Juan Manuel de Prada: "L’estat perfecte de l’escriptor és estar contra el món"\nL'autor publica 'Mirlo blanco, cisne negro', una novel·la amb la que passa comptes amb el sector editorial i amb ell mateix\nEn un moment donat de la seva vida, Juan Manuel de Prada (Barakaldo, Biscaia, 1970) va passar de ser un escriptor totalment desconegut a guanyar el Premi Planeta amb 26 anys (La tempestad) i convertir-se en una de les joves promeses de la literatura espanyola. Però l’èxit mal digerit és perillós i l’autor creu que aquella mala digestió li va obrir moltes portes a nivell professional, però li’n va tancar unes altres a nivell personal. De Prada és autor d’obres com Las máscaras del héroe, La vida invisible (Premi Nacional de Narrativa i Premi Primavera) o El séptimo velo (Premi Biblioteca Breve). Darrerament, però, el seu nom ha estat més lligat a polèmiques mediàtiques per les seves intervencions a premsa i televisió que a la literatura. Per les seves paraules en aquesta entrevista, es percep que aquell era un De Prada que res té a veure amb la persona que tenim davant.\nEscolta amb molta atenció les preguntes i els comentaris, parla amb total honestedat sobre el sector editorial, sobre política i sobre si mateix. Quan després de l’entrevista parlem més abastament de temes polítics, ell ho fa amb interès, defensant el dret a pensar diferent, sense prejudicis, intentant entendre al màxim la naturalesa de la situació de Catalunya. Es mostra agraït, proper i absolutament dialogant. Li diem que li passarem aquesta entrevista traduïda al castellà, però diu que no cal, que la pot llegir en català perfectament. Acaba de publicar Mirlo blanco, cisne negro (Espasa), una novel·la amb dos protagonistes, una vella glòria de la literatura i una jove promesa, que li serveixen per passar comptes amb el sector editorial i amb ell mateix. Diu que aquesta és la seva novel·la més personal amb la qual ha fet una mena d’exorcisme per tornar a ser aquell De Prada apassionat per la literatura. Hi ha hagut molts De Prada en aquest escriptor des que va publicar el seu primer llibre i aquest que tenim davant sembla ser el més autèntic de tots.\nLlegim en el seu llibre que buscava passar comptes amb vostè mateix i amb el sector editorial. Això és tan seriós com sembla o és més aviat irònic?\nJo crec que no és contradictori ser irònic i contundent alhora. Aquest és un llibre que neix del dolor, en el sentit de què en aquestes pàgines em jutjo de forma molt severa. Jutjo al jove escriptor que vaig ser, un noi que en dos anys va passar de l’anonimat a guanyar el Premi Planeta, i jutjo a l’escriptor veterà que en un determinat moment sap que ja no és tan jove però es resisteix a ser un escriptor madur i això fa que estigui una mica desorientat i fins i tot deixi d’escriure. És el que Cyril Connolly anomena “la menopausa de l’artista”. Jo vaig deixar d’escriure i em vaig convertir en una persona bastant amargada i decebuda. D’alguna manera vull fer un judici cruent a aquests episodis de la meva vida.\nSona molt dur…\nAquest és un llibre dur perquè jutjo aquests dos moments de la meva vida a través dels dos personatges principals. Jutjo amb acritud i severitat, però sempre amb molt sentit de l’humor, a vegades sarcàstic, d’altres irònic, però sempre càustic. Necessitava que l’humor acompanyés aquesta història tan tortuosa.\nAquesta novel·la, no obstant, està plena de capes, perquè cada lector, depenent del que sàpiga prèviament sobre el sector editorial, podrà fer una lectura o una altra.\nSí, la novel·la pot tenir dues lectures. La persona que sàpiga de què va tot el que explico del sector editorial clarament podrà identificar més fàcilment determinades coses, tindrà més elements de judici, però tampoc vull que el lector s’obsessioni mirant d’identificar els personatges de maneres estrafolàries. El lector que no conegui el sector editorial i no sàpiga com són les relacions entre escriptors ho llegirà amb sorpresa, com ficar el cap a un món exòtic. Però més enllà d’aquestes qüestions literàries, la novel·la vol parlar de les relacions humanes, d’una amistat que comença com una il·luminació i acaba com el rosari de l’aurora. Jo crec que aquesta relació que va degenerant en tòxica i destructiva pot interessar a qualsevol tipus de lector.