim de l'estació d'esquí de Puigmal, els núvols es veuen enganxats als cims, però sembla que ens deixarà fer. Progressem sense dificultats a estones enmig la boira a estones amb clarianes que ens permeten, fins i tot, veure el cim!!! Arribant al coll el temps canvia i ens envaeix una espesa boira i un fort vent que no ens permet continuar, i el fred..... el fred el pitjor de tots els mals!!!! Baixem de pressa, les mans glaçades, els ulls glaçats i els cabells també glaçats. No treiem pells fins una mica més avall on el fred ja no és tant intens. (Ja ens ho havien dit uns que venien del cim, fa molt de vent i molt de fred, haureu d'anar juntes.....).\nLa baixada amb una boira espessa, sort de les traces de pujada que ens permeten desfer el camí sense més dificultat. La neu un xic pesada i crosta en alguns trams.\nPic de Cuneille (2.728m)\nDesnivell: +/- 1.080m\nOrientació: N, NO\nDificultat: **, S3\nMeteo: Cel tapat, alguna boira, alguna nevada però visibilitat acceptable\nNeu: Capa de neu nova humida fins als 2.000m de 30-40cm més capa de 10-15cm neu pols seca.\nAprofitant les importants nevades del divendres i el dissabte sant, anem a la zona del Pic Augas buscant un nou itinerari. Sortim de l'antiga duana francesa segons l'itinerari del Pic Augas, tot amb els esquís als peus, fins a la cabana Cortal de Prat.\nDes d'aquí veiem que el Pic Augas està molt a propo i decidim intentar pujar al Pic de Cuneille. Per això anirem a buscar el llom que baixa des del cim en direcció N-NO ja que es veu un itinerari força segur per la quantitat de neu caiguda. Pugem enmig d'un bosc esclarissat força dret i obrint una traça molt profunda:\nQuan s'acaba el bosc seguim la carena que és força ampla i sostinguda fins al cim. Tot i que la pala N ens tempta, no creiem que sigui el dia per tastar-la i decidim fer el descens directe per un torrent que hem creuat a la pujada i que mena directament al punt de partida. Amb la quantitat de neu que hi ha no presenta més problemes que el tram final abanas de sortir a la traça de pujada on hem de travessar una zona de bedolls força tupida.\nPublicat per Nel 1 comentaris\nEtiquetes: **, GPS, P.CENTRAL, PIRINEUS\nAlps Bernesos, alta ruta wildhorn-wildstrubel\nCinc dies de travessa de refugis, glaciars, cims de 3000 metres, molta neu, bon temps, dificultat assequible, bons descensos...\nCercant un xic de tot, però no massa, hem trobat informació d'aquesta fantàstica ruta, molt recomanable. Les ressenyes principals són de la guia "Les Plus belles randonnées a ski de suisse" editada pel Club Alpí Suís (CAS).\nDel 4 al 10 d'abril (viatges inclosos).\nDificultat global: PD+ /S3, atenció en cas de mal temps, rutes complexes d'orientació.\nParticipants: Teresa L, JosepM M, Joan G, Manel C, Olga B, Glòria V i Ricard M, amb l'acompanyament i suport logístic de la Còncep M i el Koki G.\nCol du Pillon - Sommet Station des Diablerets (2940m) – Col du Sanetscht (2245m) Arpelistock (3035m) - Gelten Hütte (2002 m)\n+ 800 m /- 1650 m\nVam agafar un vertiginós telefèric des del Col de Pillon, amb capacitat per a 125 persones i que té dos trams fins a la cota 2940m de l’estació de Diablerets (42FCH). Descens en direcció Est, primer per pista i després per la gelera, fins a l’ampli coll de Sanetscht, on posem pells i remuntem, encara en direcció Est, seguint per la carena de l’Arpelistock, el tram final es fa per la pala de la cara sud-est.\nEl descens del cim el fem en direcció Nord-est, escollint l’itinerari que més ens agradi, per anar a buscar un coll situat al nord del cim a la cota 2685m, el qual ens permet accedir a la vall de Furgettali, aquesta és la millor opció de descens fins el refugi Gelten que no pas si continuessim per la gelera de Gälte (amb obligada remada i flanqueig final). El descens té alguns trams una mica drets, però amb possibilitats de fer àmplies llaçades. Arribem al refugi per la planera vall que ens deixa a uns 20m per sota i que caldrà remuntar per accedir-hi.\nTot i que el desnivell de pujada no és gran, cal comptar amb el llarg recorregut i l’estat de l’aresta de l’Arpelistock, que pot implicar treuren’s els esquís diverses vegades, bé per neu gelada, bé per manca de neu.\nGelten Hütte - Col du Brochet (2759 m) - Wildhorn (3247 m) - Wildhorn Hütte (2303 m)\n+ 1200 m / - 900\nPD+ / -S2\nDeixem el refugi per remuntar la vall de Rottal, el que ens obliga a fer un primer flanqueig (sud), per unes pales ubicades enfront del mateix refugi, guanyant així un centenar de metres per entrar a la vall de Rottal pròpiament dita, que seguirem fins a la cota 2450m, per girar aleshores en direcció (sud-est), també en flanqueig, tot guanyant la gelera de Gelten, fent un bucle en direcció NE/SE arribarem al coll de Brochet (2757m). No arribem a passar el coll, pujarem per una pala dreta en direcció est, la qual, un cop saltada la carena ens deixa a la gelera de Brochet. Fem un flanqueig primer cap a l’est i després en direcció sud, per sota de l’evident massa rocosa del Mont Pucel per arribar a un pas, un passadís arrecerat entre les roques de la carena sud del Mont Pucel (3020m).\nSeguim en direcció est i tot just fets uns metres, perdre una mica de desnivell resseguint la paret rocosa del Mont Pucel (-30m aprox), per arribar a un punt que ens permeti pujar en direcció Nord i entrar així a l’àmplia gelera del Wildhorn. Seguim en direcció Nord fins veure el Wildhorn, que té dos cims, l’accés a qualsevol de les dues puntes és fàcil, així com el pas d’una a l’altra. Wildhorn 3247m.\nEl descens el farem per la gelera en direcció Nord-est, que ara té el nom de Tenehet, anem resseguint la petita carena rocallosa que ens queda a l’esquerra i, si no ho hem fet abans, saltem per un pas en direcció Nord, cap a la gelera de Chilchli, a la cota 2815m. Només ens queda seguir el descens de la gelera en direcció nord-est, per arribar a la vall d’Iffige i el refugi, Wildhorn Hütte (2303m).\nL’itinerari transcorre per diverses pales dretes i, en bona part en flanqueig. De fet, des del refugi tot l’itinerari fa una espiral fins el cim. En cas de mal temps els punts de referència són confusos. Cal recordar que l’itinerari canvia fins a cinc vegades de vessant.\nWildhorn Hütte (2303m)- Schnidedorn (2937m) - Wildstrubel Hütte (2791m)\n+1100m/- 600 m\nDes del refugi remuntem la vall seguint l’itinerari del dia anterior, fins entrar a la gelera de Chilchli, cota 2600m (aprox). Un cop a la gelera anirem en direcció sud-est, per arribar a l’ampli i evident coll de Schnidejoch 2756m. Des del coll seguirem la carena del cim en direcció Nord-est, per arribar al cim fent algun tram una mica dret, però sense dificultat. Schnidedorn (2937m). El descens el fem en direcció est, al principi per una pala dreta, per anar a buscar una petita vall que ens porta a l’Alpage de Rawil (vall ampla i planera). Cap al tram final de la vall haurem de descendir resseguint el marge esquerre, per anar a buscar un enclotament entre roques i la paret principal (amb presència de grans allaus provinents d’aquesta), que sense dificultat ens durà a la sortida de la vall. Atenció amb l’itinerari cap a la dreta de la vall, sembla més evident, però queda tallat per roques i només té un pas per unes pales molt dretes i exposades.\nUn cop a l’àmplia vall de l ‘Alpage, posem pells i remuntarem seguint direcció nord-est. La vall és molt planera i té diversos ressalts, la qual cosa la fa una mica molesta a l’hora de progressar, en 2km (aprox) arribarem a una planura (llac), cota 2380m, a sobre hi ha el pas de Rawil (poc evident) més evident és l’estació intermitja d’un funicular d’ús militar que ens queda en direcció nord-est. Si seguim amb la vista l’itinerari dels cables, veurem que l’aeri passa a tocar del refugi.\nDe la cota 2380m girarem en direcció est, per pujar per una petita vall al sud del refugi, a la cota 2700m, sota les pales dretes del Wisshore girarem cap a l’oest per arribar, primer a l’antic refugi i en pocs metres més al nou i modern refugi, Wildstrubelhütte (2791 m)\nWildstrubel Hütte - Wildstrubel (3277 m) - Lammeren Hütte (2501 m)\n+ 700m / - 800m\nPD / S2-S3\nSortim del refugi amb l’objectiu d’accedir al glaciar de la Plaine Morte. Ho podem fer pel coll Weisshorn, flanqueig en direcció est. O millor pujar per les pales que donen accés al cim i al conjunt d’istal.lacions militars (telefèric, alberg, radars, bunkers, etc). Aquesta segona opció ens dona un accés més directe a la gelera, per una pala que baixa directa del cim (sud-est) i que ens permet agafar impuls per guanyar el màxim terreny possible a la gelera. Amb aquesta opció avançarem entre 1’5 i 2km (4km de gelera en total) sense remar o remant poc, fins que haurem de posar les pells per remuntar el suau pendent de la gelera fins a la cota 2750m.\nEn aquest punt encarem la pujada de les pales sud del Wildstrubel, un xic dretes, sobretot pel contrast de la planura de la Gelera de la Plana Morta. Cap a la cota 2950m accedirem en flanqueig direcció oest a la carena sud del cim, i ja per la carena accedirem al cim. (possible presència de cornisa). Arribem al cim, ample i planer del Wildstrubel 3243m.\nEl descens el fem pel glaciar del Wildstrubel, en direcció nord-est. Per evitar confondren’s i no baixar massa cap a l’est (barrera de seracs), anirem a buscar el descens natural del cim del Mittelgipfel. Entre les cotes 3000m i 2800m baixarem entre uns séracs (esquerra) i unes roques (dreta). Per sota la cota 2800m la gelera ja és oberta i més planera, permetent-nos escollir l’itinerari que més ens agradi sempre en direcció sud-est. A la cota 2500 ens trobarem a la planura que dona accés a la vall de Lammeren. Girarem a l’esquerra, per sota de les parets del Lammerenhorn (nord-est), per un terreny planer i en lleuger ascens arribem al refugi del Lammeren 2501m.\nLammeren Hütte - Rote Totx (2848m) - Kandersteg (1200m)\n+ 400m / 1700m\nSortim per la part de darrera del refugi en direcció nord per entrar a la petita vall de Lammeren, la vall ascendeix en direcció nord-est i ens porta per pendents suaus fins al coll 2800m. Abans de llençar-nos avall per la vall d’Entschligegrat, seguim la carena planera en direcció nord-est fins un collet sota l’aresta del Rote Totx. Saltem el coll per canviar de vessant (pas delicat, potser caldrà treuren’s els esquís) i entrar a la pala est del cim. Primer en flanqueig i després en ascens arribarem al cim del Rote Totx 2848m. El descens el fem pel mateix itinerari fins el collet, des d’on ja podem baixar directament per la vall.\nEl descens fins a Kandersteg és molt llarg i variat, i ens permet fer unes bones esquiades. El primer tram es fa deixant-nos lliscar pels lloms suaus, amb tendència a mantenir-nos pel marge dret de la vall. Cap a la cota 2500m farem un flanqueig per evitar enclotar-nos al llac de Talli i superar el coll que hi ha just després del llac (2400m). Passat el coll ens mantenim en flanqueig per la riba dreta fins accedir a les dretes pales que baixem escollint la millor neu fins a la cota 1900m. Aquí ens trobem una gran allau caiguda que barra el pas i ens obliga, o bé a travessar-la o bé vorejar-la. A partir d’aquest punt la vall és més suau i ens anirem trobant diverses cabanes de fusta durant el recorregut. A la cota 1600m la vall té sortida per una pista que amb nombrosos revolts ens porta amb els esquís als peus fins a Kandersteg. Arribem a l’estació del funicular d’Eggeschwand. Des d’aquest punt hi ha una navette cada hora (3FCH) que ens porta a l’estació de tren de Kandersteg.\nAccés: L’accés a l’inici de l’itinerari es fa per l’extrem est del llac Lemman, des d’una població anomenada Aigle a 890km des de Barcelona.\nDes d’Aigle tenim dos opcions, prendre el tren-cremallera que ens porta a Ormont-Dessus (Estació d’esquí Les Diablerets) o bé pujar en cotxe. Si disposem de prou temps millor l’opció del tren, per evitar haver de pujar la vall el dia de tornada. Una cop a Ormont-Dessus agafem una navette gratuïta (cada 20 minuts) que ens porta al Col de Pillon, punt d’on surt el telefèric cap a la part alta de l’estació. (telefèrics cada 20 minuts a partir de les 8h).\nRetorn: Des de Kandersteg podem prendre el tren que ens portarà a Aigle en unes 3 hores. Consultar la web dels ferrocarrils suïsos.\nRefugis: Tots els refugis estan ben acondicionats, es menja bé (esmorzar també) i t’ofereixen el te per ruta gratuïtament. Cal tenir en compte que als refugis més alts no acostuma a haver-hi aigua corrent fins a l’estiu, el que ens obliga a comprar tota l’aigua que consumim. El preu de la mitja pensió està entre els 52 i 55 FCH.\nTrobareu els contactes dels refugis en aquest pdf de promoció de la ruta feta pels mateixos refugis.\nAltres allotjaments: Tant a la vall de Diablerets com a Kandersteg hi ha moltes opcions econòmiques d’allotjament. Nosaltres hem estat en un centre Escolta a Kandersteg, molt acollidor i econòmic.\nVariants: Tota la zona ofereix moltes possibilitats de modificar els itineraris, a partir d’altres refugis o fent ascensions alternatives. A destacar les possibilitats des del refugi del Lammeren, diversos cims de 3000 metres assequibles i molt esquiables.\nMapes: Cartografia suissa 1:50.000 Montana (273s) i Wildstrubel (263s) 1:25.000 Diablerets 1285, St-Leonard 1286, Lenk 1266, Gemmi 1267.\nLa versió 1/50.000 està menys detallada però té les rutes d'esquí de muntanya marcades.\nPodeu veure les fotos a Pasdeguia fotos Alps Bernesos\nEtiquetes: **, ***, ALPS OBERLAND, TRAVESSA\nel vídeo dels dimecres.......no sé on tinc el cap!...\nCambre d'Ase Occ. 2711m i Or. 2750m (11/04/2009) i...\nGran Raid del Piz Bernina.\nGrand Pic de Péterneille (2764 m)\nPrimavera a Dormillouse - Grand Pinier\nel vídeo dels dimecres... Pyrénéisthme\nPic del Portarró i Pic del Contraix des d'Aigüesto...\nPic de la Mina - Valletes - Fontfreda\nTuc deth Cap dera Serra (2613m)\nProjecció - "Còrsega blanca"\nel vídeo dels dimecres... Север


