Bloc de T.Asencio i Pérez per a l'assignatura P24 Noves tecnologies aplicades a l'educació, curs 2010-11, de la Universitat Jaume I".\nPERQUÈ El Pupitre de Merlín i no un altre títol per a aquest bloc.\nCom ja vaig anunciar en el seu dia al Twitter, és hora de desvetllar el misteri.\nEl simple fet d’escoltar la paraula pupitre ja ens trasllada a aquest ambient vuitcentista de l’escola dels nostres avis; aquella tauleta amb tapa de fusta i un forat a la part superior dreta on es col·locava el tinter per tal de sucar la ploma. Aleshores es treballava amb tinta, ploma i paper assecant. Sense cap tipus de tecnologia, el mestre, amb el seu esperit docent i molta vocació, aconseguia transmetre i mantenir els valor educatius que encara avui són un alt referent entre la comunitat educativa.\nSi ara demanem als nostres xiquets i xiquetes el nom d’algun mag que coneixen, segurament ens contestaran: Harry Potter. Però per aquells qui ja rondem els quaranta, el nostre mag preferit sempre ha estat, Merlín, el mag del rei Artur. I és que, qui dubta que per dedicar-se avui a la docència eficaç, cal tenir moltes habilitats màgiques!!\n... I Merlín li diu a Artur: “Ya puedes seguir reinando sin mis consejos, continúa siendo un rey justo y el futuro hablará de ti”.\nDe la mateixa forma que Merlín fera amb al rei Artur, un bon mestre ha d’entregar-se a la preparació dels seus alumnes per tal que aquests adquiresquen les competències educatives bàsiques i necessàries que els permetran desenvolupar-se de manera autònoma i independent en l’àmbit individual i social.\nAixí doncs, el docent que integra la utilització de les TIC en la seua metodologia, aporta una doble qualitat a l’ensenyament del seu alumnat.\nD’una banda es col·labora a la cerca i difusió d’un coneixement més proper, dinàmic i significatiu per l’alumnat. El docent d’avui, a l’igual que en el seu dia va ocórrer amb el mobiliari d’aula, ha d’adaptar-se al nou llenguatge i als trets d’identitat que presenta l’alumnat actual, si el que realment pretén és comunicar i fer-se comprendre.\nD’altra banda, i per a mi el més important, es confirma que amb la incorporació de les TIC a l’aula, s’aconsegueix una preparació eficaç i efectiva per l’alumnat, amb vertaderes garanties d’èxit per la seua inserció en la societat del segle XXI a la qual els xiquets pertanyen.\nEn aquest sentit, no podem oblidar que l’escola actua com a espai regulador de les diferències socials i culturals entre els xiquets i xiquetes i per tant, l’alfabetització digital i l’ús de les TIC a l’aula estan més que sobradament justificades, en la meua opinió.\nAquest tipus de fer escola implica despertar en l’alumnat una nova manera pedagògica d’entendre la formació intel·lectual i acadèmica. Es tracta de fomentar la construcció del coneixement col·lectiu i individual. S’ha d’inspirar l’autoaprenentatge, per descobriment guiat, basat en la construcció del propi coneixement on, és clar, el principal protagonista serà el mateix aprenent!!!! Òbviament, el paper del docent queda relegat al segon plànol de guia acompanyant.\nTambé cal ensenyar l’alumnat a compartir i a intercanviar aquest coneixement. Hem d’aprendre els uns dels altres. És tracta d’aprendre a donar i a rebre sense dubtes ni complexos, optimitzant el temps i els recursos.\nEl missatge del mestre ha de ser molt clar: “No es competeix amb l’altre, ho fem amb nosaltres mateixos”.\nPotser aquesta és una altra de les assignatures pendents de la majoria dels docents que encara existeixen en actiu i el que és pitjor, s’iniciaran en l’ofici de manera imminent.\nPer acabar us diré que, si com a docents aconseguiu adoptar una actitud positiva incorporant les TIC a la vostra metodologia diària, haureu assolit l’objectiu que aquest article pretenia, i ja els podreu dir als vostre aprenents:\n...I el mestre li diu a l’aprenent: “Ara que ja coneixes tantes eines i recursos TIC i saps com utilitzar-les, podràs caminar sol i esbrinar els camins que et semblen més interessants per millorar la teua formació. Ara podràs aprofundir en els teus interessos i per fi, créixer. Continua treballant i esforçant-te i de segur, triomfaràs”.\nPublicado por TAP en 8:13 No hay comentarios:\nace muchísimos años, cuando Inglaterra no era más que un puñado de reinos que batallaban entre sí, vino al mundo Arturo, hijo del rey Uther.\nContinúa siendo un rey justo y el futuro hablará de ti"\nPublicado por TAP en 1:51 No hay comentarios:\nDE QUÈ PARLEM QUAN PARLEM DELS LLIBRES DE TEXT?\nAmb la seua conferència, el professor Martínez ha aconseguit el seu objectiu, provocar en els futurs mestres, la reflexió sobre el paper que juguen en l’actualitat, els llibres de text escolar a l’aula de primària. DESPERTEMMMMM Ja!!!\nÉs lamentable veure com una gran quantitat de professionals de l’ensenyament, utilitzen aquests llibres com a principal o fins i tot, com a únic recurs didàctic, vertebrador de la totalitat de seua pràctica pedagògica dins de l’aula. Són professionals desmotivats, pedagògicament anul·lats, que no gaudissen de la seua tasca, professionals acomodats, que es limiten a la pura transmissió dels continguts escolàstics recollits al llibre de text i que no van més enllà.\nEls mestres hem de tornar a exercir de mestres, i això implica que hem de recuperar el sentit més profund de la nostra professió, educar. Aquesta tasca ens obliga cada dia a buscar nous camins i ponts per trobar la manera d’arribar a cadascun dels nostres alumnes, provocant en ells la curiositat i despertant el interès per l’aprenentatge i el coneixement afavorint així doncs, el seu desenvolupament individual i social.\nPer una banda, el llibre de text és un recurs didàctic homogeneïtzador, doncs una barrera que dificulta l’adaptació i la diversificació del material curricular. Amb la seua utilització exclusiva, no podem acomplir el principi pedagògic de l’atenció a la diversitat que ens exigeix la LOE. Tampoc ens permet abordar l’educació des d’una perspectiva inclusiva, on es pretén que cadascú es senta representat i identificat amb la cultura que rep a través dels coneixements que aprenem a l’escola. En aquest sentit, els llibres de text, són objectes de cultura obsolets, incapaços de reunir tota la informació multicultural que reflecteix la realitat global que avui trobem a l’aula i per tant reclama altes tipus de recursos i de metodologies de treball. La acriticidad de los libros de texto\nA més a més, no ens podem negar l’evidència. Ja hi som al segle XXI. Som la societat de la informació i de la comunicació. Pertanyem a un món global on han desaparegut les fronteres i l’aïllament de les cultures doncs, el seu desconeixement. Les noves tecnologies, formen part de la nostra realitat i ja no hi ha marxa enrere. Som ciutadans d’una societat plural i multicultural que convivim en un mateix espai físic on les distàncies han deixat d’existir. Som ciutadans del món.\nAmb un simple “click” de ratolí, obtenim qualsevol informació i coneixement que necessitem. La Internet ens facilita tota aquella informació que necessitem. L’accés a la informació i a la cultura doncs, s’han democratitzat totalment; són a l’abast de tothom. Ara, el que resultat tot un repte, vertaderament important, és ensenyar als nostres alumnes a analitzar amb perspectiva crítica, a triar i a seleccionar amb criteri propi i autonomia personal, la validesa d’una informació o d’una altra i aquesta, no n’és una tasca gens fàcil. En paraules del propi Morin:\n“Es muy significativo el hecho de que la educación, que tiende a comunicar los conocimientos, permanezca ciega ante lo que es el conocimiento humano, sus disposiciones, sus imperfecciones, sus dificultades, sus tendencias tanto al error como a la ilusión y no se preocupe en absoluto por hacer conocer lo que es conocer”.\nNomés d’aquesta manera, s’evitarà que ningú tinga ocasió de manipular les conviccions personals a través dels textos escolars els quals amaguen en el seu transfon, la doctrina i la idealització d’aquells que ostenten la direcció i el poder, estatal, educatiu, editorial, ... Amb la nova via d’accés a la informació, al coneixement i per tant a la formació, l’alumne serà qui amb esperit crític i de manera autònoma, conforme les seues pròpies conviccions, seleccionant i elegint la informació que més li convinga. En definitiva, aquest és el vertader sentit de l’adquisició de la competència digital i el tractament de la informació.\nPer acabar, cal saber que el preu per a l’accés a la formació i al coneixement disminuirà considerablement amb la democratització de la informació a través de l’ús de les noves tecnologies. En aquest sentit, les famílies se sentiran significativament beneficiades. La indústria privada de les editorials en canvi, potser se senta amenaçada tot i que, el que han de fer és posar-se a treballar per trobar noves fórmules per adaptar-se a les noves necessitats i per garantir la seua supervivència.\nPublicado por TAP en 8:45 No hay comentarios:\nEtiquetas: P24/CONFERENCIA J.MARTÍNEZ\nPublicado por TAP en 9:02 No hay comentarios:\nEtiquetas: P24 2010\nUN DIA QUALSEVOL A L'UJI\nHa sigut una nova experiència amb les TIC. Hem descobert una nova forma de comptar històries. I aquesta vegada no ha sigut mitjançant la lletra i l’escriptura, sinó utilitzant un nou recurs comunicatiu i tecnològic; ha sigut a través del llenguatge visual i el tractament d’imatges.\nEl primer pas ha estat fer i seleccionar aquelles fotos més representatives de la història que es pretén comptar; un dia qualsevol de la meua vida d’estudiant a L’UJI.\nDesprés hem pujat les fotos al FLIRCK i les hem ordenades seqüencialment dins d’un àlbum que porta per títol: “Un dia qualsevol a l’Uji”. A més a més l’àlbum l’hem inclòs dintre del grup P24-2010/2011 perquè tots els companys d’aquesta assignatura puguem accedir-hi i compartir els resultats dels nostres treballs.\nHe hagut també d’aprendre a consignar una “creative common” per protegir i posar límit a l’ús i a la manipulació de la nostra obra i les seues derivades en funció de les nostres prioritats. Pel que fa a la difusió, hem hagut d’especificar-la a través de la consignació del grau de privacitat. Aquestes dues característiques són relativament fàcils de aplicar; només cal anar a la pestanyeta d’organitzar i crear de l’album personal i des d’allí triar l’opció desitjada entre les varies que s’ofereixen.\nFinalment, i amb l’ajuda del blog “Apuntes sobre blogs” i del meu amic Merlín, he aprés a incrustar el meu àlbum flickr en la meua entrada.\nEspere que us agrade!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nPublicado por TAP en 4:03 No hay comentarios:\nEtiquetas: FLICKR, P24-2010, T3\n"CINC IDEES CLAU SOBRE LA COMPETÈNCIA DIGITAL"\nAmb l’arribada del segle XXI encetem l’era de la tecnologia on la innovació en les tècniques de la informació i la comunicació (TIC) ha suposat una evolució i una revolució espectacular de tots els aspectes personals i soci laborals de la nostra vida.\nL’educació i la currícula oficial, no han estat una excepció front aquests canvis tal i com s’extrau de la LOE/2006 i de la competència digital. També ho podem comprovar al RD1513/2006, regulador dels ensenyaments mínims per a l’etapa de primària on es destaca l’objectiu i) que fa referència concreta a l’adquisició d’aquesta competència.\nLa competència en el “ tractament de la informació i la competència digital”(TIC)\nAquesta competència implica adquirir habilitats per a buscar, obtenir, analitzar, processar, transmetre informació i finalment, transformar-la en coneixement amb opinió crítica i valoració personal.\nAra, L’Escola i els mestres ens hem convertit en protagonistes i responsables de l’alfabetització digital del nostre alumnat. L’objectiu és formar essers competents en l’ús quotidià de les noves tecnologies; Persones autònomes, responsables, crítiques i reflexives que siguen capaces de fer una selecció, anàlisi i tractament crític i eficaç de la informació. Persones que entenguen i utilitzen les TIC com una eina de treball intel·lectual i de desenvolupament social per tal de generar, transformar la informació en coneixement i transmetre-la fent un ús racional i responsable de les noves tecnologies.\nLes TIC, un aprenentatge transversal al currículum de primària\nL’adquisició d’aquesta competència digital s’ha d’aconseguir des d’una perspectiva purament transversal és a dir, a través del treball de les diverses matèries que s’imparteixen al llarg de tota l’etapa de primària. Així ho podem veure al Decret 111/2007 de la Conselleria d’Educació de la CV, dintre de l’àrea de coneixement del medi natural i social on es destaca la contribució d’aquesta àrea a l’adquisició de la competència digital a través de l’ús necessari dels recursos tecnològics com a eina imprescindible per assimilar els aprenentatges propis d’aquesta àrea i per construir el coneixement. També es reflexa a l’article nº15 del decret on s’assenyala l’ús de les TIC com a objectiu imprescindible d’aquesta àrea.\nLes TIC a Primària: Un llarg camí ple de canvis a realitzar\nEn la meua opinió, l’adquisició efectiva de la competència digital és un propòsit ambiciós i necessari que requereix d’un termini a mig o llarg plac així com de grans canvis tant a nivell del professorat, com de infraestructura i d’organització escolar.\nD’una banda, caldria revisar la formació dels mestres en la formació d’aquest camp. No només d’aquells que cursem estudis en l’actualitat, que també, sinó d’aquells altres que ja treballen a l’escola i no han tingut l’ocasió de formar-se en la matèria, a excepció d’algun curset insuficient i voluntari que hagen pogut fer al CEFIRE. Aquest canvi està clar, comportaria canvis més profunds en la metodologia del processos d’E/A que potser tots no estan disposats a realitzar. En aquest aspecte l’administració hauria d’obligar a tot aquest personal docent a actualitzar-se i reciclar-se en l’ús i coneixement dels recursos tecnològics i a incorporar-los a la seua pràctica docent diària.\nPel que fa als recursos, si sabem que el domini d’aquesta competència s’adquireix a través de totes les matèries curriculars, no hauria de reforçar l’administració la infraestructura actual i dotar les aules de primària amb els ordinadors necessaris per tal de facilitar el canvi de metodologia necessari per als processos d’E/A encapçalats pel professorat? Però la realitat a l’escola és que, a banda de la instal·lació de pissarres digitals, que la majoria no saben usar, la dotació tecnològica es redueix a una única aula de informàtica que de manera organitzada podem utilitzar una o dues hores a la setmana i amb el professor especialista de “informàtica”!!!!!\nI Jo me pregunte, si l’escola és el lloc per a compensar les desigualtats socials igualant la preparació doncs, les oportunitats entre els futurs ciutadans; és aquesta visita setmanal suficient per aconseguir la competència digital, entesa aquesta per la LOE/2006 com un dels aprenentatge fonamentals per tal de garantir la integració plena del nostre alumnat a la societat??\nLes TIC a primària en la meua opinió personal\nPer finalitzar, us diré que adaptar-nos a la societat a la que pertanyem és un deure i un repte al qual els professionals de l’educació no ens podem negar. Al fi i a la cap, nosaltres també treballem al servei de la societat, a través de la formació per a la integració i autonomia dels futurs ciutadans.\nPublicado por TAP en 1:40 No hay comentarios:\nUN BATEIG TECNOLÒGIC\nAvui he celebrat el meu bateig al món de les noves tecnologies. Ja hi sóc ací; He creat el meu propi blog i ha estat un procés molt curiós descobrir com es fa i per a què serveix aquest servei que ens ofereix la Internet (blogging). Pel que fa a la creació del blog no ha estat una tasca d’allò més complicada; bàsicament el procés consisteix a seguir les instruccions que s’indiquen al Blogger.com.\nNo obstant això, he d’admetre que he creat el blog de manera bastant intuïtiva i sempre amb la sensació de no saber si anava bé o mal fins que finalment he pogut visualitzat el resultat fent clic allí on diu: “ver blog”. Tota una experiència, tractant-se d’una inexperta com jo en l’ús de les noves tecnologies! Ara bé, això de maquetar-lo i donar-li un disseny útil, atractiu i original com alguns dels blogs que he visitat, ja serà una altra cosa.\nDe moment he començat investigant temes relatius al disseny de plantilla, aparença del fons i color i allò dels “gagets”... una mena de pestanyetes que ens permeten enganxar directament des del nostre blog amb altres espais virtuals que considerem d’interès.\nAmb l’ajuda de la Wikipedia he aprés algun vocabulari específic molt interessant com ara, permalink (enllaç permanent), blogroll (llistat de blogs), leechers (chupopteros) i bloggers (escriptors), ...\nPel que fa a l’ utilitat dels blogs, he pogut comprovar que n’existeixen de temàtiques molt variades, encara que la majoria dels que jo he visitat; els recomanats pel tutor i d’altres, són principalment de temàtica educativa (edublogs).\nFinalment, després d’haver-me iniciat i endinsat en el món dels weblogs i en particular en la Blogosfera educativa entenc els blogs com espais dissenyats per a compartir coneixements opinions, recursos, inquietuds, idees,... amb la resta del món; un espai obert d’aprenentatge des d’on es promociona la interacció, la solidaritat i l’ intercanvi arbitrari i desinteressat d’aportacions i de metodologies educatives significatives. “El pupitre de Merlín”, ens aportarà la màgia necessària perquè funcionen els processos d’ensenyament-aprenentatge.\nPublicado por TAP en 14:38 No hay comentarios:\n"LA MÀGIA DEL DOCENT" L'etern aprenent !!!!!!!