\nRealment el món literari és tan depredador?\nSí, ho és. En el món literari regeix la llei del més fort i la incorporació d’un nou escriptor sempre és percebuda com una agressió per part dels escriptors que ja hi són. Per altra banda, tots els móns endogàmics generen una convivència una mica irrespirable. Aquest és un món en el que ens coneixem massa bé, propici a que els odis s’enquistin, en què l’èxit aliè es percep com un atac personal… Jo vaig patir tot això quan era un jove que va arribar a Madrid i tenia ganes de xerrar amb autors, després vaig tenir èxit i les coses van canviar. És un món bastant depredador i on hi ha pocs diners, per tant a vegades els escriptors han de conformar-se amb la seva vanitat, i la vanitat mai se sacia.\nQuines són les ferides pròpies que ha traspassat al personatge de Saldaña, l’escriptor veterà?\nSaldaña té coses que són meves i d’altres que no. És un personatge amassat amb elements de diversa procedència, alguns dels quals tenen a veure amb l’experiència que la meva vocació literària m’ha deixat, més que no pas amb elements purament autobiogràfics. Després hi ha trets que són inventats o que pertanyen a altres persones. Per exemple, Saldaña és fill d’una mare soltera i viu de forma molt traumàtica els seus orígens, cosa que no té res a veure amb mi. En canvi, sí és meu tot el que té a veure amb la seva reacció amarga i desmesurada a la seva frustració personal i literària. Ell trenca amb la seva vocació, abandona la literatura, i comença a passejar pels platós de televisió. Això també em va passar a mi, i ha estat la part més difícil d’escriure, la de retratar un escriptor que ha perdut el gust pel seu ofici, que ha renegat de la seva vocació i que s’està destruint a si mateix. Jo vaig passar cinc anys així, sense escriure i fent coses de les que em penedeixo.\nLlavors sent que amb aquesta novel·la reprèn un camí o que en comença un de nou?\nDesprés d’aquells cinc anys sense escriure vaig publicar tres novel·les ambientades en èpoques diferents, encara que no crec que puguin ser considerades novel·les històriques, potser la darrera sí. Aquesta és la primera que escric en molts anys ambientada en els nostres temps i referida directament a la meva pròpia experiència. És la meva novel·la mes sincera. No sé si obre o no un nou camí, però sí sé que respon a una necessitat vital. Al llarg dels darrers anys m’he emmascarat darrere de diversos personatges que estaven molt allunyats de mi, però aquesta vegada tenia la necessitat de despullar-me, de mostrar els meus errors, les meves debilitats. No pas a través del memorialisme, sinó a través de la ficció, convertir els meus traumes en una trama de ficció i sense renunciar a l’humor. En definitiva, m’he exposat més que mai i he mostrat coses de mi al lector que mai hauria pensat que pogués mostrar.\nEn la novel·la parla amb molt sarcasme de la que es va anomenar “Generació Nocilla”, aquell grup d’escriptors relativament joves agrupats sota aquest nom, però que no tenien res a veure els uns amb els altres.\nLa Generació Nocilla era gent de la meva generació, encara que va sorgir una dècada més tard. En realitat, a la gent de la nostra generació, tant la dels noranta com la de després, sempre se’ns ha intentat classificar sociològicament. No sé si per mala consciència o per menyspreu, però moltes vegades no veien en nosaltres a escriptors sinó a notaris que eren testimonis del seu temps. I, per tant, havien d’escriure sobre una sèrie de qüestions que despertessin la curiositat displicent de la gent adulta. La Generación Nocilla semblava que havia de fer una literatura més vanguardista, més joganera, que trenqués una mica amb certs esquemes…\nHe recuperat una entrevista que li van fer a ABC fa vint anys, després de publicar Las máscaras del héroe, on deia el següent: “Me fastidia la Generación Kronen porque, a la postre, hacen una literatura costumbrista de baja estofa sobre ciertos hábitos noctámbulos, etílicos o sexuales que dentro de diez años estarán tan pasados de moda como ahora nos parece el que había en los 50 de ir a Pasapoga”. Què passa amb les generacions?