Febre per injectar-se la primera dosi\nVacunat per obligació\nGent fent cua per vacunar-se.\nGent fent cua per vacunar-se.Gent fent cua per vacunar-se.\nActualitzada 01/12/2021 a les 11:56\nVacunat en contra de la meva voluntat.” Aquest missatge és el que deixava escrit al formulari de vacunació Joel Brid, un noi de 27 anys que va acudir ahir a la plaça de braus per rebre la primera dosi del vaccí contra la Covid-19. “Vinc per obligació, jo no volia posar-me la vacuna. Trobo que això que està passant és discriminació”, va argumentar.\nEl del Joel Brid era el sentiment que imperava ahir a la plaça de braus, que comptava amb unes quatre-centes persones inscrites per rebre la primera dosi del vaccí. La gran majoria esperava la punxada sentint-se, d’alguna manera, obligada a fer-ho davant l’exigència de Govern de presentar el passaport sanitari per dur a terme gran part de les activitats quotidianes, com ara anar a un restaurant, al cinema o al gimnàs. Així ho va admetre Xavi Caballol, un noi de 25 anys que esperava el seu torn “perquè no puc anar al gimnàs si no em vacuno. Ho faig per obligació”. En aquest mateix sentit, Carol Deledda, una dona de 45, va afirmar anar-hi “superobligada, perquè hi haurà un moment en què no podrem treballar ni fer res”. Va coincidir Camil de la Cruz, un noi de 16 anys que es va mostrar desconcertat perquè “jo no volia vacunar-me, a saber què té això. Ho faig per poder sortir i tenir més llibertats”.\nMalgrat compartir el rebuig envers el vaccí, els motius que al·legaven les diferents persones eren diversos i anaven des de la por fins a la desconfiança. “Estic superbé i no veig per què m’obliguen a fer una cosa que no vull. Crec que hi ha gent més fràgil que altra. Jo no em veig en aquesta situació”, va reivindicar Carol Deledda. Daniele Suárez, una dona de 48 anys, va admetre que tem més el vaccí que la malaltia. “Em preocupa per ser tan recent. Em fa més por la vacuna que contagiar-me.”\nDe la seva banda, Xavi Caballol es va mostrar escèptic. “Tampoc veig que tingui gaires garanties. Si fos més efectiva m’hauria vacunat abans”, va manifestar. D’altra banda, Montse Navarro, una dona de 68 anys, estava molt preocupada per la reacció que li podia generar la vacuna. “Em fa por perquè tinc moltes al·lèrgies, però per nassos ho he de fer. Jo no volia, és una qüestió de por, de desconfiança i a més, m’hi obliguen”.\nEn canvi, Josep Fernández, un noi de 16 anys, va admetre que es va mantenir al marge perquè al principi sentia respecte per la rapidesa amb què van crear la vacuna. Tanmateix, va explicar que actualment no li genera desconfiança, perquè “ja se l’ha posat molta gent i la trobo més segura”. Ara bé, va admetre que tot i tenir pensat vacunar-se de cara a Nadal, “no pots evitar sentir-te una mica obligat per les noves mesures”. Així, Joel Brid va llançar una crítica “cap als governs en general, no cap a l’andorrà, perquè això és mundial”.\n#71 Paco Guillén\nEl carnet COVID és una restricció més als nostres drets fonamentals, com també ho és l'obligació del carnet de conduir per poder fer efectiu el dret a la lliure circulació. Fins quan acceptarem tantes vexacions civils?\nHahaha va dir..Jo vull que et vacunin del sida per si de cas. Vigileu que aquesta vacuna també es experimental i té un risc del 90% de infecció amb la malaltia. Però crec que seria una bona opció per salvar el món posar-se aquesta vacuna també. La lògica és que potser ens salvarà. No esteu obligats però és obligatori. No es un tema de Sàhara o estepa, és un tema que tots aquells que estàn callats i han tingut efectes secundaris ningú pensa en ells. Ahh i la majoria de les dones tenen problemes hormonals però ningú es preocupa, si demà les dones deixen de tenir possibilitats de tenir fills en 50 anys no tindreu ningú aquí per queixar-se. Ja que no hi haurà jovenets per netejar els vostres darreres. Sembla ser una broma, però en tota broma hi ha una part de veritat. Encara no ens han tret el informe dels efectes secundaris a llarg termini, com surti miocarditis en massa riurem. Amb la majoria del joves morint als 30-40 anys per atac de cor.Va igualment no hem ficaré aquesta m.rda, garanties o res.\n#69 Mercè Coca\nNo estic vacunada ni ho estaré...Tinc alergia els metalls..i a més tinc\nNEUTROPENIA DE DISTRIBUCIÓ.\nNO TINC FAMILIA.\nDINO A CASA MEVA.\nI LA GIMNÀS LA FAIG A CASA .\nFAIG CADA MES UNA PROVA SENCILLA...\nLA VACUNA EM MATARIA\n#68 Lourdes Mas Buchaca\nPotser sí anéssiu a parar a una UCI se us acabaria la tonteria!\n#67 El Gran Carlemany\nNo us entenc als conspiranoics xD\n#66 A qui vulgui que em vacuni:\nPrat va dir..A tots els que no es volen vacunar, els hi faria pagar només un dia de la despesa sanitaria a Andorra. Que ràpid que anirien a fer cua a la Plaça de Braus !!!\nQui sou vosaltres per vulnerar el meu dret a la lliure circulació, a l'intimitat, a la protecció de dades?\n#65 Persona humana\nCal faltar-se al respecte? Cal enfrentar-se? Aixó si que no suma gent!\nLa gente que presiona para que el resto se vacune es porque busca validación. En el fondo dudan si han hecho lo correcto. Si fuese para repartirse un millon de euros estarian bien calladitos pq tocaban a mas por cabeza\n#63 Jo no vull\nLes vacunes estan en proves i le proves les fan amb nosaltres!\nEls vacunats poden tenir el virus i contagiar igual que un no vacunat, dit pel Dr. Benazet: el 60% dels infectats estan vacunats i contagien.\nHem de ser conscients que ens deixem posar al cos unes vacunes amb uns efectes secundaris que ningú coneix i no una dosi sinó varies. Cadascú és lliure de decidir el que vol al seu cos i aquest odi cap als no vacunats i que se'ls prohibeixi la llibertat com fan... potser canviarà quan comencin a sortir els efectes secundaris.\nEl problema es que es tot molt incongruent, no li pots dir als teus que no poden sortir sense vacuna i tot seguit obrir fronteres en temporada o fer concerts, obrir la fira o el Vivand.\nÉs ben cert que la vacuna pot ésser necessaria, pero no s'esta fent bé.\nMai s'acabara fent-ho aixi.


Nuno pot presumir de tindre el millor percentatge de victòries dirigint la banqueta del València - Blanquinegres.com | Blanquinegres.com\nBlanquinegres , 9 gener, 2015\nNuno pot presumir de tindre el millor percentatge de victòries dirigint la banqueta del València\nEn només 20 partits, el tècnic portuguès ja comanda una classificació on trobem gran mites de les banquetes de Mestalla com Di Stéfano o Benítez.\nSent justos, esta classificació, formada pels 55 entrenadors que ha tingut el València CF al llarg dels seus quasi 96 anys, realment es troba comandada per l’actual delegat de camp del València CF, Voro González. L’ex jugador blanquinegre, va tancar la temporada 2008 dirigint aquell grup, que va eixir campió de la Copa del Rei, durant 5 partits, obtenint 4 victòries i només una derrota. Però fora d’estes excepcions, és Nuno el tècnic que amb millor peu ha entrat al, sempre tan temut, vestidor valencianista. Així els nombres ho demostren.\nEn 20 partits oficials, Nuno Espíritu Santo esta començant a escriure el seu nom en lletres d’or, com primer entrenador, a la història del València CF. Des de que dirigeix el vestidor blanquinegre, el portuguès ha abastat 12 victòries, 5 empats i únicament 3 derrotes, uns nombres que fan que el portuguès haja aconseguit un 60% de victòries, tot i que només porta 6 mesos a la Capital del Túria.\nComparant amb altres noms que en algun moment han hagut de dirigir la nau blanquinegra, considerats com mites i altres que han fet cremar la graderia de Mestalla amb les seues decisions, trobem a Alfredo Di Stéfano, Rafa Benítez, Unai Emery, Quique Sánchez Flores, Ronald Koeman, entre d’altres.\nEl nom de Rafael Benítez, ens fa viatjar a la Belle Èpoque blanquinegra. Al seu historial, 2 lligues i 1 Copa de la UEFA. Durant 3 temporades, el madrileny, en 162 enfrontaments, va aconseguir 88 victòries, el que suposa, un percentatge per damunt del 50%, concretament un 54,32%. Amb Benítez, Mestalla va gaudir de futbol cada 2 cap de setmana i va comprendre la novetat de les rotacions al camp.\nAltre nom que en poc de temps va fer-se el seu espai a València va ser el d’Ernesto Valverde. El ‘Txingurri’ va aterrar en desembre, amb la temporada ja en marxa, degut als dolents resultats de Mauricio Pellegrino. El basc va reconduir la situació blanquinegra donant-li una identitat de futbol molt bé assimilada tot i el poc temps que va tindre Valverde. Tot i això, l’equip va quedar-se a les portes de la Champions League. En 30 partits, els seus nombres van ser de 16 victòries, 7 empats i 7 derrotes, un percentatge de victòries del 53,33%.\nPerò no tots el dirigents tècnics han corregut bona fortuna dirigint l’exigent banqueta de Mestalla. Als malsons de quasi tot el col·lectiu blanquinegre apareix noms com el del holandès, Ronald Koeman a la 2007-2008. L’ex jugador del Barcelona, va arribar al mes de Novembre substituint a Quique Sánchez Flores, després d’una nit de successos un tant estranys a Sevilla. Koeman, per a lo bo i per a lo roí va escriure, en poc de temps, prou fulles en les efemèrides del València CF. Les exclusions de Cañizares, Angulo i Albelda de la dinàmica d’entrenaments valencianistes, Paterna tancada a pany i clau, travessar per joves talents com Juan Mata i una Copa del Rei, res celebrada a la ciutat. Malgrat algunes coses positives, Koeman va abastar un pobre 32,35% de victòries o el que és el mateix, 11 victòries de 34 partits dirigits.\nTot i que es trobem a l’inici d’esta història, la vinculació siga molt fructífera i duradora, tant per a Nuno com per al València CF. I com és sol dir, que la sort de Nuno siga la sort del nostre València, que bona senyal serà.\nFont de les dades: Ciberche.net


14 | gener | 2020 | BLOC DE L'ESCOLA MALDANELL\nArxiu diari: 14 gener 2020\nLES GALLINES ASSESSINADES\nPublicat el 14 gener 2020 per mtermen5\nEl dijous al matí estàvem fent castellà i els de cicle inicial i P4 feien música quan vam baixar corrents i ens van dir que miressin el galliner perquè hi havia una au rapinyaire, que creiem que era un falcó, mirant les gallines. A l’hora d’esmorzar va tornar a venir i ens la vam trobar desplomant una de les nostres gallines, la Pinky.\nEns vam espantar, el Yapeyú i el Damian creiem que no tornaria a venir més, però ens vam equivocar. Al migdia va tornar per acabar-se-la de menjar i a la tarda la vam enterrar.\nEl dia següent, durant tot el matí no va venir. A la tarda vam decidir anar al galliner per treure els ous i donar menjar a les gallines. Per sorpresa nostra ens vam trobar l’au rapinyaire menjant una altra gallina. L’au es va espantar molt i va quedar atrapada, no podia sortir del galliner. Tots cridàvem i estàvem molt nerviosos, vam agafar pals per fer marxar l’au rapinyaire, però estava tant espantada que topava contra la reixa del galliner. Vam decidir treure les gallines i el gall ràpidament perquè no els hi fessin mal. Finalment l’au rapinyaire va poder marxar i ja no ha tornat més.\nUna gallina, la Tupona, es va escapar de l’escola, molt espantada, i el Nil, el Damià, el Yapeyú, l’Otger i el LLuc la vam anar a buscar i la vam ficar dins la caseta del galliner, juntament amb l’altra gallina i el gall.\nAra ja no tenim gallines a l’escola, les hem donat a un senyor perquè les cuidi.\nYapeyú, Damián i Nil\nLes nostres opinions:\nDamian: “Vaig estar mig espantat i mig valent.”\nYapeyú: “Estava molt nerviós i espantat per si matava una altra gallina.”\nUnax: “Vaig estar molt espantat, però em va agradar veure l’au rapinyire de tant a prop.”\nEriK: “Jo estava espantat quan vaig veure que faltava el cap a la gallina Mery.”\nNil: “Vaig ser molt atrevit i vaig portar la Tupona fins el galliner.”\nOtger: “Estava una mica espantat i també una mica trist per les gallines.”\nLLuc: “Vaig estar molt trist quan van matar la gallina.”\nAQUÍ UN VIDEO DE COM MARXA VOLANT:\nPublicat dins de ACTUALITAT, CURS 19/20, GENERAL\t| Deixa un comentari\nELS COLORS DE L’ÀFRICA 25 febrer 2021\nFESTA DE COMIAT I CARNAVAL 19 febrer 2021\nPAÏSOS D’ÀFRICA 10 febrer 2021\nExperimentem amb la neu❄ 14 gener 2021\nINICIEM EL SEGON TRIMESTRE A L’ESCOLA MALDANELL 13 gener 2021\nÚltim dia del trimestre 21 desembre 2020\nL’ESCOLA MALDANELL AMB LA MARATÓ DE TV3 17 desembre 2020\nSORTIDA A SANT MARTÍ 26 novembre 2020\nMY FAVOURITE ANIMAL 13 novembre 2020\nCASTAWEEN 2020 2 novembre 2020


