Jiaxing (嘉兴), quina maravella! » Flog.cat: la Xarxa Social en Català\nBé, no és ben bé així, però és la ciutat on vivim i alguna cosa he de dir...\nEn realitat és una ciutat que no té gaire d’interessant, des del punt de vista del turista.\nÉs una “petita” ciutat de 4.5 milions d’habitants, a 100 Km. de Shanghai. I dic petita per què en relació a la veïna Shanghai (23 milions), Jiaxing és un poblet. A vegades, gent de Shanghai no saben ni on és la ciutat de Jiaxing, a més a més de la confusió que provoca que a la Xina hi hagi milers de ciutats i moltes tenen noms semblants (des del punt de vista del guiri ;-).\nJiaxing (30º46’N, 120º45’E) està a la província de Zhejiang i és una ciutat provinciana en força aspectes, com els serveis: no té metro, encara que té un “bicing” molt bo. Té molta zona verda. No hi ha hospitals (internacionals) bons, només hi ha 2 llars d’infants “internacionals” (que no ho són gaire), no hi ha cap escola internacional de veritat, que jo sàpiga. No hi ha IKEA, per l’amor de Déu! Però McDonalds, KFC i Starbucks no falten! També està ple de xinos (mucho chino en China) (Havia de fer la brometa fàcil...) I també tenim platja (artificial, i què us pensaveu?)\nAl voltant de Jiaxing hi ha Hangzhou, a 80 Kms a l’Oest. Diuen que és una ciutat que molt bonica i de les millors per viure-hi a la Xina. Si tens temps, sembla q és un bon destí turístic (jo encara no hi he anat). Al nord, a uns 60 Kms hi ha Suzhou a la riba del llac Taihu de 64 Kms longitud. També a la vora del llac, al Nord de Hangzhou i a uns 50 Kms de Jiaxing hi ha Huzhou.\nI per suposat, Shanghai! A uns 100 Kms a l’Est. És espectacular, un lloc per veure.\nUna població bonica per visitar, a 20 minuts en cotxe des de Jiaxing és Xitang. Perfecte per comprar detalls, fer fotos d’entorn xino (riu, ponts de pedra i fanalets vermells) o sortir per la nit de festa.\nUna altra cosa curiosa és el pont de la badia de Hangzhou, de 36 Kms de llarg, que travessa la badia, desembocadura de riu Qiantang i és el 3r més llarg del món, 2n sobre el mar.\nEl clima és monsònic subtropical, el q vol dir que té estacions molt marcades que s’assemblen a les de Barcelona. És humit, plou sovint, a l’estiu fa molta calor, tanta que no vam acabar l’abonament de la piscina del compound perquè en Max deia que l’aigua cremava i és que semblava una sopa i al hivern fa bastant fred (i humit que se’t fica als ossos, ecs!). En primavera i tardor plou molts dies, però són les millor èpoques per fer visita (ho dic per si t’animes a venir ;-)\nPerò el més important i molt preocupant aquest anys és la contaminació: Smog (boira amb fum)!!!! Mooolt! És terrible la quantitat de pol·lució que hi ha aquests mesos a la Xina i en especial a Jiaxing, que ha tingut el discutible honor darrerament de ser una de les ciutats més contaminades del món! Lamentable.\nPer que et facis una idea, Barcelona està en uns índex de 70 microgr./m3. Aquí, ara per exemple (veure imatge a baix) estem a 422. A partir de 200 es considera extremadament nociu. I hem passat del 400! ... sense paraules.\nAquest any lo de la contaminació ens té molt preocupats, però hauríem de dir que en general, és una ciutat on es viu força còmode, sense presses ni aglomeracions, tot està a prop, no hi ha caravanes i es pot aparcar, hi ha (gairebé) els recursos necessaris i la gent és amable.\nA la ciutat de Jiaxing no hi ha gaire coses a visitar, però hi ha el llac Nanhu, on s’hi va fundar oficialment el Partit Comunista de Xina (casi ná!).\nHas jugat a “Where's Wally?” alguna vegada? Mira la foto següent i digues en quin pis viuen els sayer-alsi.\nPer si vols estudiar i saber-ho tot sobre aquesta fantàstica ciutat (segur que ho estàs desitjant ;-):\nMiquel, he vist el teu blog; molt interessant.\n0 30 Desembre 2013\nEl dia q vaig escriure l'article estàvem a més de 400, però per sort no és lo habitual. Al dia següent estàvem a 75 i ara a mateix a 160 (que ja és prou nociu). Encara q a les noticies es parla de mesures anti contaminació i de quant preocupa, a mi em sembla q al govern s'ho passen molt pel forro. E... Veure mésEl dia q vaig escriure l'article estàvem a més de 400, però per sort no és lo habitual. Al dia següent estàvem a 75 i ara a mateix a 160 (que ja és prou nociu). Encara q a les noticies es parla de mesures anti contaminació i de quant preocupa, a mi em sembla q al govern s'ho passen molt pel forro. Els xinos estan obsessionats en ser els 1ers, com a país o individualment, al preu que sigui i no crec q canviïn els seus plans quinquennals (creixement) per reduir la contaminació. No sé si seguir el comentari... (el gran hermano vigila ;-)\nHola Carmen, ja he pensat en lo dels franquicies, però d moment començaré pel Club. Respecte lo de traslladar-nos, és dificil. Esperem q es normalitzin els nivells de polució aviat...\n0 7 Gener 2014\nJovi! malhauradament, la Susan cada dia està més lluny del projecte a causa de la falta de capital per invertir. Una llàstima. Ja li preguntaré si prefereix Xu-Xan :-)\nDurant els mesos de preparació abans de venir a la Xina sovint pensàvem en els canvis que viuríem ...


Restaurant solidari a Terrassa. | Al caliu de la cuina\n← Paccheri farçits de bolets i foie.\nPatates al estil de la avia Emilia. →\nRestaurant solidari a Terrassa.\nPublicat el 11 Abril 2013 per alcaliudelacuina\nFa uns dies em vaig enterar d’una iniciativa que crec realment engrescadora a Terrassa, neixia el restaurant “La Trobada” al Carrer Teatre, nº 4, amb un menú de 6,50 euros.\nEs tracta d’un establiment en què no només s’hi cuina i s’hi serveixen dinars, uns 70 cada dia, sinó que te una peculiaritat: la meitat dels comensals, uns 35 paguen el compte i l’altra meitat el paguen treballant. Si, com sentiu, aquesta es la filosofia del restaurant, que els clients que s’ho poden permetre paguin en diners el dinar i els que no puguin ho facin amb el seu temps, com treballadors voluntaris, al mateix restaurant.\nEs tracta d’una iniciativa que han posat en marxa les 29 organitzacions del tercer sector social unides a l’Associació Local d’Entitats per la Inclusió (ALEI) de Terrassa, en col·laboració amb l’Ajuntament. El finançament prové de la Fundació La Marató de TV3 a través de la ‘Marató per la pobresa’ i els Minyons de Terrassa que han cedit l’espai per al restaurant.\n“Els clients socials responen al suport rebut tot reinvertint les seves aptituds i energies en iniciatives que redunden en el bé col·lectiu, i entren en contacte amb el voluntariat com a eina de transformació social”, indica l’organització de l’establiment. “La proposta defuig expressament el tradicional esquema assistencialista de l’ajudant i l’ajudat, i és oberta a tothom: ningú no li pregunta a un client si paga o no, i els qui sí que poden fer-ho hi dinen amb el valor afegit de formar part d’una iniciativa pionera, a la qual donen suport”.\nEstà previst que entre 150-200 persones es converteixin en clients del temps cada any i es mengin més de 7.000 menús. Quan acabin el període de tres mesos, els participants seran derivats a altres activitats de la xarxa ALEI.\nAquest restaurant aporta al comensal convencional la oportunitat de disfrutar de una àpat i a la vegada participa en un projecta social.\nEl restaurant obrirà les portes els dies laborals de 12.30 a 15.30 hores i els clients tindran un descompte al pàrquing del Vapor Ventalló.\nEl pressupost del projecte per al primer any és de 176.700 euros, dels quals 95.700 provenen de la Fundació La Marató, 30.000 de l’Ajuntament de Terrassa, 13.500 de Càritas i els 37.500 restants dels comensals convencionals que pagaran cada dia els àpats.\nVal la pena anar per gaudir d’alguna cosa mes que menjar………….\n2 respostes a Restaurant solidari a Terrassa.\n11 Abril 2013 a les 10:15\nòndia, aquesta iniciativa és genial! Al final sortirem endavant i deixarem la crisi enrere gràcies als emprenadors i als humils que tinguin idees genials, perquè si ens hem de fiar de la gent amb calés o els polítics… anem bé, cirerer! Petons\n11 Abril 2013 a les 20:59\nTens tota la raó, tal com van les coses, es el moviment social que va per davant del nostres politics……..