MIRANT EL SOSTRE: FOS\nEt mostraré que tinc ferides\nUn dia amb la plaça buida\nI veuràs que no tot és com sembla\nI sabràs que de vegades rima la més pura dissonància\nT’ensenyaré que tinc ferides\nUna nit quan la llum del ball s’apague\nI veuràs com supuren,que sagnen en abundància\nUna vesprada d’absències forasteres\nI veuràs que la mort és com l’oblit\nI sabràs que he mort mil vegades pels racons muts en nits de dissabte i diumenges de matí\nUn matí mirant al sostre\nI em veuràs per fi com sóc\nI sabràs el que vull dir\nQue només hui m’abelleix mostrar\nI veuràs que és com sembla, que no sé deixar-les curar.\nContinue trobant "arxius ocults", dels quals ni me'n recordava. Açò va ser escrit en uns moments en els quals necessitava una mena de redempció, resorgir després d'una bona puntellada emocional que estava transformant-me en un ésser flotant, a la deriva. Encara tardaria en surar. És curiós,la imatge de trobar-me gitat mirant el sostre ja anava pegant voltes fa 12 anys.\nPublicat per MEQUETREFE a 11:14\nQuant patiment desprenen eixos versos... Però, afortunadamente, tot passa.\n24 d’abril de 2017 a les 8:11\nVetusta Morla canta que "hay esperanza en la deriva" i jo ho vull creure...\n6 d’octubre de 2017 a les 14:37


Inici Digues la teva!\nEl paisatge és un aspecte molt important per la comarca del Priorat, per la gent que hi treballa, per la gent que hi viu, per la gent que la visita,... Per això és important escoltar a tothom. Si voleu donar la vostra opinió podeu fer-ho aquí, de tres maneres diferents:\n1) Podeu escriure al fòrum i debatre qualsevol aspecte de la Carta del Paisatge del Priorat. Els vostres comentaris seran publicats i podran ser llegits per qualsevol persona.\n2) Podeu enviar un comentari privat a la Comissió de Seguiment de la Carta del Paisatge del Priorat, a través de la bústia de contacte.\n3) Podeu contestar els qüestionaris que periòdicament es van activant sobre diferents temes relacionats amb la Carta del Paisatge.\nLes aportacions seran revisades per la Comissió de Seguiment i, aquelles que considerin, es traslladaran als tallers de la Taula de Concertació.\nLa Jornada Informativa sobre la Carta del Paisatge del Priorat es va celebrar el passat 17 de febrer de 2011, a les 19.00h, al Teatre de l’Artesana de Falset. La sessió es va iniciar a les 19.15h amb la benvinguda del president del Consell Comarcal del Priorat, Josep A. Robles, seguida d’unes breus paraules d’Eduard Rosell, Subdirector General d’Actuació Territorial I, del Departament de territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya i, Miseric...\nPresentació de la Carta del Paisatge del Priorat el 02 de març de 2011\nFitxa de treball del primer taller el 23 de febrer de 2011\nescrit per el 17 de maig de 2011\nSi vols participar en la Carta del Paisatge donant la teva opinió sobre algun dels aspectes que s'han portat a debat, únicament cal que ens indiquis el teu nom i el teu correu electrònic (per tal de poder respondre't), juntament amb el teu comentari, i que després cliquis sobre "Envia".\nSi us plau, respon aquest breu qüestionari sobre diversos aspectes del paisatge del Priorat. La teva opinió compta!


L’esperança | VilaWeb\n‘L’esperança és obrir-se al que ni es coneix ni es pot conèixer, una alternativa a la certesa tant dels optimistes com dels pessimistes (…) És la creença que importa el que fem encara que no puguem saber per endavant en quin sentit i quan importarà, a qui i què pot impactar’, diu la historiadora i activista Rebecca Solnit en el seu llibre Esperança dins la foscor.\nParlar d’esperança és més reconfortant que mai quan els temps són confusos. I si comencem a practicar-la veurem com el primer remei que haurem de prendre és paciència. Mai no havien cabut tants dubtes per metre quadrat. Què passarà amb tots nosaltres? La nostra vida política –que és tota– palpa el desconcert diàriament. És una incertesa que ni tan sols els representants –suposadament més informats i competents que nosaltres– ens poden ajudar a temperar. Cada dia veiem com els polítics refan els seus discursos per adaptar-se a la situació i la gent, amb l’esperança de què parlàvem, es continuen organitzant actes de resistència tan grans com un concert a l’Estadi Lluís Companys o tan petits com un llacet de pocs centrímetres al doblec de la camisa.\nHauran de passar uns quants anys per poder veure amb claredat la importància de tot això que vivim ara. Dels mesos que van precedir i seguir l’1 d’octubre. Però també de la resistència total, que és la que es viu aquests dies en què els carrers semblen més trists i més cansats.\nUna bona manera de resistir és pensar que encara que no ho sapiguem, allò que fem porta a algun lloc. Jo sempre m’ho aplico davant els dubtes de la meva vida i em commou pensar-ho també de manera col·lectiva. Les lluites les comencen uns i les continuen uns altres. Potser mesos després a milers de quilòmetres, o potser al cap de dos segles a la cantonada del costat. No semblen les mateixes, però en el fons ho són. No sabien aquells que van començar a posar-se samarretes blaves per evitar que s’emportessin l’aigua del riu Ebre l’any 2000 que el dia 29 de novembre de 2017 en una tertúlia televisiva, la candidata de la CUP, Mireia Boya, nomenaria la lluita de les Terres de l’Ebre per exemplificar com un moviment popular pot canviar la llei o derrocar un govern. Tampoc sabíem que dir no a la Guerra d’Iraq el 2004, quan erem estudiants universitàries, era també, en bona part, el nostre no actual a un estat espanyol que demostrava les seves aspiracions imperalistes.\nSi alguna ànima amb paciència resseguís tots els fils de la història –els lligats i els escabellats– fent una amplíssima vista d’ocell, veuria com cada acció ha generat una cadena de canvis i intercanvis, que, en la majoria dels casos, han portat a una transformació real. Les lluites que vam descobrir d’adolescents no tenen res a veure amb les que vivim de joves o viurem de vells. Però en el fons totes són la mateixa. Les manifestacions de l’Onze de Setembre i de l’11-M ens van començar a ensenyar a organitzar-nos; guanyar alguna batalla als bancs en els desnonaments ens va mostrar que la desobediència podia aconseguir revertir les lleis. I així moltes més.\nEn plena acció, els qui en són protagonistes no saben quina cara i quins colors tindrà la gent que els rellevi o, fins i tot, si aquell crit o aquella resistència anirà a alguna banda. Com algú que està a la presó injustament i espera el dia de sortir en llibertat, com aquell que viu al dia amb una malaltia que l’assetja o com l’altre, que perd l’amor de la seva vida i no sap si el tornarà a trobar. No crec que hi hagi resistència més gran que caminar sense saber quan arribaràs al lloc o tan sols si hi arribaràs.\nAquests dies de campanya electoral em molesta la desesperança de les veus que no són capaces d’observar tot allò aconseguit. Que se centren amb l”atzucac’ més que en els quilòmetres que portem a l’esquena.\nSer conscient de tot el que s’ha aconseguit és la millor manera d’intuir quina és la magnitud del que es pot arribar a aconseguir. De vegades, ens sentim cansats de resistir. Fins i tot així, si algú decidís d’aturar el pas, l’esperança és saber que gràcies al seu camí recorregut el següent que se sumi a la lluita no començarà de zero.