Hostel Piaskowy Breslau Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Hostel Piaskowy\nPiaskowa 15, Wroclaw Centre, Breslau, Polònia - Veure al mapa\nBarri Wroclaw Centre Psie Pole Wroclaw Centre Wroclaw Centre Wroclaw Centre Psie Pole\nMés informació sobre Hostel Piaskowy\nSituat a l'encantadora àrea de Wroclaw Centre, Hostel Piaskowy gaudeix d'una posició excepcional a la la cultura, els paisatges, els restaurants de Breslau. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Esglèsia dels Ss Vicent i Jaume, Gucio Boat Cruises, Illa de Sorra són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hostel Piaskowy asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, habitació familiar.\nL'ambient de Hostel Piaskowy es reflexa en cada habitació. calefacció, servei de despertador, accés a la sala executiva , plat de dutxa, bany compartit són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hostel Piaskowy és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Breslau.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Hostel Piaskowy de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nComentaris de Booking.com (407)Comentaris d'Agoda (2)


Com el primer dia: Man on a ledge\nEtiquetes: Asger Leth, Ed Harris, Elizabeth Banks, Genesis Rodriguez, Jamie Bell, PELIS, Sam Worthington\nIntèrprets: Sam Worthington (com a Nick Cassidy), Elizabeth Banks (com a Lydia Mercer), Jamie Bell (com a Joey Cassidy), Genesis Rodriguez (com a Angie), Ed Harris (com a David Englander)\nPeli d'atracament perfecte, però diferent. Senzilla, sense pretensions. Però efectiva. I efectista. Vaig triar-la perquè no sabia de què anava. Havia vist el cartell i prou i, de fet, quan va començar, vaig pensar que aniria d'un suïcida que es passava toooota la peli negociant amb algú de la policia si saltar o no. I al final.... Doncs ja es veuria, el final.\nLa peli, de fet, comença amb el protagonista, en Nick, que arriba a un hotel, agafa una habitació amb bones vistes, demana dinar a una hora una mica intempestiva, escriu una nota, i surt a la cornisa de la finestra de la seva habitació. Després retrocedim un mes, i el veiem a la presó. Resulta que és un expolicia que han condemnat a 25 anys, em sembla recordar, pel robatori d'un diamant molt molt valuós. Òbviament, ell es creu innocent, i han rebutjat tots els recursos que ha demanat i tal.\nLa cosa de moment pinta bé. Res extraordinari. Poc a poc, i anar fent.\nA la presó el va a veure un amic que li comunica que són pare s’ha mort, i el Nick aconsegueix un permís per anar al funeral. Allà es saluda amb la cunyada i amb son germà, amb qui enceta una airada discussió per temes familiars, i que acaba amb una baralla. Total, que el protagonista agafa una pistola, un cotxe, i s’escapa.\nLa cosa s’anima. I aquí ve un detallet que m’ha agradat i que m’ha fet veure que aquesta peli podia ser diferent. Resulta que durant la fugida, hi ha una persecució amb diversos cotxes de la policia empaitant al Nick. La persecució transcorre prop d’una via de tren. Com és obvi, el Nick hi veu una escapatòria i es posa paral·lel al típic tren americà de mercaderies per intentar avançar-lo per davant provocant així que els seus perseguidors quedin a l’altre costat del tren. Típic en moltes persecucions, vaja. El detallet que m’ha agradat és que quan avança el tren, no és prou ràpid i el tren el pilla. Sí, sí, i el cotxe se’n va a prendre pel.... Vaja, que el tren col·lisiona amb el cotxe. Això mai passa, a les pelis. En aquests casos, el perseguit sempre aconsegueix creuar la via just abans no l’agafi el tren.\nTotal, que quan la poli arriba al cotxe mig destrossat, el protagonista ja no hi és.\nTornant a la cornisa de l’hotel, la gent del carrer comença a aglomerar-se, i la policia i els bombers fan acte de presència. En Nick demana per la Lydia Mercer, una psicòloga de la policia encarregada d'intentar persuadir als possibles suïcides. Resulta que no feia gaire la Lydia no havia tingut sort amb un suïcida que havia acabat saltant d'un pont i la pobra està.... una mica tocada per aquest fet. La seva presència resulta bastant.... mediàtica.\nLa cosa més o menys transcorre de forma normal: que qui ets, que no saltis, que si vols un cigarret, que tal, i que qual. De cop, però, el Nick sent una veu, i es veu com s’allunya de la negociadora, i com parla. I aquí és on està el quid de la qüestió.\nResulta que això del suïcidi és només una forma de distreure l’atenció per a que.... son germà i la cunyada robin, de l’edifici del davant, el diamant del senyor dolentot pel qual l’acusen, podent demostrar així la seva innocència. I com a distracció, i tant que funciona. Cada cop que s'acosta a la voreta de la cornisa, la gent de baix....\nI sí. Resulta que en David Englander és un constructor mig mafiós que, amb l'ajut d'altres policies corruptes, va fer veure (i creure) que el Nick li havia robat un diamant únic i molt molt valuós per poder cobrar així l’assegurança i sortir del mal moment econòmic en el que estava per culpa de la crisis.\nAixí, doncs, com tothom està pendent del que fa i deixa de fer el Nick, no paren atenció a l’edifici del davant, on son germà i la cunyada van fent feina.\nAl final, ho aconsegueixen però el mafiós se n'assabenta i els hi pren, i la negociadora ajuda al Nick, i corren pel damunt dels edificis, i hi ha trets i ferits, i després de saltar de dalt de tot de l’edifici i caure en un mega-coixí inflable que havien posat els bombers per si saltava (moment campana de la peli).... aconsegueix demostrar la seva innocència davant les càmeres de televisió que estaven seguint l’intent de suïcidi.\nPer cert, el pare del Nick tampoc és mort, i l’ajuda en un parell d'ocasions.\nI ja està. La peli no dóna per més. No es fa llarga perquè tampoc ho és. Expliquen el que han d'explicar, anant dosificant la informació, i prou.\nResumint: es deixa veure, i és entretinguda. Imprescindible? Potser tampoc, però passes l’estona.


M’he enamorat més de 500 cops ~ EbreDigital.cat\nClara Tena Baila2018-07-16T17:51:15+02:0014 de Juny de 2018|Firmes ebredigital.cat| Catalunya|BEN TROBATS|0 Comentaris\nD’amors n’hi ha per tota la vida, d’aquells que saps que seran breus però intensos, d’altres que passaran sense pena ni glòria i fins i tot dels que penses que haguessin pogut passar de llarg. No es tracta de triar, es tracta de sumar. El camí no és pla però la suma és el que queda.\nFa temps, algú que em coneix molt i poc a la vegada (reconec que no és gens fàcil), em deia: “al final entrevistaràs més gent que l’Espinàs”. Perquè cada vespre explico qui és l’entrevistat del dia següent, camino pel carrer i em surt “a aquesta noia l’he tingut al programa”, o veig un grup de música i penso aquests ja han passat. I d’entre tots aquests, el gran Josep Maria Espinàs. No em posaré a repassar el seu currículum, escriptor brillant, va descobrir personatges a la Televisió de Catalunya durant un grapat d’anys i va venir al Ben trobats la temporada passada. Ell era aquell dia el meu entrevistat, 27 minuts per mi sola. Per conversar, riure i escoltar, amb aquell to pausat de qui ja ho ha fet tot però que encara li queda corda per estona. Per gaudir. Em deia, amb 90 anys recent fets!, que aprèn molt dels silencis, i de les entrevistes i dels articles. I una altra reflexió: “qualsevol persona té una història al darrera”. I de sobte, una cançó, la Garota d’Ipanema (la Chica d’Ipanema per què ens entenguem). Espinàs xiuxiuejant-me “mira com n’és de bonica aquesta noieta que veiem passar”. D’aquells moments que saps que han d’acabar perquè hi ha publicitat però que pagaries perquè no acabés mai.\nD’Espinàs només n’hi ha un. Però com bé em va dir, tothom té una història interessant a explicar. Començaria a dir una a una les persones que he entrevistat en els tres anys que porto dirigint el magazín matinal de la Xarxa. Recordo l’entranyable Josep Bastons, gran compositor d’havaneres que amb la veu i la guitarra va captivar tot l’equip. O més recentment, la corresponsal amb majúscules al nostre país, Rosa Maria Calaf, que carregada de passaports era l’enveja de tots els periodistes de la sala. I així, fins a 500, o més, que són els programes que sumem ara. No sé si entrevistaré més gent que Josep Maria Espinàs, però l’amor que recullo a cada programa és dels de per tota la vida.


L’administració haurà de pagar les factures a 30 dies el 2013. | Ràdio Palafolls\nHome General L’administració haurà de pagar les factures a 30 dies el 2013.\nMarc Ferri , març 24, 2010\t / 1172 0\nLa Comissió d’Indústria, Turisme i Comerç del Congrés dels Diputats ha aprovat, una proposició de llei per limitar a 30 dies el termini en què l’administració ha de pagar les empreses proveïdores. A partir d’ara, l’administració haurà de pagar en un termini màxim de 30 dies, mentre que el sector privat ho haurà de fer a 60 dies a partir del moment en què els seus proveïdors lliurin els béns o prestin els serveis contractats.\nSegons algunes estadístiques dels grups parlamentaris, actualment el termini efectiu de pagament és d’uns cent dies en el sector privat, de 140 en l’administració central, de 150 a l’autonòmica i de 7 mesos als ajuntaments.\nLa iniciativa, preveu que les diferents administracions vagin adequant-se progressivament a la norma. A partir de l’1 gener del 2011 caldrà liquidar en 50 dies; a 40 dies el 2012, i a 30 dies a començaments del 2013.\nEl regidor d’hisenda de PLF, Josep Ribas, explica que serà complicada l’adaptació dels Ajuntaments a la llei, però ha recordat que moltes factures endarrerides es deuen al retard de les administracions superiors, com l’estat o la generalitat, en donar les subvencions. Segons Ribas si aquestes administracions paguen a temps, els consistoris podran també adequar-se als terminis.\nTot i això, Ribas explica que el pagament a 30 dies de la data de la factura serà complexa, ja que el simple procés administratiu d’algunes factures, ja necessiten algunes setmanes.\nAra com ara, l’Ajuntament de PLF té una mitjana aproximada als 4 mesos per pagar les seves factures, tot i que hi ha casos, bàsicament en les despeses no ordinàries, que el termini es pot prolongar .\nLes PIMES calculen que la nova llei estalviarà 10.000 milions a les empreses.\nPenúltima trobada arquitectònica a la biblioteca.\nLa casa d’Andalusia de Blanes celebra 25 anys\nMarc Ferri, febrer 21, 2019\nEl govern de Malgrat de Mar ha denunciat a una revista local.