Projectes realitzats - Growing Buildings\nEncàrrec_Consulting Passivhaus & Project Management\nHabitatge unifamiliar passiu amb una superfície construïda de 190 m2. disposats tots en una sola planta. L’habitatge disposa de dos cossos principals, un per a garatge i sala d’instal·lacions (40 m2. construïts) i un altre per a l’habitatge (150 m2. construïts). La parcel·la és plana i ben orientada. El sistema constructiu escollit és entramat lleuger de fusta.\nMés detalls sobre aquest projecte\nEncàrrec_Consulting Energético & Project Management\nEs tracta d´un projecte de rehabilitació energètica per fases on l´objectiu del client és acabar transformant l´habitatge en una casa passiva. Com que es tracta d’una rehabilitació l’estàndard a seguir és l’EnerPHit de Passivhaus. En una primera fase es va procedir a la rehabilitació de l’envolupant tèrmica, concretament façanes, forjats i coberta.\nAlta eficiència energètica_Classe A\nEncàrrec_Consulting Energético & Design Management\nEncàrrec rebut per part d’una companyia hotelera que buscava el disseny d’una cabana d’alta eficiència energètica i un elevat confort degut a la categoria del resort on s’havien d’implantar (5*****). A més, com que la companyia era europea havia de poder monitoritzar i controlar les instal·lacions i consums de forma remota. A nivell de disseny la cabanya havia d’integrar-se al Parc Natural on hi havia el resort respectant la fauna i flora autòctona. La cabanya presenta una superfície en planta de 57 m2. i una coberta inclinada a una aigua de 95 m2.\nHabitatge unifamiliar passiu amb una superfície construïda de 270 m2. on per aprofitar la topografia inclinada de la parcel·la i minimitzar l’execució de treballs de moviment de terres i murs de contenció s’inverteix el programa funcional situant la planta de nit a la cota 0 de la parcel·la i la zona de dia a la planta inferior. El sistema constructiu escollit és entramat lleuger de fusta.\nHabitatge unifamiliar d´alta eficiència energètica amb una superfície construïda de 200 m2. dels quals 82 m2. pertanyen a la planta semi-soterrani destinada a garatge. Aquest projecte presentava un doble repte per a Growing Buildings; d’una banda, s’havia de finalitzar una obra abandonada per un constructor en fase d’estructura, amb la majoria de partides mal executades; i per altra banda, calia millorar el nivell d’eficiència energètica prevista al projecte i guanyar espai per a una terrassa posterior que el constructor original no va poder construir perquè va implantar malament la planta de l’habitatge.\nEncàrrec_Design, Construction & Project Management\nHabitatge unifamiliar passiu amb una superfície construïda de 270 m2. distribuïts en dues plantes. El sistema constructiu previst és panell contralaminat de fusta (CLT). Els acabats previstos són d’alt nivell, entre d’altres, trobem tancaments exteriors de fusta amb folre d’alumini per l’exterior i triple vidre amb doble cambra amb gas argó, climatització fred/calor mitjançant sostre radiant-refrigerant. Equipaments (cuines i sanitaris) de la marca Porcelanosa.\nEncàrrec_Consulting Passivhaus & Instal·lacions\nHabitatge unifamiliar passiu amb una superfície construïda de 345 m2. distribuïts en una sola planta. L’habitatge es projecta amb panells de fusta contralaminada (CLT). En aquest projecte Growing Buildings s’encarrega de la consultoria Passivhaus per al disseny de l’envolupant tèrmica a més dels projectes d’instal·lacions de climatització, ventilació, ACS, energia fotovoltaica, fontaneria i electricitat.\nEncàrrec_Consulting Energètic & Project Management\nEn aquest projecte s’hi abordava la rehabilitació integral d’un habitatge construït l’any 1963 amb una superfície construïda de 153 m2 Com que es tracta d’una rehabilitació l’estàndard a seguir és l’EnerPHit de Passivhaus. L’actuació va incloure l’eliminació de les humitats i filtracions presents a tots els paraments verticals de la planta soterrani mitjançant l’aplicació d’injeccions de resines i encubats amb morters d’alt poder hidròfug i impermeable.\nHabitatge unifamiliar passiu amb una superfície construïda de 265 m2. distribuïts en dues plantes. El sistema constructiu elegit ha estat l’entramat lleuger de fusta. El volum annex destinat a garatge i situat fora de l’envolupant tèrmica ha estat construït amb estructura de bloc armat de formigó i forjat unidireccional. La casa destaca pel gran porxo ubicat a la façana principal orientada al sud que més enllà de la seva presència estètica actua com un captador de calor a l’hivern mentre que a l’estiu la seva amplitud protegeix a l’habitatge de la radiació solar.\nHabitatge unifamiliar passiu amb una superfície construïda de 220 m2. distribuïts en una sola planta. L’habitatge es construirà amb entramat lleuger de fusta. El disseny i la creació d’espais s’han realitzat sota criteris Feng Shui. Així mateix, s’ha realitzat un estudi geobiològic per assegurar que l’habitatge no rebrà radicacions, tant naturals com artificials, nocives per a la salut.\nHabitatge unifamiliar passiu amb una superfície construïda de 220 m2. dels quals 110 m2. pertanyen a la planta semi-soterrani destinada a garatge i aparcament la construcció del qual va ser obligada a causa del pendent natural del terreny. El sistema constructiu escollit ha estat l’entramat lleuger de fusta per a la planta habitatge i murs de formigó armat i plaques alveolars de formigó per a la planta semi-soterrani.


