President Mas: "Tothom ha de saber que el català el seguirem parlant i el seguirem ensenyant passi el que passi"\nquery_builder 26 juny 2012 23:11\nEl cap de l’Executiu ha presidit l’acte de graduació dels alumnes de grau i postgrau de la promoció 2010-2011 de l’escola de negocis ESIC\nEn el decurs de l’acte s’han lliurat els Premis Aster, que enguany han distingit les empreses Fluidra i Grup DAMM, la il·lustradora Pilarín Bayés i les fundacions Arrels i Banc dels Aliments\nEl president, durant el lliurament dels diplomes als graduats\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, ha assegurat aquest vespre, en relació amb la darrera sentència del Tribunal Suprem sobre la immersió lingüística, que “ara és un moment que alguns ens ho discuteixen (el català), fins i tot alguns tribunals”, però ha manifestat que “tothom ha de saber que, com que és el nostre idioma des de fa més de 800 anys, el seguirem parlant i el seguirem ensenyant passi el que passi, i hi hagi les barreres que hi hagi”.\nEl cap de l’Executiu ha pronunciat aquestes paraules durant l’acte de graduació dels alumnes de grau i postgrau de la promoció 2010-2011 de l’escola de negocis ESIC. Els més de 500 assistents a l’acte han ovacionat la defensa de la llengua que ha fet el president, que també ha dit que “un idioma, qualsevol idioma, forma part de la identitat de la persona i dels pobles i tots són igual de respectables”.\nArtur Mas també ha encoratjat els presents a aprendre com més idiomes millor. “Com més petit és un país -i el nostre ho és- més necessita poder-se equiparar als altres i un instrument clau són els idiomes”, ha dit el president, que ha demanat als graduats que pensin que “si un títol és important, tant o més ho és parlar un idioma estranger”.\nDurant l’acte, que ha tingut lloc a l’Auditori de Barcelona, també s’ha fet el lliurament dels Premis Aster, que atorga anualment ESIC, i que enguany han distingit les empreses Fluidra i Grup DAMM, en les categories de Trajectòria Empresarial i Comunicació Empresarial, respectivament, i la il·lustradora Pilarín Bayés, en la modalitat de Comunicació Professional. A més, s’han atorgat dues mencions especials del Premi de Trajectòria Empresarial a les fundacions Arrels i Banc dels Aliments Barcelona.\nEl president Mas ha felicitat tant els graduats com els premiats i ha animat els assistents a “ajudar-nos tots plegats perquè Catalunya sàpiga embolicar, comunicar i vendre millor el talent que tenim a casa nostra”. Així mateix, ha destacat la necessitat de la formació i de les actituds, “que són tan importants com el coneixement”. “La més difícil de les conquestes és la d’un mateix i quan l’aconsegueixes, encara que vinguin crisis o dificultats, tens capacitat de superar-les”, ha reblat.\nMenció Especial a Arrels i Banc dels Aliments 489\nPremi a Pilarín Bayés 565


"Els matins" entrevista Roger Torrent, president del Parlament\nDemà dimecres, a partir de les 8.30, "Els matins", el programa dirigit i presentat per Lídia Heredia, entrevistarà el president del Parlament, Roger Torrent, després que la mesa del Parlament hagi ratificat Quim Torra com a diputat.\n14/01/2020 - 18.23\nComentaran i contextualitzaran l'actualitat del dia Antonio Baños, Jordi Mercader, Esther Vera i, des de Madrid, Gemma Robles.\nEl Besòs, un mes després\nEl programa connectarà amb Montornés del Vallès per saber com està el riu un mes després de l'incendi en una fàbrica i el vessament que va provocar la mort de molts peixos.\nEls incendis d'Austràlia com a premonició\nEl cap dels GRAF i expert internacional en incendis Marc Castellnou passarà pel plató per explicar per què els incendis a Austràlia són indicadors del que pot passar a la resta del món amb el canvi climàtic.\nSer pobre a Alemanya\nEl corresponsal de TV3 Oriol Serra anirà a un menjador social a Berlín. La pobresa creix a Alemanya, hi ha un milió de parats de llarga durada i un de cada cinc menors té damunt seu l'amenaça de la pobresa.\n"El llenguado", a punt\n"Els matins" acabarà parlant de llengua amb tres dels protagonistes d'"El llenguado", el programa que TV3 estrena aquest dimecres. Són la presentadora Yolanda Sey, la directora Fúlvia Nicolàs i el filòleg Pau Vidal.


L'ex del Nàstic i del Reus, Alberto Benito, fitxa per l'Albacete\nL'Albacete ha anunciat aquest divendres el fitxatge d'Alberto Benito.\nFormat al planter grana, ara jugava al Zaragoza\nActualitzada 28/06/2019 a les 16:47\nL'Albacete ha fet oficial que el lateral dret Alberto Benito Correa, jugador de 26 anys i exjugador del Zaragoza, és nou futbolista de l'equip blanc després de signar un contracte per a les dues pròximes temporades.\nCriat al planter del Nástic de Tarragona, el futbolista català va escalar al primer equip tarragoní en la temporada 2011-12, quan només tenia 19 anys.\nAixí mateix, ha indicat que aquest any va quallar una gran temporada de debut, disputant 29 partits a Segona B, tots ells de titular, mentre que a l'estiu següent va recalar a Mareo per a jugar en el filial del Real Sporting, amb el qual va jugar 48 partits en les dues temporades en les quals va estar en la disciplina asturiana.\nEn la temporada 2015-16, Alberto Benito es va enrolar en les files del CF Reus, amb el qual va aconseguir el gran èxit de pujar a LaLiga 1/2/3, i va ser clau en la consecució d'aquest ascens per part del club català, i ja en el curs 2016-17, de nou amb el CF Reus, Benito va disputar 31 partits i més de 2.600 minuts de competició, en els quals va demostrar «la seva qualitat, seguretat defensiva i la seva capacitat de portar perill a l'atac des del flanc dret», ha subratllat l'Albacete.\nAquestes capacitats van cridar l'atenció de diversos equips i enal'estiu de 2017 va recalar al Real Zaragoza, conjunt en el qual ha estat aquestes dues últimes temporades, participant en 54 partits.\nEl director esportiu de l'Albacete, Mauro Pérez, ha destacat d'Alberto Benito «La seva més que contrastada experiència en la categoria» i que compleix «amb tots els requisits que el nostre model de joc demanda», així com que «posseeix els valors personals que l'Albacete Balompié cerca en les seves incorporacions».\nComenta el contingut : L'ex del Nàstic i del Reus, Alberto Benito, fitxa per l'Albacete


Mas-Colell: la caixa està buida - Notícies Economia - Notícies Economia - e-notícies\nEconomia · 3 d'Agost de 2012. 14:50h.\nMas-Colell: "la caixa està buida"\nLa Generalitat deu 70 milions a les entitats socials\nMas-Colell i Cleries, durant la Diputació Permanent\nEl conseller d'Economia de la Generalitat, Andreu Mas-Colell i el conseller de Benestar Social i Família, Josep Lluís Cleries, han culpat l'Estat dels impagaments dels concert a centres socials, educatius i sanitaris durant la seva compareixença davant la Diputació Permanent del Parlament. En concret, el Govern ha deu 70 milions d'euros a les entitats socials.\nMas-Colell ha responsabilitzat l'Estat de la dificultats de liquiditat catalanes, i ha lamentat aquesta situació, sobretot perquè "els catalans són contribuents generosos" a les arques públiques espanyoles. El titular d'Economia ha admès que "la caixa està buida". "No puc donar cap calendari, no ho puc garantir perquè depèn que el banc -que és l'Estat- funcioni adequadament", ha afegit.\nEn aquest sentit, ha vinculat les possibilitats de pagament que "els mecanismes de liquiditat del Govern espanyol haurien d'estar implantats", cosa que permetria a la Generalitat alleujar la seva situació de tresoreria.\nPer la seva part, el titular de Benestar i Família ha dit que "hi ha una asfíxia econòmica -del Govern de Rajoy- que deriva en asfíxia social", ha dit, recalcant diverses vegades que no es pot assegurar que el Govern estigui executant polítiques antisocials.\nCleries ha assegurat que el Govern no ha deixat de pagar els concerts a centres socials, educatius i sanitaris, sinó que simplement els ha ajornat. "No és un impagament, sinó un ajornament", ha assegurat Cleries.\nA més, Cleries ha indicat que, a les entitats socials, el Govern els ha deixat de pagar en total 70 milions, però ha indicat que estan al dia el pagament de prestacions i ajudes com la Renda Mínima d'Inserció (RMI), el fons de garanties per a l'impagament de pensions alimentàries, la dependència, entre d'altres.\nFinalment, el conseller d'Economia ha apuntat que l'Executiu de Mas "confia que la situació es normalitzi" el mes d'agost i pugui a tornar a pagar al sector concertat després dels impagats del mes de juliol.\nLa condició és el rescat\nRajoy retallarà 19.000 milions a les autonomies en dos anys\n#25 angel, cardedeu is not ECSpaña., 06/08/2012 - 18:07\nQuin ruc es aquet, ha donat tot els quartos que tenia a ECSpaña.\n#24 quins collons que té, aquest paio, 05/08/2012 - 14:29\nPeró la teva panxa està ben plena i la teva butxaca també.\n#24.1 angel, cardedeu is not ecspain, 05/08/2012 - 23:51\nostres tu, anava a dir lo mateix que tu. pero un altre cosa més. la caixa està buida, per qué coi li dona al PP?\n#24.2 guillem, bcn, 07/08/2012 - 11:49\nD'entrada ja la té el govern central, la caixa.\n#23 luis, barcelona, 04/08/2012 - 19:29\n¿Nuria Feliu, sigue subvencionada?\n#22 Tan fa, BCN, 04/08/2012 - 18:24\nLa caixa esta buida.. i els dipósits tambè. Com es posible que la Generalitat hagi fet servir els dipósits de fiançes dels lloguers per despeses seves?. En resum, ara no tenen els diners per tornar les fiançes. Aixó es per llogar-hi cadires.\n#21 Almogàver , La Sagrera , 04/08/2012 - 14:08\nMas (Collell i Atur, els dos): La caixa està buida? Doncs nosaltres en tenim els collons plens!!!.\nPlegueu, un conseller d'economia sense diners és com un bomber sense mànega. O és que a ESADE no us han ensenyat que heu de fer davant d'aixó. Molta teoria i pocs pebrots!.\n#21.1 Carlemany, Fort-Pienc, 05/08/2012 - 22:07\nEls d' ESADE i el IESE són uns babaus presumits, analfabets de les ciències empresarials i especialistes en tancar empreses