Ca la Vila acull una exposició dedicada al pintor José Manaut | Valencia Extra\nL’exposició “José Manaut: de l’exili a Edeta” es podrà visitar fins al pròxim 28 d’agost a Llíria. La mostra va ser inaugurada ahir a Ca la Vila amb la presència de l’alcalde Manolo Civera, la filla del pintor Stella Manaut, el director territorial de Presidència de la Generalitat Francisco Molina i el comissari de l’exposició Jaume Penalba.\nManolo Civera va manifestar el seu desig que aquesta mostra “contribuïsca a potenciar, a la seua ciutat natal, la difusió de la figura i obra de l’artista Josep Manaut Viglietti, per a continuar així reivindicant als nostres il·lustres edetans i no queden en l’oblit”. A més, espera que aquest siga el primer pas “per a poder comptar en el futur amb un espai museístic estable, al nostre municipi, dedicat a un dels pintors valencians més destacats”.\n“José Manaut. De l’exili a Edeta” ofereix una aproximació al llegat artístic de Manaut amb pintures de diferents etapes creatives.\nL’exposició es podrà visitar durant el mes de juliol de dimarts a divendres, en horari de 19.00 a 21.00 hores. El mes d’agost, caldrà fer-ho amb cita prèvia telefonant al 962790433 de 9.00 a 14.00 hores. L’aforament d’accés a la sala està limitat a un màxim de 20 persones.\nEls seus últims anys els va viure entre la Malva-rosa i Llíria, pintant fantàstics paisatges i retrats, alguns dels quals es poden contemplar en l’exposició inaugurada ahir a Ca la Vila.


Victor Seguí, reelegit director de l’ETSAV — Sala de Premsa - Universitat Politècnica de Catalunya (UPC)\nEsteu aquí: Inici > Notícies per al PDI i el PAS > Victor Seguí, reelegit director de l’ETSAV\nVictor Seguí, reelegit director de l’ETSAV\nVíctor Seguí ha renovat en la direcció de l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura del Vallès (ETSAV), en un acte que va tenir lloc el 5 de setembre. Seguí està al front d'aquest centre de la UPC des del 2009.\nEl director de l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura del Vallès (ETSAV), Víctor Seguí, ha estat renovat en el càrrec de director el 5 de setembre. Doctor arquitecte per l’ETSAB i llicenciat en Sociologia, Víctor Seguí dirigeix aquest centre docent des de l'any 2009. Anteriorment, des del 1988 fins al 1994, va ocupar els càrrecs de sotsdirector i cap d'estudis de l'ETSAV.\nÉs professor titular del Departament de Construccions Arquitectòniques I, adscrit a l'ETSAV, des de fa més de 30 anys. La seva àrea d’expertesa és la intervenció en el patrimoni construït.\nVíctor Seguí, nou director de l'ETSAV


Yamaha seascooter 220LI Blau comprar i ofertes a Scubastore\nCompra aquest producte i guanya 930 CoINNs / $ 10.35\nDescripció Yamaha seascooter 220LI\nEl Yamaha 220Li compta amb la potència i la comoditat d'una bateria de ions de liti amb control de velocitat rotativa de 2 nivells. Estalvieu la vostra energia i creueu el món submarí amb velocitats de fins a 3,1 mph (5 km / h). Canvieu fàcilment bateries opcionals per a immersions múltiples.\nExecuta fins a 60 min amb un ús normal.\nAccelera fins a 3.1 MPH / 5 KM / H.\nControl de velocitat rotacional a 2 nivells.\nIndicador de nivell de bateria.\nSistema de prevenció d'inundacions superior.\nImpulsat per una bateria de ions de liti reemplazable d'alt rendiment (pot actualitzar la bateria de 500W o 350W).\nSistema d'ajustament automàtic de la flotabilitat (pesos opcionals de llast per a la personalització es venen per separat).\nPes només 19 lliures / 8,6 kg incloent bateria.\nMida del producte: 12,6 "x 11,8" x 24 "/ 319 x 300 x 610 (mm).\nYamaha seascooter 220LI està disponible amb vàries talles i colors. Compra’l a scubastore i beneficia’t de tots els avantatges i ofertes exclusives. A més a més, el Yamaha seascooter 220LI té la total garantia oficial de Yamaha seascooter. A més a més, podràs complementar la teva compra amb altres productes de la categoria de Scooters (dpv) a l’apartat de Vehicles submarins.\nCaracterístiques Yamaha seascooter 220LI\nSostenibilitat Yamaha seascooter 220LI


Empresa de freight forward - Seguretat i experiència | Transportes F. Ramos\nInici » Empresa de freight forward - Seguretat i experiència\nEmpresa de freight forward - Seguretat i experiència\nEl transport internacional ha facilitat el naixement del freight forward, un agent expert en estratègies d'importació i exportació de productes. Un reenviador té la capacitat de negociar el millor preu, decidir la millor ruta i els modes de transport per tal d'optimitzar la rendibilitat i minimitzar els terminis de lliurament. Aquesta persona coneix molt bé totes les normatives, lleis, processos i processos necessaris en la logística internacional, una xifra gairebé indispensable per importar o exportar productes.\nCada càrrega és diferent i el transportista ha de conèixer molt bé el tipus de producte. Els diferents processos que caracteritzen el transport internacional depenen del volum, el temps i els requisits tècnics. La figura del TRANSITARI té els coneixements, contactes i experiència necessaris per traslladar la càrrega en el moment i lloc indicats.\nEl paper i les responsabilitats del transportista han evolucionat al llarg dels anys segons les necessitats del mercat. També depèn del tipus de servei contractat. És possible que alguns transitaris puguin limitar-se a realitzar els serveis de transport i logística sol·licitats o, tot i que es recomana que respongui també a les pèrdues i els danys ocasionats durant el transport.\nAvantatges de contractar un freight forwarder:\nEn un context global cada vegada més exigent, amb una demanda creixent (malgrat la crisi) i una contínua expansió de la infraestructura, és difícil d'entendre i controlar cada un dels processos de la cadena de transport. És per això que el transportista és una part fonamental en la importació o exportació.\n✓ Assegureu-vos l'alternativa més rendible i eficient ✓ Assessorament sobre el mode de transport més adequat\n✓ Tenir una àmplia xarxa logística i agents de transport ✓ Teniu un major control sobre la càrrega\n✓ Capacitat de resoldre qualsevol problema de manera àgil ✓ Simplificació de processos i gestió\n✓ Seguretat legal i documentació duanera en ordre ✓ Tenir un equip expert en transport internacional\n✓ Comunicació fluida i servei al client ✓ Millora de la competitivitat de l'empresa\nEn definitiva, Freight Forwarder optimitza el transport a través de la seva normalització. Per obtenir més informació i un pressupost personalitzat, contacti amb Transportes F. Ramos.


[Àudio] Info Vespre 11-07-2019 | Ràdio Calella Televisió\n[Àudio] Info Vespre 11-07-2019\nEn una entrevista al programa La Ciutat, el líder dels republicans calellencs, Xavier Ponsdomènech, ha acusat Montserrat Candini de mentir i ha reiterat que tant ell com el regidor Carles Ferrer, van mostrar-se disposats a negociar i a fer possible el canvi dins del Govern Municipal.\nEl tercer Consell dels Infants s’ha acomiadat amb l’encàrrec de tres propostes per als pròxims consellers. Plantegen iniciar un procés participatiu per millorar el Parc Dalmau, un projecte de col·laboració intergeneracional i un de millora ambiental de la ciutat.\nEl Consell Comarcal del Maresme ha posat com a prova pilot, un nou servei d’atenció i acompanyament a persones en situació de vulnerabilitat energètica.\nSegüent [Àudio] [La Ciutat] A la secció de cinema recuperem “El curiós cas de Benjamin Button”\nAnterior [Àudio] Info Migdia 11-07-19\nVist per sentència el judici per l’assassinat d’una calellenca l’any 2014


Presentació oficial de les XXXIII 24 Hores Internacionals de Resistència en Ciclomotors de la Vall del Tenes. | TM Sports Timing\nInicio > Presentació oficial de les XXXIII 24 Hores Internacionals de Resistència en Ciclomotors de la Vall del Tenes.\nPresentació oficial de les XXXIII 24 Hores Internacionals de Resistència en Ciclomotors de la Vall del Tenes.\nMuseu Colet, Barcelona – Ahir dimarts 28 d’agost, va tenir lloc la presentació oficial de la 32a edició de les emblemàtiques 24 hores de la Vall del Tenes.\nNo podia ser en cap altre lloc que la "casa catalana de l'esport", més concretament, el Museu Colet de Barcelona, on el Grup 24 hores acompanyat per la Secretaria General de l'Esport i l'Ajuntament de Lliçà d'Amunt, han presentar la 33a edició de les 24 hores Internacionals de Resistència en Ciclomotor de la Vall del Tenes.\nLa presentació ha estat presidida per Albert Marco, Director del Consell Català de l'Esport; Ignasi Simón, Alcalde de Lliçà d'Amunt i Francesc Padró, President del Grup 24 hores\n. En Francesc Padró ha comentat les novetats de l'edició d'enguany, on ha destacat la quarantena d'equips inscrits, i que aquest any torna haver-hi equips procedents d’Itàlia, França i Holanda, com també de les Illes Balears. A més a més, aquesta internacionalització es consolida any rere any, ja que molts dels equips internacionals han participat en edicions anteriors\n. També hi haurà moltes cares conegudes: Javier Garcia Vico pilot del Mundial de Motocross i Campió d’Espanya de Motocròs; Aleix Espargaró, pilot del Mundial de MotoGP; Pilots de renom dins l’àmbit nacional (català) del Motocròs i l’Enduro, com Rubèn Luengo, Oscar Gonzalez, Marc Sola, Santi Roig, Joan Ardid, Pere Jofre Pérez, entre d’altres, també viuran en primera persona aquesta prova única al món.\nEl Grup 24 hores, en els darrers anys, ha fet una forta aposta per a les noves tecnologies amb la intenció d’arribar d’una forma més àgil a tots els públics.\nSeguint en aquesta línea, La novetat d’aquest any és la nova aplicació per a smarthphones per a telèfons Android i IPhone. Amb aquesta aplicació, es podrà seguir la classificació en directe, consultar els serveis i la seva ubicació, veure el mapa del circuit i com arribar-hi, consultar l’horari de les diferents activitats i llegir les últimes noticies.\nPel que fa a la prova en sí, en Francesc Padró l’ha descrit com una festa del motor de 360º, ja que s’hi ha creat espais i activitats per a tot tipus de públic. Concerts, espectacles infantils, tirolines que creuen el circuit, vols en helicòpter, una paella popular, segways, quads, concursos i castell de focs, són algunes de les moltes activitats de les que podran gaudir pares, fills, avis, tant siguin amants o curioses del motor.\nIgnasi Simón ha fet una breu intervenció on a remarcat la gran tasca que realitza el Grup 24 hores, on tots els seus integrants són voluntaris i que gràcies a la passió per mantenir viva aquesta festa que l'organització hi posa i que contagia al seus relleus generacionals, han convertit les 24 hores de la Vall del Tenes en l'acte esportiu més important del municipi.\nL'Alcalde de Lliçà d'Amunt a aprofitat l'ocasió per demanar al Director del Consell Català de l'Esport, Albert Marco, de fer l'esforç des de l'àmbit polític per convertir les 24 hores Internacionals de Resistència en Ciclomotor de la Vall del Tenes en un esdeveniment esportiu d'interès nacional.\nAlbert Marco, prenen nota de les paraules de l'alcalde de Lliçà d'Amunt, ha tancat la presentació reconeixent la feina ben feta per part de l'organització, ja que si no fos així, les 24 hores de la Vall del Tenes no hauria arribat a la seva 33a edició.\nAquesta gran festa del motor tindrà lloc aquest proper cap de setmana 31 d’agost, 1 i 2 de setembre al Pinar de la Riera de Lliçà d'Amunt.\nPer a més informació, visiteu la nostra web http://www.24hores.cat/


L'ACM participa en el Consell d'alcaldes del Berguedà per escoltar els alcaldes i alcaldesses de la zona | ACM\nInici › Actualitat › L'ACM participa en el Consell d'al...\nL'ACM participa en el Consell d'alcaldes del Berguedà per escoltar els alcaldes i alcaldesses de la zona\nEl president de l'ACM, Miquel Buch, ha participat aquest dijous a la tarda en la sessió del Consell d'alcaldes de la comarca del Berguedà. L'objectiu era escoltar les inquietuds i reivindicacions d'aquesta comarca.\nDe fet, la visita s'enmarca en el seguit de trobades que l'ACM realitza per mantenir una contacte constant amb els alcaldes i alcaldesses de Catalunya, sobretot, els que estan més allunyats de Barcelona. Segons el president de l'ACM, Miquel Buch, "volem escoltar les realitats i problemàtiques dels ajuntaments i com podem ajudar-los des de l'ACM".\nEn aquest sentit, ha destacat que "cada comarca té les seves inquietuds i, una vegada escoltat, tot el territori pots tenir una diagnosi del què requereix el país i pot ser interessant per quan s'han de tirar endavant lleis o reformular serveis i competències".\nPer la seva banda, el president del Consell Comarcal del Berguedà, David Font, ha manifestat que un dels aspectes més interessants de l'ACM pels ajuntaments és la compra agregada que es fa a través de la Central de Compres del món local. També ha destacat que l'entitat municipalista és molt útil per fer d'interlocutor amb la Generalitat. "Una de les problemàtiques que tenim és la dels petits municipis. A la comarca som 14 pobles de menys de 250 habitants i 30 de menys de 5.000. L'ACM ens pot ser de molta ajuda per parlar amb la Generalitat sobre temes de llars d'infants o ocupació, per exemple".\nEn aquest sentit, al Consell d'Alcaldes també hi ha participat el president de la Comissió sectorial de petits municipis de l'ACM, Carles Banús, per posar-se a disposició dels municipis berguedans.