Resum de la Comissió Ambiental curs 2018-2019\nON SOM i QUI SOM\nCriteris Promoció i Titulació ESO\nNormes pres. treballs\nEquips Xampions Calendari-resultats Classificació Galeria d'imatges\nQui som? Què fem Recomanam\nLlibres de text Reutilizació Lectures obligatòries\nCatalà Castellà Anglès Filosofia Francès\nQui som Documents Novetats Contacta Activitats Webs d'interès\nContacta servei mediació\nPla d'evacuació Biblioteca Racó TIC Exempció de Responsabilitat Calendaris\nActivitats extraescolars 1r d'ESO 2n d'ESO 3r ESO 4t d'ESO 1r BAT\nProjecte MOU-TE Recuperació pendents\nCom presentar un treballDecàleg ús del català Normativa castellàRacó català: normativaNormes escriptura\nEscrit per Brígida Vaquer\nPublicat el 01 Juliol 2019\nLa Comissió Ambiental aquest curs ha estat formada pels professors següents: Gemma Serrano, Terean Sebastian, Cristina Celià, Margalida Ordines, Neus Muñoz, Miquel Àngel Pons, Antoni Nigorra i Brígida Vaquer.\nDurant els mesos anteriors s’han realitzat més de 50 actuacions o activitats diferents referides als següents eixos temàtics del projecte annual: aigua, energia i canvi climàtic, residus, mobilitat, consum responsable i biodiversitat.\nAlgunes de les activitats han estat organitzades i realitzades per diferents persones de la comissió i altres han estat dissenyades comptant amb l’ajuda de recursos o professionals de fora del centre.\nAlgunes de les propostes dels cursos anteriors han tengut continuïtat el 2018-2019 però la majoria han estat de contingut nou.\nLes xerrades realitzades han estat :\nEls usos tradicionals del bosc.\nLes tasques dels agents forestals.\nEls espais protegits de les Illes Balears.\nLa gestió dels boscos a les Illes Balears.\nEl Parc Natural de Mondragó.\nEl parc natural de Llevant, etc.\nLes sortides realitzades han estat:\nReforestació a la Comuna.\nVisita al Parc Natural de Mondragó.\nActe institucional amb AQUALIA i l’Ajuntament de Sóller sobre un decàleg de l’aigua confeccionat per alumnes del centre.\nVisita al CEIP ses Marjades per donar a conèixer el decàleg anterior.\nSortides a peu per recorreguts pròxims a l’IES.\nSortida en bici i a peu a fer la diada esportiva, etc.\nEls tallers realitzats han estat:\nSembrada de llavors.\nFabricació de sabó amb oli reutilitzat.\nConstrucció de casetes per a aucells.\nConstrucció de mobiliari per al pati amb fustes reutilitzades.\nConstrucció d’objectes útils amb elements reutilitzats.\nTaller de confitura.\nTaller d’objectes decoratius amb elements reutilitzats.\nEl canvi climàtic (La influència de la dilatació de l’aigua en la pujada del nivell de la mar, La diferent salinitat dels oceans, La dissolució del CO2 en l’aigua del mar i els seus efectes sobre els éssers vius, la termohalina).\nLa problemàtica del reciclatge dels residus.\nLa construcció d’instruments musicals amb material reutilitzats.\nLa construcció d’una mandala monumental amb materials naturals.\nReparació de bicicletes.\nJocs populars de manualitats amb materials reutilitzats, de pastissos saludables, de la problemàtica dels plàstics al mar, etc.\nEls concursos que s’han realitzat han estat:\nDibuixos per fer un cartell al·lusius als incendis forestals per tal de conscienciar sobre aquesta temàtica.\nFotografia de natura i l’aula més ecològica al qual han participat els grup d’alumnes amb aula fixa.\nTambé hem pogut visualitzar durant el curs quatre exposicions:\nEls recursos hídrics a les Illes Balears.\nL’estat del medi ambient a les Illes Balears.\nEls espais protegits de les Illes Balears (Parc Nacionals i Parcs Naturals).\nUn altre món és possible.\nLes persones i entitats que han col.laborat amb nosaltres han estat:\nJardí Botànic de Sóller.\nMuseu de Ciències Naturals.\nConselleria de Medi Ambient i Ordenació del Territori.\nAjuntament de Sóller (Regidoria de medi ambient).\nA tots moltíssimes gràcies per fer possibles tantes i tan diverses activitats però sobretot moltíssimes gràcies a tota la comunitat educativa (professors i professores, conserges, dones de fer net, bar, etc) que col.laboren amb les activitats de la Comissió Ambiental.\nAlhora hem seguit amb la recollida selectiva de residus, substituint els fluorescents per llums leds, minimitzant el consum de paper gràcies a la utilització cada cop major del format digital i del programa de reutilització de llibres de text i la celebració de jornades solidàries que aquest curs s’han adreçat a Sant Llorenç des Cardassar i a recollir productes concrets per a Acció Social i Deixalles de Sóller.\nPer acabar, volem resenyar que cinc professors de la Comissió han estat premiats amb el primer premi de la Conselleria de Medi Ambient per al Desenvolupament Sostenible pel projecte sobre Els Recursos Hídrics a la Serra de Tramuntana i Mallorca.\nVes a totes les dades\nPrograma Erasmus+: estada a Dinamarca\nMatrícula EOIES 2019-20\nSant Antoni i el dimoni...\nConcert de nadales desembre 2019\nCursa solidària Els Reis de la Il·lusió\nReforestació comuna de Fornalutx\nATUREM LA VIOLÈNCIA CONTRA LES DONES!\nCopyright © 2020 iessoller.com. Tots els drets reservats.\n© IES Guillem Colom Casasnovas\nDivendres, 21 Febrer 2020 Template designed by LernVid.com


Crònica del cap de setmana 13 i 14 d'abril - Club Bàsquet Cervera\nHome / Temporada 2018-19 / Crònica del cap de setmana 13 i 14 d'abril\nCrònica del cap de setmana 13 i 14 d'abril\nJugadores i entrenador del Club a la Selecció Cadet de 1r any de Lleida\nMolta activitat al Club Bàsquet Cervera Mobel Linea just el cap de setmana abans de la Setmana Santa.\nLes cadets de primer any del club que formen part de la selecció Territorial Lleida, es van desplaçar a Cassà de la Selva per disputar el torneig de seleccions, en aquesta ocasió van jugar contra Barcelona i Tarragona. També els pre- infantils masculí i femení del club que són a la selecció territorial Lleida, van anar a Manresa a jugar un 3x3, en aquest cas els equips participants eren d'Euskadi, Navarra, La Rioja, el Bages, Osona i Lleida.\nPel que fa a la competició regular, el Mini Femení Verd guanyava tancant marcador per 56-6 al Vallfogona a casa, en un partit en què les nenes van gaudir de valent. Perdia a casa el Mini Femení Negre davant el Cerdanyola A per un resultat de 43-70 i també perdia a casa el Júnior Masculí davant el Força Lleida CE A per 43-90.\nDels partits jugats fora de casa, victòria de l'Infantil Femení davant el CN Tàrrega per 37-76, en un partit amb molt bona defensa i joc col·lectiu que va fer que dominessin el partit en tot moment. Partit guanyat de les Júnior Femení a casa de la Peña Fragatina per 38-51.\nMerescudíssima victòria del Cadet Masculí del club que es va desplaçar a Barcelona per jugar el seu partit al camp del Martinenc A, un bon començament dels cerverins que després va capgirar el Martinenc però que finalment i gràcies a l'encert dels de Cervera els donava el resultat de 58-65 i molt bon partit del Cadet Femení Verd a Vallfogona de Balaguer tancant marcador per 48-98. Derrota del Cadet Femení Negre a Balaguer per 68-45, del Mini Femení Negre davant la Salle Manresa A per 69-55 i també del Sènior Masculí Verd davant el Sícoris Vermell per 60-47.


Biblioteca Jaume Marquès i Casanovas - Sils - Dossier de premsa - Sils apuja el preu de la llar d'infants un 16%\nSils apuja el preu de la llar d'infants un 16%\n31 d'octubre de 2012 | El Punt\nRebaixa la llicència d'activitats un 40 per cent\nLa majoria de les taxes de Sils s'apujaran un 3%, ja que es pren la referència de l'IPC, excepte l'aigua, que s'apuja entre un 4 i un 9%, segons les zones. L'Ajuntament, però, congela l'IBI, mentre que prova de fomentar l'obertura d'establiments comercials amb una rebaixa de la llicència d'activitats del 40%. I l'impost de construcció també baixa, en concret, d'un 8,5%. Tret d'aquests dos impostos i de la congelació de l'IBI, però, la majoria de les ordenances comportaran un increment de taxes.\nUn dels serveis que passarà a ser més car és el de la llar d'infants, ja que a partir del mes de gener els pares passaran de pagar 150 euros a pagar-ne 175. L'alcalde, Martí Nogué, va explicar que s'...


Vins de Pedra | Negre de Folls, millor etiqueta de vi de Catalunya\nEn el marc dels premis Vinari, el vi Negre de Folls s’ha endut el Premi a la Millor Etiqueta de Vi 2016. En aquesta edició s’han presentat uns 900 vins de les diverses denominacions catalanes. Aquest reconeixement, decidit per un jurat especialitzat entre les referències presentades als Vinari, és una novetat de la present edició dels Premis. L’etiqueta premiada il·lustra una pedra gravada i pintada pel tiet de la Marta, en Víctor Pedra. En aquesta figuren dos arlequins, “els folls”, que donen nom al vi. El disseny de l’etiqueta ha estat realitzat per l’estudi de disseny Senyor Estudi. El disseny dels vins L’Orni, la Musa i el Trepat ja havien obtingut un reconeixement pel seu disseny en els prestigiosos premis Laus on havien obtingut un bronze.