Obeses: “La nostra proposta pretén ser un antagonisme que mostri que una altra manera de concebre la música és possible” | Shook Down Underzine\nObeses: “La nostra proposta pretén ser un antagonisme que mostri que una altra manera de concebre la música és possible”\nPosted by Shookdown | 8 May, 2013 | Entrevistas |\nEm fa especial il·lusió que un dels grups que actualment em desperten més interès siguin d’Osona. Es diuen Obeses però l’escolta dels seus àlbums no us engreixarà, i no us ho prengueu com un acudit fàcil. Les seves peces són autèntiques delícies; sofisticades, suggestives i d’un aspecte exquisit. Una entrevista de GEMMA CUADRADO\nÉs absurd anar al teatre i seure donant l’esquena a l’escenari, de la mateixa manera que ens irrita aguantar l’insofrible crec crec de les crispetes de l’individu de més enllà quan som al cinema. En canvi, sovint abandonem la música. És tràgic. La desatenem, deixant inconscientment que resti en segon pla. Simple mobiliari musical, com si no fos necessari aturar-se un moment per assaborir-la i exprimint-ne fins a l’última nota.\nObeses pot semblar, d’entrada, una proposta descabellada; però t’empeny a desxifrar el seu virtuós univers i, un cop dins, t’atrapa apassionadament. Amb dos àlbums a les seves esquenes, Obesisme il·lustrat i el recent Zel, Obeses experimenten en tots els àmbits musicals. L’Arnau Tordera interpreta i composa les peces, i és una de les persones que té més a dir sobre el panorama musical actual. Viu la música des de totes les perspectives possibles: La crea, l’estudia però sobretot la sent (veieu els seus articles a Nació Digital). Les seves elaboracions són refinades i el seu estil totalment particular; delectaran el paladar d’aquells qui vulguin aturar-se un moment per formar part d’una excelsa experiència estètica que exigeix reciprocitat.\nPer part meva només puc dir que agraeixo profundament que l’atzar i la gratuïtat quedin al marge de qualsevol manifestació artística (i en general de qualsevol acte humà); de manera que només puc acabar amb un crit vertaderament entusiasta: Llarga vida a Obeses!\nObeses estrena avui al Diari Ara el videoclip de Botifarra amb seques. Es pot veure al següent enllaç del diari\nImatge promocional d’Obeses\nComencem pel començament… Qui és Arnau Tordera I?\nGairebé tot el que faig a la meva vida s’articula, per una banda, d’un àmbit transcendent, i per una altra, també veu de l’absurditat; un dels altres arguments a partir dels quals existeixo. L’explicació és simple. Abans de tenir Obeses com a grup principal tenia un grup que es deia Segle XIII –estic parlant de plena adolescència–, i utilitzava el nom artístic de Princesa Rosa, que també mereix una explicació a part. És absurd, com tot, però vaig buscar la cosa més prototípicament femenina que se’m va acudir, i Princesa Rosa s’adequava bastant a aquesta voluntat. Com que entenc que la meva carrera té una certa continuïtat, des del punt de vista de la meva expressió musical, en aquest segon projecte de pes com és Obeses vaig considerar-me deixeble del meu personatge anterior. Per tant, establint-me en l’àmbit monàrquic on ja em trobava, vaig anomenar-me Arnau Tordera I, com un reafirmament de la meva personalitat perquè utilitzava el meu nom però deixava una evidència d’un passat més que enriquidor amb el ‘I’, i així ho connotava tot en un mateix espai.\nEn què consisteix el Vintiunisme?\nEl Vintinuisme és l’explicació o el decàleg de la manera de fer que hem ideat amb Obeses, sobretot a partir d’aquest segon disc. En el cas del primer disc, apostàvem per bolcar-ho tot en la significació, és a dir, jugàvem a contraposar significació musical i significació lírica. Quan parlo de ‘lírica’ m’estic referint a la lletra de les cançons. En català quan s’esmenta l’adjectiu ‘líric’ es fa referència a un aspecte més de tècnica vocal o de fraseig melòdic, per bé que en llengües com l’anglès, ‘lyrics’, sempre està referit a les lletres de les cançons. Aquí malauradament no tenim aquest terme, i crec que és molt necessari perquè sí que tenim termes per descriure altres elements d’altres disciplines artístiques. En canvi, una disciplina que té les seves normes, les seves lleis i que camina a part com són les lletres de les cançons, no té un terme. Doncs bé, en el primer disc jugàvem molt a la contraposició de significació, establint posicions contradictòries entre el significat de la música i el significat de la lletra. Significacions contradictòries que causaven estupefacció a l’oient.\nEn aquests moments una noia anglesa que riu alt i de forma gairebé esperpèntica demana si pot agafar una cadira d’on estem asseguts, amb la particular gràcia que per poc s’endú la taula amb tot el que hi teníem al damunt.\nEn aquest cas, en el segon disc, hem inaugurat el que hem anomenat Vintiunisme, que és una manera de construir la música que s’articula a través de la veu, per tant, música cantada, evidentment. Per tant, té el mateix pes tota la vessant de la significació –que ja tenia llavors–, però en aquest cas també hem dotat de significació tota la vessant estètica. Treballem amb la mateixa voluntat d’excel·lència la vessant de l’estètica musical, és a dir, allò que defineix a nivell acústic una peça –quina instrumentació utilitzes, quins recursos harmònics utilitzes, quines escales utilitzes i quin dibuix melòdic utilitzes–, perquè tot això té un sentit i un significat. Si jo estic utilitzant la sonoritat d’una cobla, estic aportant un significat i, d’altra banda, jugar en el mateix sentit amb l’estètica de la lletra. Si jo dic, per exemple, “aquesta damisel·la anglosaxona em provoca nàusees” no és el mateix que dir que “aquesta tia yankie em repugna” o alguna cosa més banal. Estic dotant del mateix significat però amb estètiques diferents i, per tant, en aquest disc també hem volgut transcendir l’àmbit de la significació i articular-ho a nivell d’estètica. Per tant, tenim una vessant de significació i una vessant estètica. Amb termes perceptius és: percepció sensible i percepció intel·lectual. Es tracta de dotar aquests dos puntals des d’on s’articula l’experiència estètica amb la màxima exigència possible, per tal que l’experiència estètica que pretén una peça sigui el més interessant possible i pugui transmetre també les idees més diverses.\nI per què hi ha Obeses?\nM’agrada que em facis aquesta pregunta perquè forma part del meu estimat primer disc, i últimament no en parlo gaire. La voluntat d’aquesta peça en un primer moment era establir una contradicció entre una música d’un caràcter melòdic dolcissim i, en canvi, una lletra que aparentment era molt grotesca i fins i tot de mal gust. Per altra banda, també explica el naixement de la nostra formació. Obeses neix amb la voluntat de combatre. Crec molt en la qüestió bèl·lica en la creació artística perquè amb la passivitat i la comoditat vers les altres propostes, si no són existencialment correctes des del teu punt de vista, no hi evolució de l’art. Hi ha d’haver contradicció i enfrontament, i així neixen noves visions i noves maneres de fer. Per tant, Obeses neix d’una situació artística insuportable, unes propostes musicals que, naturalment al nostre entendre, no tenen la qualitat necessària per tal de poder coexistir. La nostra proposta pretén ser un antagonisme que mostri que una altra manera de concebre la música és possible. Es tracta simplement d’evidenciar una realitat que existeix per molts motius, entre ells per qüestions històriques amb les que podríem aprofundir bastant. Tota l’època de la Guerra Civil i el Franquisme tindrien bastant a veure en el que és la pèrdua de valor artístic del país. Només cal mirar com estàvem artísticament parlant a principis de segle, però això ja és una altra temàtica. Simplement evidenciar que aquesta realitat de fer música amb uns altres paràmetres no només és possible sinó que es pot fer aquí i ho està fent gent d’aquí.\n[youtube id=»GPQJjeA0V8c» width=»600″ height=»350″]\nTotes les vostres cançons amaguen, darrere d’una qualitat innegable, un missatge; a vegades burlesc, però a vegades molt sincer. Creus que treballar la semàntica musical és imprescindible per fer bona música?\nSegurament no és imprescindible per fer bona música però és imprescindible per fer música interessant. Un creador que s’hagi dotat d’eines, tècniques o simplement amb un talent innat per crear música des de la seva vessant estrictament sonora, atractivament pot crear cançons i articular-hi una lletra sense cap mena de sentit ni voluntat. És possible, però segurament per aquesta manca de semàntica des del punt de vista de la percepció estètica, la peça perd interès. Quan dic percepció o experiència estètica ho refereixo també a la significació; la càrrega significacional o semàntica està incrustada en aquesta experiència. És a dir, parlo de l’estètica i de la significació però quan parlo de l’experiència o percepció estètica ho entenc com una unitat. Com deia, segurament es pot fer bona música prescindint d’això, però no tindrà mai l’interès que aporta una peça que s’ha dotat d’una semàntica lírica i musical interessant. Si estàs limitant el missatge de la teva obra en certa manera estàs limitant la teva obra.\nQui són per vosaltres els herois sense kriptonita ni capa roja?\nÉs una peça que vaig idear en els meus llargs viatges en cotxe cap a la Universitat Autònoma de Barcelona. La C-17 és la carretera que travessava diàriament i no sé perquè, durant aquells quatre llargs anys, sempre hi feien obres i, naturalment, hi havia uns treballadors. Uns treballadors que a l’inici vaig començar odiant perquè eren els responsables dels meus retards a l’hora d’arribar a classe, però en una visió a posteriori es van merèixer tot el meu respecte i admiració, precisament per la duresa de la seva feina. Vaig decidir que els hi dedicaria una peça musical que aboqués la duresa del seu treball però que, d’altra banda, també fos reivindicativa en algun sentit. Per tant, són ells, els treballadors de la C-17.\nÉs així… Potser hi ha gent que ha tingut una interpretació molt més metafísica, potser fins i tot més profunda, però el cert és que no. De tota manera, sóc molt partidari de que les peces caminin soles i siguin reinterpretades constantment. Aquesta és la meva interpretació, casualment jo en sóc el creador, però no és pas més acurada ni precisa que la teva. Només faltaria! No vull imposar la meva veritat.\nEn paraules teves: Qui oblidi els mestres està destinat a la mediocritat i a la repugnància artística. Qui són els teus mestres?\nEn realitat, sent estrictes, ho és tothom qui ha ideat peces –en aquest cas musicals o fins i tot artístiques–, que m’hagin suscitat un interès important. Naturalment te’n puc nombrar uns de determinats perquè són els que més m’han captivat i més interès m’han generat, però qualsevol que hagi ideat una peça musical, artística o de qualsevol tipus…un gest fins i tot. Si per exemple aquesta noia anglesa hagués agafat la cadira amb molta més gràcia, segurament m’hagués fascinat i hagués establert un mestratge cap a mi. No ho ha fet, per tant no m’ha interessat. Particularment, els individus que han creat més art que m’ha fascinat són sens dubte Stravinsky, Ravel i Debussy, en l’àmbit de la música acadèmica, i guitarristes clàssics també n’hi ha moltíssims. En l’àmbit de la música moderna sempre he dit que tinc tres referents claríssims, que és curiós que els situï al mateix nivell que aquests altres, però que sempre són Led Zeppelin, Queen i Deep Purple. Icones i música que ja té un cert temps però precisament per l’actualitat de la seva proposta per mi són referents absoluts. Mai tindré un referent actual, això em sembla ridícul, no tindré com a referents contemporanis meus. Això seria banal per part meva, no puc interpretar la contemporaneïtat sent un individu que en forma part. Per tant, en aquest cas el mestratge me l’atorga el passat.\nLlavors us deu agradar que se us digui que d’alguna manera el vostre so recorda al de Queen.\nM’agrada perquè sóc un admirador de la música de Queen, o de bastanta música de Queen. Entenc aquesta comparació com totes les comparacions. Evidentment es queda molt curta, només interpreta un ventall reduït de la nostra proposta, però no me’n desdic pas. En aquest cas no em molesta, simplement crec que no és absolut.\nPer vosaltres l’acte artístic en tota la plenitud s’aconsegueix connectant amb el públic? És això el que us fa tant afortunats?\nSí, realment una voluntat que estava treballant molt més en el primer disc. He de ser sincer i en aquest segon disc he passat més d’això, segurament perquè quan estava ideant les peces del primer disc encara estava fent filosofia i potser tota la qüestió de la reciprocitat la tenia més latent en mi. Però d’altra banda és així, un acte performatiu com és la música en directe s’ha de concebre a dues bandes i, fins i tot, una de les voluntats que tenia era trencar aquesta frontera. De fet és una peça que vull idear, no me la robis, t’ho suplico. Seria una peça per grup i públic, és a dir, que una de les parts estigués interpretada pel públic; però com una cosa atzarosa del directe en què el públic canta i llavors es connecta. No, no. Des del punt de vista creatiu, és a dir, ‘aquesta’ part la canta el públic. Però bé, encara no ho he realitzat i crec que seria el súmmum d’aquesta possibilitat, on tot esdevé una mateixa cosa i no hi ha una frontera entre l’intèrpret i l’oient perquè en aquest cas quan interpretés el públic nosaltres seríem l’oient i el contrari respectivament. Potser en el tercer disc!\n[youtube id=»OSEzXwFmQns» width=»600″ height=»350″]\nEn aquesta línia, com veieu acompanyar la vostra música i les vostres lletres d’un àmbit escènic?\nPersonalment sempre he estat connectat amb la qüestió escènica i de fet va ser la primera disciplina on vaig expressar-me, molt abans que amb la música. Sempre hi ha hagut una comunicació en aquesta disciplina i, de fet, continuo fent coses en aquest terreny. Ara, dotar la música d’Obeses d’una qüestió escènica…Ho veig possible per bé que de moment poc probable. Em refereixo a que és música que té un gran componen escènic, no teatral, però sí escènic. Però també és una música que per la diversitat que té entre ella mateixa seria complicat i segurament forçat intentar establir alguna qüestió narrativa, alguna trama lineal. Es podria fer algun experiment d’escenificació al respecte, amb qualsevol disciplina escènica, –potser la dansa o la qüestió de la performance–, sense anar encaminats cap al teatre més clàssic. Ho acabarem fent, acabarem fent alguna cosa que mescli les dues disciplines, però en tot cas serà una peça que ja s’hagi ideat amb aquest fi. De moment les que tenim, per bé que tenen un component d’imaginació escènica molt notable, no han estat concebudes per això i crec que no transcendirem aquesta barrera.\nPortada del segon disc d’Obeses\nIntenteu tocar tots els àmbits de l’art… Les vostres portades semblen un resum burlesc i una mica surrealista de tot el que podem trobar al disc.\nTenim la gran sort de col·laborar amb un artista osonenc que es diu Jordi Farrés, un creador gràfic espectacular. Com dius, en el primer disc això és absolutament evident. De fet, en aquest cas hi ha la voluntat de manifestar tota la riquesa del disc en una mateixa portada d’impacte absolut, és a dir, que algú veiés això i necessités escoltar-ho; si més no per saber si volia assassinar el grup que tenia aquella portada. En tot cas, la voluntat era una portada realment trencadora i la del primer disc ho és sens dubte. En el cas de Zel, li vam atorgar tota la llibertat creativa possible. La única menció que li vam fer va ser que es contraposés en qüestió de sobrietat amb el primer disc, és a dir, que hi hagués un contrast notable; i que es rodegés d’un àmbit més místic i misteriós. Aleshores ell va considerar que l’element paisatgístic on s’hi inscrivia la figura era ideal per això. Després va contextualitzar-hi el triangle com a símbol d’un àmbit ocult i desconegut. Encara no havíem decidit que l’àlbum es digués Zel, però era perfecte per encabir les tres lletres en el triangle i crear aquella figura central que et deixa perplex. No acabes de saber què és, si representa alguna cosa, si és un jeroglífic, si té un missatge ocult…En certa manera la voluntat és aquesta: Crear un desconcert fruit de la vivència d’una imatge que et supera. De fet, tenim molts comentaris sobre la portada, l’enalteixen moltíssim i són tots molt positius. Per tant, crec que hi ha una correlació molt clara entre la proposta visual i la proposta musical. És molt important la proposta d’una portada. Tu com a creador musical fas la teva obra i tens la teva pròpia paleta de colors, però no es fins que poses la portada al disc que aquella obra es finalitza a nivell de paleta. De fet, aquell rosa sobre el blau eren els colors que havia visionat fent la música.\nLa meva curiositat per vosaltres se’m va despertar arrel de la portada de l’Obesisme il·lustrat!\nA mi hi ha una cosa que em fa molta gràcia. La gent sempre que agafa el disc tapa amb els polzes els òrgans humans perquè es troben justament on normalment la gent col·loca els dits per subjectar-lo. Aquesta realitat la vaig veure amb un amic, que no se n’adonava perquè mentre agafava el disc ho tapava. És com que metafòricament el pudor sempre està ocult, fins i tot involuntàriament.\nExisteixen forces paral·lelismes entre els vostres dos àlbums… El pà amb tomàquet i la botifarra amb seques, el Quartetto buffo di pollame com a resposta al Duetto buffo di due gatti…Són intencionats?\nSí, això de la connexió és evident. Des del punt de vista de la voluntat creativa sens dubte Quartetto buffo di pollame ho és. Però encara que sigui sorprenent, Botifarra amb seques no va néixer amb al voluntat de crear una peça semblant al Pa amb tomàquet però amb un altre plat, va ser fruit de l’atzar. De fet va estar construïda en una tarda perquè l’Arnau Burdó, el teclista, va dir que faltava un tema que enganxés. Llavors jo, una mica picat i ofès creativament, vaig dir, “puc fer un tema amb dos acords”, i al cap de res ja el tenia. Va anar així, o sigui que al final sí que hi ha un paral·lelisme evident però en aquest cas no va néixer amb una voluntat explícita com passa amb el Quartetto.\nAleshores considereu Zel com a punt i seguit d’Obesisme il·lustrat?\nÉs un punt i seguit perquè es troben dins d’un mateix tarannà, però sense renunciar a uns principis s’articula una cosa completament nova. Crec que Zel no és una proposta que es diferenciï del nostre primer disc, però tot i no diferenciant-se, és diferent. Hi ha un trencament però dins d’un mateix paràgraf.\nSeria com un punt i seguit perquè no perdeu la vostra essència…però creus que heu evolucionat com a grup amb aquest segon disc?\nSens dubte, és exactament això. Hi ha una evolució en tots els terrenys possibles: En la qüestió creativa, en l’àmbit musical, artístic, interpretativament, a nivell de producció…La grandiositat de tenir una orquestra, una cobla, un quintet de metalls, les veus…Tot això són elements enriquidors, però perquè les peces ho requerien. Simplement és idear el que requereix una peça, és a dir, no hi ha mai un accés no justificat.\nImatge promocional del 2011, per David Coll\nCom dius, Obeses s’atura en diferents estils, gèneres i subgèneres. Què us falta per experimentar a nivell musical?\nAfortunadament encara molt. La riquesa musical és tant diversa! Fins i tot des del punt de vista de la comprensió també té moltes interpretacions. Per aquest segon disc estava treballant en una peça que encara no he acabat perquè és d’una complicació creativa realment molt important. Es tracta de crear una peça amb el sistema de creació musical hindú. Jo no sóc un artista que m’agradi amanir les meves obres. Tu pots agafar una espècie exòtica i amanir la teva peça i dir que té un regust, no sé, aràbic. No, no. Jo realment vull construir un plat aràbic, no m’interessa amanir llunyanament. Vull profunditzar en l’essència dels estils i entendre l’estil perquè sinó serà una cosa ridícula i no fidel a l’origen de l’estètica. Per tant, en aquest cas, com que en el nostre cas l’estètica sempre la dictamina la idea, seguirem per aquest camí. En tot allò que ens dictaminin les idees artístiques que tinguem, lluitarem per aprendre-ho. A vegades hi ha reptes com aquest. Tens una idea d’una peça que imperativament ha de tenir la sonoritat de la música hindú, i aleshores com a artista tens l’obligació de treballar aquesta música, conèixer-la, entrar-hi, entendre-la; i a partir d’aquí fer la teva peça.\nUna mica com George Harrison, no?\nSí, en certa manera ell de tots és el que tenia més aquesta voluntat de comprendre la realitat des de dins. Si no, acabes fent això, una caricatura; i per la dignificació de la música, caricaturitzar estils és el pitjor que es pot fer.\nCom composa Obeses? Què t’inspira?\nCom et comentava, tot neix d’una idea artística i no musical. Sempre hi ha una idea que ho desenvoca tot i que és el que té més valor. De fet, considero que el que és absolutament ric és aquest germen inicial, la idea. Això és el que té realment valor i s’ha de preservar moltíssim, perquè grans creadors també podrien articular la mateixa idea. Un cop s’ha desvetllat aquesta espurna, això genera una necessitat, que en aquest cas, com que som músics, acabem canalitzant en l’àmbit musical. Llavors és gairebé una qüestió platònica però a la inversa: Des del teu àmbit terrenal intentar assolir aquella idea metafísica que has somniat i imaginat. L’aprenentatge que estic tenint a l’ESMUC em dota d’eines per aconseguir arribar a materialitzar aquesta idea tal com l’havia imaginat en un primer moment; a més del rigor i la constància. Funcionem així, realment. A vegades pot semblar poc romàntic, però ho és moltíssim, sobretot en la confecció de la idea. En la idea és on hi ha la cosa intuïtiva i màgica, pràcticament inverbalitzable.\nCanteu: L’èxode ha estat llarg, però el dolç plaer no arriba tard. Ja tenim la mel als llavis. Que es separi el mar! En quin moment us trobeu?\nBé, travessant l’èxode encara, però de tant en tant hi ha un oasi. Aquesta peça és una referència clara a la dificultat i la realitat de la nostra proposta. Però vam tirar pel dret i en aquest cas es mostra precisament això. Crec que cada cop més gent va adonant-se de la nostra existència. Malauradament la nostra proposta requereix d’una escolta activa, nosaltres exigim un oient actiu. El que proposem sempre és un joc artístic i, precisament per la reciprocitat que comentava abans, és imperatiu que hi hagi un oient amb ganes d’establir aquesta connexió. Sinó no hi ha acte artístic, simplement hi ha un acte de consum; i en aquest cas és una cosa amb la qual no ens sentim gens representats. Ens trobem travessant aquest desert, afortunadament on hi apareixen molts oasis, sobretot en els últims mesos. Estem absolutament convençuts que el temps evidenciarà la riquesa de la nostra proposta. Som conscients que estem en un univers d’exigència artística baix, és a dir, no estem acostumats a gaudir de realitats artístiques que ens exigeixin activació des del punt de vista de l’espectador. Per tant, falta una tasca pedagògica del públic per mostrar que aixo és possible.\n[youtube id=»6XPkZNyAXwc» width=»600″ height=»350″]\nUs feu entendre o busqueu l’ambigüitat?\nSempre que parlem de les nostres peces parlem de la noció de capa. Com a oient passiu, per exemple, pots escoltar Botifarra amb seques i et pot fer riure, però la nostra música proposa una cosa molt més profunda si algú s’hi vol endinsar. Però també preteníem que, fins i tot en una visió superficial, la nostra música tingués cert atractiu. Naturalment peces com L’Ombra sols fuig en la nit, difícilment pot tenir una interpretació superficial; però Botifarra amb seques, Correm! o fins i tot La ben plantada ho poden tenir. L’ambigüitat hi és però no s’evidencia en tots els públics, n’hi ha que es queden en una capa i no hi aprofundeixen.\nCom a intèrpret busques sempre el màxim de canvis de registre vocal i d’harmonies. Amb quin gènere disfrutes més?\nEl cert és que mai és una qüestió gratuïta o de lluïment. És evident que si faig un Aria du Hermafrodite hi ha una qüestió de lluïment, però hi és perquè és un imperatiu del gènere. Una ària s’idea pel lluïment del fraseig vocal (i si l’interpreta un hermafrodita és evident que ho haurà de fer en els dos registres en què pot expressar-se un individu d’aquestes característiques!). D’altra banda, sí que és cert que aquesta variació m’apassiona i m’he dotat de tècnica per fer-ho; una tècnica que, d’altra banda, podria tenir tothom. No tinc un do especial pel cant, simplement sóc un individu amb una exigència absoluta i he procurat aconseguir allò que havia imaginat. He estat practicant, fent invents i cridant…Per això m’incomodava viure a Barcelona! Precisament perquè no tenia aquesta llibertat dins la meva habitació diminuta. Doncs això, els canvis harmònics venen donats per l’exigència de la peça. No sé, se m’acut, a Correm! Hi ha bastants canvis perquè ho exigeix el ritme frenètic de la cançó, que també va correlacionat amb la temàtica, o a les dues temàtiques que pot tenir. Per tant, em sento sempre còmode quan tot s’exposa en la justa mesura i en la correcció del que exigeix la peça. Si hi hagués una peça amb excessius canvis de registre –i excessius seria que no ho requerís la peça, que no tingués una justificació artística–, no hi estaria còmode. Però amb aquestes peces intento sempre, des del punt de vista del meu gust, evidentment, que hi hagi sempre un equilibri o justificació en aquest sentit. Quan existeix aquest equilibri és quan estic còmode.\nCom ha estat l’experiència d’auto-produir-vos?\nEn el primer disc ja va ser així, amb aquest ho hem repetit, i em temo que serà així sempre. Sobretot per una qüestió de contaminació. I no vull dir que els productor contaminin una obra artística, però avui en dia si un té la possibilitat de fer-ho un mateix, sóc del parer que sempre hi haurà més veritat en allò que es fa. Un productor imposarà la seva marca, la seva experiència –coses interessants i gens rebutjables–, però en certa manera estarà modificant la teva peça. En música potser no es veu tant però si m’imagino un quadre, de Pollock, per exemple, i apareix, no sé, el seu mànager i li diu: “Aquí potser hi queda millor una taca vermella”; en aquest cas la modificació és molt evident. En canvi amb la música sembla que no ho sigui tant, però aquesta petjada de la mà aliena també hi és. És una qüestió meva, el voler-me expressar sempre amb la màxima transparència i ser conscient que la realitat del que jo he imaginat la tinc jo. En aquest cas segur que la mà d’un altre individu modificaria aquesta obra, potser en algun cas per bé, però des d’un punt de vista no objectiu. Crec que el millor per una obra que ha ideat un subjecte creador és que pràcticament estigui tot passat sempre per la seva mà. També és cert que no existeix un productor, aquí, que pugui produir un àlbum d’aquesta diversitat. No hi és realment. No estic enaltint la nostra proposta en aquest sentit, senzillament no hi ha un productor que pugui entendre com ha de funcionar una peça que mescli la cobla i el rock, o com ha de funcionar una havanera que només està tocada amb guitarra clàssica, una peça que només està amb orgue i veus o una peça amb orquestra simfònica; i tot en el mateix disc. No hi és, i per tant davant del risc d’agafar un productor de rock i que la peça de rock soni fantàstica però la resta no…Seria absurd. Per tant en aquest cas és millor fer l’aprenentatge d’entendre com es fa la producció; matar-hi hores, dedicació i poder-ho executar tu mateix.\nI quins plans de futur teniu?\nPer ara seguir lluitant artísticament defensant la nostra proposta, cosa gens fàcil; però d’altra banda amb resultats clarament satisfactoris i inimaginables en certa manera. Si bé és cert que Obeses no és un grup capdavanter de l’escena autòctona, la veritat és que quan vas a un concert on part dels espectadors no t’han vist mai, evidencies que allò és possible i que està passant de veritat. Això t’anima a continuar. D’altra banda, a nivell estrictament creatiu, estic pensant de reprendre un projecte que havíem començat amb el grup que et comentava abans, Segle XIII. Era un projecte de musical amb els set pecats capitals. Estem parlant de peces de potser fa 10 anys però que tenen algun interès encara, al myspace del grup se’n pot escoltar alguna. És una cosa que em crida molt l’atenció, precisament perquè ja de per sí et dota d’una diversitat absoluta i si això ho mesclem amb l’àmbit musical, també pot articular-se amb moltes disciplines musicals diferents. Aixo seria com una cosa al marge, no ho considero com un disc sencer sinó com un caramel que tinc ganes de realitzar i que crec que engresca també els altres, per bé que requereix força treball. D’altra banda, anar construint les peces que han de fonamentar el tercer disc d’Obeses. Però sí que crec que ho aniré construint al mateix temps precisament perquè això dels pecats capitals no necessita el que realment costa, que és la idea. La idea en aquest cas és una evidència. En aquest cas això no malgasta temps ni esforços i, per tant, això sí que podria estar articulat amb crear les peces del tercer disc d’Obeses.\nPreviousSoul contemporáneo: The Weeks\nNextGutter Fest: la auto-edición por bandera\nVULK presentan Beat Kamerlanden\nSexy Bicycle: viaje de ida y vuelta