La compravenda d'habitatges puja el 4% el mes de juliol respecte del 2018 - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nacn 12.09.2019 | 23:04\nLa compravenda d'habitatges a Catalunya va pujar el 4% al juliol en comparació amb el mateix mes del 2018, segons les dades publicades ahir per l'Institut Nacional d'Estadística (INE).\nEl nombre total de compravendes als registres de la propietat a Catalunya per cada 100.000 habitants va ser de 131, una xifra lleugerament per sobre de la mitjana espanyola (131). Al conjunt de l'Estat, la compravenda va augmentar el 3,8% fins a les 47.890.\nDes d'inicis d'any, la feta pública ahir és la segona xifra més alta en total d'habitatges al conjunt de Catalunya, després que el passat mes de gener es registressin 7.890 compravendes. Pel que fa la variació, s'ha recuperar la tendència a l'alça, després que al juny hi hagués un descens de gairebé el 10%.


Diferències treballadora assalariada i treballadora autònoma » Avalot\nTreballar de manera autònoma o assalariada és una elecció que té diverses conseqüències. Quines diferències trobem en relació amb els drets i deures laborals?\nUna treballadora autònoma i una treballadora assalariada queden afectades de maneres molt diferents en funció dels drets i deures laborals que podrà gaudir o exigir.\nA continuació detallarem les principals diferències:\nQuin és el règim a la Seguretat Social aplicable?\nLa treballadora autònoma es vincularà al RETA (Règim Especial de Treballadores Autònomes). Cada mes haurà d’abonar la corresponent quota d’autònomes que correspon al 30,3% de la base de cotització escollida (la base mínima és de 944, 40 euros i la màxima de 4. 070,10 euros).\nExisteix també una tarifa plana que consisteix en la bonificació i suposa el pagament de 60 euros per a les noves altes. Aquesta quota engloba tant les contingències comunes com les professionals.\nEn el cas de la treballadora assalariada es vincularà al Règim General a la Seguretat Social. Cada mes haurà de destinar una part del seu salari brut a pagar l’IRPF en funció del total a percebre mensual.\nEn el cas d’una treballadora autònoma: No hi ha vacances pagades. Els dies de descans són dies que no es treballen. Per contra, una treballadora assalariada gaudirà de les vacances generades. Tot i que els convenis col·lectius poden millorar-ho, com a mínim, 30 dies naturals (art. 38 ET).\nQuè passa en cas d’acomiadament?\nPer a una treballadora autònoma no hi ha protecció perquè no existeix relació laboral, sinó que la relació és de naturalesa mercantil.\nLa treballadora assalariada gaudeix de protecció davant qualsevol classe d’acomiadament perquè l’acomiadament dóna dret a la prestació d’atur si es compleixen els requisits legals (articles del 51 al 56 Estatut de les Treballadores).\nQuina és la retribució pel treball realitzat?\nLa treballadora autònoma no està vinculada a un salari mínim. Cobrarà en funció del pacte que s’arribi entre les parts.\nLa treballadora assalariada, però, com a mínim, cobrarà el salari mínim interprofessional (SMI).\nEl salari mínim interprofessional des de l’any 2020 se situa en 950 euros bruts al mes per a les treballadores a jornada completa (incloses les pagues extraordinàries). El salari mínim interprofessional està reconegut a l’article 27 de l’Estatut de les treballadores i la seva quantia, fixada pel Govern, al Reial Decret 231/2020, de 4 de febrer, pel que es fixa el salari mínim interprofessional pel 2020.\nMés informació a turespuestasindical.es


