Maribel Sabaté, mare d'Anna Gabriel: 'No en fem un drama, d'això que ens passa, sinó una lluita'\n‘Ens odien perquè som les filles dels versos, dels poetes i dels petons…’, carta d’Anna Gabriel a Adrià Carrasco\t‘Ens odien perquè som les filles dels versos, dels poetes i dels petons…’, carta d’Anna Gabriel a Adrià Carrasco\n‘Intentant desbordar tan bé com sabem fer-ho’, carta de Marta Sibina a Anna Gabriel\t‘Intentant desbordar tan bé com sabem fer-ho’, carta de Marta Sibina a Anna Gabriel\n‘Quan ja no pugui escriure més, deixaré de tremolar’, carta de Meritxell Gené a Anna Gabriel\t‘Quan ja no pugui escriure més, deixaré de tremolar’, carta de Meritxell Gené a Anna Gabriel\nMaribel Sabaté, mare d’Anna Gabriel: ‘No en fem un drama, d’això que ens passa, sinó una lluita’\nParlem amb l'ex-regidora del PSUC a Sallent sobre l'exili de la seva filla i la situació política\nMaribel Sabaté no es defineix com una ‘dona de fogons’, sinó com una persona a qui li agrada passar moltes hores fora de casa i participar de la vida al carrer. La mare de l’ex-diputada de la CUP Anna Gabriel i ex-regidora del PSUC a Sallent cita VilaWeb a l’Ateneu Rocaus del municipi, un local emblemàtic on s’han forjat moltes lluites col·lectives. Fulleja una revista dels noranta editada al poble i ensenya orgullosa les fotografies de la seva filla participant en diverses activitats solidàries.\nExpressiva, s’explica amb molta naturalitat, senzillesa i contundència i s’emociona en alguns moments de la conversa. Diu que l’exili ha comportat moments durs per a la família, però té clar que no vol caure en l’autocompassió i que vol lluitar i plantar cara. ‘Que no ens vegin covards, que no ens vegin febles’, defensa. Parlem amb ella de la vida de la seva filla a Suïssa, del seu paper com a única dona regidora a l’Ajuntament de Sallent durant els vuitanta i dels lligams polítics de la família. Diu que conèixer els orígens de les persones és bàsic per a entendre-les millor. Saber d’on venim per saber cap a on anem.\n—L’Anna viu a Ginebra des del mes de febrer. Quan i per què va decidir d‘anar-se’n a l’exili?\n—Ella va marxar per poder fer una defensa des d’allà i tenir un micròfon obert. Què tenen els qui són a presó? Els poden redactar algun tweet des de fora, però ells no tenen ni ordinador ni mòbil per a comunicar-se. Ella creia que, si l’agafaven, aniria a la presó. No se’n fiava, i per això va optar per l’exili. Tothom opta per la seva defensa des del lloc on es veu més capacitat. L’Anna pensa en l’exili molt aviat.\n—A partir de l’1-O?\n—No. Jo crec que llavors ningú no hi pensava. No sé si vam ser gaire innocents. L’Anna ja era conscient que militar a la CUP no era militar a qualsevol partit, tenint en compte que té un discurs potent enfront d’un estat tan repressor com aquest. Si a més d’aquesta consciència, t’informes d’èpoques anteriors, veus per on va la cosa i no te’n fies ni mica, de l’estat espanyol. Més tard, el dia que vam anar a Barcelona a celebrar la declaració d’independència, jo no sabia ni què celebràvem i l’Anna ho devia viure amb la mateixa expectació que molta gent. A palau no va sortir ningú. Ja es veia que allò no havia acabat. Mirava al meu voltant, veia el palau i l’ajuntament encerclats pels Mossos, tot tancat i barrat… Jo no ho veia clar, no m’acabava de sortir l’alegria…\n—Va tenir llavors la consciència que podia anar a l’exili?\n—Encara no. Una persona sempre es guarda coses. Quan prens una decisió, procures no dramatitzar i que se’t vegi forta. Quan ens ho va dir, jo també vaig voler ser forta i li vaig dir que li faríem costat en tot allò que calgués i que no patís per mi. Li vaig dir que no entenia com era possible que els demanessin aquells càrrecs si l’única cosa que havien fet era organitzar un referèndum. Jo no acabava d’entendre tot allò que ens queia a sobre. Van ser molts dies i no tinc clar com va anar tot. Van ser moments durs, però ho vam entomar amb molta fortalesa. Vaig arribar a tenir por que vingués la policia a casa, però vaig pensar ‘aquí trobaran la porta oberta’. No volia acovardir-me. Si em trobaven, que fos valenta, perquè no tenim res a amagar. Per sort, sabia que l’Anna tenia bons amics, el seu company i gent que treballava per ajudar-la. Jo no sabia cap on tiraria. Va ser tot molt ràpid. Que ningú no es pensi que va ser un comiat de ‘fes-me una altra abraçada, un altre petó’… Jo no sé ni el dia que se’n va anar. M’ho va dir, va anar a Barcelona i a partir de llavors va prendre una discreció absoluta amb tot, començant pel telèfon. Jo ja confiava que tenia gent al voltant que vetllaria per ella.\n—Sabíeu que aniria a Suïssa, però?\n—No, per descomptat que no. Tampoc no sabia per què Suïssa i no Bèlgica. En cap moment vaig voler dir-li ‘vés cap aquí’. Jo, com a mare, tinc poques influències. Ella ja fa anys que fa la seva vida. L’Anna ha estat en camps de treball a Chiapas, al Sàhara, amb les dones de l’apartheid a Sud-àfrica, a l’Uruguai… Crec que fins i tot ha estat al Kurdistan. Està bregada.\n—L’exili l’espantava una mica menys que a altres persones?\n—Sí. Ella ho tenia clar. Sap molt bé com són les presons. Les ha trepitjades i hi ha fet xerrades, però li feia por que li fessin jurar una constitució en què no creu, que hagués de dir que s’havia equivocat. Ella no volia passar per aquesta humiliació.\n—Com ha estat el seu procés d’adaptació a Suïssa?\n—Jo dono les gràcies a la gent d’aquí que ha fet coses per ella. S’han fet actes de la campanya Free Anna de dos dies. També agraeixo al seu advocat, l’Olivier Peter, que li va obrir la porta de les cases de companys que podien acollir-la els primers dies. Ella no va haver de picar cap porta; la porta era oberta amb un plat a taula. De totes maneres, va arribar allà amb una motxilla, com l’Adri o en Valtònyc. L’exili no és fàcil per a ningú. No són unes vacances…\n—Trobar feina va ser difícil?\n—Com a tot arreu, els contactes són importants. Al principi, col·laborava amb una ONG. Un altre pas important va ser que la universitat l’acceptés per fer el doctorat. Després, va venir el permís de residència per a cinc anys i va poder participar en la convocatòria per a tenir plaça al sindicat on ara treballa. Tot han estat petits passos.\n—Hi ha mitjans que han dit moltes mentides. Alguns, que vivia al millor barri de Ginebra, altres que passava un moment econòmic molt dolent.\n—No és cert que ho passés molt malament i tampoc que sigui allà de vacances. Ella sempre diu que hem de tenir molt present la gent que se’n va de casa amb una barcassa. Hi ha molta més gent que pateix. Va ser dur? Sí, l’exili sempre és dur. Però té també en Benet Salellas i un grup de gent que l’ajuda. Jo, d’aquesta premsa que fa fake news no en faig gens de cas. No és veritat que anés a Suïssa tenint-ne de sobra. També s’ha criticat que anés a un país com aquest, anticapitalista com és, s’han inventat que portava uns texans caríssims, han criticat el seu canvi d’aspecte… En l’època del ‘pressing CUP’, ja vam rebre moltes crítiques i a Sallent hi havia gent que deia barbaritats. Jo mai no em vaig encarar amb ningú. Els polítics han d’assumir que la gent no estarà sempre a favor d’ells, però jo ara m’adono de quantes persones l’estimaven i la troben a faltar. Ella, com la CUP, no va arribar a la política per ascendir ni trepitjar ningú. Simplement va ser un període de la seva vida, i això també ho vivim com un període més.\n—I ara com li prova?\n—Quan vaig allà la veig bé. No fem un drama d’això que ens passa, sinó una lluita. És amb gent d’arreu del món: sud-americans, sirians… Sé que farà tant com pugui per a demostrar els valors de la gent d’aquí i denunciar totes les coses que ens passen, que no hi ha dret.\n—Malgrat això, rebem moltes menys notícies d’ella que d’altres exiliats.\n—Jo veig que Suïssa és diferent de Brussel·les. Allà ara pensen en el Consell per la República. Tampoc no sé si aquí arriba totes les coses que fa l’Anna. De totes maneres, està en un període diferent del parlament, quan s’hi dedicava de manera exclusiva. Tot i que segueix què passa a Catalunya i té contacte amb el partit, ja no és a la palestra. Treballa i, per tant, té un compromís a banda.\n—Els seus advocats preveuen quan podrà tornar?\n—No. Estem pendents del dia a dia. Jo vull que torni, però quan hi hagi garanties i un respecte pel nostre projecte d’autogovernar-nos. Que puguin tornar i surtin de la presó amb el cap ben alt.\n—Què us ajuda a afrontar l’exili de l’Anna?\n—Per exemple, a l’esdeveniment dels Cims per la Llibertat, em vaig trobar un home que havia estat militant independentista als vuitanta i va ser empresonat i exiliat. No diré el nom perquè no sé si ell ho voldria. Se’m va acostar i em va dir que havia estat dos anys a la presó de Carabanchel, en una època en què la repressió encara era més brutal. Que m’anés a buscar per saludar-me em va emocionar moltíssim. Em va fer pensar que hi ha gent que fa molts anys que lluita. Ara el moviment s’ha estès i nosaltres tenim un suport que ells no van tenir perquè eren pocs. Tot això que passa ara ho hem de viure com una lluita que continua. No és cap drama. No podem dir ‘quina desgràcia’. Ho comentem moltes vegades amb l’Anna: no hem d’oblidar que molta gent abans que nosaltres s’hi ha jugat molt en la lluita per la independència, i això em dóna molta força per a tirar endavant.\n—Sempre heu tingut aquest convenciment o és fruit d’un procés que va començar quan l’Anna se’n va anar?\n—El tenim de sempre. A casa nostra s’ha parlat sempre de política. El meu pare va lluitar al bàndol republicà i l’any 1977 va reobrir la seu de la CNT a Sallent. Malgrat ser anarquista, votava. Deia que no podíem deixar que els altres ens guanyessin. A nosaltres no ens van ocultar mai que eren gent republicana, antifeixista i antifranquista, i això s’ha demostrat en el nostre tarannà. Ell sempre recordava que va ser en un camp de concentració a Galícia i la gent d’allà l’ajudava. Per això l’Anna no diu mai penjaments de la gent d’Espanya.\n—De fet, ella explica que la seva família l’ha influït molt políticament, que éreu un referent.\n—Cada fill puja amb la seva personalitat. Hi vaig influir, però perquè a ella ja la motivava el tema. Jo me l’emportava a l’ajuntament quan sortia de l’escola. Era una època en què no era fàcil que la dona participés i sortís escollida en unes eleccions municipals. Jo era l’única allà, entre dotze homes.\n—Em van tractar bé. Hi havia molta pols del franquisme als ajuntaments i s’havia de donar entrada a la gent del poble, aconseguir que els plens fossin oberts i participatius. Jo em vaig incorporar tard, el 1983. És clar, a 29 anys ja tenia dues criatures. Mentre el 1968 a París es revoltaven els estudiants, jo em casava. És el que tocava… Sabia cosir, brodar, cuinar, netejar… Però déu n’hi do les coses que vaig fer! Hi ha dones que s’han quedat a la cuina. Jo vaig dir: ‘No senyor, s’ha de sortir de la cuina! S’ha de deixar la roba per planxar i anar a participar a l’ajuntament.’ Quan vaig començar tenia trenta-set anys i em sentia valenta i desafiant. El meu home no ho veia gaire bé… Molta gent es demanava si no tenia prou feina a casa amb dues criatures. Tot això, l’Anna ho va veure des de molt aviat, i també es va formar molt a la universitat. El meu fill, en canvi, no va tenir mai tant d’interès per la política, però la qüestió important és que siguin bones persones, honrades, senzilles… Nosaltres som gent minera, treballadora, emigrada! El pare de l’Anna i tota la seva família són andalusos. Van venir aquí a treballar a les mines i després van viure un exili dur a Alemanya als seixanta. No van acabar d’arrelar mai enlloc i van patir molt.\n—I què penseu quan l’unionisme fa referència a famílies com aquesta per a atacar l’independentisme?\n—Això sempre ho retrec a Ciutadans. Què ens han de venir a dir, a nosaltres? Jo sóc Sánchez! El meu avi era murcià. A aquesta gent l’han parida per a destrossar Catalunya, la llengua, els mitjans…\n—Què els diríeu, si poguéssiu contestar als seus parlaments sobre la presó i l’exili?\n—Si els tingués davant, procuraria no dir cap paraula barroera, però els miraria als ulls i els preguntaria si volen això, si volen un país lliure i democràtic. Són uns retrògrads que volen tornar enrere, reformar la constitució per anar encara més a la contra. Són uns pocavergonyes. Han pujat a la política per guanyar diners i no els importa el patiment de la gent. Són molts els qui patim. No solament els qui tenim exiliats o gent a la presó.\n—I què creieu que s’hauria de fer?\n—Això no va de partits. O hi som tots una altra vegada perquè vegin el mal que fan o ens costarà sortir-nos-en. No sé què s’hauria de fer, perquè estem tots una mica desorientats. Ja sé que no ha acabat bé i que hi havia coses que no estaven preparades i gent que es va despenjar pel camí, però jo no puc criticar ningú i encara menys en aquests moments. Tampoc no puc dir que s’haurien d’obrir les presons, perquè no sóc al capdavant. Hem de ser forts i lluitar, i ho veig clar quan em diuen que persones com en Jordi Cuixart estan fortes.\n—Dieu que teniu molt en compte els qui són a la presó.\n—Jo vaig molt als Lledoners. Tinc necessitat d’anar-hi perquè els qui són allà dins em commouen, de la mateixa manera que em commouen els qui són a l’exili. Jo vaig a veure la meva filla amb moltes ganes, però hi sóc poc temps, perquè la meva feina és aquí. Jo sé que l’Anna és lluny i, si no em passa res, la tornaré a veure, però hi ha gent tancada a la presó i no els podem oblidar. Li vaig dir que a l’octubre no hi aniria cap dia perquè havia de ser a Barcelona el dia 1, el dia 3… També estic al CDR de Sallent. Però no dic gaires coses perquè el futur és de la gent jove. La meva època de lluita a primera línia ja ha passat.\n—Com a ex-militant del PSUC, què en penseu d’Iniciativa i l’entorn dels comuns?\n—Crec que no fan els discursos encertats. Joan Mena tendeix a dir que tot ha de ser pactat i que ja vindrà el referèndum. Haurien de tocar de peus a terra i dir que ara toca lluitar perquè ens vegin forts i la gent surti de la presó i torni de l’exili. Primer és això. No hem de pensar si farem un altre referèndum, si amb tot això que tenim a sobre no ens sortim. Són molts, hi ha diversos corrents, tothom vol aplicar la seva… Ja s’ho faran. Hem de mirar de tombar el mur que tenim davant, empentant entre tots. Qui s’ho cregui, que es posi del nostre bàndol i qui no, de l’altre. O estàs a favor o estàs en contra. No hi ha matisos. Sí o no.\n—Viure vol dir prendre partit…\n—I tant! Però això s’ha aplicat a la lluita per les vuit hores, a la lluita a les fàbriques, a les vagues a la mina… Un exemple: l’any 1982 vam fer una vaga a Sallent i les dones dels miners ens vam tancar durant dies a l’església. Dia i nit, asseguts als bancs i amb mantes, mentre els veïns ens portaven menjar. Fins que la vam guanyar!