Patrimoni valencià: abril 2015\nPublicado por Encar en 5:13 No hay comentarios:\nPublicado por Encar en 1:18 No hay comentarios:\nPublicado por Encar en 0:35 No hay comentarios:\nAquest cap de setmana estem de celebració, el dia 18 és celebra el Dia Internacional dels Monuments i Llocs Històrics. I per aquest motiu s'han organitzat diverses activitats entorn als nostres monuments, com també visites guiades o entrades gratuïtes. És un bon moment per aprofitar i fer alguna excursió i conèixer així el nostre patrimoni.\nAcí vos deixe algunes propostes:\nA Alacant ho celebren durant tot el cap de setmana amb jornada de portes obertes a diferents jaciments arqueològics i llocs. Com per exemple:\n- Torre almohade d'Almudaina (Almudaina).\n- Santuari del Pla de Petrarcos (Castell de Castells).\n- La Illeta dels Banyets (El Campello).\n- Lucentum o Tossal de Manises (Alacant).\nPer a consultar el llocs i els horaris visita aquesta web.\nA València des del 6 de març fins el 30 d'abril la visita als monuments i museus de la ciutat és gratuïta a:\n- La llotja (València).\n- Torres de Serrans (València).\n- Torres de Quart (València).\n- Centre arqueòlogic de l'Almoina (València).\n- Museu d'Història (Mislata).\n- Museu de Ciències Naturals (València).\n- Museu Històric Municipal (València).\n- Museu de la Ciutat (València).\n- Casa-museu Benlliure (València).\n- Casa-museu Blasco Ibáñez (València).\n- Palau Cervelló (València).\nPodeu consultar les visites i els monuments a aquesta web.\nEls museus estatals també celebren aquest dia obrint les seues portes de manera gratuïta el dissabte 18, com per exemple el:\n- Museu Nacional de Ceràmica i Arts Sumptuàries "González Martí" (València).\nVisita la seua web.\nSi tens pendent fer alguna visita a algun lloc diferent a aquests consulta si aquest cap de setmana fan alguna activitat especial per a celebrar aquest dia i aprofita l'ocasió.\nPublicado por Encar en 13:14 No hay comentarios:\nEtiquetas: Alacant, Almudaina, Castell de Castells, El Campello, Mislata, València