Per Sant Jordi, els .CAT a meitat de preu La República\nLa Fundació puntCAT farà, per segon any consecutiu, una rebaixa del 50% del preu en el registre del domini ‘.cat’ amb el motiu de la festivitat de Sant Jordi, i per aquesta raó ja ha començat a distribuir 100.000 punts de llibre promocionals a diferents llibreries catalanes.\nD’aquesta manera, cada vegada que una persona compri un llibre en català a partir del 23 d’abril se li regalarà un punt de llibre amb un codi que “permetrà registrar un dominio .cat beneficiant-se de la rebaixa”. El preu final del registre és de 30 euros.\nEl domini ‘.cat’ és l'”únic que disposa dels 11 caràcters específics de la llengua catalana”, i per aquesta raó, pel mateix preu es registren dos dominis “un amb caràcters propis i un equivalent sense ells”.\nAquesta promoció està limitada a 10.000 dominis, que podran ser validats des del migdia del dia 23 d’abril fins al migdia del 24 de maig d’aquest any. Recordem que el punt CAT va entrar en funcionament fa poc més d’un any, i en aquest període ja s’han registrat més de 21.000 dominis, dels quals 3.000 són institucionals. D’entre els institucionals dimecres es va conèixer que el de Simat de la Valldigna (la Safor) és el primer municipi del País Valencià en demanar i utilitzar un domini .CAT per allotjar el web del consistori.


El temps amb el Queralt: S’intensifica la calor\nEls termòmetres s’enfilaran més en molts sectors del país aquest cap de setmana i tindrem algunes precipitacions\nLa presència de núvols prims, que demà amb el pas de les hores tornaran a anar a més, han propiciat una sortida de sol ataronjada. // Francesc Millán\nActualitzada el 13-05-2022 22:49\nLes temperatures han tornat a arribar als 30 graus aquest divendres al Pla de Lleida i s’hi han acostat al Bages. En general, però, no s’han enfilat tant, malgrat que a l’interior del país en molts casos hem passat dels 25 graus, fins i tot a les valls pirinenques, amb una màxima de 25,5 al barri de l’estació de Puigcerdà. Al litoral, un dia més la marinada s’ha encarregat de mantenir els termòmetres més a ratlla. Tot plegat en un dia amb alguns ruixats de tarda poc importants a la Vall d’Aran i al nord del Pallars Sobirà.\nDe cara al cap de setmana la calor s’intensifica i serà més fàcil acostar-se o arribar als 30 graus a l’interior del país. De fet, al Pla de Lleida i a les valls del Prepirineu occidental ens mourem, en molts casos, entre els 32 i els 34, i puntualment es podrà arribar als 35 graus.\nTambé a la Catalunya Central i al prelitoral de les comarques de Barcelona en alguns casos podrem arribar als 32 o 33 graus. A la costa, però, els termòmetres de nou es quedaran més frenats. Demà a la tarda s’escaparan alguns ruixats al Pirineu occidental i diumenge també en altres sectors de l’oest de Catalunya, tant de les comarques de Lleida com de Tarragona, en aquest cas preferentment en zones interiors.\n13-05-2022 06:52 LA MÉTEO\nEl temps amb la Usart: Avui pugen les temperatures i demà, encara més\n13-05-2022 10:47 LLUNA\nDilluns, eclipsi total de lluna molt fàcil de veure: quan i com observar-lo


Barbara Hepworth – escultura3a\nHe triat aquesta autora perquè m’agrada molt la manera que tenia d’entendre l’escultura. Segons ella per entendre bé una escultura s’ha de tocar, utilitzar el sentit del tacte, que és el primer que tenim al néixer. S’ha de rodejar, inclinar-te sobre ella, etc. no mirar-la des de lluny de manera estàtica.\nPer això aquesta escultora sempre situava les seves obres a un espai exterior, a més a més deia que així “creixien” amb la llum, amb el moviment del sol i formaven part de l’entorn. Buscava barrejar l’escultura amb el paisatge.\nBàsicament va treballar amb la pedra i la fusta, per ella les propietats naturals d’aquests materials havien de formar part de l’obra. Va utilitzar aquests materials tradicionals d’una manera nova. Feia obres abstractes.\nA la dècada de 1930 va introduir, juntament amb Henry Moore, la idea de fer un forat en les seves peces, cosa innovadora. Al fer aquest forat crec que d’alguna manera convidava a l’espectador a mirar a través, a veure un determinat punt de vista que ella triava. Aquesta idea m’ha agradat molt perquè m’ha recordat a la que hem desenvolupat amb el grup de LandArt.\n← Josep Llimona Desconsol


Perla Inn Osijek Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Perla Inn\nZrinjevac 9a, Osijek City Center, Osijek, Croàcia, 31000 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Perla Inn\nConvenientment situat a Osijek, Perla Inn és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Osijek. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, express check-in/check-out, saló.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses solàrium, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Perla Inn no troba competidors en cap categoria.


Front comú per evitar l'enderroc del Club Nàutic Bétulo de Badalona - Catalunya Ràdio\nEl nàutic Bétulo és un club molt arrelat a Badalona\nFront comú per evitar l'enderroc del Club Nàutic Bétulo de Badalona\nGeneralitat, ajuntaments i la Federació Catalana de Vela proposen canvis legislatius per salvar els clubs nàutics amenaçats per la llei de costes\nDavid Àngela 12/01/2022 - 17.04\nFront comú per salvar els clubs nàutics amenaçats per la llei de costes, alguns d'emblemàtics com el Club Nàutic Bétulo, a Badalona. Ara el Departament de la Vicepresidència, Polítiques Digitals i Territori vol aprofitar la modificació del reglament general de costes que tramita el govern de l'Estat per garantir la continuïtat d'aquestes entitats.\nEs tractaria d'adscriure aquests clubs als ports, cosa que permetria que se'ls apliqués la legislació portuària i no la de costes.\nLes instal·lacions de l'històric Club Nàutic Bétulo són a pocs metres de l'aigua\nAjuntaments com el de Badalona han presentat al·legacions al Ministeri per a la Transició Ecològica i el Repte Demogràfic per salvaguardar, en el seu cas, l'històric Club Nàutic Bétulo, una institució a la ciutat amb més de 50 anys d'història, i que ja ha rebut la notificació que faran anar a terra les seves instal·lacions.\nLes administracions catalanes, els clubs i la Federació defensen aquestes instal·lacions perquè les consideren pròpies del territori, per interès públic, per les seves funcions socials i esportives i també pel seu baix impacte mediambiental.\nAsseguren que són una tradició molt arrelada a Catalunya, amb activitats federades i escoles de vela que contribueixen a impulsar els esports marítims entre la població.\nLes instal·lacions del club, en perill (David Àngela / Catalunya Ràdio)\nEl regidor d'Esports i Urbanisme en funcions de l'Ajuntament de Badalona, Jordi Subirana, assegura que volen defensar el patrimoni i recorda que el club està declarat Bé cultural d'interès local. I per això proposen unes modificacions a l'article 70 de la llei de costes.\n"Intenten i volem que es reconegui, en tot moment, el valor ambiental de les platges. Però proposem una ampliació dels metres quadrats -de 300 a 750 metres quadrats- la superfície del domini públic marítimoterrestre i que també es pugui mantenir i ampliar la concessió de domini públic marítim al Club Nàutic Bétulo."\nEls Clubs volen trobar una solució política tan ràpidament com sigui possible, però no renuncien a esgotar la via judicial. El president del Club Nàutic Bétulo, Josep Anton Violant, està disposat a portar el cas, si cal, al Tribunal Constitucional.\n"Que les dues administracions, la Generalitat i l'Ajuntament de Badalona, treballin i es coordinin per presentar un pla d'al·legacions en favor de tots els clubs és molt positiu, pel Bétulo però també per a totes les empreses i clubs nàutics afectats per la llei de costes. Nosaltres desitgem que es trobi aviat una solució política. Tenim el front jurídic obert i estem disposats a arribar al Tribunal Constitucional."\nDes de l'entitat confien poder continuar a la platja (David Àngela / Catalunya Ràdio)\nA Catalunya ara mateix hi ha una setantena de clubs nàutics federats, dels quals una trentena tenen instal·lacions o zones d'avarada a la platja. D'aquests últims, 7 tenen superfícies construïdes rellevants i molts d'ells també inclouen zona de restauració.\nMolts altres centres de la costa catalana es poden veure amenaçats (Departament de Territori)\nEs tracta de la Base Nàutica de Pineda de Mar, el Club Nàutic Calella, el Club Nàutic de Vilassar de Mar, el Club Nàutic Bétulo de Badalona, el Club Nàutic de Castelldefels, el Club de Mar de Sitges i el Club Marítim Torredembarra.