Exploració cerebral amb… grafè? | Activitats CosmoCaixa Barcelona\nExploració cerebral amb… grafè?\nSantiago Ramón y Cajal va dir que "mentre el cervell sigui un misteri, l'univers serà un misteri", però… tenim alguna eina per saber com funciona aquest òrgan primordial? Han evolucionat aquestes eines de mesura elèctrica des que Ramón y Cajal va descobrir les xarxes neuronals al final del segle XIX?\nAmb motiu del Dia Internacional de la Dona i la Nena en la Ciència, la doctora Elisabet Prats ens parlarà de les últimes investigacions en aquest camp i, a més, ens farà entendre com la medicina i la tecnologia es donen la mà per un bé comú. Descobrirem nous materials com el grafè, el qual, juntament amb la micro i la nanotecnologia, són capaços de resoldre els reptes de les interfases neuronals.\nEl 2015, l'Assemblea General de les Nacions Unides va proclamar l'11 de febrer el Dia Internacional de la Dona i la Nena en la Ciència, i la Fundació "la Caixa" se suma a aquesta iniciativa impulsant aquesta activitat en col·laboració amb l'associació Big Van Ciencia, per ajudar a visibilitzar el treball de les científiques i promoure la igualtat de gènere en l'àmbit cientificotecnològic.\nElisabet Prats Alfonso, doctora en Química per la Universitat de Barcelona el 2011. Actualment és investigadora del Centre de Recerca Biomèdica en Xarxa (CIBER), dins de l'Institut de Microelectrònica de Barcelona, que pertany al CSIC.\nEn col·laboració amb l'Associació Big Van Ciència i amb la plataforma 11defebrero.org\nDivendres 11 de febrer, a les 19 h\nLa conferència es farà en castellà.\nActivitat gratuïta, però cal adquirir-ne l'entrada.\nAbans de la conferència, a les 18 h, hi haurà una sessió gratuïta de la visita comentada “Elles a la ciència”. Reserva aquí la teva plaça!\nEntrada museu 6 €\nClients CaixaBank entrada gratuïta


El cost de la vida i el preu de l'habitatge passen a ser les principals preocupacions | Ràdio SER Principat d'Andorra | Cadena SER\nÚltimas noticias Hemeroteca 28 de febrero de 2020 Actualizado a las 14:32 CET\nEl cost de la vida i el preu de l'habitatge passen a ser les principals preocupacions\nEntre els aspectes a millorar, continuen encapçalant el rànquing les infraestructures i equipaments\nEls habitants d'Andorra situen l'elevat cost de la vida i de l'habitatge com una de les principals preocupacions. / Arxiu (Agències)\n14/12/2017 - 16:25 h. CET\nEl cost de la vida i l'habitatge, les infraestructures i equipaments, les pensions i prestacions socials, i el trànsit són les quatre principals preocupacions dels habitants d'Andorra segons el darrer observatori del CRES, una enquesta que compleix ja deu anys.\nEl cost de la vida i el preu de l'habitatge han passat a ser la primera preocupació dels ciutadans del país i coincideix amb els aspectes a millorar.\nEl preu de l'habitatge és la principal preocupació de determinats col·lectius com els nouvinguts i els joves. Ho explica Joan Micó, el director del CRES.\nSobre els aspectes a millorar, continuen encapçalant el rànquing les infraestructures i equipaments i les pensions i prestacions socials tot i que el trànsit ha augmentat en relació a observatoris anteriors. En canvi, baixa la política andorrana.\nValoració del turisme\nEn l'observatori del segon semestre del 2017 també s'ha valorat el turisme i la percepció que d'aquesta activitat tenen els habitants del país.\nUna immensa majoria (el 70%) valora positivament el tipus de turista que ens visita, una xifra que constrasta amb enquestes similars del països veïns.\nPer nacionalitat, són els d'altres nacionalistes els que més diuen tenir una valoració positiva (89%) i els francesos els que menys (64%).\nRespecte l'any 2008, quan es va preguntar per primer cop sobre aquest tema, els ciutadans que fan una valoració positiva del tipus de turista que ve actualment a Andorra ha augmenat en gairebé 30 punts, segons ha explicat Micó.\nTambé un elevat percentatge de ciutadans manifesten que la presència de turistes li comporta més avantatges que inconvenients. Fins un 55% ho afirmen davant un 12% que creuen el contrari.\nEntre els aspectes positius que aporta el turisme pels habitants d'Andorra destaquen la millora de l'economia, de les infraestructures, de l'oferta de serveis i la seguretat ciutadana. Mentre que entre els aspectes negatius, destaquen l'increment del cost de la vida i un empitjorament en la qualitat de vida.