Pau Gasol: "La meva prioritat era seguir a l'NBA"\nPaul Gasol es presenta amb els Blazers, el sisè equip amb el qual juga a la lliga americana\nNueva York - Dimarts, 30/07/2019 - 18:38\nLa prioritat de Pau Gasol, nou jugador dels Portland Trail Blazers de l’NBA, en aquest moment de la seva carrera és "seguir a l’NBA" i, mirant les seves opcions, "Portland era la millor", ja que suposa "un gran repte" per a ell. Aquest és el sisè club en el qual disputa l’NBA després dels Memphis Grizzlies, Los Angeles Lakers, els Chicago Bulls, els San Antonio Spurs i els Milwaukee Bucks\n"La meva prioritat era seguir a l’NBA i fer un pas endavant. Mirant les opcions que tenia, Portland era la millor i un gran repte per a mi en aquest moment de la meva carrera. Estic feliç i agraït per això i no estic pensant a tornar a Europa", va assenyalar el pivot espanyol en una conferència de premsa per via telefònica. Gasol, que va firmar un contracte per una temporada amb els Trail Blazers, va considerar que la seva nova llar és "un dels millors equips de la lliga" –la temporada passada va ser finalista de la conferència oest, derrotat pels Golden State Warriors–, i que és un equip "amb gana".\nElogis a Terry Stotts\nEl més gran dels germans Gasol també va tenir paraules d’elogi per al seu nou tècnic, Terry Stotts, que va considerar "un dels millors entrenadors de la lliga", i va revelar que els Trail Blazers ja van intentar fitxar-lo en el passat, una cosa que el jugador espanyol va apreciar al rebre aquesta nova oferta. L’interior espanyol va revelar que el seu excompany als San Antonio Spurs, LaMarcus Aldridge, que va jugar en el conjunt de l’estat d’Oregon entre el 2006 i el 2015, li va parlar "molt bé" de la seva experiència a Portland.\nPau Gasol, actualment en recuperació d’una fractura al peu esquerre que el va obligar a ser operat i el deixa sense poder participar amb Espanya al Mundial de la Xina del 2019, va explicar que continua jugant als seus 39 anys perquè "estima" el bàsquet, cosa que el portarà a iniciar la seva 19a campanya a l’NBA.\n"Vull continuar sent part de la millor lliga del món, amb els millors jugadors del món i aportant valor sobre la pista. Per a això s’ha de tenir molta passió pel que fas. M’encanta i vull seguir fent-ho al màxim nivell, és per això", va explicar al ser preguntat sobre què el motiva a continuar jugant.\nEls reptes amb els Blazers\nPer al pivot espanyol una de les claus que han d’afrontar els Blazers per ser un equip campió és la preparació mental i la concentració. "Individualment i col·lectivament has de mantenir-te concentrat, exigir-te per ser cada dia millor, per donar el màxim, aconseguir aquests rebots, aquestes pilotes extres... Això és el que et permet guanyar partits i generar una diferència en els 'play-off’", va assenyalar Gasol.\nL’entrenador dels Portland Trail Blazers, Terry Stotts, va elogiar les condicions de Pau Gasol i el que pot aportar a l’equip des de la seva experiència a l’NBA, on ha guanyat dues vegades l’anell de campió, totes dues amb Los Angeles Lakers (2009 i 2010)\n"Té intel·ligència en el joc, porta 19 anys a la lliga, ho té tot per l’èxit... Esperem que ens porti al següent nivell", va resumir el tècnic dels Blazers.\nTemes: Portland Trail Blazers Pau Gasol


199 originals es presenten als Premis Literaris d’Alzira 2013 - Diari La Veu\nEscriba el número 635230\nD’altra banda, l’univers literari dels Ciutat d’Alzira es complementa amb les activitats del cicle de conferències, que comença el 15 d’octubre. Sota el títol ‘Els clàssics: una herència de futur’, enguany ens convida a descobrir la vitalitat i l’actualitat de l’obra de Roís de Corella, Vicent Andrés Estellés i Salvador Espriu entre altres, així com també a reflexionar sobre la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià, amb la participació de Ciprià Císcar i de Fernando Villalonga, dos exconsellers de Cultura i Educació; la relació entre l’herència genètica i els cognoms, la pintura i el periodisme clàssics, les malalties infeccioses i altres qüestions que es tractaran fins al 7 de novembre, i que podeu consultar a la web de l’Ajuntament d’Alzira i a la d’Edicions Bromera.\nSegons Carlos Correal, regidor de Cultura de l’Ajuntament d’Alzira, “el nostre certamen arriba a la 25 edició i ho fa manera molt solvent, amb 199 obres aspirants a guanyar algun dels set premis. Sens dubte això confirma el prestigi dels Ciutat d’Alzira entre els escriptors, així com l’encert d’aquesta aliança per la bona literatura que formen els patrocinadors dels Premis. Això ens anima i ens encoratja a continuar en aquesta línia. I una vegada més volem agrair a escriptors i escriptores la resposta que han donat, amb la seua alta participació, i amb el compromís amb la literatura en valencià. També això és una bona manera de celebrar el trenta aniversari de la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià”.\nEscriba el número 765399


Gay de Montellà aposta per ´buidar de continguts´ les diputacions - Empordà\nPer apssar-les al Govern i consells comarcals\nGay de Montellà aposta per ´buidar de continguts´ les diputacions\nEl president de Foment del Treball veu amb bons ull el decret llei del govern espanyol que restringeix la jubilació anticipada\nACN El president de Foment del Treball, Joaquim Gay de Montellà, considera oportú "buidar de continguts" les diputacions provincials i que les passin a gestionar els consells comarcals i el Govern, a través de les conselleries. Ho ha dit en declaracions a l'espai 'El Suplement' de Catalunya Ràdio, on també ha donat també la seva aprovació respecte el decret-llei del Consell de Ministres que restringeix l'accés a la jubilació anticipada. L'augment de l'esperança de vida i l'actual context de crisi, amb un 26% d'aturats són per a Gay de Montellà, alguns dels molts motius que fan "imprescindible" la mesura i garantir així la "viabilitat" del sistema de pensions.\nEl representant de la patronal ha assenyalat que si es modifica l'actual model de pensions "en 25, 30 o 50 anys hi haurà una fallida total", ha advertit. La mesura aprovada aquest divendres en Consell de Ministres contempla que els treballadors que vulguin acollir-se anticipadament a la jubilació hauran d'esperar fins els 65 anys, quan fins ara l'edat mínima era de 63. Precisament, 63 és ara l'edat mínima en el casos que la jubilació s'hagi d'agafar obligatòriament, ajornant en dos anys l'edat mínima. El govern espanyol vol estalviar amb aquesta renovació del model de pensions uns 4.500 milions d'euros.\nReconsiderar les Diputacions\nEn la conversa radiofònica, Gay de Montellà també s'ha referit a les diputacions provincials, les quals considera que haurien d'esdevenir "un instrument d'entrada i sortida" que haurien d'administrar el Govern a través de les conselleries, i els consells comarcals. El president de Foment del Treball que aquesta mesura seria necessària per "racionalitzar l'administració" i que s'hauria de fer ara, en el cas que, constitucionalment, no es permetés la seva dissolució.\nCoincidint aquest dissabte amb la celebració a Girona de l'Assemblea general de l'ANC, que ha de servir per renovar el full de ruta i on es fixarà el 31 de maig del 2014 com a data límit per convocar el referèndum, Joaquim Gay de Montellà no s'ha volgut pronunciar sobre el dret de decidir, tot i que ha apuntat que ara la prioritat és sortir de l'actual context de crisi econòmica.


beneficis per a la salut i riscos de fumar pot - Estil De Vida\nPot & apos; s un tema candent en aquests dies. Tant amb l'ús mèdic com de lleure de la droga legal en estats com Califòrnia, Oregon, Washington i Colorado, i més estats del camí (Massachusetts, Nevada i Maine han legalitzat l'ús recreatiu, però les lleis encara no han tingut efecte), la necessitat d'informació sobre els efectes a llarg termini i a llarg termini de la marihuana és cada cop més important. Tot i que ja coneixem informació útil, com que pot tenir un efecte negatiu en el vostre rendiment d’entrenament, es necessiten estudis amb imatges més grans per esbrinar quins són exactament els riscos i beneficis per a la salut.\nÉs per això que les Acadèmies Nacionals de Ciències, Enginyeria i Medicina van reunir un comitè d’experts en la matèria per respondre les preguntes: Què ja sabem sobre els efectes sobre el cànnabis sobre la salut i què encara necessitem esbrinar? Els investigadors van combatre la investigació més recent que van confirmar el seu informe sobre el tema. (Curiós què passa quan fumes pot? Aquest és el teu cervell a la marihuana.)\ndieta caminet leblanc bazinet\nEl pot gestiona el dolor de manera eficaç\nUn dels beneficis més prometedors del pot és el tractament del dolor crònic. De fet, els investigadors van trobar que les persones que van ser tractades amb substàncies trobades a la planta de cànnabis eren més propenses a alleujar el dolor que les que no eren. TBD si la marihuana serà una alternativa legítima a opioides altament addictius.\nPot no permet evitar els riscos d'alguns càncers\nEn el passat, es pensava que el pot per fumar tenia els mateixos riscos de càncer que fumar càncers de tabac de pulmó, cap i coll. Sorprenentment, l’informe va trobar que no és així. Van descobrir que sembla haver-hi un vincle entre el pot i un tipus particular de càncer testicular, però es necessita més investigació per entendre el perquè. A més, hi ha limitades evidències de que pot fumar pot provocar un atac de cor si ja està en risc, ja que augmenta el ritme cardíac, però cal recollir més dades per entendre el risc que és realment real.\nmàscara facial d’oli\nPerò pot augmentar el vostre risc per a problemes de salut mental\nUna de les troballes més preocupants va ser que els que utilitzen marihuana tenen més probabilitats de desenvolupar problemes de salut mental com l’esquizofrènia, el trastorn d’ansietat social i, en menor mesura, la depressió. Les persones que utilitzen el cànnabis fortament tenien més probabilitats de tenir suïcidi, i és probable que els usuaris freqüents amb trastorn bipolar tinguessin pitjors símptomes.\nAra que la marihuana és legal en alguns estats, no existeix la possibilitat de que la gent la utilitzi, de manera que els riscos i beneficis necessiten comprendre-ho millor. Els científics i metges implicats en aquest informe estan demanant ajuda del govern i de les seves agències per aconseguir la feina, però nosaltres veurem que això succeeix realment, sobretot perquè el pot encara es considera una droga il·legal a nivell nacional. Basant-nos en aquest nou coneixement, sembla que l’olla encara té alguns riscos, encara que potser no de les maneres que inicialment pensàvem. (Mireu com es comparen la marihuana i l’alcohol.) Ara per ara, el millor que és possible és veure i esperar, ja que es tracta d’un problema que “definitivament * no va a cap lloc.\nAquesta llista de reproducció d’entrenament / festa és la vostra banda sonora de vacances perfecta\nAquesta jaqueta es converteix en un paquet fantàstic i va a bufar la teva ment


Covid19·Memòria Policia Local\nEts aquí:Covid19·Memòria Policia Local\nBalanç d'un mes d'estat d'alarma\nQuan es compleix un mes de l’estat d’alarma arran de l’emergència sanitària per la pandèmia de Covid-19, la Policia Local de Castell-Platja d’Aro, formada per 52 agents, ofereix un primer balanç de les seves actuacions. Per garantir el compliment del confinament s’han realitzat accions a la trama urbana, a les principals carretes d’accés, a la façana litoral amb una embarcació i amb un aparell dron des de l’aire. S’han fet 555 controls policials, aturat 5.664 vehicles, identificat 6.136 persones, aixecat 390 actes administratius i efectuat dues detencions. També s’ha vetllat per evitar la ocupació dels habitatges de segona residència. En el conjunt d’aquestes tasques s’ha comptat amb el suport tecnològic la xarxa de videovigilància i de lectura de matrícules de vehicles.\nTambé ha prioritzat, en col·laboració amb l’àrea d’Atenció a les Persones de l’Ajuntament de Castell-Platja d’Aro, l’assistència a la gent gran i a altres col·lectius vulnerables per garantir que disposin de tots els serveis bàsics i es trobin en bon estat de salut. Amb aquest objectiu, els agents els han visitat o contactat telefònicament (persones que viuen soles, sense llar, amb alguna discapacitat, tutelades, víctimes de violència de gènere, etc.), oferint-los ajuda i derivant les seves necessitats a la resta de serveis de la xarxa del municipi. Ha distribuit porta a porta les targetes de menjador, ha entregat lots del Banc d’Aliments o ha repartiment als comerços amb permís d’obertura els cartells de la campanya Establiment segur contra la violència masclista.\nDurant aquestes quatre setmanes de confinament també ha realitzat nombres accions mitjançant els seus serveis de mediació en conflictes veïnals o en nuclis familiars com a conseqüència d’una situació que ha intensificat les relacions personals i ha fet aflorar alguns conflictes latents. En aquest conjunt d’accions excepcionals s’hi afegeixen les realitzades de manera ordinària i que s’han mantingut: informació i atenció a la ciutadania, troballa de drogues, precitat de vehicles per ordre judicial, comprovacions de domicilis, aplicació d’ordenances municipals, etc.\nLa Policia Local també manté una relació propera amb els més de 70 establiments de venda de productes de primera necessitat oberts al municipi, garantint-los seguretat, agraint-los la feina i facilitant-los material de protecció quan ho han requerit. També ha mantingut interlocucions amb el conjunt del teixit associatiu local, i de manera especial amb els serveis de salut i amb la residència de la gent gran del municipi, vetllant perquè els seus professionals disposessin en tot moment de material de protecció. En tot moment es pot contactar amb la Policia Local telefònicament al 972 825 777 i correu electrònic secretariapolicia@platjadaro.com, i seguir el seu dia a dia a compte de twitter @platjaropolicia.\nPolicia Local: balanc d’actucions del primer mes d’estat d'alarma\nControls al nucli urbà i als accessos al municipi per garantir el confinament\nAtenció a la gent gran i als col·lectius més vulnerables davant la nova situació\nServei de mediació de conflictes i col·laboració amb l’Àrea d’Atenció a les Persones\nMés en aquesta categoria: « Covid19·Declaració institucional\tCovid19·Suport educatiu famílies »