UGT exigeix al ministeri d'Indústria que no reclami a Seat el retorn dels ajuts rebuts\nUGT exigeix al ministeri d’Indústria que no reclami a Seat el retorn dels ajuts rebuts\nEl sindicat creu que l'anunci de penalització realitzat des del govern d'Espanya pot posar en risc milers de llocs de treball a Catalunya\nEl principal sindicat a Seat: UGT de Catalunya, ha blasmat l’anunci del ministeri d’Indústria en el sentit que reclamarà a la companyia automobilística el retorn dels ajuts que en el seu dia se li van concedir en concepte de vehicle eficient per aquelles unitats venudes i que estiguin afectades pel frau detectat que afecta les emissions contaminants.\nLa UGT deplora que el govern central en lloc de fer costat als treballadors i treballadores de Seat en un front comú que permeti sortir de la crisi produïda per la detecció de trucatge en alguns motors, “centri els seus esforços a agreujar-la encara més i, d’aquesta manera, posi en risc milers de llocs de treball directes i indirectes a Catalunya”.\nSegons s’ha sabut, després de destapar-se l’escàndol, a la planta de muntatge de Seat a Martorell s’han instal·lat alguns dels motors que duien un mecanisme informàtic que evitava que en les revisions es reflectís el veritable nivell de contaminació que produïen.\nA la planta de Seat s’hauria muntat aquests motors investigats fins aquest mateix any, encara que com la companyia va anunciar en el seu primer comunicat després de destapar l’escàndol, els motors dels nous models ja no el porten. No obstant això, els models que estan sota sospita a Estats Units, epicentre de l’escàndol, es porten fabricant des de 2008. Fins ara els models afectats no incloïen cap de Seat (que no té exportació a EUA), i es desconeix quins poden ser-los models que afectin la marca espanyola. Cal recordar que el trucatge només era per dièsel. Pel que fa a la marca alemanya, els vehicles que incorporen el motor són Golf, Beetle, Jetta, Audi3 i Passat.\nEls treballadors de Seat han mostrat des del primer dia en què es van conèixer les irregularitats la seva temença de resultar perjudicats per tot l’afer. Segons va dir el president del comitè d’empresa de la firma automobilística, Matías Carnero, en cas de problemes el grup Volkswagen acostuma a prioritzar els interessos alemanys per sobre dels d’altres llocs del món. La multinacional, fruit de descobrir-se la trampa en alguns dels motors de models concrets dels seus cotxes haurà de pagar multes milionàries. En aquest sentit, la direcció del grup alemany s’ha ratificat en què mantindrà les inversions promeses per a Martorell. La xifra ascendeix a 3.300 milions en R+D+I entre els anys 2015 i 2019, clar que quan van fer aquesta declaració no sabien que Indústria potser sancionaria Seat.


L'espai del català: 2013\nUn altre castellanisme: "abarcar"\nDesprés d'unes quantes setmanes (mesos, potser?) sense aparèixer gaire pel blog (a excepció de la setmana de l'Onze de Setembre, en què l'ocasió era especial) torno a publicar.\nAvui només faré un breu apunt sobre una paraula que sento molt (i també la veig escrita ben sovint, no únicament s'usa en la llengua oral) i que no és considerada correcta: abarcar. De fet, si pronunciem aquest mot adaptat a les lleis fonètiques catalanes res no fa pensar que sigui incorrecta, però sí, és un (dels tants que tenim) castellanisme.\nPer resoldre de manera satisfactòria aquest problema tenim els verbs catalans següents: abastar, abraçar, agafar, comprendre, estrènyer, incloure, per exemple. Evidentment en cada context pot ser més escaient un verb o altre, per això sempre és recomanable l'ús del diccionari si no es veu clar quin seria millor.\nPer acabar, vull retre un petit i modest homenatge recordant aquelles persones que amb el pas inexorable del temps ens van deixant: Martí de Riquer, un dels millors estudiosos de la literatura del segle XX, i Max Cahner, un gran historiador de la literatura catalana. A més, el dia 27 d'octubre farà 3 anys que ens va deixar Joan Solà, i el passat 23 de setembre en va fer un que va morir Martí Gasull. Des d'aquí vull recordar la gran tasca que tots ells van fer a favor de la nostra llengua i cultura, bé sigui estudiant-la, reivindicant-la o promovent-la. Descansin en pau allà on siguin.\nPublicat per Abel a 17:21 Cap comentari:\nFELIÇ 2013!!! Us desitjo a tots un any ple de joia, amor, alegria i felicitat (malgrat les dificultats que desgraciadament ens assoten dia rere dia)!\nBen aviat tornaré a publicar al blog, que ara fa unes setmanes que no m'hi he posat. Gràcies a tots ;-)\nPublicat per Abel a 20:55 Cap comentari:


Seriegem?: Guanyar-se la vida amb la mort\nGuanyar-se la vida amb la mort\nMira que porto anys veient sèries, però el que m’ha passat amb Six Feet Under (estrenada aquí com A dos metros bajo tierra) es pot considerar un cas únic: he començat a veure la primera temporada tres o quatre cops, però per diverses circumstàncies mai havia pogut acabar-la. La primera vegada, amb molta menys experiència televisiva que ara, confesso que se’m feia lenta i en certs moments pesada. Altres cops l’he deixat aparcada (en principi temporalment) perquè llegia crítiques d’alguna altra sèrie que em semblava més atractiva. I així fins ara, que per fi he pogut veure els tretze primers episodis de la sèrie, considerada de les millors de la història de la televisió.\nI això que és difícil que una sèrie tingui un punt de partida menys atractiu: una família que es guanya la vida amb una funerària. El dia abans de Nadal, en Nate (el fill gran) torna a Los Angeles des de Seattle per passar les festes amb la família. A l’avió coneix a la Brenda, amb la que hi ha una atracció mútua instantània que desemboca en sexe ràpid en una petita sala de l’aeroport. Mentrestant, el seu pare pateix un accident mortal quan un autobús xoca amb el cotxe fúnebre nou de trinca que acabava d’anar a buscar. A casa, la seva esposa Ruth rep una trucada i la informen de la fatal notícia. De l’impacte, li cau a terra el rostit que estava fent per sopar. Alarmat pel soroll, el seu fill David (que estava atenent als familiars d’un difunt) puja a veure què li ha passat a la seva mare, i també s’assabenta de la mort del patriarca. De seguida truca a la Claire, la seva germana adolescent que està fumant crack amb uns amics i es veu obligada a anar a casa seva i afrontar la desaparició del seu pare en un estat no massa adequat. Així, d’aquesta manera i en uns pocs minuts magistralment explicats, la sèrie ja ens ha presentat als seus protagonistes principals: la família Fisher.\nI a partir d’aquí? Objectivament, la sèrie simplement ens explica el dia a dia dels Fisher, però els guions són tan rodons que en cap moment es cau en l’avorriment ni la repetició. La relació d’en Nate amb la Brenda (una de les parelles amb més química que he vist mai a la televisió), l’homosexualitat no gaire ben acceptada d’en David (i els problemes que això li porta amb la seva parella), la problemàtica existència de la Claire i les seves conflictives amistats, els intents de la Ruth per refer la seva vida (indecisa entre dos pretendents molt diferents entre sí), i els esforços per tirar endavant un petit negoci funerari permanentment amenaçat de ser engolit per Kroehner International, una multinacional del sector que intenta comprar als Fisher per tal d’eliminar competència.\nÉs evident que una sèrie amb aquesta temàtica podria haver estat enfocada des d’un punt de vista absolutament tràgic, cosa que l’hagués fet bastant difícil de mirar. Per sort, els seus creadors han desmitificat bastant el tema de la mort (tot i que sempre el tracten amb respecte), i han barrejat el drama amb molts moments d’humor (sovint negre, o molt negre) i surrealisme. Per exemple, sovint els personatges (sobretot en David) s’escapen de la realitat imaginant-se que protagonitzen actuacions musicals. També és bastant habitual veure als protagonistes tenint converses imaginàries amb els cadàvers que els hi porten a la funerària, o amb el seu difunt pare i marit (que els aconsella sobre com portar el negoci, o sobre com afrontar els problemes de la seva vida). Cada episodi comença amb la mort d’algú i amb el posterior trasllat del cadàver a la funerària Fisher. La relació dels protagonistes amb la família del finat, la preparació del funeral, etc., marcarà el to de l’episodi, i tot plegat es lligarà, d’una manera absolutament magistral, amb interessants reflexions sobre la vida i la mort i amb les històries personals de cadascun.\nÉs difícil trobar una sèrie millor escrita, filmada i interpretada que Six Feet Under. Els personatges estan tan ben definits, són tan imperfectes, en definitiva, són tan humans, que és impossible no sentir-te identificat amb els seus patiments, les seves alegries i les seves tristeses. Mica en mica, a mesura que passen els episodis, els Fisher gairebé passen a formar part de la teva vida i te’ls sents propers, com si fes temps que els coneixes. Quina altra sèrie pot dir que aconsegueix això? Sens dubte, una obra mestra de la qual per sort encara em queden quatre temporades per gaudir.\nEtiquetes: Six Feet Under\nAnònim 11/2/14 15:29\nQuina sort que tens! No saps el que et queda encara per disfrutar i... patir!\nTony Soprano 12/2/14 19:13\nDe moment he gaudit molt. Pel que fa a patir, sé alguna cosa que passa en les properes temporades. Intento aïllar-me, però sempre acabes llegint coses que no vols...\nPepa Ponce Sanchez 30/12/14 13:07\nPer mi aquesta sèrie és una obra d'art, ja fa anys que la vaig veure però continua estant entre les meves preferides. Espero que ja l'hagis acabat de veure...\nTony Soprano 9/5/15 12:07\nDoncs no, tot just he acabat la segona temporada. No vull veure-la tota seguida, vaig alternant-la amb altres. Però continuo gaudint molt (i patint!).\n“Game of Thrones”: a punt per la quarta