Solidaritat amb afiliades i afiliats de CGT Ensenyament acomiadad@s - CGT Ensenyament\nArrel del lloc Sector social\nSolidaritat amb afiliades i afiliats de CGT Ensenyament acomiadad@s\ndijous 25 de setembre de 2014 - Visites: 0\nDivendres 3 d’octubre, a les 11h, al Jutjat Social 7 de Barcelona, comença el procés judicial per l’acomiadament col•lectiu de treballadores i treballadors de FAVIBC.\nFAVIBC és l’associació de veïns que es va inventar CIU per contrarestar les de caire més “esquerrà” de CONFAV i FAV.\nTota la secció sindical de CGT (10 treballadores i treballadors) han estat acomiadats per atrevir-se a convocar eleccions sindicals. Per part de la empresa: insults, amenaces, acosament a les i els treballadors i a companyes i companys del sindicat d’Ensenyament quan hem assistit a alguna reunió...\nDe moment, demanda per acomiadaments nuls (vulneració del Dret fonamental de lliure sindicació, recollit a la Llei orgànica de Llibertat Sindical) de les 5 company@s amb contractes indefinits que formaven part de la secció sindical i anaven a les llistes de CGT.\nHa arribat l’hora de posar sobre la taula tot el procés de repressió sindical, patit per totes i tots les companyes, durant més de 9 mesos.\nHa arribat l’hora de desemmascarar a les persones que controlen aquesta entitat, des de fa anys, com si fos la "Cosa Nostra".\nHa arribat l’hora de plantar cara col•lectivament, als abusos i a la impunitat.\nHa arribat l’hora de denunciar públicament, què és FAVIBC? Perquè es va crear? Qui va promoure la seva creació? Quants diners públics han gestionat durant els últims 25 anys? Com els han gestionat ?\nSi pots vine a la concentració divendres 3 d’octubre a les 11h, davant del Jutjat Social 7 de Barcelona (carrer Girona, 2) per mostrar la nostra solidaritat i suport amb aquestes companyes i companys.\nBarcelona, 26 de setembre de 2014\nDocument (PDF – 91.3 kB)\nCarta del Sector Social CGT a la directora general de la DGAIA, Esther Cabanes\nPermanències Sector Social CGT\nDGAIA: l’entitat pública que vulnera reiteradament els drets de la infància protegida i de les professionals que treballem als centres de menors\nDavant les greus agressions racistes a Canet i Castelldefels contra infants i adolescents no acompanyats d’origen estranger\nTot és mercat, "amigo"?\nServeis Socials com combatre incendis amb gots d’aigua\nProu impunitat per justificar el negoci de la infància en risc\nLes portes giratòries, el Sr. Calvo i el negoci de la infància en risc


Monestir paleocristià de Tarragona - Monestirs de Catalunya\nPaleocristià Monestir paleocristià de Tarragona\nEl primer esment d’una comunitat cristiana a Tarragona està relacionat amb el martiri del bisbe Fructuós i dels diaques Auguri i Eulogi, fet ocorregut a l’amfiteatre i que s’emmarca en la persecució de Valerià (253-260). Això demostra que en aquell moment, l’any 259, el cristianisme ja s’havia arrelat a la ciutat. En aquest context potser cal esmentar una tradició que explica l’arribada de sant Pau al voltant de l’any 65. Tarragona era una ciutat de primera magnitud, ben comunicada i amb força circulació de persones i idees. A partir del 312, a l’època de Constantí, el cristianisme es devia expandir i adquirir més rellevància, el 314 hi ha constància de delegats del bisbe de Tarragona participant en un concili a Arle.\nLes restes visibles de la necròpolis de Sant Fructuós\nEnterraments de la necròpolis de Sant Fructuós\nA finals del segle IV, en una carta del papa Sirici dirigida al bisbe Himeri relacionada amb l’adopció de mesures contra el priscil·lianisme, s’esmenten els sacerdots i monjos, el que indica, al menys, l’existència de monestirs en el seu entorn en aquella època. A començament del segle V també hi ha constància d‘un tal Frontó, que havia erigit un monestir a la ciutat, de totes maneres Jordi López destaca la possibilitat que el concepte de monestir no correspongui amb l’actual i que en aquest cas es tracti de la cel·la d’un monjo solitari. Finalment, a l’epitafi del bisbe Sergi (c520-555) s’esmenta que havia fundat un monestir, sense donar més dades sobre el mateix.\nEl papa Sirici (388-399)\nSepulcre de sant Fructuós a la basílica a ell dedicada\nDel monestir (o monestirs) preislàmic de Tarragona no hi ha dades més concretes i no s’ha pogut localitzar tot i que s’ha volgut situar a la basílica del Parc Central, excavada a partir del 1994 i publicada per Jordi López qui, tot i contemplar aquesta possibilitat, la desestima. Des de mitjan del segle III i especialment entre els segles IV i V s’havia anat desenvolupant prop del Francolí una necròpoli, lloc d’enterrament del bisbe Fructuós i els altres màrtirs. Prop de la seva tomba, a finals del segle IV i començament del V, es va aixecar la basílica de Sant Fructuós on es veneraria la seva memòria a la que poc després acompanyaria una segona aixecada al nord, a la zona del Parc Central. És aquesta darrera basílica (i també en alguna ocasió, la de Sant Fructuós) la que s’ha relacionat amb un primitiu cenobi, cosa que el faria un dels més antics d’Occident.\nEl 716, la invasió sarraïna va arribar a Tarragona, ciutat que va quedar abandonada i pràcticament sense població, el que marcaria la fi de l’activitat monàstica preislàmica en aquest lloc.\nLa Cripta dels Arcs, a la basílica de Sant Fructuós\nPlanta esquemàtica de la basílica nord, amb el seu atri\nBasílica nord (Parc Central)\nAbsis de la basílica nord\nEnterraments associats a la basílica nord\nNo s'ha pogut localitzar el seu emplaçament. Les restes arqueològiques de la basílica nord es troben a l'aparcament subterrani del centre comercial del Parc Central, al costat de la basílica de Sant Fructuós, a la fàbrica de tabac\nBaldiri B. - Desembre de 2012 / Actualitzat desembre de 2017