Núria Esponellà: "Si ens resistim al dolor, n'augmentem el sofriment"\nL'autora publica 'Ànima de tramuntana', on dues dones d’èpoques molt diferents s’enfronten a les dificultats de la vida\nNúria Esponellà (Celrà, 1959) és escriptora i professora. Ha publicat diversos llibres, com El mateix vell amor (Premi de Novel·la Ciutat de Badalona), La travessia, Una dona d’aigua, Rere els murs (Premi Nèstor Luján de Novel·la Històrica) i La filla de la neu. Ara, amb Ànima de tramuntana (Columna) ha guanyat el Premi Prudenci Bertrana. La novel·la està protagonitzada per dues dones d’èpoques molt diferents que s’enfronten a les dificultats de la vida a la recerca de sentit. Per una banda, la Mínia és una arqueòloga freelance que passa per una situació personal difícil després d’haver-se separat de la seva parella. La descoberta de dues tombes insòlites a la necròpolis de la ciutat ibèrica d’Ullastret la situa en una recerca que l’ajudarà a afrontar els seus neguits. Una d’aquestes tombes està ocupada per Ekinar, una dona del segle III aC que forma part d’una cultura molt arrelada a la natura que entén la mort com a part del cicle de l’existència, mentre que la Mínia pertany a una societat que ha perdut en bona part la connexió amb la naturalesa i en què la mort ha esdevingut gairebé un tema a evitar.\nHa compartit que aquesta novel·la, que ha trigat quatre anys a escriure, neix de la necessitat de narrar una experiència vital. Què la va posar davant d’aquesta necessitat?\nM’interessava aprofundir en una realitat que la nostra societat ha convertit gairebé en tema tabú: la mort i la manera que tenim d’encarar les pèrdues. Personalment, en els darrers anys he hagut de gestionar uns quants dols relacionats amb malalties de familiars i d’amigues que estimo. Aquesta experiència m’ha impulsat a narrar la història d’una dona que encara aquestes situacions amb valentia i aprèn a escoltar-se i reconstruir-se. Una dona que reconnecta amb la força transformadora de la natura. D’altra banda, a les darreres novel·les que he escrit he utilitzat la simbologia dels quatre elements principals de la naturalesa: aire, aigua, foc… Ara tocava parlar de la terra, del nostre arrelament a la vida i també dels ancestres, que representen una herència rebuda de la qual no som gaire conscients.\nCertament, davant les crisis existencials la connexió amb la natura és sovint un bon consol.\nAixò ho he experimentat repetidament i conec moltes persones que tenen aquesta mateixa experiència. Nosaltres som part de la terra, estem fets de la mateixa matèria i, per tant, compartim la mateixa capacitat de transformació, de curació i de força. El problema és que ho hem oblidat; crec que la societat paternalista i consumista ens ha infantilitzat força. Ens hem desarrelat molt i, abans de la Covid, vivíem amb la idea que la tecnologia és omnipotent. No és així, la tecnologia és una eina fantàstica, però res més. Ara hem vist que el món virtual només ens ajuda i que el més important és estar centrat en un mateix. Anar a la natura és bàsic. Només cal veure la quantitat de gent que ha tornat als boscos i al mar després de cada etapa de confinament. És una necessitat, en siguem o no conscients.\nLa protagonista de la novel·la, Mínia, és una arqueòloga que travessa una crisi personal. La seva feina en un jaciment sembla distreure-la, però d’alguna manera el que està fent és buscar respostes sobre ella mateixa.\nSí, és el que acostumem a fer tots. Projectem les nostres necessitats en el món exterior. Busquem fora el que tenim a dins. La Mínia està perduda en el laberint del dolor, una espècie de minotaure. La feina li serveix per no pensar tant però, al mateix temps, li permet escoltar-se més ella mateixa. Mentre excava, imagina la vida d’una altra dona que va passar per una situació similar a la seva i, d’alguna manera, autoindaga per trobar aquestes respostes. A diferència de Dèdal, que mata el monstre de manera violenta, la Mínia s’adona que el dolor no demana combat sinó que només és un aspecte del procés que ella està fent. L’amistat amb una coprotagonista, l’Estel, i la comprensió del seu propi estat i la reconnexió amb la natura li permeten transitar millor per una etapa difícil de la vida.\nUna etapa difícil en la qual hi ha l’exparella de la protagonista, l’Armand.\nL’Armand es dibuixa en principi des del punt de vista de la Mínia, que el jutja. Més tard veiem que l’Armand no és del tot com ella el percep. La Mínia es reconstrueix a partir de la comprensió que la realitat és més àmplia que no pas la seva manera de percebre-la.\nLlegint el procés pel qual passa la Mínia, em pregunto si entenem millor la vida des del dolor o des de la felicitat.\nCrec que podem aprendre des de la felicitat però sovint, allò que queda imprès en nosaltres sol ser l’aprenentatge a través d’experiències que ens han deixat cicatrius emocionals. Em sembla que, si ens resistim al dolor, n’augmentem el sofriment. Si acceptem el trànsit per situacions doloroses, les podem arribar a viure d’una manera diferent, fins i tot amb sentit de l’humor. Depèn de la nostra actitud. També és cert que el dolor ha generat obres creatives molt interessants. Des de la felicitat absoluta, probablement no necessitaríem escriure res.\nPodríem dir, doncs, que la novel·la anima a perdre-li la por al dolor?\nEs pot interpretar així, de fet, és el que fa la protagonista. Quan no ens identifiquem del tot amb les emocions, les podem transitar millor. De tota manera, jo sempre deixo que el lector pensi el que vulgui dels relats que li ofereixo. És molt interessant veure com cada lector interpreta el que has escrit, de vegades et diuen coses que no has pensat mai i que ni t’hauries imaginat.\nLa novel·la planteja en tot moment un paral·lelisme entre la vida de la Mínia i la d’Ekinar, la dona el cos de la qual ha estat trobat al jaciment arqueològic.\nLes dues protagonistes van anar sorgint i prenent vida per elles mateixes. A mesura que les aprofundia, una i altra s’anaven retroalimentant. La protagonista del passat és fruit de la imaginació de la Mínia i potser el punt de connexió més important és que totes dues experimenten una espècie de catarsi.\nAquest paral·lelisme ens permet reflexionar sobre temes universals com és la manera d’entendre la mort i la vida. Què hauríem d’aprendre del món d’Ekinar en aquest sentit?\nEkinar pertany a una societat que entén la mort com a part del cicle de l’existència i que està ben connectada a la natura. Avui dia no sabem ni quines són les fruites de cada temporada. Hem perdut els rituals de pas i l’acompanyament comunitari en el dol, això ens fa sentir solitud i tristor. La situació que estem vivint actualment ens ha fet veure que anem despullats i potser estaria bé repensar com vivim, abans que no ens hi forci la pròpia naturalesa.\nQuè li va fer posar la mirada en els ibers?\nVolia parlar de la terra i dels ancestres i, la primera civilització que ens ha precedit és la dels ibers. Hi havia moltes tribus diverses que compartien escriptura, comerç i un tipus d’organització territorial i social similar i que intercanviaven productes i cultura, també costums i creences religioses. Dels ibers del nord no n’havia parlat pràcticament ningú en el camp de la ficció. Això era totalment incomprensible per a mi, i m’hi vaig posar. Vaig escollir els ibers indiketes, que poblaven el territori que va dels Pirineus orientals fins al riu de la Tordera aproximadament, perquè són els meus ancestres familiars.\nVan aconsellar-li que deixés estar la novel·la per les dificultats que trobaria en la fase de documentació. Com ha estat aquest procés?\nMolt costós. Els arqueòlegs que m’ho van desaconsellar tenien raó i, si no els vaig fer cas és perquè vaig entendre que aquesta novel.la era un repte, i això em va esperonar encara més. És veritat que m’he hagut d’enfrontar a una feina força ingent, sobretot pel fet de remenar tanta informació, perquè calia remuntar-me al segle VI abans de Crist, i també trobar moltes incerteses, tant pel que fa a noms ibers com a la datació d’esdeveniments; per exemple, no se sap en quin moment es va abandonar la capitat dels indiketes, l’actual ciutat ibèrica d’Ullastret.\nQuè ha après Núria Esponellà dels ibers i de la Mínia?\nTinc la sensació que aquesta història m’ha permès reconèixer els familiars que no he conegut i que formen part de la meva «tribu». Al mateix temps, em reafirma en la importància de reconnectar amb l’essència. Hi reto també homenatge a la capacitat de resiliència de les dones.\nAmorColumna Edicionsliteratura catalanaManel HaroMortNúria Esponellà\nPublicat per\tRedacció\t- des. 9, 2020\n10 desembre 2020\tat\nInteressant entrevista. I no estava al corrent d’aquesta nova publicació de Núria Esponellà.


La UPF acull la quarta reunió del consorci del projecte KiiCS a Barcelona – Lo Campus diari\nEl projecte europeu KiiCS es va reunir ahir i també ho farà avui, (28 i 29 de gener) a la Universitat Pompeu Fabra (UPF). Aquesta iniciativa, coordinada a Barcelona per l’Observatori de la Comunicació Científica (OCC), grup de recerca del Departament de Comunicació de la UPF.\nEn col·laboració amb altres grups de la universitat, ja ha impulsat la beca Phonos, el taller per a joves “Sons, ciència i tecnologia” i el neuro-Music Hack Day (n+MHD), tres activitats enfocades a buscar la creativitat i la innovació en la confluència entre art, ciència i tecnologia.\nQuè s’espera de l’experiència KiiCS?\nCada membre del consorci del projecte està impulsant idees i noves creacions a través de laboratoris, tallers, exposicions, residències d’artistes, etc. dins la seva pròpia comunitat i espai geogràfic. S’estan convertint en promotors d’iniciatives creatives i intel·ligents que compten amb les comunitats locals d’artistes, científics, instituts d’educació i de negocis.\nLa incubadora de Barcelona età coordinada per l’Observatori de la Comunicació Científica de la Universitat Pompeu Fabra i els grups de recerca involucrats en aquesta iniciativa són el Grup de recerca en Tecnologia Musical MTG i el grup de recerca SPECS, ambdós del DTIC.\nLa incubadora compta també amb un consorci local format pel Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB), l’Institut de Cultura de Barcelona (ICUB), l’Institut Municipal d’Educació de Barcelona (IMEB), el Consell Nacional de Cultura i les Arts (CONCA) i la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació (FCRi).♦