Violència és utilitzar i abusar de la força física i psíquica contra les persones, violència és violar, violència és denigrar, violència és pegar, violència és estirar dels cabells, violència és atropellar i arrossegar a algú amb un furgó, violència és donar cops de porra, violència és disparar a la gent, violència és fer mal, violència és treure ulls als manifestants, violència és esclafar testicles i trencar ossos mentre es gaudeix de fer-ho.\nPer contra, manifestar-se, cridar fort, cantar, caminar, estar asseguts, portar llaços per demanar la llibertat dels presos polítics, portar una estelada, fer una cassolada, encendre espelmetes com a protesta davant d’edificis públics, etc. no és violència, és resistència portada a terme de forma pacífica per la via de la desobediència activa. Tallar el tràfic, col·lapsar aeroports i bloquejar infraestructures bàsiques buscant alterar l’ordre de forma coordinada per aturar el país és resistir, fent-ho al marge del control policial i l’autorització de l’estat per provocar una reacció política, que fins ara, no es dóna. Fins i tot, fer barricades, trencar coses i cremar-les no és violència, pot ser incivisme, pot ser vandalisme, pot ser gamberrisme però violència no és. És més, quan aquests actes es fan per protegir-se també es tracta de resistència a la violència.\nEn altres indrets hem vist a miners encarar-se a la policia, els hem aplaudit per defendre els seus treballs i les seves famílies. Hem vist tallar vies del tren per demanar el soterrament de l’AVE i hem celebrat amb ells la seva victòria. Veiem com a Hong Kong és lluita al carrer per les llibertats de drets fonamentals, estem amb ells. Igual que estem d’acord amb les reivindicacions que ens arriben des de Xile per una economia més digna i millor.\nEn tots els casos, igual que aquí, no hi ha violència del poble, hi ha resistència. Resistència per la lluita social, resistència de gent que està fins als nassos que no els escoltin, resistència per la lluita per la democràcia. En tots ells, la violència ve de part de l’estat que la canalitza per les forces policials, les quals teòricament estant per protegir als ciutadans però que sempre actuen per represaliar-los.\nMonopoli de la violència, monopoli de la resistència. El filòsof, historiador i economista Max Weber explicava ja fa 100 anys aquesta estreta relació entre violència i estat que és qui té el monopoli de la violència d’una forma contradictòria. L’estat sufraga campanyes a favor de la pau mentre ven i té més armes que el conjunt de la ciutadania. L’estat intenta deslegitimar i considerar com a violència les accions alienes contra els seus interessos, però en cap cas deixa de fer ús de la violència per autosustentar-se, pel que ells consideren sobreviure. Si un grup exigeix un impost revolucionari a un ciutadà se’l considera un grup criminal doncs no disposa del monopoli de la violència, si ho fa l’estat se’l considera legítim, encara que el ciutadà s’oposi, a qui a més li caurà a sobre tota la violència estatal en forma de lleis, a qui voldran confiscar-li les propietats, fer-li perdre els seus drets civils i empresonar-lo. Quina contradicció, no? La legitimitat de la violència no fa que aquesta deixi de ser violència.\nEl monopoli de la resistència està en els ciutadans, resistir és viure. Resistència és la protesta dels malalts en llista d’espera fetes per afavorir la privatització de la sanitat. Resistència és la queixa dels familiars de malalts d’Alzheimer sense cap ajuda social. Resistència és la indignació dels pares de la noia violada a Manresa a qui el jutge ha deixat lliures. Resistència és la que ve dels ulls buidats i testicles perduts per l’abús dels policies violents que acusen les seves víctimes. Resistència és la que porta a terme un obrer que en prou feina arriba a final de mes i decideix fer vaga per dignitat. Resistència són els CDRs tancats i torturats en presons d’un estat que es fa dir democràtic però que no ho és. Resistència és el cabreig d’uns pares que no poden seguir pagant la Universitat a la seva filla. Resistència són els iaios i iaies de Barcelona que no poden seguir pagant el seu lloguer en un Ajuntament regit per una populista associada a la ultradreta i que surten al carrer per demanar llibertat. Resistència és la gana que passa un pescador que no té peix per pescar i que està a punt de perdre la seva barca. Resistència és un pagès desesperat que ha perdut la seva collita per les pluges però que surt amb el tractor a demanar un país millor pels seus fills. Resistència és la d’aquell informàtic que hackeja en defensa dels seus ideals de coneixement compartit. Resistència és la d’aquell economista ètic que ha de fer moltes més hores que altres per intentar salvar empreses amb les quals empatitza a canvi d’un mòdic preu. Resistència és el poble català que busca deixar de ser una colònia, una unitat de producció, i desitja ser un país: Catalunya\nEl monopoli de la violència està en l’estat, el monopoli de la resistència està en els ciutadans.


la mullena: de gener 2016\nLa perillositat de Manuel de Pedrolo\nArticle publicat a la revista Viu a fons (edició de Tarragona) de gener-febrer de 2016\nEls ulls fixos de l’actriu conviden a un acte subversiu. Per un moment m’oblido que el documental és molt dels 90: homes amb jerseis amb coll de punxa i camisa en pla mitjà; professors amb ulleres grans o rodones que avui alguns encara fan servir, opinant sobre l’escriptor desaparegut. S’olora la transcendència del personatge principal, en blanc i negre i imatges d’arxiu més recents en color, perquè tots en parlen com d’un mite, encara que haguessin passat amb ell més d’una tarda. Ningú s’hi devia acostar prou.\nRepresentació de "El bon ciutadà" a càrrec de TeclaSmit\nL’actriu, seguint el guió d’Aquesta nit tanquem, diu que les portes encara són ben obertes perquè puguin marxar els qui tinguin por de participar-hi. En aquest punt, no hi ha soroll de gent aixecant-se per tocar el dos, però en algun punt ens devem haver distret, tots plegats. Després d’haver-me perdut El bon ciutadà representat per la companyia TeclaSmit i la xerrada “Pedrolo perillós”, de Jordi Coca, a Tarragona, organitzada per l’APELLC (Associació de Professionals i Estudiosos de la Llengua i la Literatura Catalanes), el documental ‘Manuel de Pedrolo: amb el temps obert, també amb guió de Jordi Coca, tampoc supleix les lectures que em falten. Però tinc l’alternativa de demanar a tarragonins que conec bons lectors de Pedrolo, que em diguin d’on ve la perillositat de l’autor. En aquest moment recordo que el Sant Jordi passat vaig regalar la novel·la Milions d’ampolles buides al meu filòleg de capçalera, per qui la posició ideològica de l’autor quallaria més en el moment actual, “encara que possiblement no interessaria a les elits editorials”.\nPer què avui un escriptor considerat el més prolífic de les lletres catalanes, que a més va deixar d’escriure fa vint-i-cinc anys, quan va morir de malalt, encara es pot considerar “suspecte”, com em diu la professora de literatura de la URV Montserrat Corretger? El filòleg i col·laborador de mitjans culturals Albert Ventura, que el considera “terriblement actual”, em remet a un article a la revista Bearn sobre el tema, i aquí ja hi ha tres claus per a la por que provoca Pedrolo: “l’acarnissament de la censura; la submissió de la cultura [...] que perjudica bona part de les seves obres més atrevides; i [...] la posició insubornablement independentista.” Xavier Ferré, doctor en història i en sociologia, que precisament és a punt de publicar el llibre Manuel de Pedrolo i la nació (1957-1982) m’acaba de donar la clau de la projecció actual de l’autor: “perillós no és que ho sigui, és un espill de la nostra societat.”\nDesprés de parlar amb ells entenc que qui fa por és el Pedrolo sempre actual per l’experimentació amb la seva capacitat d’influència, tant en l’àmbit literari com en el politic, i amb una realitat que podia modelar fins a l’infinit. Les possibilitats il·limitades d’uns personatges, que explorava amb la sèrie de novel·les Temps obert, romanen amenaçants de sortir d’entre les runes.\nEtiquetes de comentaris: APELLC, literatura, Manuel de Pedrolo, Tarragona, Viu Tarragona\nArriba el dia de cap d'any\ni porta aquella idea crua\nCom ja saps,\nve carretejant alguna mort\namb la sang que li pertoca\nsegons el lloc d'on venia\ni talla el flux\namb veritat que en sec\ntorna mal digerida.\nDes d'aquí la sents estrident\nperquè també has vist\ntrajectes a la cara amable\nDel Post "El viatge" al blog Àgora, de Francesc Brunés (amb llicència de Creative Commons)\nPublicat per Raquel Estrada Roig a 23:49 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Esperes, poesia, poesia Raquel Estrada, Som


Teulada Moraira "Imagina un cel de colors" omplint de paraigües els seus carrers\nTeulada Moraira “Imagina un cel de colors” omplint de paraigües els seus carrers\nL'Ajuntament de Teulada Moraira a través de la regidoria de Turisme delegada a Adrián Ruiz, ha posat un toc de color al municipi omplint un dels seus carrers amb paraigües de colors.\nL’Ajuntament de Teulada Moraira a través de la regidoria de Turisme delegada a Adrián Ruiz, ha posat un toc de color al municipi omplint un dels seus carrers amb paraigües de colors.\nEsta intervenció artística en espai públic que està situada al carrer Castell a Moraira, té com a objectiu dinamitzar el municipi amb l’arribada de visitants i veïns que puguen gaudir d’aquesta acció a més de tota la decoració i programació nadalenca que ofereix Teulada Moraira en aquestes dates.\nEsta acció que ha començat, és la primera que es realitzarà, ja que el projecte que es denomina “Imagina un cel de colors” estarà instal·lat durant tot l’any 2021 i anirà canviant adaptant-se a les diferents ocasions o dates assenyalades donant així una continuïtat i un motiu per a continuar gaudint en les seues diferents variacions.\nAdrián Ruiz ha comentat “Els hem vist en altres ciutats de tot el món i ara arriben a Teulada Moraira. Ací estaran durant tot l’any aportant alegria a un dels seus carrers principals i aniran canviant d’imatge depenent de l’ocasió. Des del departament de turisme convidem al fet que vengen a visitar-nos i al fet que ens etiqueten en les seues fotografies i usen l’etiqueta #imaginauncielodecolores per a omplir igualment les xarxes socials de color”.