SUPORT A L'OBSERVATORI DE DRETS HUMANS A LA NECRO FRONTERA | Fons Català de Cooperació al Desenvolupament\nSUPORT A L'OBSERVATORI DE DRETS HUMANS A LA NECRO FRONTERA\nL'Observatori de drets humans que el col·lectiu "Ca-minando Fronteras" té actiu des del 2016 treballa, a través de la comunicació i la investigació social aplicada, en la sensibilització i la incidència política per a la defensa de drets de les persones en moviment.\nL'àrea d'influència del projecte és la Frontera occidental euroafricana, aquella que engloba les diferent rutes d'accés a l'Estat espanyol de les persones en moviment: Ruta Atlàntica, Estret, Alborán i Ruta Algeriana (Balears, Llevant). És una zona transnacional que engloba països d'origen / trànsit / destinació en els límits terrestres i marítims.\nAquest projecte té lloc en un moment històric, on no només s'ha consolidat la militarització i l'externalització de fronteres, sinó que el negoci del control de fronteres s'ha convertit en un dels més lucratius d'aquest segle.\nLes polítiques de mort a la frontera s'han normalitzat en el discurs dels països europeus, tot produint, entre altres efectes, el creixement del racisme institucional i social, a més de provocar un descens dels estàndards democràtics en zones de frontera.\nÉs per això, que apostar per propostes polítiques per protegir la vida és clau en aquests moments. Des del col·lectiu treballen en el monitoratge de la defensa de drets a la frontera occidental euroafricana. Un dels punts més importants és el de la Defensa del Dret a la Vida a la Frontera. Així, recolzant-se en les comunitats migrants i els col·lectius de famílies de persones en moviment, es treballa en la lluita contra la necropolítica a la frontera.\nInvisibilitzar les morts i les desaparicions es converteix en un instrument deliberat dels governs per ocultar el drama i els efectes de la necropolítica. El col·lectiu actua per posar el focus en aquesta qüestió i revelar les responsabilitats dels titulars d'obligacions.\nL'Observatori buscar invertir aquesta dinàmica. El projecte vol contribuir a fomentar estratègies que implementin polítiques de vida a la necrofrontera, mitjançant:\n- Visibilització i denúncia de les pràctiques de la necropolítica en els territoris de frontera: a través de la monitorització de drets humans a la frontera occidental euroafricana, amb especial èmfasi en el dret a la vida. Treball que es desenvolupa des de l'Observatori.\n- En paral·lel, davant la criminalització i la militarització, s'impulsen estratègies a favor de polítiques de vida i protecció de comunitats migrants i de les organitzacions que treballen per defensar els seus drets. Sense oblidar les iniciatives i les estratègies relatives a la recerca i la identificació de víctimes i desapareguts. Treballant amb comunitats migrants, familiars i organitzacions internacionals que busquen dignificar i protegir els drets de les persones que desapareixen i/o moren en el trajecte migratori, així com les seves famílies i amics.\nLa dignificació i la visibilització de les víctimes de les polítiques de mort, acompanyant de forma activa les comunitats i les famílies en la identificació de les persones mortes i la recerca de les desaparegudes, és un altre dels pilars per construir un relat diferenciat i una memòria del que passa a la frontera.


Així afecta la pols sahariana a les estacions d’esquí - Diari de la neu\nReportatges, Sierra Nevada\nAixí afecta la pols sahariana a les estacions d’esquí\nLa pols sahariana, una companya poc convenient per a la neu i l'esquí. N'hi ha més ara que abans? Com conviure-hi?\nReportatges, Sierra NevadaIvan Sanz 25.09.201909.45 h\nNeu amb pols del Sàhara al Pirineu Autor/a: Diaridelaneu\nNo falla. No hi ha temporada d'hivern sense neu ni temporada sense alguna descarregada de pols sahariana sobre les pistes d'esquí. I això suposa un problema en la conservació de la neu. Però, perquè? Quines conseqüències té la pols del Sàhara sobre la neu? Però ara, n'hi ha més, o menys, de nevades "saharianes" que anys enrere? Anem a preguntar-ho als experts i a descobrir què hi fan les parts afectades, les estacions d'esquí, per conviure-hi.\nNeu tacada per la pols del Sàhara (Foto: Diaridelaneu.cat).\nNomés cal mirar en l’hemeroteca per adonar-se que la pols del Sàhara cada any ens visita a pistes. I a vegades en més d’una ocasió. La seva presència es fa palesa al llarg i ample de la península Ibèrica, i per tant en estacions d’esquí com Sierra Nevada, les del Pirineu i, també, les dels Alps. De fet, la pols del Sàhara és en fenomen transoceànic, i no només la podem observar a Europa: també ha acabat travessant l’Atlàntic i afectant països com el Brasil o la selva amazònica.\nLes conseqüències de les precipitacions de pluja que ens arriben acompanyades de pols del Sàhara són ben conegudes per tots els qui, quan es produeixen, tenim el cotxe aparcat al carrer. El resultat és obvi: quan s’assequen les gotes de pluja sobre la carrosseria del nostre cotxe les marques de pols hi són ben presents. I el mateix passa amb la neu. Cada vegada que un floc de neu ve acompanyat per pols, el resultat és força evident. Si estem esquiant les nostres màscares i jaquetes queden brutes de polsim. I l’endemà, a pistes, el paisatge esdevé més groguenc o marronós que no pas blanc.\nTall de neu en la traça d'un teleesquí, amb capes de neu blanca i tacada amb pols sahariana (Foto: IST).\nRecordant les nevades saharianes més recents\nNo cal anar gaire lluny per recordar la darrera nevada amb pols del Sàhara. La darrera que va arribar al Pirineu va ser la del Dilluns de Pasqua de 2019. Recordeu en quines condicions vam estar esquiant aquest dia (veure enllaç)? Però si fem una recerca en l’hemeroteca, veiem que de visites de pols del Sàhara n’hi ha, com a mínim, una per temporada, però en algunes fins i tot dues vegades. Al marge del que pugui passar ja fora de la temporada de neu.\nFa tres anys, l’any 2016, les borrasques carregades de pols sahariana ens van afectar doblement. Una va caure al novembre i l’altra al febrer, en concret el dia 22. Segurament aquesta la recordareu perquè va arribar 5 dies abans de la celebració de la Copa del Món d’esquí femení a la pista Àliga de Grandvalira. Els responsables de la pista es van haver d’afanyar a retirar la neu que cobria la pista de copa del món.\nJust un any més tard, el febrer de 2017, la nevada amb pols sahariana ens va visitar l’11 de febrer, però per sort, 24 hores més tard, una segona nevada sense polsim en suspensió va aconseguir pal·liar les seves conseqüències.\nNeu tacada per la pols del Sàhara (Foto: DDLN).\nL’abril de 2018, una borrasca de sud va deixar el Pirineu tenyit de groc amb dades gairebé de rècord. Els que sou aficionats a seguir l’espectacle del KL de Grandvalira també en deureu recordar les imatges de la cursa, amb la pols sobre la pista Riberal de Grau Roig. De fet, es considera que va ser la més important des que hem entrat al segle XXI, segons dades recollides als punts de mesurament instal·lats a Formigal, la Vall de Izas, i al sud de la península Ibèrica, a Sierra Nevada. Es van arribar a mesurar 12 grams per cada metre quadrat.\nDeixant de banda la imatge que genera la pols en embrutar la neu, i que no sabem de ningú a qui agradi massa, hi ha altres conseqüències. A la pràctica lliscar sobre aquesta neu d'efecte òptic rovellat no és ni agradable a la vista ni per descomptat per als nostres esquís i cames, ja que ens obliga a forçar la conducció perquè sovint la neu queda pastosa i ens frena a l’hora de lliscar.\nPerò, quina altres conseqüències té la pols del Sàhara sobre la neu? No consten estudis sobre les seves derivades en el sector de la neu. L’únic que hi ha publicat avui en dia al respecte és l’estudi que ha dirigit Jorge Pey, doctorat a la Universitat Politècnica de Catalunya i investigador de l'ARAID en el Instituto Pirenaico de Ecología (CSIC).\nEsquiadors en formació sobre una pista tacada per la pols del Sàhara (Foto: Ivan Sanz).\nLa pols del Sàhara sobre la neu, en estudi\nEl fenomen de la pols sahariana al Pirineu i les seves conseqüències ni és nou ni desconegut, per descomptat, però el que si se sospita és que, potser, comença a ser més freqüent del normal. I per això s’està començant a estudiar amb el projecte Aeronival, que dirigeix Jorge Pey. Ho fa a través de la unitat de recerca de l’Instituto Geològico y Minero de España del 2018 (IGME) i del anteriorment esmentat ARAID a l'Instituto Pirenaico de Ecología (CSIC).\nPreguntat pels motius que el van portar a fer l’estudi, Pey explica que “m’agrada la muntanya, sóc esquiador i observador, i quan la pols del Sàhara cobria en alguna ocasió les estacions on habitualment esquio, Astun o Candanchú, m’agradava observar de quina manera podia influir aquesta pols sobre la neu”. I la conclusió va resultar força ràpida: “la pols accelerava la fosa de la neu, aquesta va ser la primera, però volia saber quines altres conseqüències tenia tot plegat”.\nSi bé Pey i el seu estudi han arribat a la conclusió que cada vegada que ens visita la pols del Sàhara, la neu del Pirineu es fon a una velocitat més ràpida del que és habitual, l’estudi també ha servit per iniciar noves vies d’investigació. El color blanc de la neu reflecteix la radiació solar i la retorna a l’atmosfera, mentre que si es tenyeix de marró la conseqüència és que baixa l'albedo, atrapa la calor i la radiació. Per això Pey confirma que Juan Ignacio López, des de l'Instituto Pirenaico de Ecologia (CSIC) porta a terme un estudi sobre "la relació i balanç d'intercanvi d'energies que la pols genera sobre la neu".. En aquest mateix sentit l’estudi també ha conclòs que aquests episodis contribueixen a augmentar la temperatura de l’entorn.\nPista de KL de Grau Roig coberta de pols del Sàhara (Foto: GV).\nVan a més les nevades “saharianes”?\nPregunta sense resposta clara. Segons Pey, aquest tipus d’episodis són habituals a finals de la primavera o començaments de la tardor, tot i que han detectat que, en els últims anys, ocorren en èpoques de l’any menys habituals. Sobre aquesta possible freqüència Jorge creu que hi té a veure les fases NAO positiva, que generen més episodis de transport de pols en les borrasques, i les fases NAO negatives, que generen més pas de pertorbacions i menys transport de polsim del desert. I les primeres semblaria que van en augment.\nPreguntat per si les glaceres del Pirineu poden ser un bon indicador per saber amb quina freqüència les nevades amb pols del Sàhara han anat afectant el Pirineu, raona que “aquestes tenen moviment” i si bé en mostres verticals es detecten capes amb presència de pols del Sàhara, “a la pràctica es fa difícil datar la precipitació d’aquella pols o amb quina freqüència s’han anat succeint aquests episodis”. Això sí, afirma que “la informació que ens donen les glaceres és molta, i no només d’elements com la pols del Sàhara". Per continuar sabent més sobre aquest fenomen Jorge Pey admet que falten més estudis. “I en això estem, continuarem enguany i disposarem de més recursos logístics i humans”.\nAeronival, únic estudi en marxa per estudiar les conseqüències que tenen les nevades acompanyades de pols del Sàhara (Foto: aeronival).\nEl cas de Sierra Nevada\nEn el terreny més pràctic, la pols sobre les pistes d’esquí i la fusió accelerada; s’hi pot fer alguna cosa? Per saber com hi reaccionen hem preguntat als responsables de les estacions d’esquí de Sierra Nevada, a Granada, i de La Molina, a Girona.\nEduardo Valenzuela, Director de Muntanya de Sierra Nevada explicava a Diaridelaneu.cat que les afectacions que té la pols per a l’estació d’esquí són vàries. D’entrada subscriu el que diu l’estudi de Jorge Pey. “Sí, la neu resisteix millor com més neta està” i per tant “els episodis de pols sahariana fan que la neu es vagi fonent abans”, raona Valenzuela.\nPer sort el responsable de muntanya de l’estació granadina explica que “els episodis de pols se solen produir cap a final de temporada” però recorda com “el 2017 va succeir un episodi a finals de febrer, just abans de la celebració dels Campionats del Món FIS de Freestyle i Snowboard”.\nUna de les poques solucions que segons Valenzuela tenen les estacions d’esquí per pal·liar els efectes de la neu amb pols del Sàhara és “barrejar amb les trepitjaneus la neu acabada de caure, la que porta pols, amb les capes inferiors, que són més blanques”. Això, afirma, els serveix per “reduir tant com poden el problema”. I posa un exemple pràctic: “per aquesta raó, la mateixa neu fora de pista tenyida amb la pols, i no barrejada amb les màquines, es fon abans que la que hi ha a les zones trepitjades”.\nDeixant de banda aquesta solució, el responsable de Sierra Nevada explica que “per evitar la fosa ràpida de la neu la millor solució és esperar que torni a nevar aviat, i així sobreposar una nova capa de neu blanca sobre la neu marronosa”. Però, i si no neva de nou aviat? L’alternativa és “produir neu artificial a sobre” però admet que quan s’arriba al tram final de la temporada aquest és “un recurs poc útil”. Tot i les afectacions reals de la neu tacada Valenzuela recorda que “durant els Campionats de 2017 vam tenir més clients del que és habitual en períodes similars d’anys anteriors” i que l’afectació de la pols Sahariana, malgrat tot, “no va restar públic a l’espectacle”.\nSierra Nevada el febrer de 2017 (Foto: Sierra Nevada).\nEl cas de La Molina\nL'estació de la Cerdanya també rep cada any, amb més o menys intensitat, la visita de la pols del Sàhara. Xavier Perpinyà, el seu director, coincideix amb les solucions que adopten a Sierra Nevada però hi fa algunes aportacions.\nPerpinyà explica que "un cop barrejada la neu amb les màquines, aquesta sempre queda bruta. Si torna a nevar, ens trobem que la neu que queda fora de la pista, la que les màquines no han trepitjat, quedarà més blanca que no pas la de la pista" i recorda que "això és el que va passar a La Molina l'any 2017". Però aquesta circumstància té efectes en el paisatges molts dies després."És a dir, és com si hi haguessin dues etapes. Abans de la nevada sempre es veu més blanca la neu trepitjada i la de fora es veu de color marró, però després de la nevada a fora es veu blanc i dintre les pistes de color marró. Un cop la neu està bruta, normalment ho està per tota la temporada" aclareix el director de La Molina.\nPerò els efectes negatius de la pols del Sàhara sobre la neu també els provoquen altres elements, amb conseqüències gairebé idèntiques. Segons Perpinyà les estacions d'esquí cada cop estan més centrades en "no embrutir" la neu. "Quan un esquiador entra a pistes hem de procurar i facilitar en la mesura del possible que ho facin amb les botes d'esquí quan més netes millor. El mateix procurem amb els treballadors dels remuntadors, és important que no embrutin les zones de càrrega i descàrrega dels clients" diu. Per això, afegeix, estacions com La Molina s'esforcen en facilitar "que els esquiadors, des que arriben a l'aparcament fins que es calcen els esquís sobre la neu, s'embrutin les botes el mínim possible". Fa referència als camins de catifa de goma o passarel·les de fusta o metall que permeten un primer contacte amb la neu amb les soles de les botes netes. "Les estacions d'esquí sempre morim per les parts baixes de les pistes, que normalment són les que s'embruten més, per això és molt important tenir les places d'entrada dels clients blanques i ordenades", una mesura que també s'acostuma a reforçar produïnt "més neu de canó".\nLa Molina 11 de febrer de 2017. Una primera nevada amb pols sahariana que en menys de 24 hores va ser coberta per una nova nevada "neta" (Foto DDLN).\nSierra Nevada el febrer de 2017 (Foto: SN).\nLa pols sahariana entrant a la penísnula ibèrica en una imatge de la NASA\nNeu amb pols sahariana al Pirineu Aragonès, a finals d'abril de 2018. Al fons, el Pico de Tres Hombres\nAutor: Juan Manuel Sanz Casales - Blog floryroca\n16.04.2014. Vallter cau de la llista inesperadament\n23.02.2016. L'Àliga, malmesa en bona part per la pols sahariana\n26.04.2019. Perquès i paradoxes d'una temporada que suspèn en nevades i aprova en resultats