L'Ametlla de Mar acollirà el primer parc eòlic marí d'Espanya\nLa primera fase del projecte Zèfir de l'IREC s'instal·larà a 3,5 km de la costa\nEl primer parc eòlic marí d'Espanya, promogut per l'IREC, ja té ubicació: l'Ametlla de Mar. La Generalitat ha obert el període d'informació pública i els fabricants ja poden oferir els seus prototips.\nIGNASI PUJOL BARCELONA Actualitzada el 24/12/2011 00:00\n260x366 L'Ametlla de Mar acollirà el primer parc eòlic marí d'Espanya / GETTY IMAGES L'Ametlla de Mar acollirà el primer parc eòlic marí d'Espanya / GETTY IMAGES\nEl projecte Zèfir, el primer parc eòlic marí d'Espanya, ja té ubicació. L'Institut de Recerca en Energia de Catalunya (IREC), l'entitat que promou la instal·lació, ha sol·licitat a la Generalitat l'ocupació "del domini públic maritimoterrestre al terme municipal de l'Ametlla de Mar", segons va publicar ahir el Diari Oficial de la Generalitat (DOGC).\nFins ara es parlava de manera genèrica de "la costa de Tarragona" en els documents de presentació del projecte. Zèfir Test Station serà una planta de recerca internacional per a l'assaig d'aerogeneradors marins en aigües profundes que es desenvoluparà en dues fases. La primera, que és la que ara s'està tramitant, suposa la instal·lació d'un màxim de quatre molins ancorats al fons del mar, a una distància de 3,5 quilòmetres de la costa tarragonina, i amb una potència total no superior als 20 megawatts (MW).\nLa segona fase del Zèfir comptarà amb un màxim de 8 aerogeneradors flotants a uns 30 quilòmetres de la costa, amb una potència màxima de 50 MW. A partir d'ara, s'obre un període d'informació pública de vint dies perquè tothom que vulgui pugui examinar el projecte d'instal·lació a l'Ametlla de Mar i fer les observacions que consideri pertinents.\nEn paral·lel, l'IREC ha iniciat el procés d'adjudicació de les posicions de la primera fase del Zèfir.\nLes empreses del sector interessades a provar els seus molins a la plataforma catalana poden presentar les seves ofertes fins al 30 de gener. Posteriorment l'IREC establirà un diàleg competitiu i adjudicarà les places a finals de maig. L'adjudicació donarà dret als adjudicataris a instal·lar el seu prototip d'aerogenerador marí i a fer-lo funcionar durant vint anys. A canvi, els fabricants es comprometran a complir un programa de recerca i desenvolupament plurianual, a més de construir i mantenir el parc.\nEls grups Alstom, Acciona i Gamesa ja havien mostrat el seu interès a ubicar els seus molins a la plataforma Zèfir. S'haurà de veure si se sumen a la cursa el líder d'aquest segment d'activitat, l'alemanya Siemens, i els seus competidors Vestas i General Electric.\nEls parcs eòlics marins es concentren ara al mar del Nord, al Bàltic i a prop de les costes britàniques.\nActualment hi ha mig centenar d'instal·lacions que produeixen prop de 3.000 MW. L'eòlica marina (també coneguda com a offshore ) presenta diversos avantatges respecte a l'eòlica terrestre: els parcs permeten captar vents més forts i constants, a més de tenir un impacte paisatgístic molt menor.\nPerò també existeixen obstacles, com el seu elevat cost a causa de les dificultats logístiques i de transport de l'energia. El principal repte, però, és la profunditat de les aigües del Mediterrani, que fa inviables els molins clavats al fons marí lluny de la costa. Per això l'IREC i empreses com Alstom treballen en el desenvolupament de molins flotants.


Colau retira la medalla d'Or de Barcelona al expresident d'ERC de Catalunya, Heribert Barrera | L'Alerta Canal\nColau retira la medalla d’Or de Barcelona al expresident d’ERC de Catalunya, Heribert Barrera\nL’alcaldessa de Barcelona Ada Colau, ha decidit retirar la Medalla d’Or de la ciutat a Heribert Barrera. Barrera va ser una de les cares més conegudes d’ERC durant la Transició, va ser president del parlament de Catalunya des del 1980 al 84. També va ser diputat al Parlament, el Congrés i el Parlament Europeu i […]\nL’alcaldessa de Barcelona Ada Colau, ha decidit retirar la Medalla d’Or de la ciutat a Heribert Barrera. Barrera va ser una de les cares més conegudes d’ERC durant la Transició, va ser president del parlament de Catalunya des del 1980 al 84. També va ser diputat al Parlament, el Congrés i el Parlament Europeu i secretari general i president d’ERC.\nEls Comuns han considerat que Barrera no pot continuar tenin el titol i l’han titllat de xenòfob. La proposta ha tirat endavant i s’ha aprovat en el ple amb 26 vots a favor i 15 en contra. El partit de Colau ha estat recolzat pel PSC, el PP, Ciutadans i BCN pel Canvi. En canvi Esquerra i Junts per Catalunya han votat en contra.\nEls comuns sembla cada cop es posicionen més cap a la dreta. Cal recordar que fa menys d’un mes, Colau es va abstenir en la proposta de retirar la Medalla d’Or al rei emèrit Joan Carles, però en canvi si que ha votat a favor de retirar la medalla a un anti-franquista. Els arguments que va donar aleshores és que “la justificació de l’abstenció venia donada perquè no s’ha retirat el punt que reprovava el govern espanyol per la col·laboració necessària en la sortida de l’emèrit de l’Estat”.\nLa regidora d’Esquerra, Montse Benedí, s’ha mostrat molt crítica en el ple amb la retirada de la Medalla a Barrera: “La seva trajectòria va estar marcada pels valors de la democràcia i republicans i el van convertir en un lluitador antifranquista, va formar part de la resistència exterior a Franco i quan va tornar al país es va integrar als moviments d’oposició interna”.\nBenedí ha subratllat “la seva gran trajectòria cívica i professional” i que la Medalla es va concedir l’any 2012, a títol pòstum i tan sols amb els vots en contra del Partit Popular. També ha estat molt crítica amb Eva Parera, regidora de BCN pel Canvi, ha qui ha titllat d’actuar “des del ressentiment” promovent retirar la Medalla.\nLa regidora i vicepresidenta de Junts per Catalunya, Elsa Artadi, ha lamentat la decisió i ha dit: “Colau i Collboni no retiren la Medalla d’Or de Barcelona als col·laboradors del GAL, ni a l’emèrit corrupte, però cap problema per fer-ho a Heribert Barrera. Tot molt normal”. Precisament, en una entrevista a TVE, Artadi ha assegurat aquest matí que alguns dels discursos de Barrera són condemnables però en cap cas justificaria la retirada de la distinció.\nEl regidor de Ciutadania dels comuns, Marc Serra, ha considerat que s’ha de retirar perquè Barrera “mai va arribar a corregir expressions racistes i xenòfobes”.\nSerra ha fet referència a les següents expressions que Barrera va pronunciar en el seu dia com: “A Amèrica els negres tenen un coeficient intel·lectual inferior als blancs, la immigració és la principal amenaça de Catalunya i ningú em convencerà que és millor una Rambla amb gent mestissa que una amb gent blanca”.\nCultura fa 8 mesos\nArriben els octaus de final del mundial de futbol


VIII – Centre d'Estudis Santjustencs\nAntoni Malaret i Amigó va néixer l’any 1917 a Sant Just Desvern. Fou alumne de l’escola catalana de l’Ateneu Santjustenc i de ben jove ingressà com a funcionari a l’Ajuntament presidit per Daniel Cardona i Civit. L’any 1937 és incorporat a les files de l’exèrcit republicà i ascendit a sergent\nL’OCUPACIÓ DEL TERRITORI CATALÀ PER LES TROPES FRANQUISTES La repressió franquista La Guerra Civil havia acabat per al poble de Sant Just aquella tarda del 25 de gener de 1939, encara que l’ocupació militar de Catalunya no va donar-se per finalitzada fins al febrer dei mateix any. La ciutat de\nEL CREIXEMENT URBÀ, INDUSTRIAL I DEMOGRÀFIC Sortida de la crisi: obres, indústries i immigració El reconeixement que l’Organització de les Nacions Unides (ONU) va fer del règim del general Franco, el 4 de novembre de 1950, fou l’inici del procés de recuperació, a nivell intern i extern, de la greu\nEL PLA D’ESTABILITZACIÓ. UNA SOCIETAT CANVIANT Repercussions locals del Pla d’estabilització El local de la Creu Roja de Sant Just situat a la carretera Reial, cantonada amb el carrer de l’Estalvi. Possiblement el dia de la inauguració. (AMSJD. Col.lecció Quintana Cortès) Per motius familiars -la mort de la seva primera\nDE LA FI DEL FRANQUISME A LA TRANSICIÓ Del creixement material a la crisi econòmica Al principi de la dècada dels setanta es manté el ritme de creixement material i ininterromput de l’economia catalana, iniciat després de la Segona Guerra Mundial a tot el món occidental que tenia el seu\nFINAL L’autor d’aquesta aproximació històrica a quaranta anys de vida local de Sant Just Desvern (1939-1979) que intenta ser un reflex del transcurs del temps que va des de l’acabament de la Guerra Civil a la transició, se sent una mica incòmode -quan rellegeix el text- pel que fa a


Bèlgica tira d’èpica per remuntar al Japó (3-2)\nHaraguchi celebra el primer gol marcat a Bèlgica\nEls de Robert Martínez capgiren un 2-0 amb un tercer gol al 93 en la darrera jugada del partit\nEls jugadors de Bèlgica celebren el gol de l’empat de Fellaini | FIFA\nEl Mundial de Rússia no deixa d’oferir partits bojos i inesperats. El darrer, el Bèlgica-Japó (3-2), que serà recordat, sens dubtes, com un dels grans partits de la cita mundialista. Pels seus gols, per les sorpreses i constants girs de guió que han acabat amb els japonesos estesos sobre la gespa, plorant, incrèduls, després de veure com han desperdiciat un 2-0 contra una de les seleccions més fortes del Mundial. Bèlgica respira alleugerida i jugarà els quarts de final contra el Brasil, malgrat ha tingut molt a prop l’eliminació. No ha estat fins el 93′, de fet, quan Chadli, en un contraatac de manual, ha culminat una èpica remuntada.\nUn desenllaç que ben poc podria haver imaginat el tècnic belga, Robert Martínez, quan en quatre minuts, del 47 al 51, el Japó s’ha avançat amb dos gols de Haraguchi i Inui. El primer, després de rebre una passada llarga de Shibasaki que Vertonghen no ha arribat a frenar, superant a Courtois amb un xut creuat. La sorpresa ha anat creixent amb el segon gol del fins aquest curs jugador de l’Eibar -jugarà la temporada vinent al Betis-, un espectacular xut des de fora de l’àrea facilitat per la passivitat de la defensa belga.\nEl Japó estava trencant tots els pronòstics després d’un primer temps on han fet valer el seu ordre defensiu per frenar Lukaku i Hazard, els dos belgues més actius del a primera meitat. Però al segon temps, els asiàtics s’han mostrat letals. Els dos gols semblaven haver deixat tocada de mort a Bèlgica, que no li ha perdut la cara al partit. Lukaku ha pogut aleshores escurçar distàncies amb un remat de cap, i poc després ha estat Courtois qui ha evitat el que hauria pogut estar el definitiu tercer gol dels japonesos.\nRobert Martínez ha intentat sacsejar el seu equip amb un doble canvi: Fellaini i Chadli per Carrasco i Mertens. La mà del tècnic català no hauria pogut ser més encertada: tots dos han acabat firmant els gols de l’empat i la remuntada, respectivament. Abans, però, Vertonghen ha escurçat distàncies amb un gol de cap bombejat des del lateral de l’àrea que Kawashima no ha pogut evitar. Bèlgica tornava a respirar amb un gol que l’ha revifat, instal·lant la por al cos a un Japó que, només quatre minuts després, ha vist com els seus pitjors temors es feien realitat: Hazard ha retallat un defensa i ha centrat al cor de l’àrea, on Fellaini ha establert l’empat de cap.\nLes presses han estat aleshores pels japonesos, que han intentat amb un doble canvi reposar forces. I els ha estat a punt de sortir bé, perquè primer Kompany i després Courtois han frenat dues clares ocasions dels asiàtics. Bèlgica tampoc volia la pròrroga, i ha obligat a Kawashima a realitzar dues estirades seguides amb cops de cap de Chadli i Lukaku. L’apassionant partit s’ha decidit en la seva darrera jugada. En un contracop letal, Meunier ha centrat la pilota a l’àrea, Lukaku l’ha deixat passar i, a plaer, Chadli l’ha empès al fons de la xarxa. Un gol dolorós pel Japó i èpic per Bèlgica, que durant uns quants minuts s’havia vist amb l’aigua al coll.