50 anys de Casal de Gent Gran de la Trinitat Nova – NouBarris.Net\n30 de Gener de 2020 29 de Gener de 2020 Informatius Aniversari, casal gent gran, Equipaments, La Trinitat Nova\nUn local petit però amb molta història que es recull en un llibre enciclopèdia\nEl Casal de Gent Gran de la Trinitat Nova celebra enguany 50 anys en funcionament, esdevenint un dels equipaments d’aquest caire més veterans de la ciutat. A més dels parlaments i una exposició històrica, l’aniversari ha servit per presentar l’Enciclopèdia de la Vida, un llibre manuscrit pels mateixos protagonistes, usuaris del casal, que expliquen les vivències i records.\nEl ‘Hogar del Jubilado’ es va estrenar el 26 de gener de 1970, juntament amb la Biblioteca Popular “Juan Grabulosa” a uns baixos d’un edifici del Patronat de l’Habitatge, al carrer de Platja d’Aro. En aquell moment depenien del Centre Social de la Trinitat i aquest, al mateix temps, del Patronat. La biblioteca va tancar fa anys però el ‘Hogar del Jubilado’ es va adaptar als nous temps i es va convertir en Casal de Gent Gran de la Trinitat Nova. L’espai, de no gaires dimensions, va servir de punt de trobada i convivència en un barri nou, sense altres equipaments. I encara avui manté l’aire familiar i d’amistat.\nEn una primera època era un casal bàsicament masculí on es jugava a dòmino i hi havia fins i tot un barber. Però a partir de 1998 es va transformar, amb l’arribada de la primera dona a la junta. Les dones van guanyar terreny primer en l’espai i després en la junta, fins a arribar a l’actualitat, en què l’equipament està en mans de dones. Tot i ser un local petit, és ben ple de vida i s’hi desenvolupen tallers de memòria, gimnàstica, manualitats i diverses celebracions. Un altre factor que va impulsar l’activitat dins el casal va ser l’arribada l’any 2005 del Programa de dinamització de gent gran del Districte de Nou Barris, que ha acompanyat l’associació de gent gran en aquelles necessitats que han anat sorgint aquests anys.\nEls usuaris i usuàries del casal han deixat com a testimoni de l’efemèride la seva pròpia Enciclopèdia de la Vida. Amb la col·laboració de l’Arxiu Històric de Roquetes-Nou Barris i l’entitat Revive la Trinitat Nova, s’han recollit vivències i fotografies del veïnat anònim. Tot un conjunt d’experiències manuscrites amb la lletra dels protagonistes que també expliquen la història del barri. Aquest és el primera edició d’una l’enciclopèdia que, segons l’Arxiu Històric de Roquetes – Nou Barris, tindrà continuïtat en altres barris del districte.\n← L’accés al Casal de Gent Gran i el CEM Turó és ja accessible des de Pi i Molist\nNeix un grup de la Prosperitat dedicat a promoure la paraula →\n1 hora ago ¿Qué longitud tienen las pestañas? Depende. Al comenzar el protocolo se determina lo largas que serán, si se colocarán más en el extremo que en el interior, si será mejor recorrer el párpado completo, qué cantidad será necesaria según el caso particular… Es decir, cada persona tiene unas facciones únicas y necesita un asesoramiento a medida. Elige tu curvatura, cantidad y longitud tus pestañas #pesta ñas #pesta ñasbarcelona #extensionesdepesta ñas #noubarris #l4l #viajulia #llucmajor #lashes #lashesbarcelona #lashmaker


FPMTE - RECERCA, DOCÈNCIA I INNOVACIÓ - Grup Pere Mata\nAl Grup Pere Mata entenem el procés de la recerca com l’activitat científica encaminada a respondre les preguntes que els nostres professionals es poden formular respecte a la causa de la malaltia, als seus processos de curar, prevenir o pal·liar, així com als processos de gestió dels propis serveis d’atenció a la Salut Mental.\nLa nostra missió és fomentar, organitzar i controlar l’activitat investigadora per tal d’aconseguir una recerca amb les següents característiques:\nQualitat que ha de ser reconeguda pels organismes reguladors externs.\nProductivitat en forma de publicacions científiques i altres formats de divulgació.\nTranslacionalitat o aplicació dels resultats de la recerca.\nFuncionament de la Comissió clínica d’investigació del GPM\nSuport metodològic a la recerca\nL’Àrea de Recerca en la mesura dels recursos de que disposi ajudarà als professionals del HUP IPM que ho sol·licitin suport en:\nDisseny de projectes i elaboració de memòries de projectes\nRedacció i edició de manuscrits científics\nConfecció de protocols clínics de recerca\nActivitat de biobanc\nActivitat de laboratori de recerca\nAquest suport es farà conjuntament i en coordinació amb els serveis i plataformes metodològiques de l’IISPV.\nSuport a la Unitat Docent en temes de recerca\nL’Àrea de recerca acull els grups de recerca que es configuren dins del HUP IPM independentment de si aquesta configuració es reconeguda o no a l’IISPV o en d’altres organitzacions externes.


Opinió: PP de Gata: «Ens produix profunda tristesa el que pasa al nostre poble i el talant de l’equip de govern» – xabiaaldia – El periódico para xabieros con inquietudes\nOpinió: PP de Gata: «Ens produix profunda tristesa el que pasa al nostre poble i el talant de l’equip de govern»\nEns produeix profunda tristesa tot el que està passant a Gata i el talant de l’equip de govern.\nAmb el tema de la reina de festes i com ho tracten i tracten als principals implicats (quintes, quintos i comissió de festes) la sra Mengual demostra el poc respecte que té a elles i ells i a tot el poble, i per descomptat als representants politics legítims a qui no consulta, no escolta i no s’apropa tot i estar en minoria.\nQuè aconsegueix Mengual amb eixa actitud? Igual aconsegueix fer el que vol i li ve en gana?\n-Asfalta els carrers transmetent millores quan en realitat ha tapat centenars de metres de tuberia contaminant i això que el plenari li obliga a fer inversions en aigua i millora de canonades.\n– L’equip de desgovern prioritza el seu partit provincial, Compromís, i va perdent subvencions ja aprovades de més de 600000 euros per a Gata.\n– Ha destruït una escola de música municipal amb més de 150 alumnes que ha quedat amb una tercera part quan el poble va votar i el plenari va aprovar la seua continuïtat, però com no els agradava l’acord, elles, per decret, ho van canviar.\n-Segueixen amb el polígon Plans sense acabar perquè, segons paraules de l’equip de govern això és per als capitalistes, per tant no ho prioritzen, i veuen la vida passar deixant a Gata estancada.\n– Han augmentat els ingressos municipals en més d’un milió d’euros i la rebaixa de l’ibi l’han retrasada tot el que han pogut, una decissió plenaria que, com elles no volien pues passen i frenen, tot i estar aprovada per majoria.\n– El Pla General no ha avançat gens. No sabem res de la seua situació, i es que clar tampoc els interessa.\n– Mentre a Dénia el trenet s’ha integrat en el paisatge, a Gata s’ha construït una barrera de formigó i vallat que divideix el poble, però elles diuen que el poble no es queixa.\n– La sentència de Sorts que obliga als propietaris a pagar xifres milionàries no està a l’agenda de Mengual tampoc. No ha explicat res als propietaris.\n– Ella dedica temps i esforç a fer reunions adoctrinadores per el tema de la reina, a dividir als quintos i quintes, als grups polítics i sense escoltar al poble.\n– Des de març amb la nova llei de contractes no hi ha manteniments. Les llums dels ponts no van bé, averiades i no passa res…. això si, per a fer els contractes de serveis de més de 10000 euros i desfer la carretera de Jesus Pobre si que ha trobat temps i ganes, li interessava o tenia interés algun?\n– Volen derogar les taxes d’esports sense el plenari: «Hágase mi voluntad.»\n– Intenten fer seu el mèrit del gimnàs escolar, però no hi ha ni projecte ni llicència d’obres quan ja havien començat les obres d’un projecte aprovat i amb llicència. Eixos diners a la basura.\n– I parlant de basura, els camions de la basura llogats, pagant tots el dies un dineral per no comprar fa mesos els nous com se li va dir.\nLa sra Mengual si el plenari no fa, diu i vota el que ella vol no té cap valor, passa dels acords.