Menores Solos: Es crea la Plataforma d'Infància del Tercer Sector Social de Catalunya\nUna dotzena de federacions de la Taula d'entitats del Tercer Sector es van reunir el 10 de febrer per constituir la Plataforma d'Infància del Tercer Sector Social de Catalunya. La finalitat d'aquesta nova plataforma, única en la seva naturalesa a Catalunya, és impulsar els drets de la infància al nostre país, fent especial èmfasi en els infants que es troben en situacions de major vulnerabilitat.\nLa plataforma representa a més de 800 entitats i versarà els seus esforços en àmbits com la salut, el lleure, la protecció o les discapacitats, tot apostant per l'aplicació i manteniment de polítiques que promoguin la participació activa de la infància en la societat. La plataforma d'Infància del Tercer Sector també realitzarà tasques de sensibilització adreçades a la població en general i als poders públics, mitjançant campanyes per a la promoció dels drets dels infants. A més a més, aquesta plataforma creada per la Taula d'entitats del Tercer Sector Social de Catalunya es compromet a treballar en temes de gran importància com el Pacte per a la Infància, la constitució d'una Comissió Parlamentària d'Infància, o el desplegament de la Llei d'Infància.\nD'altra banda, la Taula d'entitats del Tercer Sector celebrarà els propers 24 i 25 de març el III Congrés del Tercer Sector Social de Catalunya, que sota el lema "Si et sumes al futur, el futur serà com tu vols" pretén ser un punt de trobada i debat sobre les capacitats del tercer sector i la seva relació amb els poders públics i altres agents socials.