Bones Festes de Nadal i Feliç Any Nou 2020!\nCeNDieF tanca del 20 de desembre de 2019 fins al 6 de gener de 2020, i torno de nou el 7 de gener, començant les visites a la consulta del C. Castillejos, 314 de Barcelona.\n2020 arranca amb un projecte il·lusionant, amb la creació del Departament de Nutrició i Composició Corporal Avançada (DNiCCA) a l'INEFC de Barcelona, on juntament amb el Dr Quim Rosales de Faixat BodyScan i la Dra Marta Carrasco de l'INEFC de Barcelona desenvoluparem la tasca de d'assessorar esportistes d'alt nivell, tant pel què fa a l'alimentació com a la composició corporal.\nUs vull fer saber quin és el meu desitg per aquest 2020: que sigui un any de molta salut, d'alegries familiars, ple d'èxits, farcit de noves amistats, de tancament de vells projectes i de la posada en marxa del que ha de ser el meu gran projecte acadèmic, el doctorat.\nMolt Bones Festes a totes i tots! Disfruteu, descanseu i ens tornem a veure aquest gener.\nJordi Sarola Gassiot, Dietista-Nutricionista (CeNDieF)\nCaqui o Persimon? Qui és qui?\nFruita estrella de les estanteries de les nostres verduleries el caqui és juntament amb la taronja i la mandarina una de les fruites del desembre.\nLa diferència clau entre aquestes dues fruites és que no hi ha diferència, el Persimon és una marca comercial registrada per DOP Ribera del Xúquer (València), on es produeix gairebé tota aquesta fruita.\nPerò la pregunta és, perquè és dur i no ens deixa la boca amb la sensació anomenada d'astringència, com si tinguéssim una capa de pana a la llengua?\nEl caqui tradicional es consumeix sobremadurat, amb la consistència gelatinosa i de color vermell brillant, amb elevada quantitat de tanins mentre madura, que li dónen la textura astringent i desagradable. Els tanins desapareixen amb la maduració.\nEl caqui Persimon en la varietat "dura" es recull verd i es deixa madurar sense oxigen, en l'atmòsfera s'hi posa etanol o gasos com anhídrid carbònic, que fan desaparèixer els tanins i es frena la sobremaduració. Llavors només l'hem de pelar com una taronja i consumir.\nCada vegada hi ha més gent que regala experiències en comptes de regals materials i a CeNDieF hem pensat, perquè no nutrició esportiva? Segur que algú proper fa temps que pensa en visitar-se i potser has pensat en aquest detall, el de regalar nutrició esportiva, i per aquesta ocasió tan especial fem un descompte del 10%.\nAquest no és un pack normal, és un paquet de nutrició esportiva semi professional i professional (PRO) que conté una primera visita complerta de nutrició amb proves úniques de composició corporal avançada: 1a visita d'1 hora i 45 minuts amb un Dietista-Nutricionista on es fa l'entrevista inicial d'hàbits alimentaris i on també es valoren els objectius; diverses proves de valoració de la composició corporal com són l'antropometria manual, la DEXA, la BIA i la BIVA, totes elles per fer aquesta primera valoració física.\nAquest paquet també conté la 2a visita d'aproximadament 45 minuts, on se li entregarà a l'agraciat/da la planificació alimentària, amb l'alimentació que ha de seguir, l'estudi alimentari-nutricional i la valoració antropomètrica, tot explicat.\nLi regales per Nadal o per Reis i llavors ja pot venir qual vulgui, sempre amb cita prèvia els dies de visita. Les visites de nutrició esportiva PRO només les fem a l'INEFC de Barcelona, al Departament de Nutrició i Composició Corporal Avançada (DNiCCA), Avinguda de l'Estadi 14 Barcelona.\nFes disfrutar als teus amb l'experiència d'una visita complerta de nutrició esportiva PRO, per a començar el 2020 amb l'aprenentatge, la motivació i els coneixements necessaris per afrontar aquests reptes personals únics que et fan vibrar al màxim.\nEl 10% de descompte és sobre el paquet sencer i la promoció acaba el 6 de gener de 2020.\nTenim un val regal on posar el nom, demaneu-lo i us l'enviarem.\nAliments de temporada: desembre\nAmb el desembre ja tenim l'hivern meteorològic i astronòmic, amb el fred més cru i intens, amb l'arribada de la neu i de les gelades.\nÉs el mes dels cítrics, de les fruites que més ens protegiran dels costipats: mandarines, taronges, aranges, kiwis o llimones. També és el mes del caqui i la xirimoia, de les peres i les pomes.\nLes verdures que reinen són les crucíferes: cols, coliflors, bròquils, cols de Brusel·les, col lombarda, col Kale o el bimi. Les carbasses estan al seu punt òptim; naps i xirivies estan deliciosos; porros i cebes per a cremes i purès; carxofes i calçots que fan les delícies del cap de setmana, a la brasa o al forn però també (les carxofes) les podem consumir bullides o fetes ràpidament al microones, perquè no?\nA la peixateria comencem a veure les palometes, el peix blau que ara es pesca; també gambes, gambetes, escamarlans i animals de clova a més de bacallà, orades o besuc.


Dolors Bramon presenta el seu nou llibre sobre l'islam i la seva cultura • Ràdio Capital de l'Empordà\nDolors Bramon presenta el seu nou llibre sobre l’islam i la seva cultura\nGil Granero repassa amb “Pell de Pigments” la seva trajectòria artística del 23 de setembre al 29 d’octubre al Castell de Benedormiens.\nEl cicle expositiu d’enguany a Castell-Platja d’Aro no s’atura amb la fi de l’estiu i l’inici de la tardor. Així, a partir del 23 de setembre, a les sales municipals d’art del Castell de Benedormiens de Castell d’Aro, acullen la mostra Pell de pigments de Gil Granero amb un recull d’una seixantena d’obres pictòriques, que donen una visió panoràmica de la seva trajectòria artística, des dels seus inicis fins a l’actualitat.\nEs podrà visitar fins al 29 d’octubre en entrada lliure i gratuïta, caps de setmana i festius d’onze del matí a una del migdia, i de cinc a set de la tarda.\nEl món islàmic vist des del punt de vista de l’escriptora Dolors Bramon amb el seu nou llibre\nDolors Bramon doctora en filologia semítica i en història medieval, presenta el seu llibre L’islam avui. Alguns aspectes controvertits a la Biblioteca de Palafrugell. Aquest llibre pretén ser una eina que permeti orientar-se amb rigor i profunditat en alguns dels aspectes més controvertits relacionats amb l’islam i amb la seva inserció en el món contemporani.\nL’obra estableix amb claredat la terminologia apropiada per parlar de l’islam, de manera que conceptes com gihad o xaria es presenten amb una precisió que contrasta amb l’ús que se’n fa habitualment als mitjans de comunicació.\nL’acte, que tindrà lloc a les 19h de la tarda, serà presentat per Carme Fenoll, directora de la Biblioteca, que organitza la conferència.\nI per finalitzar l’agenda d’actes d’avui dimecres 27 de setembre recordar-vos que a Begur als carrers de Ventura Sabater, Plaça Esteva i Cruanyes, a la Plaça de l’Església i la Plaça de la Vila, hi haurà el mercat setmanal amb més d’una quinzena de parades que oferiran productes de la terra com fruites i verdures, però també hi trobareu parades de roba i bijuteria.\nArticle anteriorJordi Lloveras: “El nostre grup tindrà una postura activa l’1-O”\nArticle següentDos intoxicats per un incendi en un edifici abandonat de Sant Antoni\nNotíciesAgnès Santos - 31 de maig de 2020 0\nL’entrada de la regió sanitària de Girona a la Fase 2 de la desescalada aquest dilluns, permet que els...


Yolanda Valverde | Unitat de Cribratge de Càncer\nÀrea d'implementacio de programes de cribratge.\nYolanda Valverde, diplomada en infermeria (1989), compta amb més de 30 anys d’experiència assistencial. L’any 2004 va realitzar el postgrau en infermeria oncològica.\nEs va incorporar a l’Institut Català d’Oncologia el 1996 al Servei d’Hematologia Clínica i posteriorment a la Unitat de Suport Atenció Continuada.\nL’any 2005 va començar a formar part de la Unitat Funcional de Mama com a Infermera Clínica de Pràctica Avançada sent la referent per a les dones diagnosticades de càncer de mama, gestora de casos, seguiment, i acompanyament al llarg del contínuum assistencial.\nDes de 2019 és Infermera Gestora de casos de l’Oficina Tècnica-ICO del programa de detecció precoç de càncer de mama on identifica i avalua les cures d’infermeria en el cribratge i fa control de qualitat dels diferents processos .\nA més de la seva experiència assistencial, ha col·laborat com a docent en el Departament d’infermeria fonamental i medico-quirúrgica de l’escola d’infermeria de la UB, de la UIC, i amb el Màster d’Infermeria Oncològica ICO/UB. Ha estat docent de les Sessions d’Educació Sanitària ICO, formació de personal del ASSIR i assistencial dels hospitals de l’Institut Català de la Salut.\nHa participat en Congressos, Cursos i Jornades d’Infermeria Oncològica nacionals, de Sinologia i Patologia mamària, i de Psicooncologia i va guanyar el 1r Premi a la millor comunicació oral del Congrés Nacional de la Mama en 2013.\nHa format part del Grup Multidisciplinari Protocol del càncer de mama, i ha elaborat Protocols i Guies d’Infermeria.\nEn relació amb la recerca, ha col·laborat en projectes de recerca, principalment assajos clínics i és coautora en diferents estudis científics i de divulgació.


Recreació històrica medieval\nEstàs aquí:Inici Notícies Actualitat Activitats al centre Recreació històrica medieval\nPer segon any consecutiu, la plaça de l'Oli va tornar per un dia a l'Edat Mitjana.\nEl passat 21 de febrer, l’alumnat de 2n d’ESO de l’Institut Jaume Huguet va dur a terme, una recreació històrica medieval a la plaça de l’Oli, com a resultat del seu projecte transversal “Un dia a l’Edat Mitjana”.\nOrganitzada en representacions teatralitzades d’escenes típiques de la vida medieval, la recreació comptava amb un monestir, una església, uns cobradors de tributs, la cort reial, trobadors i joglars, i tot un mercat. En total, més de 80 nois i noies hi van participar, després d’haver passat dues setmanes preparant a l’Institut tot el que calia per poder fer la recreació: guions, vestuari, decorats, atrezzo, etc.\nLa Jornada va tornar a resultar un èxit, i així ho van voler destacar molts dels vianants que passejaven per la zona, que van quedar sorpresos per la feina feta per l’alumnat del centre. A més, l’alumnat de sisè de primària de les escoles Baltasar Segú, Eugeni d’Ors, Enxaneta i La Candela hi va assistir per veure de primera mà com es treballa a l’Institut Jaume Huguet.\nEl professorat del centre vallenc destaca la motivació de l’alumnat per aquest tipus de projectes, la qual cosa, sens dubte, ha estat clau perquè la recreació fos un èxit. D’altra banda, l’Institut Jaume Huguet també vol agrair públicament la col·laboració per a la jornada de comerços de la plaça de l’Oli, com el Magatzem del Vermut o Ca la Vicky, i del grup La Corriola Teatre de La Pobla de Mafumet, que va cedir algunes peces de vestuari i decoració.