MeteoNubiScience: Serra de Tramuntana...A LA VISTA! (08-01-16)\nClaus per veure la Serra de Tramuntana\n-Alçada i situació geogràfica\nBé, generalment quan més amunt millor, sobretot en casos en que hi ha un gradient de brutícia i/o humitat important a les capes baixes. No obstant hi han circumstàncies en que des de una cota molt alta el contrast pot no resultar tant bo degut a que des de una cota alta, la línia de visió, quan ultrapassa l'illa travessa més atmosfera en el seu recorregut que si prové des de una cota més baixa; però en general i si l'objectiu és una muntanya alta, sol ser millor albirar-la des d'una altra muntanya alta, perquè a banda del contrast, l'aire sol estar més transparent. També obviament quan més amunt es puja més extensió horitzontal i vertical de la serra es pot copsar. Des de Montjuïc es veu únicament el Puig Major i el Massanella, tot molt petitet, cal fixar-hi una mica la vista per adonar-se però si els factors de visibilitat són bons es veu prou bé, i encara més si a més coincideix que la Serra de Tramuntana està nevada.\nMontjuïc, el Garraf i els turons del Baix Llobregat són els indrets des d'on la Serra es pot albirar des de més a prop. En canvi, el punt des d'on es pot veure en més extensió geogràfica i arribar a copsar teòricament cotes més baixes és el Turó de l'Home. Des de allà teòricament es pot arribar a copsar no sols la Serra de Tramuntana, sinó fins i tot la Serra d'Artà, situada al sud-est de la Illa. Però calen condicions impecables de visibilitat per poder veure cotes tant baixes i llunyanes.\n-Llum crepuscular (Lluminositat)\nLa llum del sol tendeix a dispersar-se rebotant entre les partícules de l'atmosfera, de manera que quan rebem molta il·luminació del sol la visibilitat ens queda limitada. Un factor clau és que hi hagi només la llum justa per veure'n-s'hi, per això la foto és molt més fàcil d'aconseguir a primera hora i al capvespre.\n-Vent de ponent o mestral (netedat)\nHabitualment, després del pas d'un front fred, l'ambient queda net i ventós, i això afavoreix l'atmosfera sigui més nítida lliure de contaminants i amb poca humitat. Per tant, això afavoreix a que hi hagi bona visibilitat.\nQuan bufen vents eixuts afavoreixen a que la humitat ambiental sigui més baixa i redueix la possibilitat de que es formin núvols que podrien arribar a reduir la visibilitat.\n-Època de l'any\nÉs força més fàcil veure Mallorca des de Catalunya a l'hivern que a l'estiu. a l'hivern l'albada s'aproxima a sud-est, mentre a l'estiu es produeix més aviat cap a nord-est. Aquest factor també és clau, ja que des de Catalunya, Mallorca se situa cap al sud-est. D'aquesta manera, si el sol surt aparentment just per darrere de la serralada, fa contrast i ressalta el perfil de les muntanyes. En aquesta època el sol surt en una posició més propera a la illa, il·luminant més el fons i augmentant aquest contrast respecte a la silueta.\nL'hivern és la millor època, perquè és quan hi ha humitat baixa i també perquè és quan el sol surt més a prop de l'illa.\nI a part de tenir en compte totes aquestes condicions per albirar la Serra de Tramuntana (que es pot fer a ull nuu), doncs si es disposa d'un teleobjectiu la nitidesa de les fotos serà molt més destacable i es podrà enfocar exactament cap al punt on volem fotografiar.\nFotògrafs caçadors de paisatges llunyans\nMeteoròleg del Observatori Fabra que no es limita a recollir dades dels aparells sinó que també recull informacions a ull, d’altres paràmetres no registrables per els instruments. Els tipus de nuvolositat, la visibilitat atmosfèrica i com a cosa afegida fins i tot, l’eventualitat recorrent de copsar perfils distants, els quals en uns casos son els del Pirineu oriental i en altres les elevacions de Mallorca.\nÚltim albirament de la Serra de Tramuntana el dissabte dia 16/01/16 cap a la posta de Sol.\nUn dels fotògrafs que més temps fa que es dedica a captar amb la càmera horitzons i albiraments és Marc Bret. Al seu bloc, Horitzons Llunyans, ofereix un extens recull de fotografies de paisatges, amb una secció concreta de les vistes de Mallorca des de Catalunya.\nTambé ha captat el Pirineu des dels Ports de Beseit, l'Ebre i més enllà des del Garraf i Montjuïc des de el Cap d'Or.\nAlbirament el dia 8/01/16 pel matí per primer cop des de Montserrat: [+]\n-Sergi Periche Sergi Periche, fotògraf nascut a la ciutat de Barcelona, va cursar estudis de Física, però va decidir dedicar-se a la seva gran passió, la fotografia, passió que li ve des de petit de la ma del seu avi. D'esperit tranquil i lliure, Sergi realitza panoràmiques de la ciutat de Barcelona des de l'any 2007. Actualment disposa d'un arxiu amb més de 10 mil panoràmiques d'aquesta preciosa ciutat: [+]\nFotografia realitzada el dia 13/01/16 pel matí.\n-Albert Vàzquez Fotògraf especialitzat a fotografiar diferents tipus de paisatges de la geografia catalana i, a més a més a fotografia horitzons com el de la Serra de Tramuntana.\nFoto realitzada el dia 08/01/16 cap al vespre.\nMallorquí fotògraf freelance des de l'any 2010 especialitzat en fotografiar els diferents paisatges que conformen la illa i, que en alguna ocasió ha arribat a albirar els Pirineus i Montserrat des de la Serra de Tramuntana: [+]\nLa serra de Tramuntana també ofereix vistes extraordinàries de Montserrat, el Montseny i fins i tot el Pirineu. Hi ha d'haver les mateixes condicions, però en aquest cas el moment òptim és el vespre, que és quan es pot obtenir el contrast adequat de la llum amb el perfil orogràfic.\nFotografia realitzada el 16/01/16 des del el Puig Major, on es pot veure el Massís de Montserrat (215 Km) i al fons cap a la dreta la Serra del Port del Compte (282 Km).\nAlbirament que vaig poder fer el dia 08/01/16 des del Tibidabo\nDesprés d'un parell d'intents frustrats, vam decidir tornar a pujar aquell dia cap al cim del Tibidabo per poder albirar la Serra de Tramuntana. Dimecres i dijous la netedat de l'ambient havia permès albirar Mallorca amb força claredat i, donat que aquell dia l'ambient seguia amb humitats força baixes i el cel estava força serè cap al matí, encara que cap a la posta de Sol es va anar enterbolint una mica més però a l'horitzó la visibilitat era gairebé excel·lent, vam decidir aprofitar aquella oportunitat. De fet aquell dia l'albirament es va poder fer ben entrat al matí i durant la tarda abans de la posta de sol també es va poder veure amb força claredat de la Serra de Tramuntana.\nA la següent imatge podeu veure les dades d'observació de l'Observatori Fabra pel que fa a la visibililitat d'aquell dia:\nLlàstima de la boirina de les capes més properes al mar que no va permetre deixar veure amb plenitud totes les siluetes, sinó la visibilitat hagués estat encara més excel·lent. Aquí una de les claus de la netedat. Aire procedent de 4000 metres d'alçada.\nI a continuació podeu veure algunes de les fotos que vaig fer de l'albirament de la Serra de Tramuntana des del cim del Tibidabo :)\nPublicat per Ignasi Nubiola a 1/24/2016 11:39:00 p. m.


Un vehicle s´encasta contra dos arbres al carrer Joaquim Borràs de Castellbell i el Vilar – Castellvilarenc.info\nby Equip de Producció de Noticies 31/01/2012\nFoto : Pere Sànchez LLoc de l´Accident\nA les 2 de la matinada d’avui dimarts 31 de gener, s’ha produït un accident de transit en un revolt perillós a prop del num 1 del carrer Joaquim Borràs . Segons sembla un veí de Marganell que passava per allà ha vist com la carretera estava glaçada i el seu vehicle ha relliscat , Com a conseqüència , el vehicle s’ha endut dos arbres .Durant el dia molts veins en veure que no hi eren aquest arbres han pensat que es tractava d´una bretolada, extrem descartat a útima hora de la tarda quant una font molt ben informada a explicat el succés a aquest mitja .\nEs preveu que aviat es tornin a replantar els arbres al lloc afectat . val a dir però que el conductor ha resultat il•lès. La brigada municipal ha colocat dos cons al lloc on habien estat plantats els arbres .\nA causa de les baixisimes temperatures dels propers dies , es recomana conduir amb precaució a causa de les fortes gelades que és poden produir a la carretera .\nOne thought on “Un vehicle s´encasta contra dos arbres al carrer Joaquim Borràs de Castellbell i el Vilar”\ngonzales ha dit:\n03/02/2012 a les 21:50\ny sobre todo no superar los 50 km, velocidad maxima dentro del pueblo, para llevarse por delante 2 arboles, seguro que la velocidad no era la adecuada, por suerte solo fueron dos arboles.


Partners LAVS | Laboratori d'art visual i sonor\nMataró | Art | Contemporani és un projecte cultural públic de creació, producció, formació i difusió de l'art contemporani, fruit de la cooperació entre l'Ajuntament de Mataró i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, que ofereix un programa de difusió amb exposicions, activitats i educació; i el M|A|C Lab, per a projectes residents, tallers i workshops, produccions i ajuts a la producció, ús d'equipaments i recursos, convocatòries i espai de documentació. LAVS forma part dels projectes residents del M|A|C.\nVRNRG es un projecte de disseny i desenvolupament d'experiencies de realitat virtual. Empresa pionera a Espanya amb acords amb plataformes com Sansar, VRNRG col.laborarà amb el LAVS proveïnt el material necesari, així com facilitant l'emissió en streaming en espais de realitat virtual. Actualment VRNRG i LAVS comparteixen el projece LVR Radio. Ràdio digital en streaming que explora les sonoritats experimentals de la música electrònica. LVR Radio és a més la radio online oficial del festival.\nVibbra es una productora de fotografía y video especialitzada en projectes per empreses privades i institucions públiques relacionades amb l'Art, com el MNAC. Vibbra produirà tot el material de video del festival i ajudarà a la retransmissió en directe de l'esdeveniment a través de plataformes en streaming.\nTecnocampus Mataró és un parc tecnològic situat a Mataró que compta amb tres escoles universitàries adscrites a la universitat Pompeu Fabra, un parc empresarial i un viver d'empreses.Tecnocampus Mataró col·laborarà amb el LAVS en diferents propostes:\n1. Vídeo, Visuals i videomaping.\n2. Videojocs i VR\n4. Xerrades i tallers\nAssociació Cultural de Mataró fundada l'any 2017 amb l'objectiu de potenciar la música independent i alternativa a la comarca del Maresme mitjançant la programació, la promoció i ajudant a la creació d'aquesta. Totes les activitats dutes a terme per Aiguamoll Música són sense ànim de lucre i de caràcter transversal, intentant implicar a totes aquelles persones, artistes, o entitats que vulguin involucrar-se en el projecte.\nLa Casa de la Música de Mataró\nLa Casa de la Música de Mataró és un projecte compartit per l'ICEC , La direcció de Cultura de l'Ajuntament de Mataró i VisualSonora. Realitza un conjunt d'activitats, programes i accions per tal de fer arribar la música a tothom. Col·laborà en la producció dels concerts del festival LAVS.\nNEM – Negoci Empresa Mataró és la entitat associativa que, agrupa empreses de: comerç, restauració, serveis, professionals lliberals ... i comptant amb el suport de l'Ajuntament de Mataró, manté com a principals objectius, l'organització d'iniciatives i activitats encaminades a la promoció empresarial del sector i la dinamització comercial d'aquesta ciutat. Col·labora amb el LAVS cedint espais i en la difusió a través dels seus canals del festival.\nSanta Eulàlia és un institut de Terrassa amb oferta formativa en imatge i so de grau mitjà i superior. L'Acord de col·laboració signat amb LAVS ha de servir per donar difusió al treball realitzat pels alumnes gràcies al programa LAVS Academy.\nMataró Audiovisual és una Entitat Pública Empresarial, que depèn de l'Ajuntament de Mataró, que va néixer el juny de 2006, emmarcada en el Projecte de creació d’un servei de comunicació audiovisual públic, i encarregada d’aplegar totes les iniciatives de l’àmbit de la comunicació audiovisual del territori.