clàssics de cinema: de novembre 2016\nPublicado por ricard en 3:57 2 comentaris:\nAlguns han comparat "Ahora sí, antes no" (Hong Sang-soo, 2015) amb "Melinda y Melinda" (Woody Allen, 2004). M'afanyo a dir que el segon dels títols esmentats em sembla el pitjor treball del director novaiorquès, per diverses raons: la idea de partida, que consisteix a explicar la mateixa història dues vegades, en clau de comèdia i en clau dramàtica, no és en principi desassenyada; però el film d'Allen fa trampa i acaba explicant coses diferents que no serveixen per demostrar la seva tesi, dues històries que mai no arriben a connectar entre elles, amb l'agreujant que tota la part de comèdia és patètica, quasi tant com l'actor que la protagonitza, el detestable Will Ferrell.\nEn canvi, "Ahora sí, antes no" em sembla una gran pel·lícula romàntica, un títol que troba l'emoció a partir de la senzillesa però també de l'originalitat; i un magnífic exemple de la bona salut del cinema asiàtic (sud-coreà en aquest cas).\nTambé explica dues vegades la mateixa història. I ara sí, és la mateixa història: un director de cinema independent arriba un dia abans al poble on l'han convidat perquè presenti una de les seves pel·lícules; coneix una pintora i passen la tarda junts, i també un vespre en què els excessos amb l'alcohol fan estralls. En les dues meitats en què es divideix el film, es repeteixen les situacions i els diàlegs amb variacions molt subtils. Els enquadraments no canvien o ho fan d'una manera de vegades imperceptible però sempre molt significativa. Vegem l'escena en què el protagonista masculí observa com la noia pinta: en la repetició del mateix moment en la segona meitat de la pel·lícula, ja no veiem la pintura i ella ha triat un color diferent; perquè ja no és important el quadre sinó l'opinió que el noi expressa, i aquí és on trobem el canvi més rellevant: la seva actitud és ara més sincera, i això propiciarà una explosió sentimental inesperada i un final, ara sí, diferent.\nPublicado por ricard en 9:06 2 comentaris:\nEtiquetes: AHORA SÍ ANTES NO, HONG SANG-SOO\n"La llegada", el darrer treball de Denis Villeneuve i primera incursió en el gènere de la ciència-ficció, que no serà l'última (recordem que signarà "Blade Runner 2049"), sembla original però no ho és tant. Entre els seus referents, "Ultimátum a la Tierra" (1951) i "Encuentros en la Tercera Fase (1977).\nEl film de Spielberg introduïa el tema de la comunicació entre humans i extraterrestres, allà resolt en clau musical i aquí a través de la paraula escrita -més o menys- que caldrà lògicament desxifrar: els militars que han d'afrontar una presumpta invasió i el problema encara més greu de la reacció adversa dels habitants del nostre planeta, poc amics com ja sabem dels moviments migratoris, recorren a una lingüista, la doctora Louise Banks (Amy Adams), ajudada per un matemàtic interpretat per Jeremy Renner.\nLa protagonista acabarà resolent un enigma que la implica d'una manera molt personal. Però no puc revelar res més d'un argument amb sorpresa, un llibret enginyós però també una mica trampós que Villeneuve encara amb elegància visual i conceptual, ajudat per una banda sonora minimalista i quasi genial de Jóhann Jóhannsson, amb qui ja havia col·laborat a "Sicario" i "Prisioneros".\nPublicado por ricard en 11:17 3 comentaris:\nEtiquetes: DENIS VILLENEUVE, LA LLEGADA\n"Mustang" (Deniz Gamze Ergüven, 2015) denuncia el masclisme de la societat turca més tradicional a través de la història de cinc germanes òrfenes que viuen amb els seus oncles tancades en una casa convertida en presó de la qual només podran sortir per casar-se amb xicots que ni tan sols coneixen (algun dels quals més lleig que un pecat). L'opció de fugir és complicada.\nAquesta interessant pel·lícula ens porta a la memòria el debut cinematogràfic de Sofia Coppola, "Las vírgenes suicidas" (1999).\nBasada en una novel·la de Jeffrey Eugenides i ambientada als anys setanta, narra en un to poètic la història de les cinc germanes Lisbon, comdemnades a la tristesa com a conseqüència del fervor religiós de la mare (una terrorífica Kathleen Turner). Un nen del veïnat ens explica uns fets que no podran oblidar mai, fins i tot quan l'estranya família hagi desaparegut i les festes de l'alta burgesia cobreixin la lletjor de la tragèdia amb el vel de la indiferència i els martinis. Com poder oblidar les germanes Lisbon, guapes, rosses i tristes, el seu somni adolescent i els missatges per telèfon en forma de cançons romàntiques?\nNo podem passar per alt l'esplèndida banda sonora a càrrec del grup francès Air:\nPublicado por ricard en 4:40 4 comentaris:\nEtiquetes: DENIZ GAMZE ERGÜVEN, LAS VÍRGENES SUICIDAS, MUSTANG, SOFIA COPPOLA\n"Langosta" (2015), el primer llargmetratge en anglès de Yorgos Lanthimos, el director de "Canino", és una faula distòpica més aviat surrealista: presenta una societat en què no tenir parella està prohibit i els solters han de superar proves molt dures per poder ser readmesos; el fracàs conduirà a la seva transformació en animals o bé a la dissidència, però mai a la llibertat.\nEl mèrit del treball de Lanthimos és que atorga una lògica incontestable a les situacions més insòlites, combinant l'humor negre amb una atmosfera progressivament emmetzinada i tràgica. I, com van reconèixer els autors, el film pretén reflectir -i sens dubte ho fa- la nostra aversió a la solitud, la necessitat de trobar parella per ser indistingibles de la majoria, fins i tot quan això impliqui renunciar a la llibertat i a ser un mateix. I si les coses van malament, no patiu: l'Hotel us proporcionarà nens.\nPublicado por ricard en 9:56 Cap comentari:\nEtiquetes: LANGOSTA, YORGOS LANTHIMOS\nAMISTAT I TRAÏCIÓ EN EL CINEMA DE SAM PECKINPAH # 6: LA HUIDA\nL'any 1972, Steve McQueen, l'actor més cool del moment, va voler protagonitzar a les ordres de Sam Peckinpah un western crepuscular. De tan crepuscular era contemporani: "Junior Bonner" és un cowboy modern que participa en rodeos i que torna al seu poble per a una darrera actuació i, de pas, fer les paus amb la seva família, un germà que duu una vida burgesa i un pare alcohòlic, tan inadaptat com el protagonista.\nEl to melancòlic del film no va trobar el seu públic i actor i director van voler repetir, jugant, aquesta vegada, sobre segur.\n"La huida" (1972) és un thriller que inclou un atracament a mà armada i una fugida amb estètica de road movie, basat en una novel·la de Jim Thompson, amb guió de Walter Hill i música de Quincy Jones. Ali MacGraw, l'estrella femenina del moment gràcies a l'èxit de "Love Story", n'era la protagonista femenina. Feia de dolent Ben Johnson, protagonista de mil westerns i que ja havia treballat amb Peckinpah a "Mayor Dundee", "Grupo salvaje" i l'esmentada "Junior Bonner".\nEl film, d'una eficàcia demolidora, és un títol essencial del cinema dels setanta. El director conjuga una posada en escena d'arrel clàssica amb un muntatge a estones avantguardista: quan McCoy (McQueen) surt de presidi i es retroba amb la seva esposa Carol (MacGraw), passegen a la vora d'un llac. Ell observa el paisatge i un tall el mostra, al ralentí, saltant a l'aigua vestit; però el pla següent el torna a mostrar encara fora del llac amb la roba seca: el pla al ralentí és, com veurem finalment, un flash-forward, però el fet d'anticipar-lo converteix l'acte en un somieig del personatge, una metàfora de les seves ànsies de llibertat. De fet, només sabrem que la parella realment es banya vestida quan l'escena següent els mostra arribant xops al motel. Allà, la càmera reposa amb els personatges i ens permet sentir i entendre la seva por, l'ànsia però també la por del contacte físic que els ha estat impedit durant la llarga estada a la presó.\nMcCoy és un lladre; com els pistolers de "Grupo salvaje", no sap ni vol fer res més que robar bancs. Però manté un cert codi ètic, a diferència dels seus companys d'aventures, que el trairan a la mínima oportunitat.\nPerò el tema de la traïció, com ja passava a "Perros de paja", se centra en el personatge de la dona, i implica, com també acostuma a passar en els films del director, un curiós dilema moral.\nCarol ha enganyat el seu home; mentre ell es podria a presidi, ella ha estat l'amant del dolent de la funció. McCoy, en descobrir-ho, no arriba als extrems de l'Angel de "Grupo salvaje" però sí que li clava una bona plantufada. Però ella només ha fet allò que ha fet per ajudar-lo a sortir de la presó. Si més no, en el moment decisiu ha restat al seu costat.\nL'altre personatge femení de "La huida" surt més mal parat. El bandit que persegueix els McCoy (Al Lettieri, el Sollozzo d'"El padrino") segresta perquè l'ajudin una parella formada per un veterinari i la seva esposa. La noia guareix les ferides del dolent i, ja de passada, calma les seves ànsies mentre reposen als motels, amb intenses maratons sexuals que el pobre marit es veu obligat a contemplar des de la cadira en què roman lligat i emmordassat. Això no vol dir que la noia no tingui sentiments: deu pensar que la vida al costat d'un malfactor serà més emocionant; i també s'estima molt un gatet a qui bateja amb el nom de "pobre Jack" després que Jack, el marit, s'hagi penjat al lavabo d'un motel, incapaç de continuar suportant la humiliació.\nPublicado por ricard en 11:34 2 comentaris:\nEtiquetes: JUNIOR BONNER, LA HUIDA, SAM PECKINPAH\nAMISTAT I TRAÏCIÓ EN EL CINEMA DE SAM PECKINPAH # 5: PERROS DE PAJA\nL'any 1971 Peckinpah viatja a Anglaterra per filmar un assaig sobre la violència.\nA "Perros de paja", David Sumner (Dustin Hoffman) és un professor de matemàtiques que viatja amb la seva esposa Amy (Susan George) al poble natal d'ella -en una zona rural del Regne Unit-, buscant tranquil·litat per poder dedicar-se a la investigació.\nEl lloc sembla plàcid però l'atractiva Amy aconsegueix posar nerviosos els vilatans, sobretot un de molt ben plantat que l'havia festejada. L'afecció de la gent del poble a buidar les existències de cervesa del pub i la timidesa del marit no ajuden a rebaixar una tensió que culmina en la violació de la noia, un acte salvatge tot i que a ella no sembla que li desagradi del tot, si més no quan el violador és l'ex-nòvio; quan el substitueix el segon de la colla, la cosa canvia.\nAmy se sent decebuda per la covardia del seu marit. I, al mateix temps, una mica culpable. Però, finalment, en David es posarà les piles i s'enfrontarà als brètols del poble en una de les seqüències més violentes que es recorden. Una reacció que, curiosament, no ve motivada per la venjança (desconeix que van violar la seva dona) sinó que vol ser un acte de justícia i de proïsme: un pobre benaventurat (David Warner), a qui pretenen linxar, cerca refugi al domicili dels Sumner i David el defensarà a sang i foc, tot i que després confessarà "no saber on és casa seva", mentre acompanya la seva afirmació amb un somriure agredolç.\nPublicado por ricard en 9:12 2 comentaris:\nEtiquetes: PERROS DE PAJA, SAM PECKINPAH\nAMISTAT I TRAÏCIÓ EN EL CINEMA DE SAM PECKINPAH # 4: LA BALADA DE CABLE HOGUE\nDesprés de "Grupo salvaje", Peckinpah va dirigir "La balada de Cable Hogue" (1970), un altre western crepuscular, que comença amb una traïció (els companys del protagonista l'abandonen en ple desert) i acaba quan irromp en escena un automòbil, amb conseqüències més aviat tràgiques. En qualsevol cas, és una pel·lícula més amable que la precedent; i el personatge de Stella Stevens, una prostituta de molt bon cor, desmenteix la presumpta misogínia del director.\nUn western eròtic?\nPublicado por ricard en 8:35 2 comentaris:\nEtiquetes: LA BALADA DE CABLE HOGUE, SAM PECKINPAH\nTítol fonamental de l'Escola de Barcelona, "Noche de vino tinto" (1966) és també el més accessible dels films dirigits per José María Nunes.\nNarra com un noi i una noia que s'acaben de conèixer comparteixen una nit de borratxera i una íntima solitud derivada dels problemes sentimentals respectius.\nEntre l'experimentació formal i un esperit documental que ens descobreix la Barcelona noctàmbula de l'època, el to amateur i uns diàlegs molt literaris no impedeixen que suri una rara poesia. Molt còmodes en els seus papers, en són protagonistes Enrique Irazoqui (el Jesús d'"El Evangelio según Mateo" de Pasolini) i Serena Vergano, esposa de Ricardo Bofill (el pare, és clar) i musa del moviment.\nPublicado por ricard en 2:22 2 comentaris:\nEtiquetes: JOSÉ MARÍA NUNES, NOCHE DE VINO TINTO\nAmb "Ludwig" (1972), també titulada "Luis II de Baviera, el rey loco", Luchino Visconti tancava la seva trilogia alemanya.\nNo és estrany que s'interessés per aquest personatge històric, amb qui compartia una sensibilitat operística. D'altra banda, també es tractava d'un home aparentment contradictori com el mateix director (d'origen aristocràtic però d'idees comunistes; inventor del neorealisme però retratista obsessiu de la classe alta). Si més no, el film ens presenta el monarca bavarès protector de Richard Wagner i artífex de la construcció de residències tan excessives com el castell de Neuschwanstein com un home d'ideals romàntics, amant del seu poble però incapaç de fer servir el seu poder (tampoc tan absolut en realitat) amb un mínim pragmatisme. La decepció davant la seva pròpia incapacitat per governar, el sentiment de culpa derivat de la seva homosexualitat, el van conduir progressivament a un estat d'alienació; tot i que Visconti procura matisar que Ludwig no era tan boig com al govern l'interessava demostrar sinó més aviat un nen capriciós perdut en els seus somnis wagnerians, un ésser solitari que se sent abandonat per la seva família, platònicament enamorat de la seva cosina Sissí (molt oportunament, el paper va ser interpretat per Romy Schneider).\nEl drama del personatge està força ben descrit pel director en un dels seus treballs més sobris, i també ben transmès per l'actor protagonista Helmut Berger, a qui Visconti -la seva parella- va regalar el paper més memorable d'una carrera una mica irregular.\nEtiquetes: LUCHINO VISCONTI, LUDWIG