ADDICCIONS | Perxant per l'ample\nEm resulta ben curiós el gran esforç que el nostre papà-gobern està fent per a que deixem una addicció tan lesiva com fumar. Personalment ho trobe be, jo fume poc i el fum i l’olor a tabac també em molesta. El que trobe més cridaner és la diferència entre el tractament i demonització d’aquesta mortal costum però no de moltes altres, lesives, horribles, absurdes o mortals. Perquè, si l’estat ha de vigilar per la nostra salut i la despesa sanitària, perquè no estan prohibides les sabates de talons de 12cm? Vos semble frívola? Pregunteu als metges, podòlegs, fisios quantes dolències provoquen. I després pregunteu-vos els beneficis que comporten. I després observeu que totes les dones de la TV en porten…\nÉs cert, és frívol. Així que parlem de la potser més gran addicció: el cotxe. Quantes morts provoca? Accidents que deixen persones amb dolències cròniques, gent innocent, que passava per allí. Quant de sedentarisme i mala salut, quant d’estrés provoquen les retencions de cada matí, o les avaries o les multes, o buscar aparcament? Ara parlem de l’aspecte econòmic. La segona despesa més gran d’una família, una partida que ens deixa el sou tremolant com a poc, però que quasi-totes pensen que és necessari. Pensem en les costosíssimes infraestructures que calen per a poder anar més lluny i més depresa, per a no esperar ni 5 minuts posem un metro, encara que després en passarem 20 aparcant… Espereu, que encara falta la contaminació, eixe fum que ens mata silenciosa no, sorollosament. I per a rematar, el model de ciutats en els quals en hem obligat a habitar, construint les nostres vides envoltats de carrers i aparcaments per damunt de tot, pressons voluntàries… Encara penseu que no és una addicció?\nEl consum com a forma de vida és en sí mateix un altra addicció. Estem convençuts de que necessitem tantes coses! Addictes al café, a les últimes tecnologies, als electrodomèstics d’última generació, a la moda, als llibres, a… comprar per comprar, a ser joves, a estar prims, a viatjar, a les festes, a tindre diners, possessions, estatus, èxit social, a…\nPerò no patiu, perquè si podem deixar de fumar metres veiem un concert o fem un café, què no serem capaç de fer!!


Escola Valenciana: «Els nivells Avançats són garantia de plurilingüisme i el valencià és la clau per accedir-hi» - Escola Valenciana\nEscola Valenciana: «Els nivells Avançats són garantia de plurilingüisme i el valencià és la clau per accedir-hi»\nManises reuneix 25.000 participants en el XXX aniversari de la Trobada d’Escoles en Valencià de l’Horta Sud.\n183.000 persones fan poble en les quinze Trobades que s’han desenvolupat en set caps de setmana.\nAquesta Trobada ha comptat amb la presència del president de les Corts Valencianes, Enric Morera; la vicepresident de la Diputació de València, M. Josep Amigó; el diputat de Cultura, Xavier Rius; el director general de Política Educativa, Jaume Fullana, així com els acadèmics de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua Honorat Ros, Immaculada Cerdà i Abelard Saragossà, i representants municipals de tots els pobles de la comarca.\nEl proper dissabte 27 de maig, el Real de Gandia i Altea acolliran les Trobades de la Safor – Valldigna i la Marina Baixa.\nAvui dissabte, Manises ha tancat el seté cap de setmana de Trobades amb la participació de 25.000 persones. La Marina Alta, les Valls del Vinalopó, l’Horta Nord, l’Alacantí, el Baix Vinalopó i el Baix Segura, la Vall d’Albaida, l’Horta, la Ribera, la Costera, el Maestrat, la Plana, l’Alt Palància, el Camp de Túria i l’Horta Sud, ja han completat la geografia de les Trobades d’Escoles en Valencià amb les festes d’estima per la llengua, que han congregat a 183.000 al llarg dels mesos de març, abril i maig. En valencià, creixem de forma incessant.\nLes Trobades són alegria i reivindicació. Dignitat i festa. Música i poble. Llengua i estima. Ball i cultura. Perquè aquestes jornades cristal·litzen és fonamental la implicació de les Coordinadores Comarcals que formen Escola Valenciana, les comunitats educatives, les associacions de mares i pares, les famílies, les associacions populars, les institucions, els comerços… Gràcies a l’esforç i la il·lusió de totes aquestes persones s’aconsegueix donar forma a les festes que expressen l’estima col·lectiva pel valencià.\nEl president d’Escola Valenciana, Vicent Moreno, ha aprofitat aquest context multitudinari per expressar «la conveniència de matricular les xiquetes i els xiquets a les escoles que tenen els nivells Avançats que recull el Decret de Plurilingüisme», dos dies abans que arranque la matriculació. «En Escola Valenciana sempre hem proposat a les famílies l’ensenyament en valencià com a model educatiu òptim. Ara com ara, amb els nostres 33 anys de bones pràctiques docents i excel·lència acadèmica, recomanem a les mares i els pares que trien les escoles amb els nivells Avançats per una raó molt senzilla: són els únics que garanteixen el plurilingüisme. En un món globalitzat, les llengües són una eina essencial perquè l’alumnat puga desenvolupar-se de forma autònoma i tindre més possibilitats de cara al futur», ha exposat el portaveu d’Escola Valenciana.\n«El valencià és la clau d’accés al plurilingüisme. Tant l’Avançat 1 com l’Avançat 2 aconsegueixen que l’alumnat domine de forma equilibrada el valencià i el castellà i, a més, tinga un coneixement pràctic d’anglés. Aquesta és la finalitat pedagògica que en Escola Valenciana considerem essencial», segons ha declarat Vicent Moreno.\nXXXa Trobada de l’Horta Sud\nEl Guaix – Coordinadora pel Valencià de l’Horta Sud, Escola Valenciana i l’Ajuntament de Manises, han reunit més de 25.000 participants en la XXXa edició de la Trobada d’Escoles en Valencià de l’Horta Sud. Mislata, Albal, Sedaví, Torrent, Benetússer, Alcàsser, Picassent, Silla, Paiporta, Quart de Poblet, Xirivella, Beniparrell, Picanaya, Aldaia, Massanassa, Catarroja, Alaquàs, Massanassa, Llocnou de la Corona i Alfafar, s’han donat cita a Manises per celebrar aquesta jornada lúdica i reivindicativa que pren la llengua com a lligam.\nEl president del Guaix — Coordinadora de l’Horta Sud, Vicent Font, s’ha mostrat ben satisfet amb la gran participació de la Trobada i ha volgut remarcar el treball de conjunt de «la comunitat educativa de Manises, que ha treballat de valent durant tot l’any per portar la festa per la llengua endavant, així com tots els actes que hem organitzat amb caràcter previ, com el lliurament de Premis del Sambori, la Nit Estellés, la Trobada Musical, el Sopar del Guaix, les mostres de teatre escolar… Hem treballat molt i ho hem fet amb il·lusió, que és el que compta.» Vicent Font ha destacat la implicació de l’Ajuntament de Manises.\n«Amb la Trobada reivindiquem la presència de la nostra llengua al carrer i expressem la nostra estima vers el valencià. Volem compartir el valencià amb tot el món i a tots els llocs.» En poques paraules: «volem viure en valencià» i, per aquesta raó, esdevé imprescindible «la creació d’una llei d’igualtat lingüística», ha manifestat el president del Guaix.\nLa XXXa Trobada de l’Horta Sud ha combinat meravellosament música, festa i llengua. Entre el gran ventall d’activitats que s’han desenvolupat caldria esmentar el centenar de tallers escolars, la confluència de les dues cercaviles que han recorregut els carrers de Manises, les figures de les muixerangues, les exhibicions de danses populars, les diverses actuacions, el lliurament de recordatoris, les cançons populars que tothom ha entonat durant la festa, els correfocs i un llarg etcètera d’actes, que s’ha acabat amb el concert del grup folk Germans Caballer i Amics.\nL’alcalde de l’Ajuntament de Manises, Jesús Borràs, ha comentat que ha sigut «un honor per a nosaltres poder participar per segona vegada en l’organització d’un acte tan important i que reuneix en un dia a milers de persones de la nostra comarca, amb un objectiu molt clar: defensar i potenciar l’ensenyament en valencià.» A continuació, l’alcalde ha volgut ressaltar el paper de les Trobades d’Escoles en Valencià i l’ensenyament en valencià: «Les Trobades són un acte reivindicatiu, que recorre les comarques valencianes i que fan que es puga mostrar als carrers tot allò que envolta una circumstància tan viva a la nostra societat. Ha costat molts anys de lluita, que l’ensenyament en valencià siga una realitat, hi ha hagut moments molt difícils, però estem ja per tot arreu.»\nPer la seua banda, la regidora d’Educació de l’Ajuntament de Manises, Pilar Molina, ha agraït a la ciutadania de Manises i de la comarca la participació en aquesta Trobada: «gràcies per estar amb nosaltres, per defendre la llengua, que forma part del nostre patrimoni» i també ha volgut destacar «el treball i la col·laboració de centres educatius, associacions de mares i pares, associacions culturals i a totes les persones que han participat i col·laborat amb el Departament d’Educació per a dur a terme aquest esdeveniment. Ha sigut un gran esforç per part de tots, i totes i tots han sigut indispensables per a poder realitzar el conjunt d’actes que hem organitzat.»\nAquesta Trobada ha comptat amb la presència del president de les Corts Valencianes, Enric Morera; la vicepresidenta de la Diputació de València, M. Josep Amigó; el diputat de Cultura, Xavier Rius; el director general de Política Educativa, Jaume Fullana, així com els acadèmics de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua Honorat Ros, Immaculada Cerdà i Abelard Saragossà i representants municipals de tots els pobles de la comarca.