de l'horta estant: No hi havia a València dos parlants com nosaltres\nel 15 d'octubre de 2010\n"No hi havia a València dos parlants com nosaltres. Feroçment, ens parlàvem des del matí a la nit”.\n“Jo, és que parle el valencià del carrer; el de tota la vida” - t’amollen, ufanosos de ser tan planers, tan del poble. Amb l’espanyol, en canvi, no ho fan igual. En espanyol, si saben que una paraula la diuen malament, s’afanyen a corregir-la, per no semblar analfabets. En la seua llengua, es veu que l’analfabetisme no els importa ni poc ni massa. El valencià és per a ells com una espardenya: és còmoda per anar per casa, però a l’hora d’eixir al carrer, s’estimen més una sabata més lluïdora.\nAra bé, si parlem d’estimar, ells són –de bon tros- els qui més s’estimen el valencià. Se l’estimen tant que no el trauen a passejar per no fer-lo malbé. Se l’estimen tant que no volen compartir-lo amb ningú que no haja nascut valencià de soca-rel. No parlem ja dels catalans, els mallorquins o els eivissencs... tampoc no el volen compartir amb els forasters! “I si se’l queden? I si mos el furten?, com volen fer amb la paella”.\nEns han acostumat a pensar que això de parlar valencià és una opció particular; una cosa que té a vore amb ideologia, amb opinions...amb política. Han emprat molts anys, molts diners i molts esforços per a fer-nos creure això. I és fals! Pocs anys abans de morir, li feren una entrevista a Joan Fuster en la revista espanyola Cambio 16. Al final, el periodista li preguntava que com és que un intel·lectual del seu nivell havia optat per escriure només en català. El mestre Fuster li va respondre –sense torbar-se gens ni mica: “Perquè em dóna la gana”.\nJa està bé, home, ja està bé! Que en tot i per tot es considera que la ignorància és un defecte, una mancança que cal corregir. I ara resultarà que això només deixa d’aplicar-se quan parlem del català. Resulta que si no saps anglés eres un ignorant, però si no saps català... estàs exercint la teua llibertat individual.\nEl diccionari diu que dignitat és la “qualitat moral per la qual hom no vol rebaixar-se”. I jo crec que és això, i no una altra cosa, el que fem quan claudiquem a la primera de canvi. Quan parlem en castellà a algú...perquè no fa pinta de parlar valencià (voleu dir-me quin és exactament l’aspecte de parlar valencià?); quan traduïm una pregunta només perquè l’altre no ens ha entés a la primera, o quan passem al castellà només perquè eixa és la llengua que parla la persona que ens atén.\nJosep (Benaguasil) 18 d’octubre de 2010 a les 12:50\nQueti B. 18 d’octubre de 2010 a les 20:40\nDavid (Montmeló) 26 d’octubre de 2010 a les 18:08\nAnònim 9 de novembre de 2010 a les 11:27


Ensenyament retira els llaços grocs de la façana de l'edifici de la Gran Via per ordre de la Junta Electoral - Diari de Sabadell\nEnsenyament retira els llaços grocs de la façana de l’edifici de la Gran Via per ordre de la Junta Electoral\nLa façana de l'edifici, a la Gran Via / GOOGLE MAPS\nEls Serveis Territorials d’Ensenyament del Vallès Occidental han retirat els sis llaços grocs que fins la setmana passada lluïen a la façana de l’edifici ubicat a la Gran Via de Sabadell. La consellera de Presidència, Elsa Artadi, ha explicat que la Junta Electoral Central va fer arribar una instrucció directa a aquest ens perquè despengés aquests elements de l’edifici públic.\nSegons ha pogut saber l’ACN, els responsables de l’ens van procedir a treure els llaços divendres passat. Aquests símbols feia mesos que estaven col·locats a la part interior de la vidrera de l’entrada principal de l’edifici. El passat 8 de març, durant la manifestació del Dia de la Dona diverses persones van resseguir amb esprai lila la silueta dels llaços, un dibuix que encara aquest dimarts es pot veure clarament.\nTorra no retira els llaços\nAquesta notícia arriba el mateix dia, aquest dimarts 19 de març, després que la Junta Electoral Central hagi fet un ultimàtum de 24 hores al president de la Generalitat, Quim Torra, perquè retiri els llaços grocs dels edificis públics.\nTemes:Ensenyament, Junta electoral


La Trobada a Biar comparteix l’estima pel valencià amb el goig de fer cultura i poble - Escola Valenciana\nEscola Valenciana aprofita l’aplec massiu per demanar a la nova ministra d’Educació, Isabel Celáa, que inaugure el departament amb la derogació de la LOMCE.\nHui, Biar ha tancat el teló de les Trobades d’Escoles en Valencià amb la participació de més de 4.000 persones. Les festes pel valencià són vitalitat, alegria, il·lusió, estima, dignitat, dret, música, amistat, cultura i poble. La Federació d’Associacions per la Llengua – Escola Valenciana ha homenatjat l’escriptor i referent Joan Fuster durant aquests aplecs que expressen l’estima pel valencià. Amb el lema ‘Nosaltres, pel valencià’, més de 216.500 persones han compartit les manifestacions de la cultura popular, la dignitat de l’ensenyament en valencià i la complicitat de revitalitzar la llengua en les 19 Trobades celebrades.


Un 70% dels ciutadans acusen els bancs de causar la crisi econòmica, segons el CIS\nEls govern autonòmics queden en la setena posició en el rànquing de 'culpables', per darrere del govern espanyol i de la Unió Europea, considerats més responsables de la situació pels enquestats\nEFE Madrid Actualitzada el 05/01/2012 15:26\nEls ciutadans consideren els bancs com els primers responsables de la crisi econòmica a Espanya, per davant de la crisi internacional, el Banc d'Espanya, el govern espanyol i els governs de les comunitats autònomes, que queden en el setè lloc en el rànquing de culpables reflectit per l'última enquesta del CIS.\nSegons el baròmetre del Centre d'Investigacions Sociològiques (CIS) espanyol de desembre, el 70,4% dels enquestats considera que la crisi econòmica encara empitjorarà més, i només un 21,9% pensa que ja ha passat la pitjor part i que comencem a sortir-nos-en.\nEn una escala de responsabilitat que va de l'1 al 10, els enquestats donen la màxima puntuació als bancs (8,68). Després vénen la situació econòmica internacional (7,88), el Banc d'Espanya (7,82), el govern espanyol (7,80), el Banc Central Europeu (7,73), la Unió Europea (7,41), els governs autonòmics (7,32) i l'euro (6,94).\nPer sortir de la crisi, la majoria dels enquestats (52,4%) es decanta per invertir en obres públiques i serveis socials, encara que calgui augmentar els impostos, i el 23,2% considera prioritari reduir el dèficit o el deute públic, encara que això pugui generar més atur.\nSobre si els ciutadans se senten afectats per la crisi i amb quin grau, en una escala de l'1 al 10, el 18% dels enquestats diuen que els afecta en grau màxim (10), mentre que el 55,9% assenyala un grau d'entre el 5 i el 8.\nGairebé la meitat dels enquestats (49,5%) asseguren que ells o algun membre de la seva família ha perdut la feina durant els dos últims anys. I expliquen que la retallada del pressupost familiar s'ha produït principalment en l'oci, seguit de la despesa d'energia domèstica, les vacances i la roba i el calçat.\nD'altra banda, el 74% dels enquestats creuen que les decisions del govern tenen molta o força influència en l'evolució de l'economia espanyola, mentre que només un 21,6% considera que en tenen poca o gens. El 61,2% entén que els governants poden preveure molt o bastant el que passarà amb l'economia i el 53,5% opina que, a més a més, poden limitar l'acció dels mercats.\nPer assegurar el desenvolupament econòmic del país, la mesura més reclamada pels enquestats és el suport a les empreses i als emprenedors (34,4%), seguida de la promoció de l'ocupació dels joves (26,8%) i de la inversió en educació, formació i investigació (17,9%).