\nÉs interessant que hagis rescatat això, estic impactat, no ho recordava! Amb la Generació Kronen passava el mateix, se’ls veia com un grup de nois que necessitaven expressar-se literàriament però que no eren escriptors de veritat. Ningú esperava res d’ells en termes literaris. I el temps m’ha donat la raó. Aquells escriptors, després de ser aplaudits durant un temps, van ser oblidats a les golfes, ningú els va considerar després i o bé van desaparèixer o bé van perdre tota la seva notorietat. Jo mai m’he sentit còmode amb aquelles etiquetes ni amb les temàtiques sobre les que se suposava que havien d’escriure els escriptors de la meva generació. Per això vaig continuar fent la literatura que jo necessitava.\nSeguint amb l’entrevista d’ABC, fa vint any deia que l’estat normal de l’escriptor és el fracàs, una realitat que es veu molt clara a Mirlo blanco, cisne negro.\nEl més pertorbador i destructiu de la meva vida ha estat l’èxit. Jo he passat dos mals moments en la meva vida. El primer va ser quan vaig guanyar el Premi Planeta i el segon aquell que he explicat abans, quan vaig deixar d’escriure, entre els 35 i els 40 anys. Jo crec que l’èxit t’aïlla de la vida vertadera, et destrueix, perquè és com si et tapessin els ulls, vius una altra realitat. De cop i volta reps afalacs, adulacions diverses, t’ofereixen moltes temptacions… En el millor dels casos rebutges moltes, però acceptes algunes, i això et va apartant de la teva feina. Aquell primer moment va ser realment difícil, l’èxit és la pitjor companyia per a un artista.\nGaudir de l’èxit no es sa?\nEm sembla bé gaudir-ne quan s’arriba a la vellesa, després d’una certa glòria, quan els nens del teu barri et coneguin i els seus pares diguin que ets escriptor, quan al teu poble et dediquin un carrer… Però això ha d’arribar quan ets octogenari, perquè l’èxit aburgesa a l’escriptor inevitablement, el fa renegar de la seva veritat i acceptar les veritats convencionals o establertes. Per a mi l’estat perfecte de l’escriptor és estar contra el món, però si el món t’aplaudeix, és difícil posicionar-te contra ell i acabes claudicant.\nFranz Kafka deia que en la batalla personal contra el món, el millor era posar-se del costat del món.\nDit aixi pot ser una paradoxa, perquè potser infiltrant-te en el món, pots passar inadvertit i el món no t’esclafa. En el fons, tot és un equilibri. L’escriptor ha de saber trobar el punt just en el qual la seva batalla contra el món no estigui abocada al fracàs, perquè si carreguem frontalment contra el món tenim les de perdre. És necessari mantenir la tensió, no cedir, però sempre amb prudència i saviesa per no tensar la corda més del compte.\nAl començament de la novel·la, Alejandro, l’escriptor jove, és convidat a una festa literària on es troba amb tota una classificació d’autors: els de la Generació Nocilla, les velles glòries… Com creu que el món literari veu a Juan Manuel de Prada?\nMajoritàriament com un indesitjable, com un personatge odiós. Tot per culpa de determinades actituds meves, els meus judicis moltes vegades massa dràstics i dramàtics, per la meva condició de catòlic que es veu com massa tremendista… En el millor dels casos em veuen com un bitxo raro i en el pitjor com una persona non grata. Hi ha excepcions, és clar, però mira, pràcticament no em queden amics escriptors. Són pocs els que conservo dels meus orígens literaris.\nCreu que tot això ha estat magnificat en certa manera per les seves intervencions en televisió?