QUATRE MIL – EL QUE ESCRIC\nPublicado el 24 marzo, 2020 de agustivilellaguasch\nUna xifra, una xifra com tantes, pot semblar molt gran o molt petita, depèn del moment, de la perspectiva, de la circumstància.\nAquesta era la xifra de mascaretes de protecció vital que esperava rebre l’Hospital d’Igualada, “zona zero” que diríem ara de la pandèmia per coronavirus que estem patint a Catalunya.\nLes mascaretes eren a Madrid, retingudes des de dimecres passat per raons polítiques que es veu que només entenen els buròcrates d’allà i qui sap si també aquella gent tan mudada i carregada de medalles i “ardor guerrero” que surt cada dia a donar el “parte”(*).\nDoncs bé, avui les mascaretes han arribat a Igualada; set dies tard!, mentrestant hi ha hagut gent treballant sense la deguda protecció. Desitjo de tot cor que ningú no s’hagi infectat, entre altres raons perquè qui s’hagués infectat serien persones que no saben, ni en aquestes circumstàncies volen saber, de política.\nPosem-nos en lo pitjor: si s’hagués infectat algú i morís per aquesta manca de mascareta, qui en seria el responsable?, n’hauria de respondre davant la justícia?, així hauria de ser però ho dubto.\n(*) Avui m’he obligat a veure la roda de premsa, el “parte” vaja. Esperpèntic. I no dic res més.\nEntrada anterior ES NECESSITEN DINERS\nEntrada siguiente GUARDIOLA, MESSI, ALTRES


Castelli Pisa Gris comprar i ofertes a Bikeinn\nBlue Ashley Blue Ashley\nEls jerseis de màniga llarga són difícils de fer bé. Es redueix a la tela: ha de mantenir una mica de vent, però no massa, ha de ser extens, però Lycra® el fa retenir la humitat. El jersei de màniga llarga és una peça clau per als corredors de Team Ineos, i ens hem obsessionat per aconseguir-ho bé. Hem desenvolupat un nou teixit amb la barreja adequada de gruix, folre, flux d'aire i estiraments. A continuació, vam confeccionar el jersei en un cos proper al cos amb el nostre disseny de cua de gota. Però no ho vam fer massa complicat perquè no hauria de ser-ho.\nCremallera fàcil YKK® Vislon® amb protecció al coll\nAdorn reflectant al fons de la butxaca\nCompra Castelli Pisa que sempre has desitjat al preu més baix! La botiga de ciclisme bikeinn farà realitat els teus somnis! Troba Roba home a preus imbatibles. Fes una ullada a la descripció del producte amb les característiques tècniques i les valoracions dels clients que ja han comprat Castelli Pisa. Aconsegueix les millors ofertes i descobreix les últimes promocions del catàleg online de ciclisme!


9 d'Octubre, cada any més muixeranguera - Muixeranga.info\n9 d’Octubre, cada any més muixeranguera\n9 d’Octubre una festivitat cada any més muixeranga\nL’any passat per ara publicàvem un article sobre el 9 d’Octubre amb la relació d’actes muixeranguers relacionats amb aquesta commemoració i festivitat. Podeu veure’l ací.\nEn aquella ocasió eren 21 actes a 19 poblacions que havien inclòs a la muixeranga en les seues celebracions. També felicitàvem l’aparició de La Torrentina a l’Horta Sud. A Torrent vam saber que es coneixia una documentació interessant sobre les muixerangues en el passat.\n34 actes a 29 poblacions\nEnguany són 34 actes a les 29 poblacions que han comptat amb la nostra tradició muixeranguera i una d’elles ho farà per primera vegada amb colla pròpia: Alginet. I de segur que per al pròxim 9 d’Octubre altres poblacions s’apuntaran a crear la seua colla, la seua muixeranga, i a incorporar-la a les festivitats del 9 d’Octubre. La Muixeranga d’Alginet ha estat auspiciada per la veïna Muixeranga de Carlet i va estar acompanyada en la seua primera intervenció en la processó del patró Sant Josep per les colles de Sueca i La Torrentina, a més de l’esmentada colla de Carlet. Cada dia hi ha més colles disposades a ajudar a formar noves agrupacions de muixeranga i més gent amb la inquietud de crear noves colles.\nI la prova d’aquesta inquietud social la tenim amb la recent presentació en societat d’una nova associació a l’Alacantí que es dedica a donar a conéixer i divulgar diverses manifestacions de cultura popular, com ara les Muixerangues i les danses de bastonets. Agrupacions d’aquest estil en tenim diverses al llarg de la nostra geografia i fan un gran treball en el camp de les tradicions. Però el cas que ens ocupa: la Colla Corball de l’Alacantí marca la diferència en incorporar la muixeranga des dels seus orígens junt amb altres tradicions. Un estil que ens recorda als antics balls de Valencians. La Colla Corball compta també amb el suport de l’incombustible Casal Tio Cuc que d’ací a poc temps farà ja cinc anys. Un Casalet petit en metres quadrats però gran en valentia. Ja llançaren fa cinc anys l’homenatge a Miquel Grau i dins d’aquest homenatge, l’any 2014 ens van donar a conéixer a una incipient Muixeranga d’Alacant. Enguany ens han presentat a la Colla Corball que també naix amb la força característica de les iniciatives socials i culturals a les quals està acostumant-nos el Casal Tio Cuc d’Alacant. La Colla Corball ja té tres actuacions per aquest 9 d’Octubre a Benilloba, Novelda i Agost. L’ampla relació d’actes al voltant del 9 d’Octubre la teniu en en gràfics a peu de pàgina.\nPerò si l’any passat féiem esment de les notícies antigues i documents que ens parlen d’un passat gloriós per a les muixerangues, aquest 9 d’Octubre ha de servir-nos de reflexió sobre un nou fenomen que està produint-se. Cada vegada apareixen més fotografies antigues, sobretot dels anys 60 on es veu gent fent torres humanes.\nA la imatge un grup de joves a Alginet fent una torre humana en un dia de Pasqua.\nSobre aquest tema d’imatges antigues i torres humanes que no sabem ben bé d’on provenen ja hem dedicat altres entrades en aquesta web.\nBon 9 d’Octubre 2016\nEsperem que tingueu unes bones celebracions al voltant del 9 d’Octubre i desitjant que no perdeu detall us deixem un llistat d’actes per enguany. Esperem que us siga útil.\nEstem molt agraïts als ajuntament i entitats que han comptat amb la nostra tradició a poblacions con Agost, Alacant, Albalat dels Sorells, Alginet, Banyeres, Benifaió, Benilloba, Carcaixent, Carlet, Castelló de la Plana, Castelló de la Ribera, Catadau, l’Alfàs del Pi, l’Alcúdia, la Pobla Llarga, Massalfassar, Moncofa, Novelda, Ondara, Paiporta, Pego, Quart de les Valls, Moncofa, Rafelbunyol, Sant Mateu, Sueca, Torrent, València, Vinaròs, Xàtiva, Xilxes. Gràcies i bona festa.\nPublicació anterior Diada Muixeranguera a Gandia, la primera\nPublicació següent Muixeranga, 2na Trobada a Torrent,1r aniversari


Un forn de pa de Sant Andreu, entre els millors d'Espanya | L'Exprés de Sant Andreu\n12 de novembre del 2018 Economia L'Exprés de Sant Andreu\nSi bé els andreuencs ja sabien que el millor pa de pagès de tota Catalunya es fa a la rambla de Fabra i Puig, ara tampoc els caldrà anar a pentinar la resta del territori espanyol per trobar algun establiment que pugui ser encara millor. Aquest passat 29 d’octubre el Forn del Passeig ha sigut escollit entre els millors 80 forns de pa de tota Espanya. Una entrada a la Guia Michelin del sector que no fa més que reafirmar l’exquisida qualitat del producte que elabora l’equip de Miquel Guich, el propietari.\nLa Sala Malena Experience de Madrid ha sigut l’escenari per celebrar la segona gala de les Estrelles, on s’han entregat els premis als forners més ‘TOP’ de tot l’Estat. Un reconeixement que, a diferència d’altres concursos, no ha volgut posar a ningú sobre un podi. En aquest cas, els 80 establiments escollits per experts en la matèria passaran a formar part de La Ruta Española del Buen Pan 2018 de manera homgènia.\nPer poder estar entre els escollits, el Forn del Passeig ha hagut de deixar enrere a un primer selecte club de forners que no han pogut arribar fins la final de Madrid. Tot un premi pel local andreuenc que també compartirà amb 23 botigues catalanes més. De fet, Catalunya ha sigut el territori que més guardonats ha aconseguit en el concurs organitzat per Panàtics i Pan de Calidad.\nTal com ha revelat a La Vanguardia Eduard Verdaguer, responsable de Panàtics, “en un principi es van presentar fins a 250 establiments de tota Espanya. A cada ciutat havia un jurat de com a mínim quatre experts del sector (dos de les nostres organitzacions i dos més de cada regió). Aquesta jurat s’ha encarregat de tastar a cegues els pans, als quals se’ls havia atribuït un número”. Entre aquests, el que ja era el millor pa de pagès català i ara també millor forn de pa de tota Espanya.\nFotografia | L’equip del Forn del Passeig, després de rebre el premi al millor pa de pagès català\n14 de novembre del 2018 a les 12:49 pm\nEstà molt bé que vulguin destacar notícies relacionades amb el barri de Sant Andreu, però no han tingut en consideració que a partir de l’Avda. Meridiana comença Nou Barris.\nPer tant aquest forn no pertany a Sant Andreu.\n14 de novembre del 2018 a les 4:16 pm\nel Forn del Passeig té fins a tres botigues a Sant Andreu de Palomar: Fabra i Puig 10, Av. Meridiana 420 i Onze de Setembre 43-45.\n14 de novembre del 2018 a les 3:23 pm\nem sorpren motlt que a la foto només apareguin homes.\nNotícia anterior Notícia anterior: La ressaca copera torna a passar factura\nNotícia següent Notícia següent: El carrer Gran tindrà tanques fins una setmana abans de Nadal


Assemblea d'Arran de la Garrotxa: Maulets participa a la trobada internacionalista d'Orgosolo (Sardenya)\nMaulets participa a la trobada internacionalista d'Orgosolo (Sardenya)\nMaulets participa a la trobada internacionalista d'Orgosolo [Sardenya, 15/11/2009]\nEnguany fa 40 anys que la mobilització de tot un poble van impedir la construcció d'una base militar italiana a les terres comunals del petit poble sard d'Orgosolo. Aprofitant l'avinentesa, A Manca Pro s'Indipendentzia, partit polític independentista i socialista de Sardenya, va convocar una trobada internacionalista de nacions sense estat amb l'objectiu d'assentar les bases d'un futur projecte de coordinació entre aquelles organitzacions de l'esquerra independentista d'arreu d'Europa i del món.\nD'aquesta manera, durant els dies 7 i 8 de novembre d'aquest any, una delegació de Maulets, el jovent independentista i revolucionari, va desplaçar-se fins Sardenya per participar d'aquesta proposta.\nDesprés d'una sèrie de debats sobre quines son les principals problemàtiques i reptes als quals ens enfrontem actualment les organitzacions d'esquerres i independentistes a les nostres respectives nacions, així com les dificultats de comunicació que sovint es donen entre els diversos pobles oprimits, vam assentar les bases per al que volem que acabe sent un punt de trobada i coordinació per a enfrontar-nos de manera més efectiva contra les diferents formes d'opressió que patim. L'esperit d'aquesta trobada internacionalista es va materialitzar en un document que hem anomenat “Carta d'Orgosolo”, a la qual les organitzacions impulsores afirmem, entre altres coses, el caràcter indivisible de l'alliberament social i nacional dels nostres poble, el nostre compromís per la destrucció de qualsevol tipus de desigualtat per motius de gènere, orientació sexual o origen o la nostra concepció de les classes populars com a motor de l'alliberament de les nostres nacions.\nFinalment, representants de Maulets, el jovent independentista i revolucionari, A Manca Nazionale (Còrsega), A Manca Pro s'Indipendentzia i el Sindicadu de sa Natizone Sarda (Sardenya) vam presentar públicament les conclusions dels debats a un acte public a l'auditori municipal d'Orgosolo.\nPublicat per Arran a diumenge, de novembre 15, 2009