El blog de Trespams - Mantenibilitat en llenguatges tipats i no tipats\nÉs una pardalada, però la llei diu que us he d'avisar, ja veus. Així que si visitau aquest blog donau-vos per informats o sortiu ara mateix i netejau les cookies del vostre navegador. Si continuau llegint, suposaré que ja us està bé.\nSi vols saber com llevar les cookies del teu navegador: aquí ho pots trobar Blog\nMantenibilitat en llenguatges tipats i no tipats\nLast update on 1 de novembre de 2009.\nQuan surt aquesta discusió sovint, al manco al meu àmbit, la discusió es redueix a comparar Java i Python. Recentment en Paco ha obert la capsa dels trons al twitter amb una afirmació "Para escribir código mantenible, mejor un L.P. fuertemente tipado. Si es compilado, mejor".\nDamunt el tipat o no em remetré al post de Ned Batchelder i a un comentari d'aquest post,\namb al qual hi estic d'acord en un 90%, que traduït lliurement i sense limitar-ho a java diria:\nPython maximitza la productivitat dels bons programadors\nEls llenguatges tipats (Java a l'original) minimitzen el mal que els programadors mediocres poden fer al sistema.\nTant de bo la segona afirmació fos certa. La gent pot ser molt creativa i cap tipat del món no pot evitar que es faci un borrat complet contra la base de dades, que s'equivoqui amb l'algorisme del càlcul de l'IVA, les possibilitats són infinites. La referència obligada de que el tipat fort no és cap garantia de mantenibilitat la tenim al post How to Write Unmaintainable Code o passar-se per The daily WTF. El primer cas és fins i tot més sagnant, ja que la gran majoria d'exemples i tècniques es refereixen a llenguatges fortament tipats com el C, C++ i Java. Usos creatius del define, noms de variables que no tenen res a veure amb el que fa la variable, noms lleugerament semblants que fan coses totalment distintes,... No vull fer sang damunt el tipat fort, la majoria de les coses que expliquen al How to Write es poden extrapolar a qualsevol llenguatge de programació. Però la realitat és el tipat fort no és cap garantia de mantenibilitat.\nLa mantenibiliat ens la donen les convencions del codi, la documentació, la inspecció periòdica o sistemàtica del nostre codi (o del codi d'altres), el llegir el code complete i aplicar els consells i pràctiques\ntambé ajuda força. Tenir test unitaris, programes que ens gestionin l'adherència als estàndarts i la complexitat del codi (n'hi ha per Java, Python, C++, ...), gestió acurada del errors, tests de regressió, etc. a l'hora de la mantenibilitat poden fer molt més que el simple tipat.\nPotser perquè molts de programes que he fet al llarg del temps s'han mantingut en producció durant anys sóc un tant fanàtic de la mantenibilitat, preferesc codi matenible a codi guais que al cap d'un mes ningú, ni el seu creador, sabrà perquè\nho va fer d'aquella manera. I aquest tipus de mantenibilidad no la dóna el tipat fort o el compilador, la mantenibilitat ens la dóna la gent i les regles que ens imposem a l'hora de crear el codi. Com la seguretat la mantenibilitat no és quelcom que es pugui posar una vegada el programa està llest. La mantenibilitat ha de formar part del procés de desenvolupament. Sovint he refet o he fet refer codi perquè era mal de seguir, per\nmassa acoblament, perquè la quantitat de ifs feia difícil saber per on anava el codi, i això m'ha passat tant en Java, Pascal o FORTRAN com en Python.\nLlavors, pensant en que els programes es fan per a ser mantenibles tant en llenguatges tipats com en els no tipats, la pregunta que ens faríem doncs és perquè triar un llenguatge o un altra i aquí ja entraríem en un altre tipus de discusió.\nSi pensam sols en termes de mantenibilitat i suposant que programam com toca potser estarem d'acord que hauríem de triar un llenguatge que fos bo de llegir, de seguir, expressiu i d'alt nivell. El millor codi és aquell que no s'ha d'escriure.\nPer mi pocs llenguatges compleixen això tant bé com Python, és un llenguatge molt clar de llegir, amb una corba d'aprenentatge molt suau i amb una dèria cap a la llegibilitat i la mantenibilitat que està incorporada al llenguatge dins la pròpia sintaxi (la identació) i a l'intèrpret mateix (provau import this) o llegiu The Zend of Python i les convencions de codi són públiques i definides des del 2001, la qual cosa no vol dir que no s'hagin canviat al llarg del temps.\nEn conclusió: el codi mantenible no ho dóna un compilador sinó el programador i la gestió que se dugui del projecte. No podem confiar en que el tipat fort ens farà la feina i ens alliberarà de la feina de crear tests unitaris, de comprovar\nque el codi està d'acord als estàndards o de que fa el que ha de fer.\nJava, C, C++ són grans llenguatges no perquè tenguin tipat fort, sinó pel que els programadors hem fet amb ells. De la mateixa manera Python, PHP, Perl, Ruby són grans llenguatges no per la seva absència de tipat, sinó per codi que ens permeten escriure.\nUrl curta :\nRisc o seny\nnose, per testejadors amb mala memòria\nLlista de llenguatges de programació que conec\nD'errors i línies de codi\nPHP, Java i a veure qui la té més llarga\nComenta, que serveix\nPython Essential Reference - 4th Edition →\n← Curs de ASCII art en Python - I\nEn general estic d'acord amb el que dius :-)\nÉs un tema molt complex i el primer que hauríem de fer és plantejar-nos què és un software mantenible i quines característiques desijables hauria de tenir.\nSi en podem trobar alguna mètrica, millor.\nD'altra banda, el post parla de que el tipat fort no garanteix la mantenibilitat. N'estic d'acord, però no demostra que un programa sense tipat sigui més mantenible o que el tipat fort presenti defectes que facin un llenguatge dinàmic o no tipat preferible.\nNomés aportes com argument que python, per mor de que el sintàctic està basat en el nombre de tabs abans de cada línia és més legible i, per tant, més mantenible. No et diré que no ajudi, però les begin ... end, les claus... etc bén posats i amb una indentació correcta o un formatador del codi (Has provat Shift + Alt + f a NetBeans?) aquest avantatge no és tal.\nEls llenguatges amb tipat fort i els llenguatges compilats (o al menys aquells que permeten passar-li un analitzador sintàtic i semàntic abans de l'execució) són més immunes als efectes laterals dels canvis, mentre que els intepretats i no fortament tipats, requereixen de forçar-ne una execució per comprovar que funcionen.\nSi el programador és igual de bo programant en C++ o en Ruby (per donar dos exemples) cometrà el mateix número d'errades amb els dos, però amb el primer necessitarà d'uns segons per adonar-se'n i amb el segon necessitarà simular una execució completa.\nCercaré un poc de bibliografia per ilustrar tot això i raonar millor aquesta opinió, però, ja que ho has escrit i comentçat el debat, mereixies una resposta :-)\n>Només aportes com argument que python, per mor de que el sintàctic està basat en el >nombre de tabs abans de cada línia és més legible i, per tant, més mantenible. No >et diré que no ajudi, però les begin ... end, les claus... etc bén posats i amb una >indentació correcta o un formatador del codi (Has provat Shift + Alt + f a >NetBeans?) aquest avantatge no és tal.\nNo exactament, vull dir que hi ha llenguatges més orientats que altres cap a la mantenibilitat. En altres llenguatges t'has d'ajudar dun formatador, a Python la legibilitat és tan important que va dins el llenguatge.\n>Els llenguatges amb tipat fort i els llenguatges compilats (o al menys aquells >que >permeten passar-li un analitzador sintàtic i semàntic abans de l'execució) >són més >immunes als efectes laterals dels canvis, mentre que els intepretats i >no fortament tipats, requereixen de forçar-ne una execució per comprovar que >funcionen. Puc passa analitzador al Python, el pycheck o el pylint per exemle, de fet tenc el pylint integrat al vim per exemple. El tema és que ho pots fer com i quan vols. Respecte als efectes laterals dels canvis, dependrà molt de quins sigui els canvis. Si canvies els tipus paràmetres d'una funció mentre siguin comparables (duck typing) a Python o Ruby no hi haurà efectes laterals, a un llenguatge tipat sí.\n>Si el programador és igual de bo programant en C++ o en Ruby (per donar dos >exemples) cometrà el mateix número d'errades amb els dos, però amb el primer >necessitarà d'uns segons per adonar-se'n i amb el segon necessitarà simular una >execució completa. L'argumentació és correcta. Pel mateix motiu si el programador escriu menys línies de codi cometrà menys errors (està acceptat que el nombre d'errors que comet un programador per cada 1000 línies de codi és constant). Llavors la gràcia està en escriure el menys possible.\nEl cicle de modificació, testeig i depuració és més curt en els llenguatges interpretats que en els compilats (que aquí podem traduïr per tipats). Està clar que es pot fer servir la compilació en línea però és el mateix que donen actualment els editor com Netbeans i Eclipse per Python, PHP o Ruby, no te compilen, però t'avisen de variables sense utilitzar i passen el pyLint en el cas de Python. Gairebé no hi ha diferència. I al cap i a la fi hauràs de testejar o passar els tests unitaris.\nTenc bibliografia damunt mètriques de mantenibilitat, però el que sí s'ha d'aclarir és el concepte en sí: parlam de capacitat de fer un mantenimient correctiu, evolutiu o parlam del ratio d'errors? De tot en conjunt?\n> Els llenguatges amb tipat fort i els llenguatges compilats (o al menys aquells que permeten passar-li un analitzador sintàtic i semàntic abans de l'execució)\nPaco, estás radicalmente equivacodo:\n1. El nivel de análisis semántico en cuanto a la "correctitud" de un C o C++ es el mismo que puede tener cualquier lenguaje interpretado modernos (como Perl, Java, Python...).\n2. El análisis semántico se refiere sólo a la verificación que cumple con la gramática del lenguaje, no tiene nada que ver con los resultados de la ejecución.\n3. Si te refieres a que en un compilado puedes saber si tienes todo el código necesario (librerías), tampoco es cierto desde el momento que se usan librerías compartidas (o los usos de llamadas como dlopen() para incluir código externo). Lo único que aseguras es que las tienes en el momento de compilar... pero no cuando ejecutas. Lo mismo puedes forzar en cualquier lenguaje "interpretado".\n4. Desde el punto de vista de "computabilidad" da exactamente lo mismo que sea compilado o no. Al fin y al cabo uno u otro lenguaje funcionan sobre "computadores universales" y ambos están sujetos a las mismos problemas teóricos y prácticos\n5. Salvo excepciones, el Java es tan "interpretado" como Python, C# o Perl.\n6. Cualquier lenguaje es factible de ser "compilado", por lo que están todos en igualdad de condiciones.\n> 2. El análisis semántico se refiere sólo a la verificación que cumple con la gramática del lenguaje, no tiene nada que ver con los resultados de la ejecución. El que sembla que troba a faltar el Paco és el type-checking dels llenguatges de tipat estàtic. Però, com ja ha respost adequadament en Toni es pot dir que el fet d'emprar tests unitaris resol en bona part la falta de tipat dinàmic, a l'hora que aconsegueixes disminuir el nombre de línies per "l'expressivitat" del llenguatge.\nEls pingbacks estan tancats.\nBenvinguts al Blog de Trespams.\nAquí trobareu apunts sobre informàtica, Python, Django, gestió de projectes i demés coses que se'm van passant pel cap.\nHipoteca tecnològica Comerç electrònic 2014\nHipoteca tecnològica eugeni a\nComerç electrònic 2014\nTrollejant el Wordpress\naqszrpar a El projecte BigBrother\nAlliberat PyDev 1.0\nAnunci Python i Django workshow\nCreant Bits: eines\nCreant Bits, el déjà vu\nPowered by Django and Zinnia 0.13.


L'altaveu de propostes musicals emergents del CC Urgell | Centres Cívics\nL'altaveu de propostes musicals emergents del CC Urgell\n4, 18 de febrer i 4 de març\nTorna el cicle Interferències amb 3 propostes acabades de sortir del forn\nEl cicle Interferències torna a l’auditori del Centre Cívic Urgell durant el mes de febrer i març amb tres propostes acabades de sortir del forn.\nEl nou trimestre d’Interferències començarà el 4 de febrer a les 20 h amb el concert de Germà Aire presentant el seu últim disc Gornal (Hidden Track Records, 2021). El títol, que fa referència a la masia que va servir de local d’assaig de la banda durant més de deu anys, homenatja allò que ja no hi és, però que perdura per sempre més. Les nou cançons de Gornal fan un recorregut pel temps, la llum, la percepció humana i l’espai deixant en evidència que som éssers insignificants d’una gran immensitat que no entenem res del que succeeix al nostre voltant.\nEl 18 de febrer a les 20 h serà el torn de Pale Moon, banda amb seu a Barcelona formada per l’islandès Árni Guðjónsson i la russa, nascuda a Sibèria, Natalia Sushchenko. Després d’haver publicat diferents singles i haver actuat a diferents festivals, com el Mercat de Música Viva de Vic o formar part del cartell del prestigiós festival Eurosonic, publicaran, a l’hivern 2022, el seu àlbum debut Lemon Street (Au!Records, 2022) del que ja es pot escoltar Clown el seu single avançament. La presentació oficial del disc la faran dins el nostre cicle Interferències.\nPer tancar el trimestre, el 4 de març a les 20 h, Joana Dark presentarà La Lireta (Au!Records, 2022), el primer EP de la banda centrat, principalment, en una de les obres més importants de Joan Amades: ‘Folklore de Catalunya’ (1950-1969). Joana Dark és un projecte musical que neix amb la intenció de transportar al moment actual aquelles cançons que varen deixar constància del costumisme i les tradicions del segle passat. Mitjançant la recuperació de textos antics busquen la reflexió sobre els orígens més rurals dels costums actuals, així com l’anàlisi del punt al qual hem arribat, sempre des de la visió de la dona. L’EP ha estat produït per Arnau Vallvé (integrant del grup Manel) i compta amb diferents col·laboracions d’artistes actuals com Lauren Nine.\nLes entrades als concerts són gratuïtes amb reserva prèvia a la web del Centre Cívic Urgell a partir del dilluns a les 10 h de la setmana del concert.