Tapisseria de mobles\nProcediment de tapisseria: això no és gens senzill iper tant, només és recomanable per a aquells que tenen mans destrestreball en viu: explicarem en un treball més freqüent, aixòpassejant per la butaca.\nLa feina comença amb el desplegament de l’antiga butaca. Durant la cursala tapisseria s’ha de cuidar amb cura i s’ha de recordar l’estructura de la tapisseriai també tingueu cura de no arruïnar el material, perquèel tornarem a utilitzar. Però vegem com és el materialnecessita tapisseria? Les respostes són necessàries en primer llocfarcits: algues, palla de lli, gossos, cotó,la quantitat de diversos pèls d’animals o, quina és la majoriausos: laticel i materials d'escuma. També es necessiten portadorscintes (tèxtils, cautxú i metall), teixits interiors (sargia, molino,llenç per al revestiment), molles i altres accessoris de tapisseria(paper, guita, fil. guita decorativa, ungles decoratives) i finalment tela, cuir o pell artificial per al folre. Per descomptat, també necessiteu les eines adequades: un martell,eines d'extracció de materials i ungles, per tensar cintes,agulla recta i doblegada, agulla amb dues puntes, alicates, tisores,cinta mètrica, corda de cosir i tisores de xapa.\nCom s’ha de desmuntar els mobles entapissats? Primer ho hem de fertreure individualment les ungles decoratives i de tapisseria adesprés traieu el teixit de folre. Si el teixit encara està dinsen bon estat, s’hauria de netejar químicament i, si ja estàgastat, llavors n’hem de comprar un de nou. Després d'això hauríeu de fer-hotraieu el molino (tela que cobreix el cotó), així com el cotó.(Es recomana substituir la vella de cotó vella per una de nova)podem treure llenços, herbes marines, molles i traços de suportke. L’afrik (pèl) extret ha de ser completament ochlstltlpolseu-vos i torneu a ratllar, o si no és possible, llavorsprocessat a mà. Finalment, s’han d’inspeccionar i substituir les mollesels que estan trencats i estirats. Hem de fer el mateixsubstituir les cintes antigues i insuficientment fortes.\nTapisseria de butaques\nDesprés del desmuntatge, preparació d'eines i compra d'una novael material es pot començar amb tapisseria. Com podemrepetir. tapisseria d’una butaca? Les butaques entapissades normalmentes subministren amb molles altes9-12 molles i si la tapisseria antiga no tenia tantes mollescal complementar-lo. (Una butaca necessita el mateix nombre de molles,només altures inferiors.)\nLes tires s’han d’adherir primer al marc de fusta netejat.Col·loqueu l'extrem de la tira a la vora inferior del marc i a 2 cm de distànciades del final, clava-ho amb tres claus. A continuació, una secció de 2 cmtornar i fixar fermament amb cinc claus. Cintes individuals tretenir una distància de 3-5 cm els uns dels altres i al finalconjunt de files i filera transversal de tires perquè sigui verticali les tires transversals s’entrellacen. És molt importantque les corretges estiguin ben tensades i, per tant, abansl'extrem lliure està fixat, s'ha de colar amb una eina de colat.Si no disposem d’aquesta eina, també podem utilitzar una lama de fusta entallada de secció rodona. Ttirem la mà cap a l’obertura entallada del llistó i girant el llistó, que prèviament hem pressionat pel costat de la butaca,colem la cinta. Sens dubte cap endavantzanja, s’ha de col·locar un drap suau entre la butaca i el llistóper no danyar el polit de la butaca.\nDesprés d’estrenyir la corretja, s’han de subjectar les molles. El millorsón molles que tenen 5-6 fils. Les molles haurien de ser-hoes recolzen en les interseccions dels carrils, perquè això els donarà energiaEl transport serà més gran i s’ha de col·locar de manera que s’enganxinels extrems d’una fila es veuen cap a l’esquerra i cap a l’altradret a dret. Les molles col·locades correctament haurien d’estar a la part inferioracabi de cosir les tires i, a continuació, introdueix les ungles al marc, en el mateixdirecció amb una filera de molles i per a aquestes ungles lligueu cordes perlligant de primavera. Un extrem de la corda s’ha de lligar a un clau,a continuació, a cada molla en dos llocs, lligueu un nus, trenaper a la primavera i, finalment, lligueu a l’ungla de l’altre costat]. A lade la mateixa manera que les molles també s’han de lligar en direcció transversalque es fixin en quatre punts.\nLes molles lligades s’han de folrar amb un drap de primavera (jutellenç) i el folre es fixa amb claus de tapisseria per amarc. Es col·loca un "farcit" al llenç de primavera, p. Ex. refrescatalgues. El carregador primer s’ha de col·locar a les vores del seient,a continuació, al centre i en aquesta quantitat per estar assegutno senten les molles. Ja que hem col·locat uniformement el farcitposem el drap inferior, tallat de sargia i temporalmentel tensem amb passadors. Finalment ho podem arreglaractuar de dues maneres: 1. subjecteu el llenç amb passadorssota les vores laterals i formant les vores cosim: 2. sargijasubjecteu les ungles al marc. Ungles, que cal escriurecada 6-8 cm, primer escrivim només a mig camí, per aestirem la tela i l’estirem per les ungles i només llavors escriumo ungles completament a la fusta.\nPer evitar que el farciment es desplaci, tota la tapisseria hauria de fer-hocosir costures uniformement distribuïdes. Primeraments'ha d'acceptar la vora prodevka de la tapisseria entre els quatre ditsi el polze i des del dit superior durant uns 5 cmprodevak, i els altres a una distància uniforme d’aquest.Després ve el processament de les vores al voltant del seient, a la verticallaterals i al respatller. El càrrec s’hauria de reubicar una vegada més,ajustar i, si cal, prémer el farcit amb l’agulla.Els tapissers estan familiaritzats amb diversos tipus de costura de vores. Nosaltresdescriviu només el més senzill. Primer heu de formar les vores decantonades per evitar que el farciment rellisqui i després comenciamb les primeres costures a 4 cm de la vora. S'ha d'inserir l'agullaamb la mà dreta de baix a dalt, i amb la mà esquerra esprémer el material ial mateix temps, elimineu els possibles desnivells existentsdimensions. Després de la primera producció, continuem cosint movent-nossón d'esquerra a dreta rectes, de 4-6 cm de llargada prodevcima.\nComencem la segona puntada a una distància de les vores, per2-2,5 cm que es mouen d’esquerra a dreta amb prods similars.Ara ja és la distància entre els prodevaks individualsnomés 2 - 3 cm. Mentre cosim amb la mà dreta, cosim amb l’esquerraformem les vores i redreçem el farcit. Per a la costura tant necessiteuutilitzeu una corda bona i forta i després de 4 - 5 prodevaka per sotales parts lliguen la costura per fer-la més tard, si cal,podria apretar. Amb això finalment vam acabar les sabatilles inferiorsferida sobre la qual es col·loca la tapisseria superior.\nEl farcit no sempre es pot ajustar de manera que després de cosirel llenç inferior serà completament pla. Bulbes restants ila tapisseria elimina els desnivells. Superiorla tapisseria també pot formar la forma final de la tapisseria.Per tant, s’hauria de col·locar una nova capa de farciment a la capa inferior.Això garanteix la suavitat i la superfície plana de la tapisseria.Primer s’han d’omplir les sagnies creades durant la costuravores i costures i després s’aplica una nova capa de farcimenten un gruix de 2-3 cm. El millor és utilitzar-lo amb aquest propòsitpèl fi, laticel o material d'escuma. A la capa de farciment deal final s’ha de col·locar una capa fina de cotó i les vores d’aquesta capa de manera uniformeficar-lo sota el material de farciment per no fer el farcit més tardva penetrar en el teixit del "teixit de mobles".\nLa següent tasca és posar el llenç a la portadaun dels molins. La forma més senzilla de fixar aquest revestiment és jaquesta costura per a la vora. Molino a mida, les dimensions del qual sóncorresponen a la superfície entapissada, s'ha de restaurar a les vores peraproximadament 1 cm i fixeu-les amb passadors a les quatre cantonadespart entapissada. A continuació, alineeu acuradament la butaca i, possiblement, seieu-hi, per tal deel molino es va aferrar bé a la tapisseria i va tornar a fixar-lo. Molino completament pla, sense arrugues,s’ha de cosir a les vores amb fils oberts.\nEl millor. és tapissat i el fons està cobert amb algunsmaterial densament teixit per evitar que les partícules caiguinfarcit i, per tant, la contaminació del sòl.\nAra les obres internes han finalitzat i ens podem aproparrevestiment de begudes. instal·lació de la tapisseria. Primer cal un teixittallar a la dimensió requerida i estirar bé sobre la taulade manera que no s'estiri i es creï immediatament després de la instal·lacióplecs. El teixit estirat s’ha de col·locar a la superfície comho arrebossem i el subjectem a quatre cantonades amb un clau.A continuació, clava els dos costats i al costat oposatens estrènyer i colpejar amb les mans. En apretar iles alineacions han de començar des del centre cap a la voraper evitar la formació d’arrugues. S’ha de continuar estrenyentfins que la superfície quedi completament plana. Codi de cantonadala tela s’ha de recollir de manera que els plecs siguin uniformes iprocés prodevcima ocult. Atenció! Zona i aquí necessitemestar pla.\nSi volem col·locar decoratius a les vores inferiors de la butacacorda, aleshores s’ha de comunicar la subjecció de la tela sense poretorna, és a dir. clavar-lo amb claus de tapisseria per a fustamarc i línia amb l’amplada desitjada. Si volemfem servir ungles decoratives, la tela s’ha d’adherirla part inferior del marc de manera que es recuperi la part de la vora del teixitd'amplada d'aproximadament 1 cm i claus de tapisseria ben clavats.Finalment, escrivim els decoratius al voltant de la vora inferiorungles, tenint cura d’estar a la mateixa distància.\nTapisseria de portes\nLes portes de tapisseria es completen amb la seva construccióque es pot realitzar de dues maneres. Una manera requereixque la porta, que volem entapissar, sigui totalment plana, perquèla tapisseria es pot col·locar directament a la superfíciela porta.\nAïllament: material d'escuma suau, gruix de la placaDimensions de 20-30 mm corresponents a les dimensions de la porta(possiblement a partir de diverses peces). Folre: suau i elàsticdimensions de 10 cm més grans que les de la porta. Cola: una mena d’adhesiu plàstic d’assecat ràpid.Ungles. ungles decoratives de tapisseria, ungles de subjecciódim. 16x16 (Fig. 1, part a.)\nS'han de treure els tiradors de les portes i els panys de xapa i despréstraieu-los i col·loqueu-los en posició horitzontal. Dibuixa amb un llapismarc a 1,5 cm de la vora (Fig. 1, part b). Si es vol tapisserianomés el costat de la porta que està cap al marc, llavors abansen lloc de desmuntar les nanses, les portes i les frontisses s’han de tancarviure al costat del marc fins a la tapisseria. Des d 'aquesta etiqueta fins aS’ha de treure un nou marc d’1,5 cm cap a dins. El platmaterial d’escuma tallat exactament a les dimensions d’aquest unudel marc i talleu el lloc de la placa de bloqueig (Fig. 1,part c). Necessitem la superfície de la porta i la superfície del tauler d’escumaa continuació, enganxeu i col·loqueu amb cura l’escuma sobre la pelllloc i enganxa femení (Fig. 1, part e.).\nDesprés hauria de ser (aixecant les vores) untada amb colaels laterals del tauler d'escuma i la superfície inferior de la portaal costat d’un marc de 3 cm d’amplada (Fig. 1, part e). Hem deespereu a que la cola "atrapi" una mica amb algunes eines planes(p. ex., amb un tornavís més ample), premeu i ajusteu-ne el inferiorla vora del material d'escuma i després enganxada (Fig. 1, part f.)El material s’ha de col·locar sobre la base preparada d’aquesta manerafolres de skaja, tensats i fixats cada 5-10 cmclaus, de manera que les ungles es martellen només a la meitat del camí.A continuació, talleu el cel ja que queda a 1 cm de la tramamarc (Fig. 1, part d).\nAl pany, es talla una mica el cel i es retalla el lloc del mànec i l’oberturaclau (Fig. 1, part x.) Skye es fixa a la part inferiorenganxar i muntar la placa de bloqueig. Fixació de les ungless’ha d’eliminar individualment (figura 1, part i.) i de forma contínuavomitar les vores de la skaja i tornar a ajustar la tensióa ungles mig clavades. Després d'això, al llarg del continuperò traient les ungles per subjectar-les, col·loqueu-les a les ungles decoratives (Fig. 1 part j)Primer cal arreglar les cantonades. La distància màxima entre els caps de les ungles pot ser1-2 mm. S'ha de tenir cura que la vora skaja, és a dir. ungles, no estigueu fora de la caixa marcada.\nSi la superfície de la porta no és plana, però amb insercions, toqueuEl cirung s'ha de fer de manera especial. Es requereix addicionalel material per a aquest mode d’operació és: taulers de fusta contraxapada o taulers de fustafibres de 3-5 mm de gruix per a les dimensions de la placa base per a puns 3 cm més petits que les dimensions de la porta. Tàper vinculant:fil de lli o cordill prim, botons decoratius amb omotom od skaja.\nPrimer cal sobre la base i sobre un plat de material d’escumadibuixar una quadrícula per col·locar botons (separats)les línies horitzontals han de ser de 10 cm i verticals de 7,5 cm).Els forats s’han de perforar a la intersecció d’aquestes línies a la placa basede diàmetre 5 mm i sobre les plaques d'obertures de material d'escumadiàmetre 30-40 mm. Forats al tauler d'escumajala es pot perforar amb un cop de pell (o en absència dea més, un motlle per a pastissos amb vores esmolades amb pressió igirant fig. 1, part k.) Després del forat, s’ha d’escumpar el foratenganxeu el material (sense enganxar les vores), col·loqueu el cel i al llargfixeu les vores del vòmit a la meitat amb les ungles clavades.Cal introduir un fort fil de lli i un punxó a les botoneresper cosir o passar per dos forats amb una agulla amb dues puntes - (Fig.2). Després d’estirar els botons, s’ha d’enrotllar la cordaclaus que es martellen per la meitat i després mitjançant un martellles ungles els arreglen. Ara podem treure les ungles amb les qualsel skay es fixa i la placa base es fixa amb cargolsper la porta. Les operacions posteriors són idèntiques a les descrites anteriorment.Aconseguirem un efecte similar si comprem d’altres especialsungles que recobrim el cap amb skajern. Dibuixem al cel amb guix de sastreperforem els punts corresponents amb un punxó i conduïm els claus a la profunditat desitjada amb una eina.


Xarxa - Compromís dels moviments juvenils davant el repte climàtic - Notícia - L'informatiu\nTrobareu tots els vídeos i materials en una pàgina web temàtica\nPonents. Autor: Medi Ambient\nJoves d’entitats i moviments d’acció contra el canvi climàtic van participar el dijous 23 de gener en una jornada durant la qual, juntament amb experts de la comunicació i sensibilització ambiental, van exposar i reflexionar sobre els reptes mediambientals en la societat actual. En aquesta jornada, organitzada per la Diputació de Barcelona a través de l’Àrea d’Acció Climàtica i la d’Infraestructures i Espais Naturals, es va posar en relleu la incidència dels moviments juvenils emergents en les accions i mobilitzacions davant l’emergència climàtica.\nLa jornada, que va ser presentada pels diputats d’Acció Climàtica, Xesco Gomar; i Mobilitat, Espais Naturals i Prevenció d’Incendis Forestals, Josep Tarín, a l'Espai Francesca Bonnemaison de Barcelona, es va estructurar en una ponència marc a càrrec del pensador i pedagog Jaume Funes, i dues taules de debat, una integrada i conduïda per joves lligats a l’activisme climàtic, i una altra participada per experts de la comunicació i la participació ambiental.\nDurant la presentació de la jornada, Xesco Gomar va ressaltar el fet que tenim al nostre abast moltes coses a fer per a les quals cal activisme i militància, com canvis d’hàbits en el consum, en els desplaçaments i la mobilitat, i també en el compromís cívic i social, en el qual els joves tenen un important paper a jugar. Davant del repte de l’emergència climàtica calen accions que propiciïn els canvis necessaris per poder afrontar un futur més sostenible en tots els aspectes de la vida i, per això, cal ser forts en educació, formació i conscienciació en la promoció de l’acció climàtica i ambiental.\nEn aquesta línia, les administracions també han de contribuir a fer possible aquests canvis i fer unes ciutats i pobles més verds, inclusius i saludables, i és des de la proximitat dels moviments socials com es poden afrontar millor tots aquests reptes. Treballar pel clima i pel medi ambient és una qüestió de justícia i solidaritat amb el conjunt del planeta.\nPer la seva banda, Josep Tarín va destacar que la Xarxa de Parcs Naturals compta amb més de quaranta anys d'expertesa i experiència en programes i equipaments d'educació ambiental i els parcs -en què hi ha municipis petits- són espais idonis on experimentar millores sobre mitigació del canvi climàtic des de diferents àmbits (reciclatge, transport, energia, sensibilització, etc.).\nTaula rodona de joves activistes\nEn la taula de joves activistes, conduïda per Cristina Giménez de la Conferència Internacional de Joves Tinguem Cura del Planeta, van participar Maria Marcet, de Fridays for Future; Ria Jabbour Hernández, de Rebel·lió o Extinció; Xavier Masramon, de la Reserva de la Biosfera del Montseny, i Joan Grivé, instagramer.\nEn la segona taula, moderada per Evelyn Segura, periodista i divulgadora ambiental, i dedicada a la participació ambiental, van intervenir Cori Calero, periodista; Enric Pol, catedràtic de Psicologia Social i Ambiental de la Universitat de Barcelona (UB); Ismael Peña, professor universitari i investigador; i Olga Margalef, investigadora del CREAF. Així mateix, el facilitador gràfic Yorgos Konstantinou realitzava una feina de síntesi simultània de cada taula rodona, sens dubte un complement excel·lent al debat.\nVa cloure la jornada un interessant debat entre tots els ponents i assistents. Moderat per tècnics de les dues gerències, es va estructurar a partir de preguntes formulades prèviament a l'organització que se'ls havien fet arribar als integrants del debat.\nLa jornada va ser conduïda per les dues caps de les oficines tècniques de Participació i Educació Ambiental (Blanca Martínez de Foix) i de Parcs Naturals (Juana Barber) les quals, en la cloenda, van agrair l'alta participació i implicació dels assistents en el debat. En aquest enllaç trobareu el programa.\nSens dubte, la jornada "Davant del repte climàtic: moviment juvenil i educació ambiental" va constituir un esdeveniment ple de propostes, reflexions i iniciatives rellevants. En aquesta pàgina web trobareu recopilats tots els vídeos de les diverses intervencions, ponències i taules rodones així com altre material addicional (entrevistes, moments a Twitter, imatges, etc.).\nCategoria: Educació ambiental, Xarxa de Parcs Naturals, Paisatge, Educació ambiental, Biodiversitat, Meteorologia, Atmosfera, flora, fauna, hàbitats, Educació ambiental, Planificació i avaluació, Gestió del medi, Divulgació, Ponències, Diputació de Barcelona, Diputació de Barcelona, ODS,\nPàgina web de la Jornada (vídeos i materials addicionals)\nPrograma jornada 'Davant del repte climàtic: moviment juvenil i educació ambiental' [PDF]