– Teatre – L’ÀNIMA DE LA NIT (****) – Sala FlyHard |\n– Teatre – L’ÀNIMA DE LA NIT (****) – Sala FlyHard\nDijous Sant, desprès de veure Bàmbola a la Filmoteca, xino xano tot caminant ens apropem a la que ja considerem el “nostre” espai teatral mes preuat, la Sala FLYHARD on es representa L’ÀNIMA DE LA NIT amb dramatúrgia i direcció de BLANCA BARDAGIL.\nTot es nou per nosaltres, la autora i directora, els actors… excepte l’espai que ens te enamorats; curiosament aquesta sala te quelcom especial (segurament culpa d’en Jordi Casanoves, responsable del espai), que tot el que es representa ens acaba agradant i aquesta vegada no es una excepció.\nQuan la seva mare es mor, en Dani segueix convivint amb el cos en estat avançat de descomposició fins que les seves germanes se n’assabenten i es veuen obligades a fer-hi alguna cosa. Per resoldre la situació, els tres germans també comptaran amb l’ajuda de l’actual parella d’una d’elles.\nUn argument a priori tan esbojarrat i tan surrealista ens endinsa un altre cop en la relació dels fills amb els seus pares ja grans i tracta de l’abandó físic o psicològic de les persones “grans” i que la generació actual ja considera gairebé normal. Cada un fa la seva vida, i els pares son una carrega difícil de suportar si vols portar el ritme de vida que la societat imposa.\nSituacions dramàtiques portades intel·ligentment per BLANCA BARDAGIL, que les transforma en còmiques, sense treure ni un boci del drama que ens vol mostrar. Darrera d’un riure, un altre….. però l’important es que ens mostra descarnadament la relació dels tres germans, la seva problemàtica, les seves pors i sobretot la tendresa d’un d’ells que es deficient mental i que es en realitat l’únic que s’estima de debò la seva mare morta… i no vol acceptar de cap de les maneres aquesta realitat.\nPerò la sorpresa mes agradable de la nit, sense cap dubte, va ser el descobriment d’un actor que estem absolutament segurs del que es sentira parlar i molt. Es tracta de ALAIN HERNANDEZ; aquest actoràs va néixer a Barcelona l’any 1975 i no va ser fins al 2004 que es va adonar que tenia predisposició per actor i fou llavors que va començar a estudiar art dramàtic al Col.legi de Teatre de Barcelona, impartit per el seu professor Peter Gadish.\nJo crec que ha trobat el paper de la seva vida i el broda amb naturalitat; interpreta el fill amb discapacitat psíquica i el te estudiat fins al ultim detall… les mirades, les expressions, la tendresa que tot ell respira, el fa fer un treball escènic INSUPERABLE. Paga la pena anar a la Sala Flyhard per veure la seva extraordinària actuació.\nNo voldria que sembles que els altres tres actors no facin be la seva feina, tot al contrari, es una feina magnifica i mes si la pots gaudir des de la fila 1 en una sala tan petita com la FlyHard. MONTSE BERNAD, EDU GIBERT i EVA PÉREZ interpretan els altres tres personatges, i la veu de la mare es ni mes ni menys que la de Anna Lizaran, que suposo que d’aquesta manera recolza el extraordinari projecte d’aquest espai Teatral.\nNota dirigida especialment a BLANCA BARDAGIL : Blanca… no se pas si algun dia llegiràs això, però m’agradaria que sabessis que no es tan anormal l’argument en el que has basat la teva obra. Fa any i mig, nosaltres varem tenir la sort de viatjar a Indonèsia; una de les illes que varem visitar va ser Sulawesi i la nostra sorpresa ve ser que a la regió Toraja, el normal es que els cadàvers ocupin una de les habitacions de la casa de la família (de fet la mes important), durant mesos o inclús anys. De fet, el guia que varem contractar ens explicava que ell de petit a casa seva va conviure amb la seva avia morta durant 3 anys.\nDesfer-se dels ser estimats abans seria un greuge que evita tothom…. els estiren en un llit fet de palma, una mica inclinat de manera que els sucs que destilen vagin a parar a uns recipients preparats per aquesta funció; solament els enterren ja momificats quan consideren que el esser estimat ja esta preparat per allunyar-se de la família i retrobar-se amb la seva anima. La festa del enterrament pot durar mes d’una setmana i es el ritus mes important d’aquesta cultura e intervé tot el poble i pobles de la bora, reunint-se centenars o milers de persones menjant en honor a la persona de la que se acomiaden definitivament.\nText i direcció: Blanca Bardagil\nIntèrprets: Montse Bernad, Edu Gibert, Alain Hernández i Eva Pérez\nEspai escènic i vestuari: Blanca Bardagil i Flyhard\nTècnic de funció: Xavi Gardés\nRegidoria: Blanca Caminal\nProducció executiva: Jordi Casanovas\nGestió de sala: Pablo Lammers\nAgraïments: Jordi Casanovas, Anna Lizaran i Cristina Clemente.\n– Sala FlyHard – Preu 5 o 10 € – ( preu pagat 10 € )\nAquesta entrada s'ha publicat en Teatre i s'ha etiquetat amb ALAIN HERNANDEZ, Sala FLYHARD el 9 d'abril de 2012 per Miquel Gascon.\n← – Cinema – BÀMBOLA (***+) – Filmoteca de Catalunya – Gastronomia – Nits d’Història i Llegenda (***+) – Palau Requesens →\n6 pensaments a “– Teatre – L’ÀNIMA DE LA NIT (****) – Sala FlyHard”\nAlain Hernandez 9 d'abril de 2012 a les 15:05\nEmocionat i agraït!\nUn plaer i una gran motivació per seguir aquest camí…\nMiquel Gascon 9 d'abril de 2012 a les 15:28\nEls que estem de debò emocionats som nosaltres al veure el teu comentari a casa nostre. Es difícil que un ACTOR deixi la seva senyal en un Bloc… i veig que tu has donat el pas i això es un inici perquè tinguem mes relació els que esteu al escenari i els que gaudim del vostre treball asseguts a les butaques.\nCom has llegit, sincerament creiem que tens un camí en el mon del Teatre molt llarg. El teu treball en aquest muntatge difícilment s’ens esborrarà de la memòria. Continuarem seguit els treballs que facis a partir d’ara. Felicitats Alain !!!\nBlanca Bardagil 9 d'abril de 2012 a les 16:09\nMoltíssimes gràcies!!! Ens ha encantat llegir les teves paraules.\nEm sembla interessantíssim això que comentes de la tradició de conviure amb els morts… Per nosaltres és impensable, però hi ha cultures que encaren la mort (i els ritus relacionats) d’una forma molt diferent, i des dexsempre: de fet, els homes de neandertal sembla ser que els enterraven i els cobrien amb una capa de flors.\nEn fi, podríem encetar un debat molt extens sobre aquests temes, i no ve al cas, però em srmblen molt interessants.\nDe nou, gràcies!!! Un plaer llegir-te. I aprofito per felicitar-te pel blog!\nMiquel Gascon 9 d'abril de 2012 a les 16:41\nAvui es un dia especial per a “Voltar i Voltar”. No saps ni t’ho imagines, el que representa per nosaltres que la autora i un dels actors de una obra de la que fem una crònica, deixin el seu comentari aquí a casa nostre.\nAquí a Voltar i Voltar no pretenem fer “critiques”, ja que ni som crítics ni ho volem ser; tan sols expliquem les nostres sensacions al viatjar, veure Teatre, Cinema o be assistim a algun concert….. ho fem perquè ens agrada el mon de la cultura i ho vivim intensament.\nEl fet de que es trenqui la quarta paret del escenari Teatral i us poseu en contacte amb els espectadors ho valorem molt. Sou persones de carn i os com els que estem asseguts a les platees del teatre i a vegades ho feu be i unes altres no tant. Se que es difícil entendre que un qualsevol “jutgi” en un plis plas la teva feina desprès dels esforços que us costa tot plegat… i a vegades som injustos en la nostra valoració; per això crec que fora bo que els Teatre-forums o xerrades posteriors al espectacle, es incentivessin arreu de tots els espais teatrals, ja que enriqueixen el punt de vista del espectador perquè t’adones de coses que ni havies pensat.\nRespecte a les tradicions funeràries, a Indonèsia i ja fora de Sulawsesi, per exemple a l’illa de Flores, veiem que totes les cases en el jardí i davant de l’entrada principal tenen la tomba al terra dels seus avantpassats, plenes de flors i els nens jugant per sobre com si tal cosa. Crec que es bonica aquesta tradició de no allunyar massa del nostre entorn mes proper al éssers que has estimat en vida.\nGracies per les teves felicitacions per el nostre Bloc. Esperem que de tant en tant ens visitis.\nMeritxell 20 d'abril de 2012 a les 10:43\nJa fa dies que vaig anar a la Sala FLYHARD a veure L´ÀNIMA DE LA NIT. L´autora-directora Blanca Bardegil no té por de tractar temes. Text valent i ben cohesionat. Unes interpretacions fantàstiques.\nMés que de discapacitat psíquica parlaria de salut mental.\nUn plaer anar al C. Alpens per veure bon teatre. Llarga vida a la Flyhard!\nMiquel Gascon 20 d'abril de 2012 a les 18:38\nBenvinguda Meritxell a “Voltar i Voltar”\nSempre ens fa molta il.lusió rebre algun comentari, però mes encara quant es tracta d’una persona que ho fa per primer cop.\nEstem d’acord amb la valoració de Blanca Bardegil, per el seu extraordinari text i la manera que te de plasmar-ho en un escenari tan minúscul com el de la Sala Flyhard.\nTambé m’agradaria molt que la Sala Flyhard tingues una llaaaaaaarga vida, però sincerament no ho crec pas…. i es que la boca orella ha funcionat molt be i l’espai sempre esta ple….. quelcom semblant al Bulli ?\nSegurament tindran que començar a fer la recerca d’un espai mes gran que el actual de 40 butaques….. però no m’agradaria pas que fos gaire mes gran.


La polèmica moda als EUA de no poder pagar amb metàl·lic\nL’aparició d’aquesta tendència perjudica la població més pobra\n4 min. Washington 08/04/2019 00:26\n651x366 Una cambrera teclejant els preus de la consumició del restaurant a la ciutat de Minneapolis, als Estats Units, en una imatge d’arxiu. / ANTHONY SOUFFLE / EFE Una cambrera teclejant els preus de la consumició del restaurant a la ciutat de Minneapolis, als Estats Units, en una imatge d’arxiu. / ANTHONY SOUFFLE / EFE\nDiscreta, la nota d’avís penja de la porta. Els clients, que no paren d’arribar a mitja tarda, la ignoren. Entren i surten en menys de dos minuts, amb ganes de tornar a casa després de tot el dia a l’oficina. Trien els ingredients de l’amanida, se la serveixen en un recipient de plàstic, passen per caixa i dirigeixen els seus telèfons mòbils cap a un lector digital. Un codi QR identifica el client i, a través d’una aplicació, li passen el càrrec al seu número de compte. Sembla que tots sabien que, tal com adverteix la nota, aquest establiment “ja no accepta diners en metàl·lic”.\nL’Alhya, que despatxa amb diligència una clientela majoritàriament jove, fa una pausa per atendre les preguntes de l’ARA. Ella és l’encarregada d’un dels locals que la cadena de menjar ràpid especialitzada en amanides Sweetgreen té a Washington. Des de fa dos anys aquesta marca ha deixat d’acceptar pagaments en efectiu. La mateixa Alhya defensa que és millor així perquè “els diners roden per moltes mans i nosaltres som una cuina oberta, on treballem amb productes orgànics”. Però què passa si no es disposa ni de l’aplicació, o ni es pot, o es vol pagar amb targeta? “Hem de ser comprensius”, diu la noia, que afirma que la majoria de clients ja coneixen aquesta peculiaritat del local.\nI és que Sweetgreen és una de les diverses cadenes i negocis dels Estats Units que han fet el pas de deixar de banda el pagament en metàl·lic. L’argument més repetit entre els defensors d’aquest model és que es guanya en productivitat -ja que no es perd temps a l’hora de calcular el canvi- i en seguretat -perquè no hi ha diners físics per robar: ni a la botiga, ni durant el trajecte al banc-. Malgrat això, aquesta tendència ha generat una visió contrària, allò que molts ja anomenen un apartheid econòmic.\nApartheid contra els pobres\nAquells que viuen en la pobresa o amb pocs recursos tenen problemes per accedir al sistema bancari i, per tant, per disposar d’un compte bancari i una targeta. Joseph Leitman-Santa Cruz, director executiu de Capital Area Asset Builder (CAAB) -una ONG dedicada a l’assessorament econòmic de veïns de Washington en aquesta situació-, apunta a l’ARA que les persones més afectades en cas que la desaparició del metàl·lic es consolidi serien “les persones de color, ja siguin afroamericans, llatinoamericans, vinguts de la diàspora africana o persones migrants sense documents legals”.\nSegons dades d’aquesta organització, un 8% de les famílies de l’àrea de la capital nord-americana no tenen compte bancari. “Un 47% de les famílies, a més, no tenen estalvis per sobreviure més enllà de tres mesos en cas de perdre la feina o de tenir una emergència sanitària”.\nPer evitar aquesta discriminació, des de CAAB aconsellen als més desafavorits “fer-se visibles” a ulls de la banca. O sigui, obrir-se un compte bancari i fer-lo servir. En cas contrari, les entitats bancàries poden negar a aquests clients una targeta de crèdit o un préstec. Tot i que de vegades tampoc és tan fàcil aconseguir-ho.\nEl mateix Leitman-Santa Cruz reconeix que sovint els bancs no volen aquests perfils de persones com a clients. “Existeix una base de dades que comparteixen les entitats bancàries sobre clients que en el passat han emès xecs sense fons o han comès frau. En el 99% dels casos les persones que apareixen en aquesta llista no podran tenir accés a un compte”. Més enllà dels casos vinculats a la pobresa, existeixen altres raons per les quals un ciutadà pot no voler utilitzar una targeta: per exemple, per no deixar rastre del pagament en un regal. Per als turistes estrangers, pagar amb targeta suposa generalment el recàrrec d’una comissió per cada despesa.\nMalgrat que la tendència sembla imparable, la ciutat de Filadèlfia va ser fa unes setmanes la primera de tot el país a prohibir les botigues de pagament exclusiu amb targeta. La ciutat, la més gran de l’estat de Pennsilvània, té un 26% dels seus habitants per sota del llindar de la pobresa. Diversos estats i ciutats dels Estats Units s’estan plantejant seguir els mateixos passos.