Ibéria xifra en un 8,1% el seguiment de la vaga del personal de terra a l'aeroport de Barcelona\nIbéria xifra en un 8,1% el seguiment de la vaga del personal de terra a l’aeroport de Barcelona\nL'UGT, en canvi, xifra el seguiment en el 50% dels treballadors que podien fer vaga\nIbéria ha xifrat en un 8,15% el seguiment de la vaga del personal de terra a l’aeroport de Barcelona. Una jornada que està transcorrent ‘sense incidències i amb compliment dels serveis mínims’, segons la companyia aèria.\nCom a contrapartida, la UGT xifra que el seguiment d’aquest setè dia d’aturada és del 50% dels 152 treballadors de ‘handling’ que poden fer vaga. Fins a les 13 hores, Ibéria comunica que s’han operat un total de 168 vols, 74 d’arribada i 94 de sortida. De fet, les principals dificultats aquest dissabte a l’aeroport de Barcelona són a causa de les difícils condicions meteorològiques amb retards de fins a 45 minuts i una desena de cancel·lacions per les tempestes.\nS’han anul·lat vols a destinacions com Milà, Eivissa i Palma. ‘L’aeroport pateix regulacions per meteorologia que han reduït la seva capacitat al 70%, amb lleugeres oscil·lacions al llarg de la jornada matinal’, ha confirmat la pròpia Ibéria.\n‘Aquestes regulacions estan provocant retards en els vols de les diferents aerolínies que operen al Prat, afectant especialment els avions que arriben des d’Europa’, ha continuat la companyia, que ha insistit en la ‘normalitat’ a l’aeroport en relació amb la vaga dels treballadors de terra d’Ibéria.\nLa d’avui és la primera de les quatre jornades de vaga del pont de la Mercè després de dos dies de negociacions infructuoses entre els treballadors i la direcció. El comitè de vaga va anunciar divendres que l’aturada pels dies 21, 22, 23 i 24 de setembre es mantenia en un comunicat on reiteraven la necessitat d’acabar amb la temporalitat dels treballadors i de reorganitzar els torns de treball. L’aturada ha obligat a cancel·lar més de 200 vols de Vueling, companyia del mateix grup empresarial que Ibéria.\nEls treballadors del ‘handling’ d’Iberia són els que realitzen les tasques de facturació, embarcaments de passatgers i càrrega i descàrrega d’equipatges per 27 companyies. A Barcelona, ja han fet sis jornades de vaga aquest estiu -el 27 i 28 de juliol, el 24 i 25 d’agost i el 30 i 31 d’agost-, que van provocar cancel·lacions de centenars de vols i van afectar l’operativa habitual de l’aeroport sense generar incidències greus.


La Unitat d'Arrítmies de l'Hospital Trueta atén 245 pacients en el primer mig any d'activitat\n+ Notícies - 03/08/2018 - 14:46\nDes que es va posar en marxa el mes de desembre de 2017 i fins al 30 de juny s'han fet 118 estudis electrofisiològics, 108 implants i 75 ablacions\nDes de l'inici de la seva activitat, el desembre passat, la Unitat d'Arrítmies de l'Hospital Universitari de Girona Dr. Josep Trueta ha atès un total de 245 pacients, als quals ha realitzat un procediment o més d'un. Els més habituals han estat els estudis electrofisiològics, un total de 118. Aquest és un procediment diagnòstic que consisteix en la inducció d'arrítmies als pacients que pateixen taquicàrdies supraventriculars per determinar quina és la causa que provoca les palpitacions. Segons els resultats de l'estudi, els pacients han de seguir determinats tractaments, com ara les ablacions.\nL'ablació és un procediment pel qual es crema mitjançant calor el focus que genera les arrítmies, de manera que aquest punt queda desconnectat de la resta del cor. Més del 90 % dels pacients, als quals s'ha fet una ablació, no torna a tenir arrítmies, així doncs es pot dir que l'efectivitat del tractament és molt alta. En aquest primer mig any, al Trueta s'ha fet un total de 75 ablacions, de les quals 60 han estat convencionals i 15 complexes. Aquestes últimes arrítmies són més complicades i el procediment necessita més feina tècnica: cal fusionar una imatge radiològica (de TAC o ressonància magnètica) amb l'electricitat intrínseca del cos, cosa que es duu a terme a través de sistemes de navegació en què cal la intervenció d'un enginyer. A aquest tipus d'ablacions complexes, cal dedicar-hi més temps que a les convencionals, el pacient ha de ser sedat i per fer-les cal que hi hagi més equipament tecnològic.\nDes que està en funcionament, a la Unitat d'Arrítmies també s'han implantat 108 dispositius: 36 marcapassos –a pacients amb bradicàrdia, freqüència lenta del cor-, 29 desfibril·ladors automàtics implantables (DAI) –a pacients amb risc de mort sobtada-, 25 resincronitzadors cardíacs –a pacients amb insuficiència cardíaca avançada- i 18 holters implantables–a pacients que pateixen síncopes que cal monitorar durant uns anys-.\nDurant aquests primers mesos d'activitat, d'entre tots aquests procediments només s'ha produït una complicació, que es va donar durant la realització d'una ablació complexa, i que es va resoldre satisfactòriament.\nA més d'aquests procediments diagnòstics i terapèutics que necessiten l'equipament de la sala d'arrítmies, els professionals de la Unitat també han fet altres activitats, com ara 17 cardioversions –descàrregues elèctriques que tenen per objectiu restaurar el ritme cardíac normal- i 6 tests farmacològics per determinar si els pacients pateixen la síndrome de Brugada.\nQuant als professionals de la Unitat, cal indicar que l'equip d'infermeria, que participa amb els cardiòlegs especialistes en aquests tractaments, també s'encarrega de fer el control remot dels pacients als quals se'ls ha implantat un DAI. Aquestes persones disposen d'un aparell comunicador que envia informació de manera contínua sobre l'estat clínic del pacient i del desfibril·lador. El personal de la Unitat revisa la informació que es rep automàticament de manera telemàtica i l'avalua. D'aquesta manera, es pot fer un seguiment remot del pacient, detectar si s'ha produït alguna arrítmia, i, fins i tot, conèixer l'estat de les bateries del desfibril·lador.\nLa nova Unitat està ubicada a la sisena planta del Trueta. Consta d'una zona de tractament de les arrítmies, d'un espai de control dels pacients i també comparteix amb la sala d'Hemodinàmica una zona de recuperació amb vuit llits. La inversió realitzada a la nova Unitat s'apropa als 4 milions d'euros, entre obra i aparellatge.\nEl Trueta té una població de referència de 741.000 habitants, xifra que el converteix en el segon hospital amb més població de Catalunya. Amb aquesta inversió, l'Hospital Trueta fa una aposta ferma per una cardiologia capdavantera del màxim nivell que proveeix el centre de tecnologies innovadores que permeten fer una valoració i uns tractaments acurats als pacients del territori, sense necessitat de traslladar-los a altres hospitals.