Prova i error: Josep Maria Cortina: més prova que error.\nJosep Maria Cortina: més prova que error.\nAquest és el Post 3000, que el meu amic Lluís, l'autor de la Seccio D'ACÍ i D'ALLÀ, ha volgut il·lustrar amb aquesta crònica tan generosa de la nostra ja llarga i amical trajectòria.\nL’estil no es perd mai. Succeeix en moltes activitats, però jo ho vaig percebre primerament a través de l’esport. Passen els anys, es perden qualitats físiques i àdhuc rapidesa mental, però l’estil es manté. Vaig conèixer en Josep Maria Cortina com a porter d’handbol, l’esport que practicàvem de joves amb més dedicació. Vam coincidir en la selecció catalana juvenil. Era un porter sobri, segur i, com tots els d’handbol, que poden rebre tremendes pilotades llançades a dos metres de distància en qualsevol part del cos, molt valent. Jugant en el mateix equip no es notava tant, però quan m’hi vaig haver de confrontar, perquè pertanyíem a clubs diferents, constatava, a cops amb desesperació, que era molt difícil fer-li gols i que totes aquells virtuts s’expressaven en una molt personal i eficaç economia de moviments.\nEl segon retrobament va ser, precisament, a la Facultat d’Econòmiques. Vam començar els estudis en un any convuls. De fet ho serien tots els de la segona meitat dels anys seixanta, però, recent arribats a la Universitat, els esdeveniments ens tenien en estat de xoc. De seguida ens vam haver d’organitzar, primer defensivament, després, en diferents ritmes i intensitats, ofensivament. Tot aquell procés de conscienciació i activitat política deixava veure les afinitats personals. No va passar gaire temps abans no ens trobéssim estudiant plegats, ara a casa seva, ara a casa meva. Les hores d’estudi de vegades s’estenien als àpats i poc a poc s’anava produint un recolzament i una simpatia de part de la família de l’amic. Així vaig tenir el privilegi de conèixer els pares del Josep Maria i els seus germans. El pare em semblava un home jove, de fet era uns anys més jove que el meu perquè en Josep Maria era el germà gran a casa seva i jo el petit a la meva. Aquest diferència d’edat es notava en el tarannà més lleuger de la casa d’en Josep Maria. El seu pare em semblava un home serè, reflexiu, cultivat, lleugerament irònic en l’expressió de la seva indubtable cordialitat. I què pot dir de la Montserrat, la mare, algú com jo que s’ha sentit sempre estimat per ella i ha estat sempre objecte dels seus elogis i de les seves preocupacions quan ha donat peu per a les mateixes, de ben jove i fins i tot de gran? Era una senyora d’una vivacitat i d’una obertura d’esperit meravelloses.\nAquest esperit familiar va predisposar en Josep Maria a prendre bones decisions. En destacaré dues. La primera i principal va ser l’elecció de parella sentimental en la persona de la Carme Trilla, una bonica noia pèl rogenca, extraordinàriament generosa i intel·ligent, amb qui es va casar el 1975, li ha donat dos fills, la Clara i en Pau, i ha estat i és la companya de la seva vida.\nLa segona bona decisió va ser la mesura del seu compromís polític, el qual, tot i rigorós i sincer, va voler limitar-lo a l’àmbit sindical on, com a delegat de curs, va elegir responsabilitzar-se de l’àrea de Política Econòmica. Això el va portar a relacionar-se amb un dels dos o tres personatges de veritable interès d’aquell professorat, en Fabià Estapé, catedràtic de l’assignatura. De personalitat alterada però de fina intel·ligència, va fer d’en Josep Maria el seu alumne dilecte, intuint la calma i la solidesa que aquest podia aportar-li i que tan li macaven, tot sabent alhora que la potència intel·lectual del jove estudiant havia de ser un bon complement de la seva intel·ligència que sempre fou portentosa. Així, quan Estapé va ser designat Comisario Adjunto del Plan de Desarrollo se’l va endur a Madrid, on després passaria al Instituto Nacional de Industria. En tornar a Barcelona es va incorporar al Banc Industrial de Catalunya i d’allà a La Caixa, especialitzat en leasing, on va romandre fins que, als seixanta anys, va rebre la jubilació anticipada, la qual en Josep Maria no dubte de qualificar com “un regal de cinc anys de vida”.\nEn el context d’aquest “regal” neix Prova i Error, un blog inconfusiblement d’autor, que va esdevenir l’òrgan d’expressió d’una sèrie d’inquietuds i d’interessos que sempre havia tingut i que aleshores va poder desenvolupar abastament: la música, els viatges i la fotografia. En efecte, la “marca de la casa” ha estat “l’òpera del dilluns”, servida amb una puntualitat i un gust infal·libles. D’aleshores ençà també ha esdevingut un viatger incansable que ha corregut mig món per llocs prodigiosos captant-ne la bellesa i sabent mirar la seva gent, deixant de tot plegat un testimoni gràfic d’una sensibilitat permanent i una qualitat tècnica creixent. Perquè la seva condició de viatger ha anat de la mà de la seva vocació per la fotografia, sembrada en ell pel seu pare i desenvolupada fins l’excel·lència de més gran. Ultra el deliciós degoteig de les seves imatges en el blog, les exposicions, els llibres, el mestratge i l’exercici crític palesen l’alt nivell assolit pel Josep Maria en aquest camp.\nAllò que fa, i fa molt, ho fa bé. Manté, i amb els anys ha millorat, les virtuts del jove porter d’handbol: és un home de fiar, sòlid, sobri, valent, constant i eficaç. Té l’esperit de servei que va caracteritzar a molts components de la nostra generació i és discret i afectuós amb qui estima. És un gran amic dels amics. En dono fe. La gent se’n adona, ho sap i això ha fet que en torn seu s’hagi teixit un conjunt humà divers i de nombre i qualitat insòlits. Molts d’ells som lectors del blog. A alguns fins i tot ens ha convidat a ser-ne col·laboradors. Tots li estem molt agraïts. Perquè en aquelles virtuts morals jovenívoles ha anat sumant la sensibilitat artística, el criteri intel·lectual i els coneixements tècnics que l’època exigeix per expressar-se i arribar a la gent. A més la seva curiositat és immensa i posada al dia. Per això llegir, veure, escoltar, degustar, meditar els regals que ens fa dia a dia, setmanalment, any darrera any fins arribar en aquest nombre discret i gegantí de tres mil post ens fa senzillament una mica millor la vida.\nPublicat per Josep M.Cortina a 11/16/2021\n21 de novembre de 2021, a les 20:11\n22 de novembre de 2021, a les 22:55