Penya Barcelonista Creu de Sant Jordi: de juny 2012\nAnàlisi de la Temporada 2011-2012 - FC Barcelona\nBenvolguts culers i penyistes,\nAra que amb el triomf a la final de la Copa del Rei ja s'han acabat totes les competicions de la present temporada del primer equip de futbol, trobo que és un bon moment per portar a terme quatre reflexions de la mateixa.\nLa temporada, en general, es pot considerar com molt acceptable: guanyar Supercopa d'Espanya, Supercopa d'Europa i Mundial de Clubs en la primera part de la temporada, i la Copa del Rei, amb unes semifinals de la Champions contra el Chelsea la qual no passem bàsicament per mala sort, sobretot en el partit d’anada a Londres, i un segon lloc a la lliga, fan que es pugui utilitzar aquest adjectiu sense por a equivocar-se.\nRespecte el joc portat a terme pel nostre equip, a banda de deixar clar que certs resultats han demostrat cert relaxament per part dels nostres jugadors, recordem els empats a Donostia o al camp dels pericos, o les derrotes de Getafe o Pamplona, el cert és que s'ha tractat de la típica temporada de l'equip que en l'anterior temporada ho ha guanyat quasi bé tot, i lògicament, es produeix un cert relaxament a l'equip, i això en part és inevitable ja que es tractava de la quarta temporada d'aquest equip amb el Pep exprimint als jugadors al màxim.\nTanmateix, també podem dir que el curs futbolístic ha vingut marcat per l'agri confrontament amb el Madrid, que va tenir un dels seus punts àlgids amb la tornada de la Supercopa al nostre estadi, i el famós dit a l'ull del pobre Tito, i amb la tèbia reacció del nostre club davant de tantes provocacions. També podem dir que aquest any li tocava guanyar la lliga al Madrid, si o si, i tots els interessos han anat encaminats en aquest sentit: només cal recordar les paraules del Guardiola sobre les suspicàcies sobre que al Barça li comencessin a xiular penaltis a favor un cop la lliga ja estava sentenciada.\nCert es que certes lesions de jugadors clau ( Villa, Abidal), han marcat molt el perfil de la plantilla, i determinats jugadors que en el primer tram de la lliga van brillar i acoplar-se molt ràpid a l'equip, després han fet un segon tram de temporada en tendència descendent: recordem el cas del Cesc, i la irregular temporada del mateix Piqué. També és veritat que els 50 gols marcats pel Messi a la Lliga, i els 73 en total de la temporada, han suplert carències d'aquest equip, en aquest cas golejadores.\nTot això ha coincidit amb el final del Pep al front d'aquest gran equip, amb aquest balanç de títols i de futbol que ens costarà d'oblidar per sempre més: 14 títols en quatre anys es diu molt ràpid, xifra aquesta que reflexa els nivell altíssims de competició que ha assolit aquest equip amb el seu entrenador al capdavant.\nI ara què, us preguntareu? la filosofia de la institució i de l'equip està molt clara, i les línies mestres fixades només cal resseguir-les, i a ben segur que en aquest sentit, el nou entrenador Tito Vilanova és un bon aprenent del Pep.\nTampoc no ens hem d'enganyar, els resultats marcaran molt la durada de la permanència del Tito al front del primer equip, però recordem que en el primer any del Pep com a entrenador, derrota al camp del Numància i empat al Nou Camp contra el Racing de Santander...Per sort, després els resultats van començar a arribar, i el Pep es va poder refermar al front del primer equip.\nEl llegat que deixa en Pep és inabastable: des de una filosofia de joc heretada del dream team del Cruyff, des de les oportunitats donades als jugadors del filial de jugar en el primer equip ( quan havia passat que 9 o 10 jugadors del primer equip estiguessin formats a la cantera del barça? ), en definitiva aquest barça ha enamorat a mig món, i ha deixat bocabadat a l'altra meitat, amb una imatge que, si no les coses no es fan malament, perdurarà per molts anys en la memòria dels aficionats.\nVisca el Barça i Catalunya Lliure!\nPublicat per PB Creu de Sant Jordi a dimarts, de juny 26, 2012 Cap comentari:\nImatges de la presentació del llibre d'en Jordi Badia “Josep Suñol: viure i morir per Catalunya”\nEn nom de la Penya Creu de Sant Jordi volem agrair a tots els assistents la seva participació en un acte tant important per nosaltres. Va ser un èxit en tots els sentits, i ens podem sentir molt orgullosos!\n“Josep Suñol: viure i morir per Catalunya” presentació del llibre d'en Jordi Badia sobre qui fou president del FC Barcelona\nAgost del 1936. Josep Suñol, president del FC Barcelona des del 17 de juliol del 1935, s'ha desplaçat al Front de Guadarrama. Fa poc que ha començat la guerra civil, i Madrid s'ha convertit en l'objectiu clau de la sublevació feixista. Suñol és també diputat per Esquerra Republicana de Catalunya. En aquells dies, són molts els catalans de totes les ideologies, que donen suport al front republicà de Madrid per a evitar la derrota precipitada de la República.\nLes línies de front són inestables. El cotxe en el que viatja el president del FC Barcelona és interceptat per una patrulla franquista. A més d'en Josep Suñol hi viatgen el periodista de «La Rambla» Ventura Virgili, el xofer i un tinent republicà. Tots quatre són afusellats sense judici previ.\nEl primer contacte directe de Josep Suñol amb el FC Barcelona va ser l'any 1925 quan les autoritats espanyoles van clausurar l'entitat a causa d'una demostració espontània al camp de les Corts en contra de la dictadura de Primo de Rivera (una xiulada a l'himne espanyol). L'aquell moment president de l'entitat, Joan Gamper, es va veure obligat a marxar de Catalunya i Josep Suñol, militant catalanista, va decidir fer-se soci del club aquell mateix any 1925. Aviat va entrar en les diferents juntes directives, l'any 1934, Anna Maria Martínez Sagi, a instàncies de Josep Suñol, va ser la primera dona que va formar part de la directiva del Futbol Club Barcelona.\nEl juliol de 1934 persones influents li ofereixen la presidència del FC Barcelona en assemblea general i ell la rebutja. Així i tot se li demana que proposi un president i així ho fa: Josep Suñol proposa a Esteve Sala, qui presidí el club durant un any amb resultats molt positius. L'any següent aquest deixa la presidència per motius de salut i Josep Suñol torna a ser aclamat. Aquesta vegada va accedir a presidir l'entitat i el 17 de juliol de 1935 en va ser president del Futbol Club Barcelona, accedint a les peticions dels socis.\nJosep Suñol, patriota, barcelonista... va ser assassinat pels franquistes quan era president del FC Barcelona, el 6 d'agost del 1936. Tenia 38 anys. I ja per sempre serà el nostre president màrtir. A Joan Gamper les autoritats espanyoles li van fer la vida impossible, però a Josep Suñol el van matar.\nI la nostra obligació, com a patriotes i com a culés és retre-li record i homenatge.\nEl periodista Jordi Badia n'ha escrit un llibre que, com ell mateix diu pretén “aproximar-se a la biografia més enllà de les circumstàncies de la seva mort tràgica i analitzar l'obra i, en segon lloc, cercar les causes del silenci amb què va ser cobert durant seixanta anys, perquè ens mou el convenciment que del seu entrellat en traurem una comprensió més exacta i pregona tant de la figura de Josep Suñol com de Catalunya. “\nLa Penya Barcelonista Creu de Sant Jordi es defineix pel seu patriotisme i per la seva fidelitat barcelonista. Era obligat per a nosaltres contribuir a la difusió de la figura del nostre president màrtir, Josep Suñol, tan incomprensiblement silenciada durant tants anys. Vam comenar-ho a fer amb el Memorial Josep Suñol de futbol 7 que enguany ha arribat a la seva cinquena edició.\nI pensem que conèixer, de la mà d'en Jordi Badia, l'autor del llibre, la figura i l'obra de Josep Suñol, és un acte que referma el nostre compromís, i que volem obrir a tots els barcelonistes i a tots els patriotes catalans.\nPer això el dimecres 13 de juny, a la sala d'actes de la seu del districte de Gràcia (Plaça de la Vila de Gràcia, 2) presentarem aquest llibre: “Josep Suñol i Garriga: viure i morir per Catalunya”, i ho farem de la mà del seu autor, el reconegut periodista Jordi Badia.\nPresentarà l'acte la Regidora del Districte de Gràcia i quarta tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Barcelona, la Il·lustríssima senyora Maite Fandos, a qui agraïm molt sincerament la participació en aquest acte. Per a nosaltres, una Penya nascuda el 1993 en ple cor del barri de Gràcia, que té la seva seu a un dels bars amb més solera i tradició del barri, el Roure, ens omple d'orgull poder fer un acte així a la seu del Districte i comptar amb la participació de la Regidora.\nDimecres 13 de juny, 19:30 hores\nSala d'Actes de la Seu del Districte de Gràcia (Plaça de la Vila de Gràcia,2)\nPublicat per PB Creu de Sant Jordi a dimarts, de juny 05, 2012 Cap comentari:\nV Memorial Josep Sunyol - Penya Barcelonista Creu de Sant Jordi\nEl passat dissabte dia 21 d’abril, es va celebrar el V Memorial Josep Sunyol “Pro seleccions catalanes”, al Camp municipal de Futbol ”Clot de la Mel” (UE Vila Olímpica) de Barcelona. En un matí asolellat, les penyes barcelonistes “El Repartidor” (L’Hospitalet), Sant Antoni (Sant Antoni-Bcn), Creu de Sant Jordi (Gràcia-Bcn) i l’Urpa (Sants-Bcn), de Barcelona, es van enfrontar en un torneig quadrangular de “Futbol-7”, amb l’assistència d’un centenar de persones.\nDurant dues hores de partits successius, els penyistes van participar i gaudir d’uns vistosos enfrontaments. El torneig se’l va endur la PB de Sant Antoni, que en el seu primer any de participació en el Memorial va sortir victoriosa de la disputada final contra la PB Creu de Sant Jordi. L’esportivitat i la germanor van ser la tònica del matí en una jornada que va respirar barcelonisme i catalanisme en tot moment.\nEl trofeu del V Memorial Josep Sunyol va ser lliurat al president de la Penya de Sant Antoni, Víctor Bueso, pel Vice-President de la “Plataforma Pro-seleccions catalanes”, Sergi Blázquez, acompanyat d’en Salvador Balsells, membre del Consell Consultiu de Penyes del FC Barcelona per la demarcació territorial de Barcelonès occidental i President de la PB “El Repartidor” de l’Hospitalet, que va felicitar els organitzadors de la jornada i els va encoratjar a continuar la seva activitat i militància culé.\nL’aplec va cloure amb un aperitiu a les pròpies instal·lacions del “Clot de la Mel”, on van ser llegides unes emotives paraules en memòria de la figura del President del Futbol Club Barcelona, Josep Sunyol i Garriga, mort afusellat per les tropes franquistes al front de Madrid el dia 6 d’agost de 1936.\nImatges de la presentació del llibre d'en Jordi Ba...\n“Josep Suñol: viure i morir per Catalunya” present...\nV Memorial Josep Sunyol - Penya Barcelonista Creu ...