Metge/ssa Especialista en Pneumologia a Palamós - Col·legi Oficial de Metges de Lleida\n- Oferta Treball - Metge/ssa Especialista en Pneumologia a Palamós\nMetge/ssa Especialista en Pneumologia a Palamós\nLa Unitat de Pneumologia del Hospital de Palamós necessita incorporar un metge/ssa especialista en pneumologia per incorporar-se a l’equip, integrat a la Direcció de Especialitats Mèdiques de l’hospital.\nEs responsabilitat de la unitat l’atenció pneumològica en l’àmbit de la consulta externa, el suport als pacients hospitalitzats i la realització de proves complementàries específiques (broncoscòpies, funcionalisme pulmonar, estudio del son, etc.).\n*Contractació laboral a jornada completa (1668 h/a), com a metge/ssa adjunt de staff al Servei de Pneumologia de la Unitat d’Especialitats Mèdiques.\n*Sou segons II Conveni Col·lectiu de Treball dels Hospitals d’Aguts, Centres d’Atenció Primària, Centres Sociosanitaris i Centres de Salut Mental, concertats amb el Servei Català de la Salut.\n*Valorar pacients consultats pel Servei d’Urgències.


MIRA QUÈ FEM ARA!: COMENCEM???\nEnviat per Eugenia a 13:45\nMagda 9 de setembre de 2012 a les 19:17\nMoltes gràcies guapa !!!\nI tu endavant i amb ànims i a veure si ben aviat ens sorprens amb el post " JA TINC FEINA ".\nI en el bloc ves publicant cosetes que ja saps que jo en sóc una gran seguidora jejejje.\nMireia Torrent 9 de setembre de 2012 a les 21:32\nIgualment guapa, espero que trobis feina ben aviat...però malgrat això et volem per aquí ehh...\nMiren 9 de setembre de 2012 a les 22:21\nHola: te deseo que tengas suerte y que pronto vuelvas a estar con enanos, y estoy segura que de alguna manera mantendrás tu mente y tu blog activos. UN saludo y BUENA SUERTE\nOlga Mart. 10 de setembre de 2012 a les 9:06\nMolta sort Eugènia. Jo també tinc ganes de llegir que ja estàs treballant. Segur que en breu estàs en actiu. Ara toca pensar en positiu (tot i que es fa difícil...)\nMarta 11 de setembre de 2012 a les 10:29\nEt desitjo moltíssima sort Eugènia. Espero que ben aviat facis una entrada explicant- nos que ja tens escola.Encara que costi, amb la que està caient, s'ha d'intentar ser positiu al màxim.\nPer cert, per poc que puguis, no deixis de publicar, m'encanta el teu bloc i les idees que ens proposes.\nMolts de petons i ànims, maca!\nEugenia 21 de setembre de 2012 a les 20:23\nGràcies a tots pels vostres ànims!\nI com molts de vosaltres dèieu, us escric per dir-vos que sí, que actualment treballo i serà segurament per tot el curs.\nHe tardat molt en contestar-vos ja que m'han enviat una mica lluny i entre les anades i vingudes, encara no havia tingut temps de fer-ho.\nEspero que finalment, pugui anar penjant cosetes que us agradin i us siguin d'utilitat.\nUna abraçada a tots i fins aviat! ;)


Sant Adrià i Endesa s'alien per regularitzar el subministrament elèctric a diversos blocs del barri de la Mina La República\nSant Adrià i Endesa s’alien per regularitzar el subministrament elèctric a diversos blocs del barri de la Mina\nACN Sant Adrià de Besòs.-L’Ajuntament de Sant Adrià de Besòs i Endesa han posat en marxa una campanya per regularitzar el subministrament elèctric a vuit blocs dels carrers Llevant i […]\nACN Sant Adrià de Besòs.-L’Ajuntament de Sant Adrià de Besòs i Endesa han posat en marxa una campanya per regularitzar el subministrament elèctric a vuit blocs dels carrers Llevant i Mart, al barri de la Mina. En aquest carrers hi ha un total de 330 habitatges i es calcula que el 46% -uns 150 habitatges– estan en situació irregular. L’any 2019 ja es va fer una campanya similar als carrers Venus i Saturn, on es va aconseguir que es regularitzessin gairebé el 60% dels habitatges que es trobaven en situació irregular. L’Ajuntament i la companyia avisen que la manipulació de les instal·lacions suposa un greu perill per a les persones i per al conjunt dels edificis perquè s’eleva el risc potencial de que hi hagi un curtcircuit o un incendi.\nA través de la campanya es facilita als veïns els tràmits per donar d’alta el subministrament i l’accés al descompte del bo social per a llars vulnerables, en aquells casos que sigui pertinent. Aquesta mateixa setmana s’ha començat a fer seguiment dels habitatges del número 14 del carrer Mart i la previsió es fer un bloc cada mes al llarg de tot aquest any.


Número d'articles: 348\n“La comunicació és, en definitiva, una conquesta més humana que tecnològica”\nUs oferim el missatge íntegre i en català del papa Francesc per a la Jornada de les Comunicacions Socials d’aquest 2014 amb motiu de la festivitat de sant Francesc de Sales.\nDel Papa 02/06/2014\nEl Papa Francesc a Terra Santa en imatges\nUs oferim un vídeo de Rome Reports amb un resum de les millors imatges del transcendent viatge del Sant Pare a Terra Santa.\nDel Papa 29/05/2014\nEl Papa Francesc visita Terra Santa en un viatge curt però intens\nEl Vaticà ha donat a conèixer el programa del viatge que el Papa Francesc farà a Terra Santa del 24 al 26 de maig. Visitarà Jordània, Palestina i Israel, un viatge curt però intens i amb moments d'encontre ecumènic plens de simbolisme.\nDel Papa 19/05/2014\nEn els papes sants, "Déu va ser més fort"\nJoan XXIII i Joan Pau II van col·laborar amb l'Esperit Sant per a restaurar i actualitzar l'Església segons la seva fisonomia originària, la fisionomia que li donaren els sants al llarg dels segles". Recollim un vídeo de la homilia del Papa Francesc a la missa on es reconegué la santedat de dos papes.\nDel Papa 08/05/2014\nBlog de l'oficina de comunicació 09/04/2013


Torra i Ponsatí critiquen l'acord entre ERC i JxCat\tTorra i Ponsatí critiquen l'acord entre ERC i JxCat\nLa Moncloa, sobre l'acord: "Esperem que abandonin les vies unilaterals"\tLa Moncloa, sobre l'acord: "Esperem que abandonin les vies unilaterals"\nLa CUP, després de l'acord de govern: "Ens hem de preparar per exercir l'autodeterminació aquesta legislatura"\tLa CUP, després de l'acord de govern: "Ens hem de preparar per exercir l'autodeterminació aquesta legislatura"\nAragonès i Sànchez presenten un acord de govern sense concretar-ne l’estratègia\nL'espai de decisió estratègica, integrat també per la CUP i les entitats independentistes, es coordinarà amb el Consell per la República\n“Hem arribat a un acord per a governar conjuntament. Tenim entesa per a posar en marxa la nova Generalitat republicana, un govern fort i cohesionat.” Amb aquestes paraules, el vice-president en funcions, Pere Aragonès, ha anunciat des del jardí del Palau Robert el pacte entre ERC i JxCat per al govern i la legislatura. L’estratègia independentista es definirà en un espai de coordinació estratègica a cinc, incloent-hi la CUP, l’ANC i Òmnium, que es preveu que es coordini amb el Consell per la República. En paral·lel, el Consell es reformularà i, si tots els actors hi estan d’acord, acollirà el nou nou estat major, segons que ha explicat Aragonès, que ha comparegut al costat del secretari general de JxCat, Jordi Sànchez. Aquest ens (anomenat espai de coordinació, consens i direcció estratègica) seguirà els dos anys de coll acordats per a la taula de diàleg amb el govern espanyol i en farà l’avaluació final a partir d’uns indicadors que, segons que ha precisat Sànchez, encara no s’han tancat. També intentarà coordinar l’acció dels partits independentistes al congrés espanyol i haurà de preparar l’embat amb l’estat si l’intent negociador amb Madrid no fructifica. La clau és que les decisions es prendran per consens, així que si algun dels membres no hi està d’acord, no es podran aplicar. Aragonès ha remarcat que la presidència mantindria el seu marge d’actuació. “Els primers passos estratègics seran l’acord nacional per l’autodeterminació, que és l’espai per a aglutinar la nostra força pel que vingui. I avui en posem les bases, ara caldrà concretar quina en serà l’estratègia”, ha afegit.\nAragonès ha assegurat que el nou executiu naixia amb la voluntat d’impulsar “una agenda transformadora en l’àmbit econòmic i social”, de manera que Catalunya miri cap al futur i no pas amb la intenció de retornar el febrer de 2020.\nAixí mateix, ha marcat com a prioritat fer valdre “la força d’haver superat el 50% dels vots independentistes” i, per tant, fer possibles els objectius de l’amnistia dels presos polítics i l’exercici de l’autodeterminació. “Hem de forçar l’estat a acceptar aquesta realitat”, ha explicat, tot detallant que no es renunciarà al diàleg.\n“Dos dies ja eren excessius per a arribar a un acord”\nEn la seva intervenció, Sànchez ha demanat disculpes a la ciutadania per la tardança de l’acord. “És evident que dos dies ja eren excessius per a arribar a un acord, i n’han estat uns quants més”, i ha assenyalat que el pacte no volia deixar ningú enrere: “No treballarem només pel 52% que va votar l’independentisme, però tampoc no defraudarem aquest 52%.”\nEn referència a la coordinació estratègica, Sànchez ha dit que l’acord de govern permetia de recuperar “el somni” de l’estratègia compartida. “Junts assumeix que la mirada estratègia d’Esquerra ha de tenir un recorregut, de la mateixa manera que ells han acceptat que la nostra també n’ha de tenir. Hem mirat de combinar les dues mirades”, ha afegit.\n“Em toca desitjar tots els encerts a qui sens dubte serà el pròxim president de la Generalitat, Pere Aragonès”, ha conclòs Sànchez, qui ha dit que l’acord no era la derrota de cap dels dos partits, sinó la victòria de la majoria independentista.\nUn nou govern sense noms\nAragonès ha detallat l’estructura del nou govern, però no n’ha precisat cap nom. “El govern serà de catorze departaments i 100% paritari, amb set consellers proposats per JxCat i set més proposats per ERC. La Vice-presidència recaurà a Junts”, ha dit.\nAixí mateix, el vice-president en funcions ha explicat que s’enfortirà el Departament de Presidència amb les competències d’Administració Pública i Funció Pública, Relacions Institucionals i el Pla Pilot per una Renda Bàsica. D’altra banda, Polítiques Digitals es fusionarà amb Territori i assumirà Infrastructures i les competències d’Habitatge.\nAragonès també ha anunciat la creació de tres noves conselleries: Acció Climàtica, que englobarà Agricultura i Alimentació; Feminisme i Igualtats; i Recerca i Universitats. A més, el Departament d’Afers Socials canviarà de nom i es denominarà Drets Socials.\nLes conselleries d’ERC seran Presidència, Feminismes i Igualtat, Interior, Educació, Cultura, Empresa i Treball, i Acció Climàtica, Agricultura i Alimentació, mentre que JxCat gestionarà Economia i Hisenda, Salut, Polítiques digitals i Infrastructures, Afers Estrangers i Transparència, Recerca i Universitats, Justícia i Drets Socials.\nSobre els fons europeus, Aragonès ha indicat que es crearà una comissió interdepartamental amb presència de tots els membres del govern —i possiblement alts càrrecs— per a gestionar-los. Formalment dependrà de la Direcció General de Promoció Economica, del departament d’Economia (que gestionarà JxCat), però les decisions les prendrà la comissió.


josep [WikiQuart Toponímia de Quart de Poblet]\nTraça: • josep\nBarri de Sant Josep Artesà.- [barri de sanʃɔ’sep] (≈ 39.477385, -0.474499) Este barri, en la Partida de la LLOMA, esta format per quatre carrers paral•lels, entre el Camí de MADRID i l’antic ASSAGADOR, al mig de la recta que fa costat a l’AEROPORT en el punt on es creuava el Camí del Mas de la COVA. Aparegué per mitjans dels anys 60, a l’abric de les fàbriques que s’assentaven al costat de la carretera. Antigament, per eixa zona hi havia un rajolar.\nBarri de Sant Josep.- [barri de sanʃo’sep] Al resum d’urbana de 1876 hi ha una referència al Barri de Sant Josep, al qui l’adjudiquen 5 habitatges. Òbviament, no es refereix a este indret del secà, sinó que és molt possible que es parle del conjunt de cases que hi havia a l’actual entrada al poble des de Mislata, que després s’anomenaren Les CASETES, prop del pou de Sant Josep.\nPou de Sant Josep.- [pou de sanʃo’sep] pou de sant xosep (Ø 39.483413, -0.437476) Es trobava a la Plaça de Sant RAFAEL, a la vora del Camí de VALÈNCIA i el Molí de VILA (farina). Hi havia un abeurador per als animals.\njosep.txt · Última modificació el: 2013/11/10 22:29 (edició externa)