7 webs per veure les millors sèries en el teu mòbil | Consumer\nPlataformes online que permeten a qualsevol moment gaudir de les sèries de televisió preferides des del telèfon, la tableta, l'ordinador o el televisor\nImatge: Tran Mau Tri Tam\nLes sèries de televisió ara es veuen on line, ja sigui a través del mòbil o de la tableta. Almenys aquest és la dada que es desprèn de l’últim Informe sobre la Societat de la Informació a Espanya corresponent a 2015. Segons aquest estudi, l’ús d’Internet per consumir vídeos i pel·lícules va ser el que més va créixer l’any passat, doncs fins a un 67,5% dels internautes ho fa. De fet, l’augment de l’oferta en plataformes de vídeo en streaming està començant a canviar la forma en què es consumeix contingut televisiu, un model més personalitzat i més adaptat a les necessitats de l’usuari. Cada vegada són més els que prefereixen veure la seva sèrie favorita en un servei de vídeo sota demanda que fer-ho en un format de consum lineal, és a dir, quan ho emeten per televisió. I quines opcions existeixen ara mateix per veure sèries en el mòbil o la tableta? En aquest article es recopilen algunes de les millors apps i plataformes per gaudir de les sèries a qualsevol moment i lloc.\nSèries en el mòbil, una opció a l’alça\nEl que a priori podria semblar més incòmode (veure un vídeo en un dispositiu de pantalla reduïda) està convertint-se a poc a poc en la manera preferida de consum de sèries de televisió per a molts.\nEl primer factor que ho impulsa és el creixent augment de la grandària de les pantalles dels mòbils (els anomenats phablets) i la millora de les comunicacions amb l’arribada del 4G.\nD’altra banda, cada vegada hi ha més plataformes online que mereixen la pena, ja que permeten accedir a contingut en vídeo, ja siguin sèries, pel·lícules o programes de televisió, a través d’Internet. Algunes funcionen directament en el navegador web, i unes altres compten amb una aplicació dissenyada per al servei. Sigui el que sigui el mètode de funcionament, aquestes plataformes ofereixen un servei molt més personalitzat que la programació habitual de televisió. Possibiliten a l’usuari consumir el programa quan ell vol (sense importar el seu horari de televisió), pausar la reproducció a qualsevol moment si és necessari i, a més, solen contenir menys publicitat.\nAquestes són set plataformes de vídeo sota demanda que es poden usar en l’actualitat a Espanya amb un mòbil o tableta:\nEl que abans es coneixia com Yomvi ha quedat ara englobat sota la marca Movistar+, la plataforma de contingut digital de pagament sorgida de l’adquisició de Canal+ per part de Movistar. Aquí es poden trobar pel·lícules i sèries, a més de futbol i altres esports, amb una selecció diferent en funció del contingut que interessi més (enfocat més a programació infantil o a esports) i que funciona tant en la televisió com en dispositius mòbils.\nSi el que interessa són les sèries, hi ha un paquet de subscripció per 7 euros/mes que inclou títols d’estrena, temporades completes anteriors, en versió original o doblegades, amb una oferta de més 3.700 episodis.\nÉs una de les plataformes de vídeo sota demanda més populars. En ella hi ha sèries i pel·lícules, tant recents com a clàssics. Consisteix en un servei que es pot utilitzar tant en el televisor com en smartphones o tabletas. També és compatible amb consoles de videojocs i amb Chromecast.\nWuaki.tv té dues maneres de funcionament: d’una banda, es pot emprar solament amb un registre d’usuari, sense quotes, pagant el lloguer del que es consumeix; i, per un altre, l’opció Selection permet accedir a tot el contingut mitjançant l’abonament d’una quota mensual de 6,99 euros/mes.\nFilmin és una plataforma centrada en pel·lícules, sobretot de cinema independent, encara que el seu catàleg de més de 8.500 títols també inclou sèries. És compatible amb múltiples dispositius, des d’una Smart TV fins a un telèfon o una tableta.\nLa quota de Filmin varia segons el període de contractació, des dels 8 euros per un sol mes fins als 75 euros a l’any (amb el que la quota mensual surt a 6,25 euros).\nEst és el nom la plataforma online de RTVE, on es poden consumir tots els continguts dels canals de televisió (La 1, La 2, Canal 24 hores, Teledeporte i Clan) i les emissores de ràdio (RNE, Ràdio Clàssica, Radio 3, Ràdio 4, Radio 5 i Ràdio Exterior) de la corporació de radiodifusió. A més, compta amb un gran arxiu històric.\nA la carta pot usar-se directament des d’un navegador web. Suposa una forma pràctica i còmoda de posar-se al dia amb les sèries i els programes favorits de cadascun, especialment si no és possible veure’ls en la seva hora habitual d’emissió.\nImatge: RTVE A la carta\nUn altre servei de vídeo en streaming que ve d’una empresa de televisió és Atresplayer, la plataforma de vídeo online d’Atresmedia . Està considerada com un dels serveis de contingut multimèdia més potent en el qual és possible gaudir en qualsevol dispositiu de la programació d’Antena 3, La Sisena, Neox, Nova, Mega i Atreseries.\nLa majoria del contingut és gratuït i es pot visualitzar directament en el navegador. També hi ha algunes opcions exclusives per a usuaris registrats i unes altres que solament estan disponibles previ pagament d’una petita quantitat.\nLa plataforma online de televisió que falta en aquesta llista és Mitele, la corresponent a Mediaset. En ella es pot consumir en qualsevol dispositiu, directament des del navegador, tots els canals d’aquesta companyia: Telecinco, Quatre, Factoria de Ficció, Boing, Energy, Divinity i BeMad.\nAquest contingut inclou programes, sèries, pel·lícules, esport, informatius i fins i tot l’emissió d’aquest moment en directe d’alguns dels canals. El contingut està disponible sense pagaments previs, encara que en alguns casos pot tenir data de caducitat. La creació d’un compte permet deixar comentaris i interactuar amb altres usuaris.\nUn dels últims a apuntar-se a les plataformes de vídeo sota demanda disponibles al nostre país i que la gran majoria de la població coneix ja és Netflix, amb un catàleg que si ben no és tan extens com el nord-americà, pot satisfer les demandes dels més aficionats a les sèries -també inclou pel·lícules-. En aquests moments el nombre de subscriptors ascendeix a 183 milions a tot el món\nEl contingut de Netflix es pot visualitzar en una Smart TV (o si no, usar un Chromecast), però també pot consumir-se en altres dispositius com a mòbils, tabletas o des d’un ordinador, usant el navegador web.\nDepenent de la modalitat de pagament escollida, es té accés a contingut en alta qualitat o no, i augmenta el nombre de dispositius on es pot utilitzar de forma simultània. Es pot contractar Netflix a partir de 11,99 euros al mes.\nmovil-ca películas-ca sèries tableta


Compromís exigeix la dimissió de César Sánchez per la subvenció per a obres en la N-332 a Calp amb interessos personals “innegables” – Coalició Compromís\nCompromís exigeix la dimissió de César Sánchez per la subvenció per a obres en la N-332 a Calp amb interessos personals “innegables”\nPublicat el 6 de Maig de 2016 en General\nDavant els fets revelats per Eldiario.es Compromís estima l’existència d’una responsabilitat de tipus administratiu que pot arribar a ser penal per la via de l’article 439 del Codi Penal quan negociació prohibida i abús de les seues funcions. La jurisprudència recent – la Sala Segona de l’Audiència Provincial de Castelló en la seua sentència 085/2016, referent el cas del Vicepresident Segon de la Diputació, Francisco Martínez, finalment condemnat- apunta al fet que la no abstenció en cas preceptiu segons el qual es disposa en l’article 28 de la Llei 30/1992 de Procediment Administratiu Comú i amb benefici directe a la posició patrimonial d’un familiar pot ser constitutiva de delicte per si mateixa sense concórrer més requisits.\nEn este sentit, Compromís considera poc sòlida la defensa de César Sánchez en el sentit que la mercantil PAVIOTA S.L. pertanyent a la seua sogra no obtindria benefici patrimonial de l’operació, mentre que segons la documentació aportada la mercantil, conserva després de l’expropiació 2.815 m2 adjacents a la zona de les obres, amb la consegüent plusvàlua urbanística; i que les parcel·les amb què li la compensaria en cas de realitzar-se les obres abans de 2019 correspondrien al mateix Polígon de Pou Roig en el qual es troben les actuals parcel·les i que en el seu conjunt veuria millorada la seua situació urbanística després de la realització dels treballs. Incrementant per tant un valor que molt probablement podria ser superior en el mercat al valor d’expropiació, amb la qual cosa sí existiria conexidad amb un increment patrimonial de PAVIOTA S.L.. Així, existiria obligació de César Sánchez d’abstenir-se en aquesta votació, indicis de nul·litat i fins i tot de delicte.\nDavant tots aquests indicis, Compromís impugnarà l’acord per a la concessió de la subvenció a l’Ajuntament de Calp per trobar en ell condicions per a la seua anul·labilitat per vicis en el consentiment i fins i tot vicis de nul·litat absoluta per connexió amb un possible delicte. Així mateix presentarà una denúncia davant la Fiscalia d’Alacant perquè investigue els fets i la seua possible rellevància penal, sense descartar participar en l’eventual procés com a acusació popular.\nFinalment, i independentment de tot s’insta a César Sánchez a assumir la seua responsabilitat política i dimitir lloc que una institució com la Diputació ha d’estar per sobre d’interessos familiars i personals.\nCompromís ha recordat que fins a l’últim minut intente negociar amb presidència que s’aprovara un calendari democràtic i tècnic d’intervenció en la N-332 i altres carreteres de l’Estat però en tots els pobles, prioritzat per tècnics. Aquestes intervencions són impròpies de la Diputació, perquè la competència pertany a l’Estat encara que donat l’escàs nivell d’inversió en la província podrien escometre’s -remarca Compromís- sempre tenint en compte totes la travessies. “Des del principi ha existit un inusual interès a accelerar aquest projecte, i ha sigut una setmana carregada de tensions i amenaces davant el treball de fiscalització de Compromís”, remarquen des de la coalició. Compromís també ha informat que ja treballa en una nova proposta tècnica d’inversió en carreteres amb criteris tècnics i transparents.\nCompromís ha recordat a més que en els últims sis mesos Sánchez ha aprovat una inversió partidista en el seu municipi de fins a 3.200.000 euros, un xifra que multiplica per molt la mitjana provincial. “A més del possible delicte, hi ha un partidisme insuportable en la distribució dels diners públics per part de Sánchez”, ha destacat Compromís.


El CNL El Prat de Llobregat visita L’Artesà - Llengua i cultura - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nCNL El Prat de Llobregat Dijous, 9 de maig de 2019\nHan començat les visites al Teatre L'Artesà que el CNL El Prat té previstes aquest mes de maig. El dimarts 7 i el dimecres 8 de maig l'alumnat dels cursos de català i els participants del programa Voluntariat per la llengua del Prat van visitar el Teatre L'Artesà. Està previst que l'assistència superi les 120 persones. Les visites guiades són molt interessants i atractives perquè, d'una banda, permeten conèixer els espais i funcions d'un teatre, i d'una altra banda, el projecte Arts en Viu del Prat.\nAquesta visita s'ha fet per fomentar el coneixement de l'entorn entre l'alumnat dels cursos i els membres del VxL. Cada trimestre del curs es mira d'oferir alguna visita interessant com aquesta per tal de portar els usuaris del CNL fora de l'aula i posar-los en una situació comunicativa real.\nEl Teatre L'Artesà és un equipament de la ciutat acabat d'estrenar. Després de 30 anys tancat, l'edifici conserva les centenàries façanes originàries modernistes en un nou equipament que disposa d'una sala d'exhibició per a més de 600 espectadors, una sala petita polivalent per a 150 espectadors i diferents espais d'assaig.