Egipte rera la barricada - Egipto tras la barricada: Anàlisi sobre la victòria de Mursi\nAnàlisi sobre la victòria de Mursi\nAnàlisi publicat al setmanari El Triangle:\nLes urnes del règim militar han dictat sentència. Per primera vegada en la història d'Egipte, la república serà presidida per un civil. Muhammad Mursi, candidat dels Germans Musulmans a les eleccions, succeirà l'estela dels 4 cap d'estat militars que el país ha tingut des del cop dels oficials lliures de 1952. No només això, també serà el primer president de caire islamista després que la controvertida Comissió Electoral anunciés la seva victòria electoral, amb el 51,7% dels vots. La seva victòria es consolidava sobre una minsa diferència de 900 mil vots respecte el candidat continuista, Ahmed Shafiq, la presència a la segona ronda del qual havia reactivat les velles pors de la dicotomia règim contra forces islamistes. Mursi es trobarà ara amb la necessitat de donar resposta a les enormes expectatives dipositades en ell obtenint una presidència escapçada de competències i que podria tenir un període força curt de vida. Eren les primeres eleccions des de la caiguda de Mubárak, el que ha portat a ser també batejat com el primer president democràticament escollit de la mil·lenària història d'Egipte.\nEl camí, però, no ha estat ni tan fàcil ni tan net com un procés democràtic podria desitjar i pocs son els que dubten que la elecció de Mursi s'ha vist obligada a rebre el vist-i-plau de la junta militar. Només així s'entén l'ajornament de l'anunci dels resultats, envoltat d'intenses reunions secretes entre la germandat i la cúpula militar. Els Germans Musulmans ja havien anunciat un resultat molt proper a l'oficial gairebé una setmana abans que aquest es fes públic i malgrat la existència de 456 impugnacions presentades a la junta, es fa difícil creure que la investigació d'aquestes és l'únic motiu de l'endarreriment. Un endarreriment que va omplir els fèrtils carrers d'Egipte de centenars de rumors i que van envoltar d'enorme tensió l'anunci dels resultats electorals. Alguns volien parlar fins i tot d'un esclat de guerra civil després que tots dos candidats s'autoproclamessin vencedors i no semblessin disposats a acceptar una derrota a les urnes.\nLa tensió augmentava davant la por que es confirmés el tancament del cercle del cop d'estat jurídic llançat amb la dissolució del parlament. La judicatura mubarakista plantava cara al procés de transició. “No aplicarem cap llei que surti d'aquest parlament” havia afirmat en una amenaçadora roda de premsa el president del col·legi de jutges.\nDit i fet. Tant sols dos dies abans de les votacions el Tribunal Constitucional anunciava la inconstitucionalitat de les candidatures individuals a les eleccions legislatives de desembre i declarava nul·la una tercera part de la cambra baixa. Davant la falta de quòrum es decretava la nul·litat de tot el parlament i es retornava el poder legislatiu a l'exèrcit, qui assumia, entre d'altres, la tasca de formar la comissió que redacti la futura constitució del país. La decisió deixava els Germans Musulmans sense el seu fins llavors únic bastió de poder a les portes d'unes eleccions que, per decisió del mateix tribunal, els enfrontaria amb l'antic règim. El Constitucional, presidit per altes figures judicials del mubarakisme, decidia declarar la inconstitucionalitat de la llei d'aïllament polític a les figures de l'Antic Règim emesa pel mateix parlament dissolt. Aquesta decisió garantia la presència d'Ahmed Shafiq a les urnes. Shafiq, darrer primer ministre de Mubàrak i processat en més de 24 casos de corrupció, era el candidat d'un continuisme que treia les urpes a les portes de les votacions i estenia totes les armes de la guerra bruta.\nLa pròpia presència de Shafiq a la segona volta arribava després que encara no s'hagin estudiat les denúncies de frau d'una primera volta en que el candidat continuista va ser segon per una minsa diferència de 600 mil vots respecte el nasserista Sabahi. Shafiq també va gaudir d'un tracte especial per part d'una comissió electoral que va excedir les seves competències traspassant el cas de l'anul·lació de la candidatura a les altes instàncies judicials. Concretament a un constitucional que està presidit pel mateix home que encapçala la mateixa junta electoral, el mubarakista Farouk Sultan. Shafiq gaudia d'un benefici del dubte que no s'havia aplicat a ninguna de la pràctica desena de candidatures invalidades. Entre elles algunes amb sentències judicials que indicaven la manca de proves o la de candidats que eren aïllats per tenir antecedents penals com a opositors del règim que suposadament havia caigut el febrer de 2011.\nPerò l'Antic Règim es plantava a les urnes davant uns Germans Musulmans escapçats, de sobte, de tot poder. Els militars, davant el nou escenari, llançaven un seguit de disposicions constitucionals que garantien de nou la tutela militar de la transició. Ho feien escapçant els poders del president i reservant-se el control del legislatiu i de les forces armades. La resposta de la germandat, qui començava a témer perillar el seu paper dins la transició, va ser incórrer en negociacions secretes tot utilitzant la pressió d'un carrer que denunciava el cop d'estat encobert de la Junta Militar. Els islamistes amenaçaven amb una escalada de la confrontació si els resultats coronaven Shafiq mentre omplien de nou, junt amb altres forces, els carrers del país.\nEls Germans miraven de tornar a enamorar-se de la plaça Tahrir i fins i tot buscaven apropar-se a les forces revolucionàries amb qui s'havien divorciat mesos enrere. Amb la seva ajuda pressionaven els militars. Una petita part de les forces revolucionàries esgarrapava de la germandat el compromís de que el futur govern respecti la pluralitat de la societat egípcia. Quelcom que hauran d'equilibrar amb les carteres que els militars es podrien reservar. Entre aquestes estarien les conflictives d'Interior i Exteriors així com la de Defensa, garantida per les noves disposicions constitucionals.\nEls militars rebien, també, la pressió dels Estats Units, principals finançadors de la junta militar. Aquests haurien preferit l'islamista Mursi a la inestabilitat que una presidència del continuista Shafiq podria representar. Les nombroses delegacions diplomàtiques dels Germans Musulmans a la Casa Blanca han servit per convèncer Obama dels interessos econòmics comuns per sobre de les diferències de credo que pugui haver entre tots dos cossos. Així ho expressaven els missatges de felicitació dels estatunidencs, però també d'advertència als militars abans de l'anunci dels resultats. Khairat Shater, autèntic home fort dels Germans Musulmans i peça clau de la transició i les negociacions amb el règim militar, exemplifica a la perfecció aquest perfil. Multimilionari home de negocis de vocació neoliberal afirma que les polítiques econòmiques de l'antic règim no eren equivocades i que el problema era, tant sols, la corrupció d'alguns. Un argument que defensen, també, molts partidaris de Hosni Mubàrak.\nPerò amb la victòria electoral de Mursi l'escenari s'ha plantejat com un simple canvi de cromos davant la por militar a un pràctic monopoli islamista del poder. Ara la paella segueix estant en les mans de la junta de Tantawi, qui segueix tutelant el procés de canvi polític. Malgrat que Shafiq hagi acceptat la derrota, alguns dels seus partidaris han llançat el crit al cel contra el que consideren una traïció de l'exèrcit. L'incendiari presentador televisiu, i antic membre del PDN de Mubàrak, Taufiq Okasha cridava a marxes contra la junta militar després de denunciar que els resultats han estat cuinats i que els militars “han venut el país als islamistes”.\nEls aparentment erràtics moviments de la junta militar no semblen més que aixecar suspicàcies sobre la existència d'una lluita interna dins el Consell Superior de les Forces Armades. La lluita entre la branca reformista, que podria estar encapçalada pel propi Tantawi i els generals veterans, i la que vol el retorn per complet de l'antic règim podria abocar el país, tard o d'hora, a viure un cop intern dins la cúpula militar.\nsahar mohamed ali 5 d’agost de 2014 a les 1:16