\nSí, seria absurd negar-ho. Crec que va ser una opció equivocada en un moment donat de la meva vida. No tant perquè això hagi pogut afectar a la meva imatge, ja que arriba un punt que això no importa gaire, però sí va ser un error en el sentit de què va coincidir amb l’etapa en què vaig deixar d’escriure i vaig perdre el rumb de la meva vida i l’amor per la meva professió. Ara que sóc una persona que pràcticament escriu tots els dies, em sorprenc de pensar que vaig estar cinc anys sense fer-ho.\nFa un moment parlava de la seva condició de catòlic. Darrerament hi ha hagut cert debat sobre si s’ha d’ensenyar religió a les escoles. Què en pensa?\nUna persona a la que no ensenyes religió, l’estàs limitant en la seva formació. Per exemple, no podrà entendre un auto sacramental de Calderón de la Barca, ni la Divina Comèdia de Dante Alighieri, ni l’art de Murillo ni el de Caravaggio. No s’ha de confondre la fe religiosa, que no s’ha de transmetre a l’escola, amb la cultural, perquè la religió ha creat molta cultura al llarg de la història i val la pena que l’entenguem. Negar això és una aberració. Fa poc vaig escoltar a un polític de l’ajuntament de Barcelona parlant amb un menyspreu increïble de la Sagrada Família de Gaudí, eren unes paraules tan feridores que necessàriament havien d’amagar algun tipus d’odi religiós. No es pot parlar així d’una creació humana d’aquesta magnitud.\nParla de Daniel Mòdol, regidor d’arquitectura de l’Ajuntament de Barcelona…\nNo recordo qui era, però vaja, que si qui ho diu és l’arquitecte de la catedral de Burgos, podríem entrar en disquisicions estètiques interessants, però un regidor dient aquestes coses d’un monument tan impressionant que, a més, li està donant tants diners a Barcelona… em sembla estrany.\nParlant de rebuig artístic… ¿què en pensa de què una carrera literària perdi pes no pas per la qualitat de l’obra, sinó per la ideologia del seu creador? Dic ideologia política, com puc dir qüestions religiosos o fins i tot lingüístiques.\nAmb la perspectiva del temps, es pot separar obra literària i ideologia, perquè ara a ningú l’importa si Lope de Vega era un reaccionari o un progressista. Ara llegim Lope de Vega o Pérez Galdós sense questa contaminació. Des del punt de vista modern, Valle-Inclán seria molt carca, però això no ens afecta. En canvi, amb els autors contemporanis sí que passa. Tinc un amic que és proper als postulats de Podemos al qui vaig ensenyar un poema extraordinari d’Agustín de Foxá que tractava de l’amor després del judici final. Es va quedar meravellat de la qualitat dels versos i quan li vaig dir qui era l’autor, va quedar parat i va dir que ho havia de digerir.\nA això em referia, que a un text se li resti mèrit quan sabem qui l’ha escrit.\nCoincidint amb el canvi de règim polític, hi va haver una generació que va pujar a l’estrellat literari i cultural, reivindicant una bandera ideològica que després tots han traït. Parlo d’aquells joves que en la Transició anaven de rojos i ara han acabat sent uns grans burgesos, però aquest seria un altre tema. Aquells que aixecaven aquella bandera ideològica rebutjaven tots els que no pensaven igual. Es més, s’ho prenien com una carta blanca per desqualificar altres persones perquè en el fons els consideraven uns competidors perillosos. I ho feien amb intel·ligència, perquè van aconseguir que una persona que estimés la literatura no llegís aquells autors que no combregaven amb la seva ideologia política.\nAixò no ha passat sempre?\nSí, sempre ha passat. Per exemple, l’Església va situar en una mena de purgatori en vida aquells autors que no eren catòlics. Sospito que això és una cosa comuna a totes les èpoques.\nPerò després del franquisme, aquesta purga ideològica és més o menys clara?