José Mota s'estrena al món de les sèries amb una producció per a TVE\nL'humorista protagonitza 'El hombre de tu vida', que arriba aquesta nit a La 1\n3 min. Barcelona 25/05/2016 20:25\n651x366 José Mota s'estrena al món de les sèries amb una producció per TVE / RTVE José Mota s'estrena al món de les sèries amb una producció per TVE / RTVE\nJosé Mota estrena aquest dijous a les 22.15 la seva primera sèrie de televisió. L'humorista interpreta el personatge principal de la nova producció de la nit dels dijous de La 1, que substitueix la família Alcántara de ' Cuéntame '. És la primera vegada que el manxec, que ha participat en diverses produccions pel cinema, actua en una ficció per la petita pantalla.\n' El hombre de tu vida ', que consta de 8 episodis de poc menys d'una hora, també compta amb les actuacions de Malena Alterio, Norma Ruiz, Paco Tous i el jove Iñigo Navares, que interpret en la resta de personatges principals . A part d'això, a cada capítol hi ha les aparicions de moltes altres cares conegudes com Macarena Gómez, Verónica Forqué, Kira Miró o Melanie Olivares . La ficció està basada en una sèrie de l'Argentina homònima, la qual també comptava amb l a participació d'una personalitat famosa a cada episodi. El cocreador de la idea original de la ficció és l'argentí Juan José Campanella, director d' ' El secreto de sus ojo s ' , treball q ue l'any 2010 va guanyar l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa.\nLa sèrie tracta la història de l'Hugo (José Mota), un home honest que sempre té les millors intencions i que viu pel benestar del seu fill adolescent, a qui ha hagut de criar tot sol des de la mort de la seva dona. Quan un dia es queda sense feina, es veu obligat a acceptar una nova ocupació que mai s'hagués imaginat: fer d'ham per una agència de contactes. La seva cunyada, que és una de les seves millors amigues i sempre ha sigut el seu gran suport, l'anima a acceptar aquesta oferta de treball, que consisteix a enganyar dones amb un objectiu empresarial molt concret. L'Hugo s'ha de convertir en el seu home perfecte per seduir-les i, un cop ho ha aconseguit, s'ha d'inventar alguna cosa per fer que l'abandonin.\nAquesta nova feina canvia el món del protagonista, que es troba atrapat en un dilema moral pels dubtes que li causa enganyar tantes dones que el que busquen és enamorar-se. La seva situació, però, es complica encara més quan comença una relació amb la Silvia (Norma Ruiz) -professora del seu fill-, a qui ha d'enganyar per no explicar-li a què es dedica. A tot això, s'hi ha de sumar una altra figura principal: un mossèn poc convencional (Paco Tous) que es converteix en el gran aliat del protagonista per poder seguir endavant tot i els aspectes negatius de la seva feina.\nVistiplau de RTVE a ‘El hombre de tu vida’, la sèrie de José Mota\nJosé Mota debuta a la ficció amb ‘El hombre de tu vida’


UPF en xifres - Unitat de Projectes, Estudis i Qualitat (UPF)\nUPF en xifres/\nLa UPF en Xifres és la publicació electrònica que recull la informació estadística exhaustiva i de qualitat sobre els dos aspectes bàsics per a la Universitat, la docència i la recerca, a més dels recursos de personal i econòmics que la UPF hi destina.\nLa institució, i les dades que genera, van evolucionant any rere any, i aporten una informació molt valuosa que ens permet reflexionar no només sobre les activitats i els resultats obtinguts, sinó també apuntar cap a objectius de futur.\nLes universitats necessitem cada vegada més retre comptes de la nostra activitat. Per això, aquesta publicació ens ha permès fer-ho des del primer moment, amb l'esperit de millora contínua i d'autoexigència que ha caracteritzat la nostra institució. Per tant, en aquests moments esdevé una informació cabdal per nodrir els diferents sistemes d'informació necessaris per al nostre sistema de garantia de qualitat. Amb això ens plantegem mantenir-nos en uns estàndards de nivell europeu en matèria de qualitat en l'ensenyament, de recerca i de transferència de coneixement cap a la societat.\nLa UPF en Xifres és, doncs, un instrument orientat a proporcionar informació tant a la societat en general com a la mateixa comunitat universitària de la UPF. Per una banda, és accessible per a qualsevol usuari extern: administracions, empreses, ciutadans, futurs estudiants, famílies... Però, per una altra banda, la informació que conté és d'una enorme qualitat, amb indicadors avançats que permeten, sobretot en l'àmbit de la docència, fer un seguiment exhaustiu del nostre funcionament.


Catalunya paga i paga i paga... - La Punteta - Notícies d'Opinió - e-notícies\nLa Punteta · 29 de Juliol de 2014. 09:29h.\nCatalunya paga i paga i paga...\nEl govern del PP ha fet públiques les seves balances fiscals i, malgrat haver buscat una única metodologia per interessos partidistes, les xifres demostren que Catalunya té un dèficit fiscal molt important. És evident que quan des del Parlament de Catalunya o des del govern reclamem que es posi fre a aquest abús ho fem des de la realitat dels números i dels fets, i mai des de la demagògia.\nEns hauria agradat que, tal com fem des de Catalunya, el govern de l’Estat hagués fet publiques les balances fiscals amb totes les metodologies existents i internacionalment acceptades. D’aquesta manera es podria precisar amb més exactitud la situació real de cada comunitat. En tot cas, evidencia que l’actual dèficit fiscal que pateixen tots els catalans i totes les catalanes és injust i insuportable. Perquè, siguin els 8.500 milions d’euros de dèficit anunciats per l’executiu Rajoy o els 11.000 calculats pel govern de la Generalitat, és evident que parlem en ambdós casos d’un desequilibri fiscal molt important i manifestament insostenible.\nContinuem reclamant al govern espanyol que faci aquests càlculs amb totes les metodologies: la del flux monetari i la de càrrega benefici. El govern Rajoy s’adonaria que des de Catalunya no plantegem ni exageracions ni fantasmades quan denunciem que patim un abús fiscal sistemàtic. S’ha anat produint any rere any amb el que això té de negatiu per a la nostra economia, per al nostre creixement econòmic i per a la nostra capacitat d’oferir els serveis que tots els catalans mereixem.\nAquest serà probablement un dels temes –no l’únic a més de la consulta- que caldrà tractar en la reunió que el president Mas mantindrà demà amb Mariano Rajoy. Hi ha moltes qüestions en les quals l’Estat no és just ni amb Catalunya ni amb els catalans i les catalanes.\nPer acabar, i ja que aquest es el meu últim article abans de l’agost, vull desitjar-unes bones vacances a qui les faci i que aquest període estiuenc ens serveixi a tots per recuperar forces ja que el setembre començarem un període apassionant i transcendental per al nostre país.\nCanvien els noms, es manté el compromís\nTres pilars indissociables\n#13 Jordi, Puigcerda, 04/08/2014 - 12:14\nI paga,i paga,i paga als.......PUJOL !!!!!!!\nAnim Pelegti,tu pots !!!!!!!\n#12 pepe, andorra, 03/08/2014 - 13:04\npagan las personas, no los territorios, ni los arboles ni las montañas, pagan las peronas y como es normal, pagan las q mas tienen para compensar las q menos tienen. Y hay muchas cuestiones injustas de la generalidad hacia los habitantes de cataluña, por ejemplo, el tres por ciento y la corrupcion.\n#11 gavarres, girona, 02/08/2014 - 11:28\na aquestes alçades el sr. Rajoy ja sap tot el que ha de saber i passa, i no te interes ni vol. Qui pensa el contrari es força il·lús i es cansara d'esperar dret\n#10 Víctor, Barcelona, 01/08/2014 - 10:04\nEso es lo que decía CiU paga, paga i paga!\n#8 Sangtrait, Lleida, 30/07/2014 - 18:05\nDespres de destapar-se tota la corrupció encara tens la barra d'escriure el titol de "paga, paga i paga"? T'hauria de caure la cara de vergonya i per redimir-te ves a fer companyia al teu amic Pallerols que aquest si que ha pagat les vostres bacanals! Espero que algun dia us ho cobrarem!!


El Govern limita les comissions que s’apliquen als pagaments amb targeta - Altaveu el diari digital d'Andorra\nSeguint la normativa europea no podran superar el 0,3% amb les de crèdit i el 0,2% amb les de dèbit, fet que pot suposar un estalvi del 22% per al sector comercial\n05/05/2021 (19:12 CET)\nUn client pagant amb targeta de crèdit.\nDe cara a la propera campanya d’hivern, els comerciants que emprin serveis de pagament amb targeta es podran estalviar una part important dels actuals costos en comissions. En concret, un 22%, segons els càlculs del Govern. Això serà possible gràcies al fet que s’equipararan les taxes que els bancs i els operadors apliquen a les operacions a aquelles que estan marcades per la Unió Europea. Des de l’executiu s’entén que la mesura “ajudarà el sector a millorar la competitivitat i a afrontar en millors condicions la represa econòmica”.\nEl canvi s’impulsarà mitjançant el projecte de llei reguladora de les taxes d’intercanvi aplicables a les operacions amb targeta, aprovat aquest dimecres al consell de ministres. El text, curt, trasllada a la normativa andorrana el reglament europeu 2015/751 que, justament, va establir uns límits a aquestes taxes: un 0,3% per a les targetes de crèdit i un 0,2% per les de dèbit. Aquests estan vigents des de fa sis anys i, ara, s’entén que cal traslladar-los a Andorra on, ha explicat el ministre portaveu, Eric Jover, “les que s’han anat aplicant han anat creixent fins a un 1% i amb perspectives de creixement”.\nDes del Govern, en canvi, s’entén que “la situació de riscos financers o de seguretat no és diferent a Andorra de la dels països del voltant” i, per tant, “aquests tipus diferent no està justificat”. Així, després de parlar amb el sector bancari i els operadors es tirarà endavant el projecte legislatiu que equipararà les taxes a les de l’entorn europeu. A banda, també hi ha el compromís de reduir les comissions que s’apliquen als comerços.\nEn aquest cas, l’executiu estima que l’estalvi pels comerciants pot ser d’un 22%. D’aquesta forma, ha indicat Jover s’aporta “un gra de sorra més per mantenir la competitivitat del sector”. El text entrarà en vigor l’1 de novembre. D’aquesta forma, serà d’aplicació ja durant la campanya d’hivern i es dona prou temps a bancs i operadors perquè facin els canvis tècnics necessaris.


La mà dreta de Villarejo declara avui a l’Audiència Nacional\nAnticorrupció sol·licita 102 anys de presó per a Rafael Redondo per col·laborar amb l’excomissari\n24 de de gener del 2022. 16:31\nL’Audiència Nacional reprèn aquest dilluns el judici a l’excomissari José Manuel Villarejo per tres presumptes treballs d’espionatge sobre els quals aquesta setmana parlarà un dels seus màxims «col·laboradors», Rafael Redondo, membre, com ell, del Grup Cenyt, que la Fiscalia qualifica d’«organització criminal».\nDesprés d’una setmana sense sessions de judici, el tribunal continua des d’aquest dilluns amb els interrogatoris als acusats i un d’ells serà Redondo, per a qui Anticorrupció sol·licita 102 anys de presó per col·laborar amb Villarejo en els tres projectes d’espionatge que se li atribueixen: Iron, Land i Pintor.\nA més d’ell falten per declarar tres acusats més de participar en l’últim d’aquests projectes, entre ells Juan Manuel León, a qui la Sala va ordenar detenir per posar-lo a disposició del tribunal «a tot estirar» aquest dilluns al no haver assistit a cap sessió del judici, de manera que la seva presència s’espera en aquesta jornada.\nS’hi uneix el subinspector de Policia Javier Fernández, que treballava a la Unitat Central de Suport Operatiu (UCAO) i a qui Anticorrupció acusa de facilitar dades sensibles de tercers a l’empresa de Villarejo, tot i que no li consta que rebés remuneració.\nD’entre els acusats que queden per declarar, Redondo és el que s’enfronta a una petició de condemna més elevada, ja que la Fiscalia el situa en «múltiples» reunions sobre els projectes d’espionatge i li atribueix un paper determinant en el seu desenvolupament, com haver facilitat als clients informació confidencial com dades bancàries de les persones presumptament espiades.\nTambé està acusat de fraccionar les factures i dotar-les d’aparent legalitat i, segons la tesi del fiscal, es va encarregar també de cobrar els xecs i efectuar els ingressos en el compte del grup empresarial de Villarejo. Els pagaments, segons la Fiscalia, es van fer «de manera opaca» en els termes pactats amb els acusats, «encarregant-se’n» materialment Redondo.\nAssenyalat com a soci de Villarejo, el seu advocat va intentar desmuntar aquesta «etiqueta» des del primer dia, en què ja va deixar caure que el que realment buscava la Policia en els primers registres eren les gravacions de Villarejo i que l’origen de la causa no hauria sigut més que una excusa per a això.\nAra Redondo haurà de donar la seva versió sobre la teoria aportada per Villarejo al llarg de la seva extensa declaració, que es va allargar cinc dies, en les quals es va presentar com un agent d’intel·ligència que havia treballat durant anys amb el permís dels diferents governs utilitzant les seves empreses com a «cobertura» per als diferents encàrrecs que li feien.\nGovern i comuns enfilen el decret que rebutja els percentatges a les aules\nUna espasa, un càntir, una pandereta i dos bastons per al Xacobeo, alguns dels regals a Felip VI\nVa negar haver accedit a dades confidencials de cap client ni haver-se servit per a això dels seus contactes en la Policia, i va indicar que els beneficis de les seves empreses es reinvertien «en l’estructura empresarial al servei de l’Estat».\nDesprés de la declaració dels acusats, el tribunal posarà rumb a la fase testifical, en la qual hauran de desfilar nombrosos agents policials, entre ells els que van elaborar els informes de la causa que Villarejo rebutja reconèixer.