Editorial Columna- Proa\nPrimera edició 1986\nEn El metge trobarem la primera part d'una trilogia de la saga dels Cole que comença amb El metge durant el segle XI, segueix amb El Xaman i La doctora Cole. Aquest és el primer llibre on comença la saga dels Cole amb el petit Rob com ha protagonista. La seva vida està plena d'alts i baixos des que perd als seus pares i no troba cap família del gremi que l'aculli. Sort en té d'un firaire anomenat Barber que l'acull i se'l emporta pel país, Anglaterra, de fira en fira venent xarops d'herbes que ho curava tot. Durant aquest anys en Rob aprèn molt d'herbes i cures, això el porta a prendre la decisió que vol ser metge, costi el que costi i al preu que sigui. Seguin el seu deliri viatge fins a terres llunyanes que és on ensenyen millor la medicina i estan més avançat que Europa. Canviarà d'identitat i arribarà a conèixer el gran mestre de la medicina, Abu-Alí al-Hussayn ibn Abd-Al•lah més conegut senzillament com Ibn Sina, va ser un filòsof i metge musulmà molt reconegut, autor de més de 450 obres, entre les quals destaca el Cànon de la Medicina. Viatjareu des d'Anglaterra fins a Síria, un viatge llarg i accidentat. Un llibre molt interessant i que et fa entrar ganes de llegir la trilogia.


Finalitzen la franja de protecció contra el foc de la Molassa\nFa un parell de setmanes van finalitzar els treballs d’obertura de la franja perimetral de protecció contra el foc al barri de la Molassa després que l’Ajuntament va adjudicar-los el 28 de juliol. L’actuació ha consistit a reduir la massa vegetal combustible en un perímetre de 25 metres al voltant de les cases fins a deixar el terreny permanentment lliure de vegetació baixa i arbustiva i amb una massa forestal aclarida amb una densitat màxima d'arbres adults inferior a 150 peus per hectàrea, distribuïts homogèniament sobre el terreny.\nLa franja perimetral de la Molassa afecta diverses propietats rústegues amb una superfície total de 2,5 hectàrees i ha estat subvencionada en un 90% per la Diputació de Barcelona amb 6.485€, mentre que l’Ajuntament n’ha assumit el 10% restant. No serà l’única actuació d’aquestes característiques: per a la primavera és previst obrir una nova franja de protecció al voltant del Pi de l’Indià. En aquest cas, el cost dels treballs és de 12.000€, finançats en les mateixes proporcions que la Molassa.\nAquests sectors són part d’un anell de protecció que envolta els nuclis residencials sense continuïtat amb la trama urbana del municipi que l’Ajuntament de Teià ja va definir i aprovar inicialment el desembre de 2015. La Llei 5/2003 de Mesures de Prevenció dels Incendis Forestals afecta també les edificacions aïllades i les instal·lacions tècniques situades a menys de 500 metres de sòl forestal, per la qual cosa en el ple celebrat el passat 29 de setembre el consistori va incorporar-ne el repetidor de telefonia i televisió situat al Camí de la Serra per tal d’aprovar-ne el plànol de delimitació definitiu.


Bojos per la Ciència 2019 un cop més són Manyanet\nPublicat per Xavier Garriga (Batxillerat-Pare Manyanet) el dia de gener 13, 2019\nS'ha inaugurat la 7a edició del Programa "Bojos per la Ciència". En un acte públic es van convocar els 282 estudiants de tot Catalunya que gaudiran de la Ciència i de la Recerca des de diferents àmbits repartits en 11 cursos.\nAquest programa pretén estimular el talent científic i fomentar les vocacions entre els estudiants de batxillerat durant el 2019. Es desenvolupa mitjançant sessions teòrico-pràctiques impartides per investigadors en centres de recerca de referència de Catalunya.\nEls alumnes de nostre centre interessats van poder accedir a ser considerats candidats a través d'un formulari que implicava tant dades acadèmiques i com cartes de motivació del propi interessat i de l'Escola.\nFinalment tres dels nostres alumnes han estat seleccionats d'una desena de peticions:\n- MARTA GÓMEZ, en el Programa de Biomedicina desenvolupat per IRB Barcelona.\n- JÚLIA FERNÁNDEZ ALCAIDE, en el Programa de Nutrició desevolupat per l'Hospital Universitari de Bellvitge.\n- ADRIÀ FERRER, en el Programa de Bioenginyeria desenvolupat per l'Institut de Bioenginyeria de Catalunya (IBEC).\nMoltes felicitats Marta, Júlia i Adrià!!! Gaudiu d'aquesta experiència amb la Ciència en directe!


El nostre objectiu a l’hora de crear una estratègia SEO Arenys de Mar és aconseguir els millors resultats en la generació de trànsit potencial i sa des dels cercadors, sobretot el posicionament Google, cap a la pàgina web del client. La conversió d’aquest trànsit nou potencial en client nou aconseguit, és l’estratègia On-page que també cal abordar per assegurar-nos l’èxit i tancar el procés consolidant l’estratègia dissenyada.\nA l’igual que el Manteniment informàtic és vital per a qualsevol empresa avui dia, la seva estratègia SEO de posicionament web Arenys de Mar també forma part de quelcom vital i necessari per a la seva supervivència o en cas contrari, òbviament pot tenir els dies comptats.\nAixí doncs, el posicionament web Arenys de Mar és una forma de fer les coses, una metodologia constant i una filosofia que cal desenvolupar en cada disseny web, optimització web i projecte en aquest sentit. Aquesta metodologia i filosofia de treball és el resultat de tants anys d’experiència en el servei de posicionament web Arenys de Mar, i només es pot assolir entenent i transpirant durant tant de temps els paràmetres, motius i estratègies de posicionament web Arenys de Mar òptimes i exitoses que Google contempla en el seu posicionament natural, en evolució constant.


Estudi per la millora de l’equipament del laboratori en assaigs de vibració\n53.126 UPC academic works\nMemòria (amb dades confidencials) (3,383Mb) (Restricted access)\nTorregrosa Pagés, Sergi\nAuthor's e-mailtorse5 hotmail.com\nTutor / directorZaragoza Bertomeu, Jordi\nEn aquest projecte es presenta l’estudi i millora sobre el sistema de vibració del laboratori de CIRCUTOR SA. Es cerca possibles solucions per garantir el compliment de la norma UNE-EN-60068-2-6 que fa referencia als assajos de vibració del tipus sinusoïdals. S’expliquen tots els components que conformen el sistema de vibració i també totes les seves característiques tècniques. Es realitza un estudi de cadascun d’ells i es valora l’afectació d’un sobre l’altre segons la seva connexió. El software utilitzat per generar les condicions d’assaig és el DDS-3X25 USB. Finalment, es plantejant diferents opcions amb els recursos que es tenen a l’abast i es duen a terme les modificacions sobre els valors tècnics aplicats a l’assaig. S’han realitzat diferents assajos i es mostren els resultats després de les millores amb taules i gràfiques validant l’objectiu que no és més que el compliment de la norma\nSubjectsVibration, Machinery -- Vibration, Engineering laboratories, Vibració, Vibració -- Control, Maquinària -- Vibració, Vibració -- Mesurament, Laboratoris d'enginyeria, Laboratoris d'assaigs -- Control de qualitat\nMEMORIA_TFM_SER ... OSA_fitxer de consulta.pdf Memòria 1,976Mb PDF View/Open\nMEMORIA_TFM_SERGI_TORREGROSA.pdf Memòria (amb dades confidencials) 3,383Mb PDF Restricted access