Google Maps també informarà a partir d'ara sobre els brots de covid-19\nLa funcionalitat s'afegirà aquesta setmana als usuaris d'Android i iOS\nActualitzada 23/09/2020 a les 21:09\nLa popular aplicació de mapes i navegació de Google, Google Maps, va anunciar aquest dimecres que a partir d'ara també informarà sobre els brots de covid-19 que ocorrin a tot el món, amb informació geogràfica sobre els casos.\nLa nova funcionalitat s'afegirà aquesta setmana per a usuaris de sistemes operatius Android i iOS com una capa extra sobre els mapes que els usuaris podran seleccionar mitjançant el botó 'Covid-19 info' al menú desplegable de 'Capes' a la cantonada superior dreta de la pantalla.\nLa informació que es mostrarà serà la mitjana dels últims set dies de casos de covid-19 per cada 100.000 habitants per a l'àrea del mapa que s'estigui visualitzant, així com una etiqueta en què s'indicarà si la tendència de nous casos és a l'alça o a la baixa.\nL'opció estarà disponible per als 220 països i territoris disponibles en Google Maps, i hi haurà dades a nivell provincial o estatal, comarcal i municipal, allí on aquests existeixin i siguin públics.\nSegons el cap de producte de Google Maps, Sujoy Banerjee, l'objectiu és ajudar a «prendre decisions sobre on anar i què fer amb millor informació», així com arribar a aquests destins «de la manera més segura i eficient possible».\nLes dades per a oferir aquesta informació provenen de múltiples fonts, entre elles la Universitat Johns Hopkins, el diari The New York Times, i l'enciclopèdia virtual Viquipedia, que al seu torn recapten dades oficials d'ens sanitaris com l'Organització Mundial de la Salut, els diferents ministeris de sanitat i hospitals de tot el món.\nL'anunci arriba quan falta només una setmana perquè dimecres que ve 30 de setembre, Google present els seus nous models de telèfon intel·ligent Píxel i l'última versió del seu dispositiu de reproducció audiovisual Chromecast.\nPel que respecta als telèfons, s'espera que les novetats siguin el Píxel 4a 5G, és a dir, una versió del model 4a ja disponible al mercat però amb compatibilitat amb la xarxa d'altíssima velocitat 5G, i el Píxel 5, un mòbil totalment nou cridat a ser el successor del Píxel 4 presentat el 2019.\nComenta el contingut : Google Maps també informarà a partir d'ara sobre els brots de covid-19


El mercat solidari de l'escola Pare Coll recull 405 kg de menjar - Diari de Girona\nEl mercat solidari de l'escola Pare Coll recull 405 kg de menjar\nL'activitat implica la comunitat educativa i la recaptació s'ha destinat al Banc dels Aliments\nddg 27.02.2018 | 12:41\nActivitat en el mercat que l´escola Fedac Sant Narcís va organitzar la setmana passada. ddg\nEl mercat solidari Pare Coll, que l'escola Fedac Sant Narcís ha organitzat per setena vegada, va recollir 405 quilos de menjar per a la Fundació del Banc dels Aliments de Girona.\nAquesta activitat solidària ja forma part del calendari del centre i, en el seu moment, va sorgir com una proposta que s'emmarcava en el seu projecte Aprenentatge Servei. Tal com va recordar Fedac Sant Narcís, el mercat també serveix per treballar el concepte de les tres «R»; és a dir, per reciclar, reduir i reutilitzar.\nLa mobilització escolar comença una setmana abans del Mercat Solidari –que es va celebrar el dimecres 21 de febrer–, durant la qual l'alumnat porta objectes de casa, com ara material escolar, bijuteria, jocs o peluixos, per exemple. Ja el dia del mercat, tant els escolars com les seves famílies i els veïns de l'escola van portar menjar –preferentment arròs, oli, llegums, sucre o farina, entre d'altres– bescanviable per punts que, després, intercanviaven pels objectes oferts a les parades. El propòsit del centre és contribuir a cobrir les necessitats bàsiques de persones necessitades.\nCrida per garantir tres litres de llet al mes als usuaris del Banc d'Aliments\nMercadona dona 13.500 litres de llet al Banc dels Aliments


Haus Tamara Finkenberg Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHochsteg 565, Hochsteg, Finkenberg, Àustria, 6292 - Veure al mapa\nAl visitar Finkenberg, vosté es sentirà com a casa a Haus Tamara, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Haus Tamara, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes, habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de esquí, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Haus Tamara és una selecció idònia per a la vostra estada a Finkenberg.\nCal que informeu el Haus Tamara de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (30) Parelles (16) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (8) Famílies amb infants grans (3) Grups (3)


Rodriguez Carmona, Escarlata - Search Results - UAB Digital Repository of Documents\nHome > Search Results: Rodriguez Carmona, Escarlata\n8 p, 99.3 KB Microbiologia  / Rodriguez Carmona, Escarlata ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències\n8 p, 41.6 KB Microbiologia  / Rodriguez Carmona, Escarlata ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències\n8 p, 119.1 KB Microbiologia  / Rodriguez Carmona, Escarlata ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències\n7 p, 118.0 KB Microbiologia  / Rodriguez Carmona, Escarlata ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències


La televisió està previst que es posi en marxa durant el primer trimestre del 2018\n3 min. València 05/12/2017 19:00\nEl passat 29 de novembre es complien quatre anys del tancament de Radiotelevisió Valenciana i just 12 dies després, el proper dilluns 11 de desembre, la nova ràdio pública valenciana iniciarà les emissions. Ho farà amb una graella composada per 10 programes que sumaran 28 hores setmanals. Així ho ha explicat aquest matí en una conferència de premsa la directora general de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació (CVMC), Empar Marco, i el director de Programes i Continguts d'À Punt, César Martí.\nAmb la posada en marxa de les emissions la ràdio pública valenciana conclourà el període de proves que va començar el passat 13 de novembre. En el cas de web, la data escollida per iniciar les emissions serà el 18 de desembre, i estarà dedica als continguts infantils. La televisió està previst que es posi en marxa durant el primer trimestre del 2018.\nEmpar Marco ha explicat que la programació "s'anirà completant a poc a poc" i que els informatius es posaran en marxa quan s'incorpori la plantilla. En aquests moments, la selecció dels treballadors mitjançant una borsa de treball temporal es troba "en procés" i, com ha reconegut Marco, avança "lentament". Mentrestant, tots els continguts que s'elaborin des d'À Punt seran contractats a productores. Un cop enllestida la programació amb els treballadors de la borsa temporal, el següent pas serà convocar unes proves selectives.\nUna graella de 10 programes\nEl programa estrela de la graella de la nova ràdio valenciana serà al 'Al ras', el magazin que presentarà cada matí de 10 a 13h la periodista Jèssica Crespo amb l'objectiu de " contar com sona la vida en veu dels seus protagonistes". Tindrà seccions fixes -tema del dia, entrevista en profunditat i una agenda cultural-, els divendres s'emetrà des de diferents punts del País Valencià i, amb la guia d'experts, abordarà àmbits com la vida sana, la salut mental, les xarxes socials, els emprenedors, l'agricultura, la cultura, la llengua, el feminisme, la música, l'art o el sector audiovisual valencià.\nDe la divulgació ambiental s'encarregarà la periodista Reis Juan que conduirà ‘Samaruc digital’ amb l'objectiu de " posar a l'abast de tots la riquesa ambiental” del País Valencià. Per la seva banda, 'Cuina de bancal', presentat per Carles Galletero, serà un magazín que cada setmana visitarà mercats, camps i restaurants per elaborar un mapa gastronòmic de les comarques valencianes.\nLa literatura també tindrà un espai amb dos programes: ‘Plaerdemavida’ amb la periodista Maria Josep Poquet, i ' Una habitació pròpia' amb la divulgadora Irene Rodrigo.'Rosquilletres' serà el concurs familiar de l'emissora i estarà conduit per l'actor i guionista Rafael Albert en què es posarà a prova l'habilitat dels estudiants per a lletrejar paraules en valencià.\nEls més menuts tindran diversos espais en la nova ràdio de la mà de la cantant Aitana Ferrer amb 'l’Escoleta', que oferirà plans per a tota la família i 'La caseta d’Aitana', el magazín infantil de l'emissora.\nCompletaran la graella ' Animalades' que serà un espai d'entreteniment per a tota la família presentat pel periodista Joan Espinosa i el programa musical 'Territori sonor' conduït per la també periodista Amàlia Garrigós.


Julian Assange | enciclopedia.cat\n(Townsville, Queensland, 3 de juliol de 1971)\nD’aquestes informacions, en destacaren les referides a incidents militars a l’Afganistan i a l’Iraq i sobre la política que els Estats Units volien seguir a l’Iran, així com nombrosos intercanvis d’informació i d’opinions del cos diplomàtic nord-americà. El novembre del 2010 el govern dels EUA inicià una investigació per tal d’imputar Assange en una ofensa criminal, cosa molt difícil atesa la protecció de la llibertat d’informació. Al desembre, després que el web de Wikileaks fos objecte d’un ciberatac massiu, el govern suec emeté una ordre de detenció contra Assange, al qual acusava de diversos delictes sexuals. Poc després es lliurà voluntàriament a la policia de Londres, que l’arrestà. Suècia en demanà l’extradició a través d’una ordre de detenció europea.\nWikileaks i Assange han generat una polèmica d’abast mundial entorn de la compatibilitat de la llibertat d’informació amb la legitimitat en l’exercici del poder, la seguretat i la responsabilitat, com també sobre la repercussió de les noves tecnologies en la política i en la legislació. El novembre del 2011 la justícia britànica aprovà l’extradició d’Assange a Suècia per una acusació d’assetjament sexual. Després que hom li denegués el recurs contra la sentència, el juny del 2012 demanà asil polític a l’ambaixada de l’Equador a Londres, que li fou concedit, i on visqué refugiat fins el 2019. L’agost del 2015 Suècia retirà dos dels càrrecs per assetjament, i el maig del 2017 tots els càrrecs, que reobrí l’abril del 2019 per tornar-los a retirar al novembre. D’altra banda, en resposta al recurs d’Assange del setembre del 2014 contra Suècia i la Gran Bretanya al Grup de Treball sobre la Detenció Arbitrària de les Nacions Unides, el febrer del 2016 aquest ens donà la raó a Assange (bé que les sentències no són vinculants). El desembre del 2017 li fou concedida la nacionalitat equatoriana. Tanmateix, la intenció del govern d’aquest país d’atorgar-li l’estatus de diplomàtic amb l’objectiu que pogués sortir de l’ambaixada fou rebutjada per les autoritats britàniques.\nDes de l’ambaixada equatoriana continuà el seu ciberactivisme publicant, entre d’altres, correus de la candidata Hillary Clinton en la campanya presidencial dels Estats Units del 2016, donant un suport contundent al sobiranisme català durant el Referèndum de l’1 d’octubre de 2017 i denunciant la repressió posterior. També qüestionà les acusacions del govern britànic a Rússia per l’enverinament de ciutadans russos residents al país. El març del 2018 el govern de l’Equador li tallà la connexió a internet, cosa que comportà que al setembre transferís el seu càrrec d’editor en cap de Wikileaks a Kristinn Hrafnsson. A l’octubre el govern equatorià imposà a Assange noves restriccions i, al desembre, el president Lenín Moreno l’instà sense èxit a abandonar l’ambaixada. L’11 d’abril de 2019 la policia metropolitana de Londres el detingué a l’ambaixada, i al mateix temps el president de l’Equador li retirà l’asil. El juny del 2019 la fiscalia general dels Estats Units cursà al govern britànic la sol·licitud d’extradició d’Assange, per al qual demanava fins a 175 anys de presó en cas de ser declarat culpable. Els 18 càrrecs de l’acusació incloïen la difusió de secrets d’estat que posaren en perill vides de ciutadans nord-americans. El 24 de febrer de 2020 començà en un tribunal de Londres el judici a Assange per determinar-ne la idoneïtat de ser extradit als Estats Units, enmig d’una forta contestació internacional. El 4 de gener de 2021 la jutge sentencià que no podia ser extradit a causa del seu estat mental sense, tanmateix, desautoritzar l’acusació i denegant-li la llibertat per risc de fuga. Els Estats Units recorregueren la sentència.\nEl 2019 Assange rebé el premi Dignitat de la Comissió de la Dignitat en reconeixement a l’aportació a la transparència informativa i la denúncia de la violència i les clavegueres de l’Estat espanyol.