Com ja va avançar CatalunyaPress, els Pressupostos municipals de l'Ajuntament de Barcelona no s'han aprovat. No ha estat cap sorpresa ja que l'oposició ja va anunciar el passat 16 de desembre, que votaria en contra dels comptes i fins i tot es va negar a debatre-les en la Comissió extraordinària d'Economia.\nEn el ple municipal d'aquest divendres i últim de l'any, l'alcaldessa, Ada Colau, ha vinculat l'aprovació dels Pressupostos municipals a una qüestió de confiança, després que l'oposició en bloc els hagi rebutjat, que ha rebutjat els comptes amb 15 vots a favor -del Govern de BComú i PSC- i 26 en contra.\nLa ciutat necessita uns Pressupostos, "i l'única opció que queda és la qüestió de confiança", ha asseverat Colau, que ha retret a ERC i la CUP que no recolzin la seva proposta pressupostària però sí el de la Generalitat, perquè considera que s'adapta millor als seus models.\nColau ha dit que és lògic no arribar a acords pressupostaris amb CiU per les seves discrepàncies en el model, però que li genera perplexitat com a alcaldessa i ciutadana no poder fer-ho amb ERC i la CUP, "i més quan poden fer acords a l'altra banda de la plaça, on governa la dreta catalana i quan no es posen d'acord en la fiscalitat", ha dit en referència a la Generalitat.\nHa insistit que, si la llei ho permetés, convocaria eleccions, però que no pot i que han de recórrer a la qüestió de confiança, que no li agrada però que no li fa por, perquè no està per mantenir la cadira sinó per governar per els ciutadans al marge d'interessos partidistes, i ha advertit: "Finalment serà la ciutadania la que ens jutgi quan arribin les eleccions".\nEl primer tinent d'alcalde, Gerardo Pisarello, ha assegurat que la proposta del Govern municipal és socialment avançada i busca combatre les desigualtats i impulsar l'economia: "Aquesta proposta té un grau d'acceptació només semblant als millors moments de Pasqual Maragall", ha assegurat, i ha lamentat que els republicans no li donin suport.\nEl segon tinent d'alcalde, el socialista Jaume Collboni, ha criticat que el debat s'ha centrat en qüestions polítiques i no en la proposta pressupostària, i ha demanat a les forces d'esquerres "tornar a sumar per la ciutat", després del que ha exigit a ERC no supeditar la seva estratègia en l'Ajuntament a la del vicepresident de la Generalitat i dirigent republicà, Oriol Junqueras, condicionant el seu suport a la negociació dels comptes del Govern.\nEl portaveu de CiU, Joaquim Forn, ha dit que seguiran treballant per articular una alternativa davant d'un executiu que veu més aïllat que mai i que no busca la centralitat malgrat l'entrada del PSC, i ha avisat a l'alcaldessa que "només la salva l'aritmètica del ple", que dificulta arribar a un acord per presentar un alcalde i uns comptes alternatives amb el suport suficient.\nColau ha respost que no només es tracta d'aritmètica, sinó també de les discrepàncies entre els grups de l'oposició, als quals ha recordat que tenen un mes per treballar en aquesta alternativa i presentar una moció de censura, que ha de comptar amb majoria absoluta , amb el suport de 21 regidors.\nTambé des de CiU, Sònia Recasens ha demanat no dividir els grups en els blocs d'esquerres i dretes i ha assenyalat que l'exalcalde Xavier Trias també va recórrer el 2013 a una qüestió de confiança però després d'esgotar les vies de diàleg, en una ocasió en què rebre crítiques dels ecosocialistes, ara "fagocitats" a BComú, i del PSC, que van assegurar llavors que aquest mecanisme degrada la qualitat democràtica.\nLa líder municipal de Ciutadans, Carina Mejías, ha exigit un "canvi d'actitud o d'interlocutor" per negociar els Pressupostos, perquè la proposta de diàleg del govern municipal ha estat una farsa, segons ella, i ha asseverat que no donen suport els comptes perquè són antidemocràtiques, ja que considera que aquestes haurien de tenir un suport majoritari del ple.\nEl republicà Alfred Bosch ha advertit a Colau que, si pensés menys a articular un nou partit a nivell català, governaria millor la ciutat, i ha explicat davant les crítiques de l'alcaldessa pel rebuig d'ERC i la CUP: "Van perdre a la esquerra el dia en que van pactar amb els que vostès deien la màfia de Barcelona", en referència al PSC.\nEl president municipal del PP, Alberto Fernández, ha criticat Colau per voler aprovar els Pressupostos per "imposició i sense diàleg", i ha asseverat que el Govern municipal imposa els comptes sobre la majoria del ple, després del que ha exigit posar Barcelona per sobre de les sigles i deixar enrere la gesticulació.\nMaria José Lecha ha recordat a Colau que la CUP ha facilitat la tramitació dels comptes de la Generalitat però no la seva aprovació, i ha asseverat que aquest Pressupost és el sostre polític de BComú i constata el fracàs de la retòrica del canvi, perquè han presentat la propostes que els ha donat la gana, segons ella: "És irònic que al final els aprovin per una qüestió de confiança, perquè el Govern de BComú i el PSC, de confiança, no ens mereix res de res".


Nou racó de jocs a les consultes de Bolívia - Ulls del món\nUlls del món > Amb Ulls de dona > Nou racó de jocs a les consultes de Bolívia\nNou racó de jocs a les consultes de Bolívia\nPublicat el 28 de març de 2019 | 1:13 pm\nUn dels objectius d’Ulls del món és aportar una millora significativa de les condicions de vida de les dones a Bolívia. Per aquest motiu, es vol garantir el seu dret a la salut ocular procurant que les dones comptin amb les mateixes oportunitats i recursos que els homes a l’hora d’accedir a aquest dret fonamental.\nEn el marc del Programa Ulls de Bolívia, i amb l’objectiu de contribuir a l’equitat de gènere en salut ocular, s’han aplegat esforços per aconseguir mitigar la bretxa de desigualtat a Oruro i Tarija mitjançant diverses accions: atenció diferenciada a dones, aliances amb associacions de dones, processos formatius amb enfocament de gènere, i campanyes de sensibilització i conscienciació.\nEn el desenvolupament d’aquestes accions, es va detectar que moltes dones tendeixen a no acudir als centres de salut perquè s’han de fer càrrec de la cura dels seus fills/es i/o nets/es, a més de témer que els menors molestin a la resta de pacients a les sales d’espera.\nPer aquest motiu, la Fundació va decidir implementar un espai lúdic mòbil, dirigit a nens i nenes, que s’habilita a les consultes oftalmològiques. En aquest espai, els/les més petits/es poden gaudir de jocs lúdics i, així, distreure’s mentre les mares o àvies de la família són ateses.\nAquesta novetat suposa un gran avenç en aconseguir que un nombre més gran de dones s’animin a assistir, acompanyades dels menors, als centres de salut. De fet, moltes d’elles van conèixer la iniciativa per la referència de veïns/es i també per les emissores de ràdio local que van informar de l’existència d’aquest espai lúdic a les consultes.\nAquesta acció és una de les tantes que fa Ulls del món encaminades a reduir la prevalença de malalties oculars mitjançant un enfocament integral, comunitari i d’equitat de gènere. Una petita idea, un gran èxit.


Fruita i biosensors, entre les propostes de la UdL al Dia de la Ciència al Carrer\nActivitats de l'Escola Politècnica, Agrònoms i la Facultat d'Educació, aquest dissabte\nUna de les activitats de l'Escola Politècnica, l'any passat / Foto: EPS-UdL\nEls biosensors, l'escaneig en tres dimensions, les característiques organolèptiques de la fruita i els racons d'experimentació són les propostes de la Universitat de Lleida (UdL) per al Dia de la Ciència al Carrer, que organitza el Centre de Recursos Pedagògics del Segriàaquest dissabte, 26 de maig. La Facultat d'Educació, Psicologia i Treball Social (FEPTS), l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Agrària (ETSEA) i l'Escola Politècnica Superior (EPS) participen en aquesta fira, que es desenvolupa als voltants de l'Institut d'Estudis Ilerdencs (IEI).\nEn el cas de l'ETSEA, han preparat un taller al voltant de Mesurar el sabor i la textura de les pomes, en el que els nois i noies poden conèixer i posar en pràctica diverses mesures sensorials i instrumental dels atributs de sabor i textura en diferents varietats, avaluant-ne la qualitat.\nEls espais creats per l'alumnat de segon curs del Grau d'Educació Infantil (Gestions Creatives) de la FEPTS, en el marc de l'assignatura Aprenentatge de les Ciències de la Natura, permeten que els infants s'impliquin i interaccionin, en grup o individualment, segons el professor David Aguilar. "L'objectiu és que descobreixin noves idees, es plantegin preguntes i extreguin conclusions que els permetin generar aprenentatge de diferents aspectes científics", afegeix. Aquests espais de ciència els han "testat" amb alumnat d'Infantil del Col·legi Episcopal i alumnat de Primària de l'Escola Joan Maragall, totes dos a la ciutat de Lleida.\nPer la seua banda, l'EPS porta al carrer dos tallers. Un sobre l'Escàner 3D i un altre sobre Biosensors: Scalextric inMind, sobre dispositius que llegeixen l'activitat cerebral i permeten interactuar amb software o hardware informàtic. En aquest cas comproven com es pot interactuar amb un cotxe en un escalèxtric mitjançant un dispositiu Emotiv EPOC que és un dispositiu BCI (Brain Computer Interface).\nA banda dels tres centres de la UdL, a la dotzena edició del Dia de la Ciència al Carrer hi participen 38 col·legis i instituts de secundària. Les demostracions es desenvoluparan per la tarda, entre les 16.00h i les 20.00h, Pel matí, a l'Aula Magna de l'IEI tindrà lloc la presentació de Stem.cat, el Pla d’impuls de les vocacions científiques, tecnològiques, en enginyeria i matemàtiques que es va posar en marxa a principis de curs per promoure aquests estudis, especialment entre les noies.