Activitats de graus d'enginyeria i matemàtiques\nCtra. de Valldemossa, Km 7,5\nTel: 971 172 027\nDisponibles 4 activitats. S'ha de triar una d'aquestes i indicar-la a les observacions de la reserva:\n- CONTROLA ELS SEMÀFORS (Grau d’Enginyeria Electrònica Industrial i Automàtica) L’objectiu d’aquesta pràctica és el de donar-vos a conèixer un petit exemple de les possibilitats que ofereix la programació; de microcontroladors amb una plataforma amigable com és l’Arduino. En aquest cas s’utilitzarà per controlar un sistema de semàfors.\n- FES BALLAR EL TEU ROBOT! (Grau d’Enginyeria Informàtica) Els estudiants programaran amb scratch per aconseguir controlar el moviment, l’àudio i els leds lluminosos d’un robot per tal que aquest realitzi una tasca concreta, per exemple, ballar!\n- DISSENY, MODELAT I IMPRESSIÓ 3D D'UN GRATACEL MODULAR (Grau d'Edificació) Els estudiants es convertiran en arquitectes i aixecaran des de zero un gratacel modular fabricat amb impressió 3D.\n- JOCS TOPOLÒGICS (Grau de Matemàtiques)Introduirem el concepte de Topologia i jugarem amb algunes de les propietats que estudia aquesta "geometria de plastilina". No es necessita tenir cap coneixement previ de Topologia.\nReservar una activitat\nPer accedir a la reserva posau usuari i contrasenya el codi de centre sense el primer 0. Rebreu justificant de la sol·licitud i posterior confirmació de la reserva per correu electrònic. Per això, és molt important que, en el moment de fer la inscripció, comproveu que les dades de la persona responsable de la sol·licitud són correctes: mail i telèfon personal (preferible el mòbil). Si alguna de les dades és incorrecta, per favor, creau un nou usuari. Si les dades del centre no són correctes, indicau-ho a les observacions.\nUna vegada confirmada una reserva, si el centre té una reducció en el nombre d'alumnes, o qualsevol altra indicència, ho ha de notificar el més aviat possible a seras@uib.cat.\nFes ballar el teu robot!\nEls estudiants programaran amb scratch per aconseguir controlar el moviment, l’àudio i els leds lluminosos d’un robot per tal que aquest realitzi una tasca concreta, per exemple, ballar!\nMatemàtiques: Jocs Topològics\nIntroduirem el concepte de Topologia i jugarem amb algunes de les propietats que estudia aquesta "geometria de plastilina". No es necessita tenir cap coneixement previ de Topologia.\nControla els semàfors\nL’objectiu d’aquesta pràctica és el de donar-vos a conèixer un petit exemple de les possibilitats que ofereix la programació de microcontroladors amb una plataforma amigable com és l’Arduino. En aquest cas s’utilitzarà per controlar un sistema de semàfors.\nDisseny, modelat i impressió 3D d'un gratacel modular\nEls estudiants es convertiran en arquitectes i aixecaran des de zero un gratacel modular fabricat amb impressió 3D.\nORGANITZACIÓ DE LA VISITA AL DEMOTEC\nGuia del professor


El cel de febrer de 2008 | Pols d'estels\nEl cel de febrer de 2008\nPublicat el 3 de febrer de 2008 per Enric Marco\nEl cel d’hivern presenta les més belles constel·lacions del cel. Algunes grans i amb estrelles brillants com Orió, Taure o Auriga; d’altres poc destacables com l’Unicorn (Monoceros). Aquest cavall mític amb una banya al cap en forma d’espiral se’l considera molt sovint símbol de la castedat i la puresa. El conjunt d’estrelles dèbils entre Can Minor i Major a l’esquerra d’Orió van ser agrupades sota la figura d’aquest animal mitològic, l’any 1613, per l’astrònom holandés Pieter Platevoit (en forma llatinitzada Petrus Plancius).\nAquesta constel·lació de Monoceros es troba sobre la Via Làctia, aspecte que presenta la nostra galàxia vista des de la Terra. En Unicorn es poden trobar multitud d’objectes d’interés com estels múltiples, cúmuls estel·lars o nebuloses. La nebulosa de la Roseta és la més coneguda. Es troba a uns 5200 anys llum de la Terra i té uns 130 anys llum de diàmetre. Al seu si s’han format i es continuen creant estrelles a partir del col·lapse del gas. De fet la nebulosa brilla per la llum que emeten les estrelles formades en el seu interior. Al centre observem el cúmul estel·lar NGC 2244 ja descobert el 1690 per John Flamsteed, primer astrònom reial britànic i fundador del Reial Observatori de Greenwich.\nSi després de la posta del Sol mirem cap al sud i alçant prou el cap, veurem el planeta roig, Mart. El planeta que ara brilla més que la majoria d’estrelles està situat a la constel·lació de Taure, entre les banyes del gran toro celeste i al nord d’Orió. Serà visible durant tot el mes. Els dies 15 i 16 de febrer la Lluna s’hi trobarà ben a prop.\nEl planeta Saturn serà observable pràcticament tota la nit en la constel·lació de Leo. Al principi de febrer eixirà per l’est cap a les 21 h i cap a les 19 h a finals de mes. Utilitzeu els vostres telescopis i tracteu de veure els seus fascinants anells.\nJúpiter i Venus es veuran tot el mes, tots dos cap al sud-est, però poc abans de l’eixida del Sol. El dia 1 de febrer els dos planetes es trobaran ben junts, amb un encontre espectacular.\nEl dia 7 de febrer tindrem una Lluna en fase de nova. El 14 de febrer la Lluna presentarà l’aspecte de quart creixent. Finalment tindrem lluna plena el 21 de febrer, i quart minvant el 29.\nLa imatge adjunta representa un mapa del cel nocturn del dia 1 de febrer de 2008, a les 23:30 hores (hora oficial), que pot ser utilitzat per a l’observació. Només cal sostindre’l dalt del cap amb la part inferior en direcció al Sud (S). Així tindreu el Nord (N) a la vostra esquena en la carta, l’Est (E) es trobarà a l’esquerra i l’Oest (O) a la dreta. Aleshores veureu com les estrelles del mapa es corresponen amb les del cel. Aquest planisferi també pot servir-vos durant tot el mes. Només caldrà restar 4 minuts per dia de l’hora d’observació indicada. Així aquesta carta serà correcta igualment per al dia 15 a les 22:30 hores i per al dia 29 a les 21:30 hores.\nFoto: La nebulosa Roseta, a la constel·lació de l’Unicorn. Autor John Lanoue, a bedfordnights.com\nFigura adjunta: Mapa celeste per al mes de febrer 2008. Vàlid per al dia 1 de febrer a les 23:30 hores. Per a utilitzar-lo altres dies caldrà restar 4 minuts per dia de l’hora d’observació indicada. Gràfic del programa Cartes du Ciel.\n3 pensaments a “El cel de febrer de 2008”\nVicent.Lluis Gimeno el 9 de febrer de 2008 a les 14:00 ha dit:\nesperava aquest mes un comentari sobre l-eclipsi total de Lluna del 21 de Febrer.\nGracies pel bloc astronomic i per les referencies mitologiques que hi inclous.\n*En les quatre esdruixoles anteriors no he posat accent perque ix un corxet i l-asterisc correspon a un parentesi*\nVictòria el 14 de febrer de 2008 a les 11:19 ha dit:\nMart m’ha fet bona companyia aquests dies. He tengut calmes i dies i nits prou clares. Contemplava l’eixida del sol des del finestral i prenia la força necessària per tot el dia. Ara espero el teu post de l’eclipsi i la lluna plena del 21. Així és sa vida. Una abraçada


08 maig 2021 16:26\nTomeu Martí | 06 maig 2015\nS'acaba de fer públic un estudi de la Fundació BBVA que analitza la despesa social de les comunitats autònomes de l'estat espanyol. D'aquest informe en podem extreure dades que mostren les Illes Balears ocupen el darrer lloc, o un dels darrers, en tots els indicadors en inversió social: Educació, Sanitat i serveis socials bàsics.\nHi ha una sèrie de dades que criden poderosament l'atenció i mostren les desigualtats que existeixen a l'estat espanyol.\nSegons les dades de l'estudi corresponents a 2013, hi ha fins a un 60% de diferència entre les comunitats que més inverteixen i les que menys. La distància entre autonomies en despesa per habitant arriba a 55 punts percentuals en Educació i 37 en Sanitat. Fins aquí, podríem acusar la descentralització relativa que representa l'estat de les autonomies d'aquesta desigualtat.\nPerò vegem que passa amb les responsabilitats que gestiona l'Estat des de Madrid.\nPer exemple, en matèria de protecció social, que inclou pensions, atur, dependència i serveis socials o, per exemple, en la Seguretat Social. La diferència és de 87 punts percentuals (!!!)\nSegons diuen els responsables de l'estudi, les diferències de despesa entre comunitats qüestionen el compliment del principi d'igualtat d'oportunitats entre els ciutadans de l'estat espanyol.\nEls mateixos autors consideren que bona part d'aquest incompliment es deu al finançament desigual, un fet demostrat, però mai corregit.\nAu, idò, els defensors de la unitat d'Espanya ja tenen feina. Primer que arreglin el nyap que significa aquest 87% de diferència de tracte entre uns ciutadans d'un determinat territori i els d'un altre i després ja ens donaran lliçons d'unitat, de que “els territoris no tenen llengua” o que no existeix espoliació fiscal, i demés bajanades habituals.\nSi estimes les Balears i vols el millor per la gent d'aquí vota partits d'aquí que no depenguin de Madrid.\nQui defensa millor els interessos dels mallorquins són els partits que depenen dels mallorquins.\nAixò no t'ho creus ni tu.


En Lluís Llach - Diari de Girona\nEn Lluís Llach\nalbert soler 08.10.2016 | 00:00\nEn Lluís Llach Diari de Girona\nQuan en Lluís Llach va anunciar que per donar suport a Junts Pel Sí "aparcaria els principis durant 18 mesos", ja em vaig pensar el pitjor: que després no recordaria on els havia deixat. I efectivament, tant els ha oblidat que fa pocs dies es permetia assenyalar quins diaris són desafectes al règim, concretant que El Periódico té una actitud "unionista verinosa". Quan algú tracta els principis tan a la lleugera com si fossin un utilitari, li passa el mateix que al borratxo que surt de gresca amb cotxe: l'endemà no recorda on l'ha deixat, ni tan sols si en tenia. No és que quan en Llach fa declaracions així vagi ebri d'alcohol (això vull creure), sinó de Catalunya, que és pitjor. Ja va dir en Samuel Johnson que el patriotisme és l'últim refugi dels canalles.\nEl problema d'en Lluís Llach és que, a més dels principis, ha perdut la dignitat i la vergonya. També el borratxo que extravia el cotxe perd els condons i els kleenex que hi tenia a dins. He intentat explicar als meus fills que aquest fulano que apunta contra la premsa lliure si opina diferent que ell un dia va ser icona de la llibertat d'expressió. Se m'han posat a riure. No els ho puc retreure. On jo veig algú que un dia defensava la llibertat, els joves veuen només un avi passat de voltes que insulta i menysprea qui gosa tenir opinió pròpia, que assenyala els suposats enemics del seu país. Falta només una enquesta de Catalunya Ràdio preguntant als catalans si anirien a impedir físicament que El Periódico sortís al carrer, per acabar la feina.\nFa pena que qui hauria pogut passar a la posteritat com a exemple de dignitat, hi acabi passant pel contrari. Però fa més pena encara que fos cap de llista per Girona del partit que governa. Algun pecat vam fer en el passat els gironins, que estiguem condemnats a passar sempre vergonya a causa dels nostres conciutadans. En la darrera campanya, el candidat Llach va fer fortuna -amb la trista conseqüencia de repetir-ho a cada míting- amb l'expressió "m'estic votant a sobre". Era mentida. El que feia era pixar-se. Pixar-se a sobre de la seva pròpia història i deixar-la ben pudent per sempre més.


Com guayar lluminositat a casa teva amb un terra fosc - api.cat\nHome Decoración\tCom guanyar lluminositat a casa teva amb terra fosc\nUn terra fosc pot ser molt atractiu, amb rajoles sofisticades o fustes molt càlides. Però ens condicionarà força la decoració de l’habitació, i a més la farà més fosca. Com podem contrarestar això i guanyar lluminositat? Des d’Api.cat et donem unes pautes:\nAbans de res, estudiem l’habitació: és només el terra el que és fosc, o ho són també sòcols, parets, sostres o mobles? quin tipus i quantitat de llum té l’habitació?\nSi tots els elements coincideixen a ser foscos, no només ens mancarà lluminositat sinó que els contorns es desdibuixaran. Quedarà un ambient ombrívol i depriment. Hem d’alternar-los, combinant colors complementaris o ben matisant una gamma del mateix to.\nSi els sòcols són també foscos, veurem el terra més gran. Posant-los en colors clars en reduirem l’espai òptic. En cas que a més dels terres tinguem les parets fosques, si li afegim un sostre molt clar ens recordarà un soterrani, és a dir, només veurem llum en la part superior. Si per contra, també el sostre és fosc i les parets clares, ens resultarà la peça més àmplia i el sostre més baix.\nEn tots dos casos, el millor és combinar-los amb parets de tons càlids i neutres, clars, com el blanc trencat. També pot ser interessant el blanc amb un polsim de tint diferent . Si els mobles són igualment foscos, haurem de posar una catifa clara entre mobles i terra que els separi i contrasti. L’ideal és que els mobles siguin almenys dos tons més clars que el terra, i si són de la mateixa gamma de color, resultarà un conjunt harmònic.\nPel que fa als accessoris, no convé carregar la mà en els efectes de contraposició. El millor serà que en la resta de l’habitació posem algun que un altre, no molts, elements de realç en un o dos colors més.\nUn terra fosc és versàtil i s’adapta a molts interiors diferents, sempre que l’habitació rebi llum suficient per fer destacar el color, ja que els colors foscos absorbeixen la llum. Podrem crear un ambient sofisticat i original si disposem de molta llum natural. Per exemple, posant tota l’habitació en combinació de blanc i negre en una galeria acristallada.\nAixí doncs, al teu pis de lloguer a Sabadell o la teva casa d’Igualada, combina amb tons clars, contrasta sense abusar i gaudeix del teu terra fosc!


laiagarces | laiagarces – 6è Primària\ndesembre 21, 2021 by laiagarces\n…i amb l’arribada de l’hivern us dediquem una sèrie de poemes que hem escrit l’alumnat de 6è en anglès. A més, també els hem il·lustrat amb dibuixos preciosos. Hem muntat un POETRY BOOK perquè pogueu llegir-lo i mirar-lo en família durant aquestes vacances.\nEns ho hem passat molt bé fent-lo! Gaudiu-lo molt!\nCliqueu sobre la imatge que teniu a continuació per veure’l.\nnovembre 25, 2021 by laiagarces\nAvui se celebra Thanksgiving Day, dia mundial de l’agraïment. Ahir, aprofitant que començàvem el dia amb Brúixola d’Anglès, de Bon Dia vam destinar una estona a donar-nos les gràcies entre nosaltres i també a aquelles persones que ens ajuden a fer les nostres vides més fàcils. Mireu quin mur més maco va quedar penjat a la nostra classe! Us convidem a que llegiu el que vàrem escriure.