Els carbohidrats són nutrients que abunden en els aliments d’origen vegetal. La seva funció primordial és proporcionar energia. Quan s’ingereixen, es transformen en glucosa, que subministra calories a les cèl.lules corporals. Hi ha diversos tipus de carbohidrats, classificats en funció del nombre de molècules que conformen la seva estructura. En un extrem hi ha els sucres; en l’altre, la fibra dietètica. Els sucres es poden trobar en el sucre de taula i en els aliments processats, com les begudes ensucrades o la brioixeria, però també apareixen de forma natural en les fruites. Aquest últim tipus de sucre exerceix un efecte positiu en el nostre organisme, al contrari que si es consumeix sovint el sucre present en aliments superflus. La fibra, per la seva banda, es troba en les fruites fresques, les hortalisses, els llegums, els cereals integrals, les fruites seques i les llavors.\nDiverses entitats de referència insten la població a canviar els seus patrons d’alimentació actuals cap a una dieta amb una presència més alta d’aliments d’origen vegetal poc processats. El consum actual de carbohidrats a Espanya se situa al voltant del 41% de l’energia ingerida, una xifra que es troba per sota de les recomanacions establertes per l’Autoritat Europea de Seguretat Alimentària, que oscil.len entre el 45% i el 60% de l’energia.\nLes fruites seques podrien allargar la vida\nUna anàlisi de les dietes de més de 200.000 persones va permetre comprovar que el consum habitual de fruites seques està relacionat amb un risc més baix de morir de forma prematura. Les troballes, publicades per Hung N. Luu i els seus col.laboradors en la revista JAMA Internal Medicine, abonen evidències anteriors que ja constataven beneficis atribuïbles a les fruites seques.\nEn un altre estudi, finançat per l’Institut Nacional del Càncer d’Estats Units, es va preguntar als voluntaris sobre el seu consum de fruites seques (hi incloïen els cacauets i la mantega de cacauet). Els voluntaris que van consumir més fruites seques van presentar un risc inferior al 20% de morir de forma prematura en comparació de les persones que van consumir menys quantitat d’aquests aliments. És cert que fan falta més estudis per a corroborar que l’associació fruites seques-esperança de vida sigui incontestable, ja que és possible que qui prengui més fruites seques tingui alhora uns millors hàbits en el seu dia a dia. En tot cas, segons la investigadora principal de l’estudi, la doctora Xiao-Ou Shu, totes les evidències científiques disponibles suggereixen que el consum de fruites seques i de cacauets es pot considerar una elecció d’un estil de vida saludable.\nEls ous poden formar part d’una dieta saludable\nMoltes persones saben que els ous tenen colesterol, però poques són conscients que no n’eleven els nivells de forma preocupant. Les nostres altes xifres de colesterol tenen molt més a veure amb el fet de seguir una dieta formada per massa aliments insans; i l’ou no ho és. El 1997, una recerca de la revista American Journal of Clinical Nutrition va constatar que la ingesta d’ous no s’associa a canvis significatius en el colesterol sanguini. Malgrat que algunes recerques posteriors han corroborat aquests resultats, el mite que l’ou eleva el nostre colesterol ha perdurat. Per què el colesterol de l’ou no es transforma en el que circula pel nostre cos? Sembla ser que conté unes substàncies que bloquegen l’entrada de bona part del seu colesterol en l’ésser humà.\nPer això, la Universitat de Harvard ha indicat que el consum d’un ou al dia pot formar part d’una dieta saludable. Harvard insisteix que els ous són relativament baixos en calories i greixos saturats, i rics en proteïnes, vitamines, minerals i altres nutrients saludables. En tot cas, per precaució, en persones que ja pateixen una malaltia del cor o diabetis de tipus 2 (anomenada “diabetis de l’adult”), s’aconsella no prendre més de tres ous sencers a la setmana.\nEl consum moderat d’alcohol no protegeix el cor\nEls diversos estudis que han observat que qui consumeix alcohol amb moderació presenta un risc cardiovascular més baix són “observacionals” i contenen moltes possibilitats d’error d’interpretació. Aquelles persones que prenen alcohol de forma moderada solen tenir altres característiques que poden ser les veritables responsables de la protecció del risc cardiovascular, com un consum més freqüent de fruites i hortalisses, un hàbit tabàquic inferior, una pràctica més habitual d’exercici físic o una preocupació més gran per fer revisions mèdiques freqüents.\nPerquè els investigadors estiguin segurs que l’alcohol és beneficiós per al cor, haurien d’obligar un grup de voluntaris a consumir alcohol i un altre grup a no fer-ho. Després, haurien d’avaluar quin efecte exerceix sobre el risc cardiovascular. Tanmateix, es tracta d’una recerca impossible de dur a terme perquè és antiètic obligar algú a consumir alcohol, pels riscos que comporta per a la salut pública (l’alcohol incrementa el risc, per exemple, de patir accidents de trànsit).\nUna altra recerca, recollida en la revista científica British Medical Journal, conclou que no és clar, a partir de les evidències existents, si l’efecte protector del consum moderat d’alcohol és real. Per tant, té sentit tenir present la recomanació de l’Organització Mundial de la Salut: “com menys alcohol, millor”.\nTinc un nadó de vuit mesos i m’agradaria saber si els iogurts que indiquen en l’etiqueta que estan “ideats per a nadons” o “el meu primer iogurt” són adequats a partir dels 6 mesos. He llegit que tenen molt de sucre i no sempre són recomanables.\nEls iogurts dissenyats perquè els pugui consumir un nadó més gran de sis mesos s’elaboren amb llets artificials per a nadons. És la llet que s’utilitza per a preparar un biberó a nens menors d’un any que no prenen llet materna o que complementen la lactància materna amb llet artificial. Aquests succedanis de llet materna s’utilitzen perquè està desaconsellat alimentar els menors d’un any amb llet de vaca “normal” (la típica dels envasos de bric) o amb altres derivats làctics, ja que podrien ocasionar-los problemes renals o digestius. Així doncs, aquesta mena de iogurts sí que són adequats. Sobre si són recomanables, és important tenir present que aquests productes no han de desplaçar el consum de llet materna, perquè la lactància exerceix nombrosos beneficis en la salut infantil i materna. Tampoc no és aconsellable que desplacin el consum de llet artificial, ja que són productes dissenyats per a complementar la lactància artificial, no per a substituir-la (aquests preparats no compleixen els requisits que s’exigeixen a una llet de continuació). Quant al contingut en sucre, la veritat és que és excessiu, cosa que no convé a la salut infantil. Cal tenir en compte, a més, que no es tracta de productes barats. En definitiva, el seu nadó pot consumir-ne, però que sigui de manera ocasional (per exemple, una vegada a la setmana) i sempre després de tenir en compte que no és un producte necessari i, molt menys encara, imprescindible.\nFa temps que tinc molèsties a l’estómac i un metge osteòpata i naturista m’ha recomanat eliminar els aliments que em donen fred i que opti pels calents, com ara moltes sopes elaborades amb algues, tofu, etc. És cert que hi ha aliments freds i calents o que ens refreden i ens escalfen, amb conseqüències negatives per a l’organisme?\nNo existeix cap prova científica que justifiqui que uns aliments “donen fred” i uns altres que “donen calor”. No trobarà cap al.lusió a una suposada classificació dels aliments com a “freds” i “calents” en el currículum acadèmic de la titulació universitària en Medicina, i tampoc en la de Nutrició humana i dietètica, ni en cap tractat de nutrició seriós, espanyol o estranger. D’altra banda, sobre el consell de prendre “moltes sopes fetes amb algues”, també hem d’advertir d’una altra cosa. Sabem que la major part d’algues que vostè pot comprar en una botiga de “dietètica” contenen quantitats ingents de iode. El iode, tot i ser un mineral imprescindible per al funcionament correcte de la glàndula tiroide i per a la regulació del metabolisme, pot generar problemes greus si es consumeix en excés. Si bé és cert que al Japó consumeixen algues de forma habitual, el seu organisme està més adaptat a prendre altes quantitats de iode a causa d’una adaptació (els japonesos prenen algues des de fa mil.lennis). Tot i això, al Japó hi ha molts problemes tiroïdals (alguns tan seriosos com el càncer de tiroide) associats a l’elevat consum d’algues. El nostre consell és, per tant, que deixi de visitar aquest metge (si és que de debò és metge) per a tractar les seves molèsties. Els seus problemes estomacals, els ha de valorar, en primer lloc, un metge generalista, que decidirà si cal que el visiti un metge expert en patologies digestives o un dietista-nutricionista.


GRUP DE SENDERS - GR-1 Tram 15: Pont de Llinars - Sant Llorenç de Morunys - Cegracia\nGRUP DE SENDERS – GR-1 Tram 15: Pont de Llinars – Sant Llorenç de Morunys\nBy Senders CEG21 maig, 2019Destacat, Senders\nData: 16 de juny de 2019\nDurada: 5 hores 10 minuts\nDistància: 19,50 km\nDesnivell positiu: 1.667 m\nDesnivell negatiu: 1.626 m\nDesnivell acumulat: 3.293 m\nPont de Llinars – Cal Sastre de Vall – Guixers – Crta. LV-4241\nAquest recorregut és consecutiu amb el realitzat en l’anterior sortida.\nAvancem per terres de la comarca del Solsonès, dins del municipi de Guixers, fins arriba a Sant Llorenç de Morunys.\nPunts destacats del recorregut: Càmping Valldora, Casa Nova de les Fonts, Aigua de Valls, Sant Martí de la Corriu, Marginals, Cap de Balç, Sant Lleïr de Casavella, Riu Cardener\nA causa de les obres realitzades a l’avinguda de la Riera de Cassoles, el lloc de sortida es trasllada a Avinguda Vallcarca amb carrer Velázquez (a tocar de la Biblioteca Jaume Fuster de la pl. Lesseps), veure plànol adjunt. Sortirem amb l’autocar a 2/4 de vuit, i hi ha prevista la tornada entre les set i les vuit del vespre.