Reforç a la medul·lar\n28 febrer 2021 17:38\nJulio Àlvarez i Paulo Pezzolano foren presentants ahir com a nous jugadors mallorquinistes. Els dos poden jugar tant a la mitja punta com a les bandes\nMiquel Ramis | 01 setembre 2009\nPaulo Pezzolano, Julio Àlvarez i Borja Valero.\nEl Reial Mallorca va presentar ahir les incorporacions dels migcampistes Julio Àlvarez, de 28 anys, i Paulo Pezzolano, de 26. El primer arriba procedent de l'Almeria per una temporada, i el segon, cedit pel Liverpool uruguaià amb una opció de compra d'un milió d'euros. Amb una diferència de sis hores, el conseller delegat del club, Javier Martí Asensio, va presentar els dos jugadors que reforçaran la medul·lar del conjunt dirigit per Gregorio Manzano. Àlvarez, que decidí deixar l'Almeria per desavinences esportives amb Hugo Sánchez ("érem totalment diferents en l'aspecte esportiu; em demanava unes coses que no encaixaven en les meves condicions", n'ha dit), és un jugador que es pot desenvolupar tant com a segon davanter com a la banda dreta, si bé va reconèixer que oferia "més rendiment partint del centre". "Qualsevol posició del centre del camp m'agrada, però oferesc més rendiment partint des del centre", va dir.\nI afegí que "arrib amb un compromís del 100 per cent i amb una il·lusió del 200 per cent. He vingut per demostrar que puc fer coses importants i per guanyar-me un lloc". Àlvarez va coincidir amb Gregorio Manzano al Racing de Santander en la temporada 2001/2002, de manera que els dos coneixen els mètodes de fer feina de cadascú, fet que pot servir per facilitar la seva adaptació. Per la seva banda, Pezzolano és un jugador esquerrà, amb recorregut per banda i amb visió de joc des del centre. I el més important, amb gol. En les seves dues darreres temporades al campionat uruguaià va materialitzar 21 dianes i es va convertir en un dels màxims golejadors de la competició. Tal com ell mateix es va definir, "un mitja punta esquerrà, bo tècnicament, a qui agrada tractar bé la pilota i amb molt de gol". Una de les preocupacions és l'adaptació de Pezzolano a la Lliga espanyola. En aquest sentit, el fet que pràcticament tota la seva família resideixi a Mallorca en pot ser un factor clau. "Tenc els pares, els concos, nebots i cosins aquí", va dir l'uruguaià, que es convertirà en el segon xarrua de la plantilla, després de Gonzalo Castro.\nDesprés de tornar a repetir que Gregorio Manzano estarà "mot content" amb la plantilla que ha format, a Martí Asensio se li va demanar per l'assumpte de les comissions pagades en els cinc traspassos que ha realitzat el Mallorca. El conseller delegat va descobrir que el club havia pagat en comissions una xifra de "menys de sis dígits". "Ja vaig dir que això canviaria en el Reial Mallorca. No sé com era abans, però s'han d'ajustar a la situació en què ens trobam. Hem pagat menys de 100.000 euros pels cinc fitxatges", va fer públic el conseller delegat.\nMartí Asensio es mostrà "molt satisfet" de la feina feta en matèria de fitxatges i recalcà que després de veure les incorporacions Manzano estarà "content". "Les coses s'han fet com podíem fer-les. Estic molt, molt satisfet de la feina realitzada i el míster també ho estarà. Estarà content", va finalitzar el conseller delegat de l'entitat.\nBorja és la cirereta\nBorja Valero es converteix en la cirereta de la nova plantilla del Reial Mallorca. El West Bromwich Albion va acceptar a darrera hora l'oferta que el conjunt vermell havia fet per obtenir la cessió del migcampista madrileny.\nAmb la cessió per una temporada de Borja, Gregorio Manzano veu satisfeta una de les seves demandes més importants pel que fa a reforços, després de les sortides de Jurado i Cléber.\nUna plantilla de retalls\nAmb les tres darreres incorporacions que el Reial Mallorca presentà ahir, s'han fitxat sis nous jugadors, tal com anuncià el conseller delegat, Javier Martí Asensio. El primer a arribar va ser Rubén González, el central procedent del Celta de Vigo. Rubén vingué amb la carta de llibertat davall el braç i va signar per dues temporades amb opció a una tercera. El fitxatge del portuguès Bruno China va encendre la metxa de la discòrdia entre l'entrenador i la propietat. Manzano va declarar públicament que no volia el millor mig centre defensiu de la Lliga portuguesa de la temporada. Tot i així, no va guanyar el torcebraç amb Martí Asensió i el portuguès es va incorporar a la disciplina vermella per les properes tres temporades.\nLa manca d'acord amb Lionel Scaloni va fer que s'optàs per Felipe Mattioni. El Milan va cedir aquest jove lateral dret per una temporada. Mattioni va arribar fora de forma i, tal com ell mateix va reconèixer en la seva presentació, encara havia d'agafar el ritme de competició. Finalment, ahir es concretaren tres reforços per a la medul·lar: Julio Àlvarez, Paulo Pezzolano i Borja Valero, gairebé a darrera hora.


Què és el cinema? - Escola Europea d’Humanitats\nClaus d’accés. Introducció al saber i la creació\nDilluns 4, dimarts 5, dimecres 6 i dijous 7 de juliol del 2016\nPer què el cinema es manté en el centre de la transmissió de coneixements i d’emocions? En gran part aquesta centralitat és deguda a la seva capacitat per ser present i futur, per actualitzar la tradició narrativa i visual, i per crear un sistema dinàmic de creació i recepció que es renova constantment i que és encara un model per a altres sectors culturals.\nEls arguments. Reprendre i actualitzar els grans relats universals. Els viatges. La crisi de comunitat. L’amor. La identitat. El poder. Els miralls de la creació.\nLes formes de la representació. La repetició d’imatges que l’espectador sap interpretar. Els motius visuals, els objectes, l’escenografia, els dispositius de posada en escena. Els mateixos motius tractats per autors i gèneres diferents.\nEls procediments dramàtics. Maneres de narrar que el cinema ha integrat i que ha reinventat. Inicis in media res. Monòlegs i diàlegs. El dinamisme de la natura. Personatges i caràcters. La serialitat i la diferència.\nUn sistema de creació. La invenció d’un espectador individual i col·lectiu. Una indústria basada en el talent. La singularitat dels autors. La construcció de comunitats creatives a partir de la geografia nacional i més enllà.


El presentador de TV3 promociona la lluita contra el càncer infantil\nper Carlos Medina dijous, 12 de desembre 2019 - 13:07h\nToni Cruanyes col·labora en la lluita contra el càncer | Twitter (@enganxats_)\nQueda molt poc per a la jornada benèfica de l'any, La Marató de TV3, i la cadena catalana s'està començant a preparar, tot i que aquesta no és l'única gran obra benèfica de l'any, i així ho ha fet saber el periodista Toni Cruanyes.\nEl presentador del TN sempre ha col·laborat en projectes solidaris, i enguany encara està més involucrat en les causes benèfiques. El català també està ajudant a les persones que lluiten contra el càncer infantil, amb el gest de posar-se la gorra, que és el símbol d'aquesta lluita. Cruanyes ha publicat una imatge amb la gorra, un gest que pot fer qualsevol, però coneixent el presentador, de ben segur que és un fidel col·laborador de la causa.\nEm poso la gorra per ser igual als ulls dels nens i adolescents amb càncer #cancer Aquest 14 de desembre Junts els donem força! #posatlagorra @posatlagorra\nUna publicación compartida de Toni Cruanyes (@toni_cruanyes) el 12 Dic, 2019 a las 2:29 PST\nEl Toni Cruanyes més solidari\nToni Cruanyes també ha recordat que el pròxim 14 de desembre toca ser solidaris amb aquesta malaltia que pateixen moltíssimes famílies arreu del món, i que per desgràcia costa la vida a molts nens. No és el primer cop que el presentador estrella de TV3 ajuda en causes benèfiques, ja que en nombroses ocasions ha donat suport a entitats i ha visitat hospitals oncològics infantils.\nA banda del suport del pròxim presentador de les campanades a TV3, també altres rostres visibles de la cadena no han dubtat en penjar una imatge amb la gorra, amb l'objectiu de donar més visibilitat a aquestes lluita.\nGràcies @krlsprts i Raquel Sants per fer-nos difusió!!! us queda estupenda!!! #posatlagorra #cancerinfantil\nUna publicación compartida de Posa't la Gorra (@posatlagorra) el 20 Nov, 2019 a las 7:19 PST\nLa tendra imatge familiar de Toni Cruanyes amb el seu fill\nToni Cruanyes, Maria Fernández i Tomàs Molina seran els presentadors de les campanades de TV3


Fira del Montserratí a Martorell | Consorci de Turisme del Baix Llobregat\nInici › Guia de l'oci › Fira del Montserratí a Martorell\nFira del Montserratí a Martorell\n93 774 18 77\nMostra de productes de diferents tipus de la zona del Montserratí.\nLa Fira del Montserratí. Un mercat itinerant que gestiona i promociona els productors dels pobles que miren cap a la serra. Un espai de difusió dels productes fets al territori, de les tradicions i gastronomia. Un espai per conèixer la història comuna del Montserratí i fer-la viva. Un espai per trobar-se amb els col·lectius i agrupacions de cultura popular d’arreu de la comarca.\nAssociació Massís Montserratí