La nova República catalana ha de tenir exèrcit?\nS'ha de prohibir l'escolarització dels nens no vacunats?\nQuin efecte tindrà la inhabilitació de Mas durant 2 anys?\n¿A quin estadi voldries que es jugués la final de la Copa del Rei entre el Barça i l'Alabès?\nEstàs d'acord amb què els ajuntaments recuperin serveis que estaven en mans d'empreses?\nReforma horària: estàs d’acord que les classes a l'escola siguin de 8.30 a 12 i de 14 a 16 h?


Hotel Soggiorno Salesiano Vico Equense Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Pacognano 34, Vico Equense, Vico Equense, Itàlia, 80069 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Vico Equense, Hotel Soggiorno Salesiano és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Vico Equense. L'hotel ofereix recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, transport hotel/aeroport per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses parc infantil, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Vico Equense, faci de Hotel Soggiorno Salesiano la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (115) Parelles (80) Viatgers en solitari (7) Famílies amb infants petits (8) Famílies amb infants grans (6) Grups (14)


Lula ix de presó un any i set mesos després - À Punt\nLula ix de presó un any i set mesos després\nL'expresident brasiler ha acusat la justícia, la policia i l'Estat d'intentar “criminalitzar” l'esquerra pels 580 dies que ha romàs empresonat.\n09 de novembre 2019 - 09:37\nL'expresident del Brasil Luiz Inácio Lula da Silva, de 74 anys, ha eixit de la presó de Curitiba on complia una condemna per corrupció des de feia un any i set mesos.\nLula, que ara recorrerà la seua condemna en llibertat, ha abandonat la presó a peu, acompanyat pels seus advocats, la seua actual parella i alguns dels seus principals correligionaris. Centenars de simpatitzants s’han apropat fins als voltants de la seu policial per a rebre el líder socialista al crit de “Lula lliure!”.\nEl jutge Danilo Pereira Jr va decretar poc abans la seua llibertat, d'acord amb una decisió del Suprem Tribunal Federal. Aquest va declarar inconstitucional la presó d'una persona condemnada abans que s'esgoten tots els recursos en la justícia, com és el cas de Lula i de vora 5.000 presos més.\nLula complia una pena de 8 anys i 10 mesos de presó, ratificada en tres instàncies diferents, per corrupció passiva i blanqueig de capitals. L’havien trobat culpable de rebre un apartament en el balneari paulista de Guarujá a canvi de favors polítics a la constructora OAS.\nA més de la condemna pel conegut com a cas Triplex, sobre Lula ja pesa una altra pena de 12 anys i 11 mesos de presó més en un cas molt similar, però dictada fins ara en primera instància i encara no confirmada en la segona.\nEncara que ara quede en llibertat, Lula continua estant impedit de concórrer en unes eleccions, perquè la llei brasilera impedeix que condemnats en segona instància, com és el seu cas, puguen presentar-se a un càrrec electiu.\nLula diu que s’ha intentat criminalitzar l’esquerra\nLula ha acusat la justícia, la policia i l'estat brasiler d'intentar “criminalitzar” l'esquerra pels 580 dies que ha romàs empresonat.\nLes seues primeres paraules van ser per a agrair el suport dels militants que durant un any i set mesos van acampar a les portes de la seu de la Policia Federal en senyal de solidaritat.\nA més, va aprofitar per a criticar durament els integrants de l'operació Lava Jato, la més gran contra la corrupció en la història del Brasil. També va atacar Sergio Moro, el jutge que el va condemnar en primera instància i que actualment és ministre de Justícia en el govern del president Jair Bolsonaro, principal detractor polític de Lula.\n“Isc d'ací amb un gran sentiment d'agraïment. Vull provar que aquest país pot ser molt millor quan tinga un govern que no mentisca en Twitter com fa Bolsonaro”, ha dit.


Palamós s’assegura la gamba del futur | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nPalamós s’assegura la gamba del futur\nEl Govern central prorroga cinc anys el pla de gestió dels pescadors pels seus bons resultats\nGirona 9 JUN 2018 - 20:43\tCEST\nExemplars de crustacis a la V Fira de la Gamba de Palamós. Toni Ferragut\nLa pesca de gamba rosada (Aristeus antennatus),captura per excel·lència de les barques d'arrossegament de Palamós, s'acosta a la sostenibilitat. El pla de gestió d'aquest cobejat crustaci impulsat pels mateixos pescadors i iniciat el maig del 2013 ha estat prorrogat cinc anys més pel Ministeri d’Agricultura i Pesca després de comprovar que ha estat un èxit. Cada vegada es pesca menys gamba però de major calibre, cosa que n’augmenta els beneficis i redueix l'impacte ambiental.\nEls pescadors van detectar el 2005 una alarmant disminució de les captures, així com de la grandària de les gambes, per la qual cosa van impulsar un paquet de mesures per revertir la situació. Van començar a aplicar-les el 2008 i, cinc anys més tard, una ordre ministerial va convertir en norma les condicions per pescar la gamba amb art de fons. El pla ha estat un èxit. Els pescadors van capturar el 2017 96 tones de gambes, 19 menys que l'any anterior i 46 menys que el 2013. Els ingressos, no obstant això, han crescut i l'any passat es van situar en 3,6 milions respecte als 3,2 milions del 2016.\nLa pesca de gambes petites generava un doble perjudici, econòmic i de sostenibilitat. Aquestes peces són les que es venen més barates i la seva captura posa en risc, en impedir-ne la reproducció, el futur de l'espècie.\nLa publicació al BOE aquesta setmana de la pròrroga del pla de gestió per 5 anys més ha estat molt ben rebuda. El president de la confraria Antoni Albalat afirma que estan “molt satisfets perquè això confirma que s'està treballant en la direcció correcta”. “El pla ha funcionat i ha estabilitzat aquesta pesquera”, assegura. En el mateix sentit s'ha manifestat el responsable de la Càtedra d’Estudis Marins de la UdG, Joan Lluís Alegret, que a més ha apuntat que estan treballant “per ampliar-lo a la resta de barques d'arrossegament del port, que van al peix i a l'escamarlà”.\nAquest pla pioner, que ja aplica les normatives que preveu establir la UE per a tota la flota d'arrossegament del Mediterrani, s'aplicava inicialment a 23 embarcacions, ara 16, dedicades a la gamba amb port base a Palamós i regula l'activitat en set caladors, dels quals aquestes embarcacions només entren en cinc. Amb la regulació es pretén adequar l'esforç pesquer de la flota al recurs de la gamba i minimitzar l'impacti ambiental sobre el fons marí. Entre altres mesures, el pla ha suposat la reducció del temps de pesca de 12 a 11 hores, la veda de dos mesos anuals i la progressiva reducció de la pesca en aquelles zones susceptibles d'estar sobreexplotades i tenir major presència de crustacis juvenils.\nPer reduir l'impacte sobre el substrat marí, s'ha estat més selectiu amb les xarxes i només es permet l'ús d'arts d'arrossegament amb una obertura mínima de 45 mil·límetres, encara que els pescadors han anat encara més enllà i utilitzen les de 50 mil·límetres. A més, tots els vaixells van realitzar una gran inversió per canviar el tipus de “portes” —les peces que s'arrosseguen pel fons marí— per deixar de “llaurar” els fons on viu la gamba, a profunditats d'entre els 300 i els 1.000 metres. Això, a més d'un menor impacte ambiental, permet estalviar combustible.


Contacte – Can Pa amb Tomàquet\nLa carta i els menús\nEmporta´t els plats a casa\nTelèfon: 93.759.28.04 / 693.743.960\nDirecció: c/ Sta. Isabel 20\nTruca'ns i fes la teva reserva i/o comanda!\nCelebra amb tots els teus familiars i amics un aniversari únic de la mà de Can Pa amb Tomàquet. Gaudeix d’un bon ambient acollidor i pròxim.\nMolta gent del món empresarial decideix celebrar les seves reunions al nostre restaurant per l’hospitalitat i confort que oferim i pels sorprenents plats amb els que sorprendràs a tots els membres de la reunió.\nOrganitza les teves cites a un lloc on gaudiràs en tot moment de proximitat i benestar, on sorprendre el teu paladar i el de la teva cita amb la nostra braseria i menjar típic del Mediterrani.\nde 13:30h a 16:00h i de 20:30h a 00:00h\nHorari excepcional degut a restriccions\nHorari per recollir les comandes al restaurant:\nTots els dies de 13:00-16:30h i de 19:00-21:30h.\nOmple i envia el formulari per escriure’ns un e-mail:\n2021 © Can Pa amb Tomàquet\nUtilitzem cookies pròpies i de tercers per obtenir dades estadístiques de la navegació dels nostres usuaris i millorar els nostres serveis. Si accepta o continua navegant, considerem que n'asumeix el seu ús. D'acord Saber-ne més


Sentit comú a l'economia - Demòcrates\nArticles d'opinióJoan Arderiu\nPublicat el 10/22/2019\nL’avantatge de viure en un país petit com Andorra és que n’has de sortir de tant en tant, o més sovint que d’altres persones que viuen a estats propers al nostre, per necessitats més o menys grans. I sortir de casa ens fa inevitablement comparar el que trobem quan marxem fora: a vegades, sí que veus solucions a problemes similars als d’Andorra, aplicables sense gaires dificultats.\nPer exemple, veus solucions en temes d’economia i creixement. Posar sentit comú i fer projectes realistes, factibles i executables en un termini raonable ha de permetre resoldre problemàtiques reals. Aquests projectes han de conduir el país cap al progrés, la cohesió social i el desenclavament.\nLes problemàtiques principals en temes econòmics que afecten la població a Andorra són l’accés a l’habitatge, la renovació del teixit empresarial i comercial, la necessitat de gaudir i explotar els nostres recursos naturals de forma responsable i sostenible, aconseguir la transició energètica, etc. Són exemples de problemàtiques que, plantejades des d’un punt de vista pràctic, a més de la visió més estratègica a llarg termini, poden donar solucions satisfactòries per a tots. I a més curt termini.\nSimplificar i agilitzar els processos per obrir un negoci o construir un habitatge resoldrien problemes reals diaris de la població i dels empresaris per crear més activitat econòmica. La possibilitat de presentar per part d’inversors estrangers els documents per obrir negocis en altres idiomes que el català també seria un punt d’ajuda interessant. I entendre la transformació del comerç per poder-nos anticipar a les demandes dels consumidors, només mirant les seves preferències en xarxes socials, és un element crucial. A més, hem d’incorporar ja criteris mediambientals i socials en totes les decisions, anant cap a una economia circular que permetrà una millor gestió dels recursos de forma global.\nHem d’incorporar ja criteris mediambientals i socials en totes les decisions, anant cap a una economia circular\nEl sentit comú se’ns suposa però, a vegades, el deixem de banda davant de grans teories, i jo opto per treballar en equip amb la ment oberta i pràctica des de tots els àmbits, per ajudar en les problemàtiques del país.\nJoan Arderiu, membre de l’Executiva de Demòcrates\nEtiquetes: Articles d'opinió, Joan Arderiu