\nBé, ens trobem, per exemple, que es prohibeix un homenatge a Agustín de Foxá o que es volen canviar els noms dels carrers que fan referència a personalitats de l’època franquista. Això és un deliri, un disbarat! Pensa que la immensa majoria d’aquests escriptors no van tenir cap participació en delictes de sang. Que s’adherissin a una o altra causa era una cosa molt normal. No hem d’oblidar que en els anys 30, César Arconada, un escriptor comunista, que era secretari de redacció de La Gaceta Literaria, la revista que dirigia Giménez Caballero, deia que un jove espanyol havia de ser feixista o comunista, però no podia ser demòcrata, perquè considerava que la democràcia estava corrompuda, i això li repugnava. Vull dir que en aquella època hi havia molt pocs intel·lectuals de la tercera Espanya i molt pocs membres partidaris de la democràcia liberal, i efectivament la majoria es va fer o feixista o comunista.\nI ara aquells que van optar pel feixisme s’han quedat en l’oblit.\nJo lamento que jutgem aquells escriptors només perquè van viure una època molt dura i perquè van haver de situar-se al costat d’una ideologia. Sobretot perquè es falseja la història literària espanyola, el cànon. Hi ha grans escriptors falangistes, un cas molt evident és el d’Agustín de Foxá, que era molt superior a alguns dels que es van agrupar en la Generació del 27. És penós, i d’aquí cent anys totes les nostres baralles ideològiques seran inintel·ligibles. De la mateixa manera que a nosaltres ens semblen inintel·ligibles les baralles ideològiques del segle XIX. Em pregunto per què costa reconèixer la vàlua artística d’algú que pensa diferent a nosaltres. No entenc quina castració mental o intel·lectual porta a fer determinats judici, deu ser el sectarisme, el fanatisme portat a una expressió malaltissa.\nAbans deia que no tenia sentit treure el nom dels carrers de personalitats del franquisme que no tenien delictes de sang. Té sentit, doncs, treure els noms dels que sí tenen delictes de sang o bé retirar les estàtues de Franco?\nEl primer que hem de jutjar és si la persona té un relleu suficient que justifiqui que tingui un carrer al seu nom. Jo crec que perquè una persona doni nom a un carrer ha de reunir mèrits, haver fet una aportació real a la cultura del país o al bé de la ciutat que li vol retre homenatge. No tindria sentit, per tant, posar noms de persones el servei del qual sigui dubtós. S’hauria d’afinar molt. Sobre les estàtues de Franco, crec que si una estàtua no té valor artístic, es pot considerar retirar-la, però si té valor artístic, és un disbarat retirar-la. Ara bé, retirar una estàtua que no té valor artístic també és senyal d’una incapacitat per acceptar el passat o de voler esborrar-lo mitjançant un acte discrecional. Rússia, per exemple, està plena de simbologia comunista. S’hauria de treure tot això? Rússia va decidir rectificar la seva etapa comunista, però conviuen amb certa normalitat amb els emblemes o mostres artístiques del passat i que no assumeixen com a pròpia, com a actual, sinó com a una etapa ja tancada.\nA Espanya això és impossible?\nAquí hi ha una mena de trauma mal assumit o d’intent de rectificar el passat. Aquestes qüestions, però, no es poden jutjar en abstracte, sinó que cal estudiar-les cas per cas. I et diria que aquells pobles que no repeteixen el seu passat és perquè el tenen molt present. Potser no té sentit tenir una estàtua de Franco presidint la plaça de l’ajuntament d’una ciutat, que seria rocambolesc, però aquest frenesí per retirar totes les estàtues denota una malaltia social. És a dir, una incapacitat per assumir el nostre passat, tant allò que ens agrada com el que no ens agrada.\nEn un dels seus programes de televisió, parlant del nacionalisme català, va citar un article de José María Pemán que deia que la llengua catalana era un enriquiment per a Espanya i no pas un problema. És a dir, el que causava el problema era la política. Això vol dir que la cultura catalana i l’espanyola poden conviure, però no les respectives polítiques?\nSí, un dels desastres més grans és la invasió de la política en tots els àmbits de la nostra vida. El que està passant en la relació enverinada entre Catalunya i Espanya és fruit d’un projecte polític que s’alimenta des dels dos bàndols. A alguns polítics catalans els hi convé fer créixer el rebuig cap a Espanya i alguns polítics de Madrid els hi convé que Catalunya sigui percebuda com un problema, en favor d’una unitat en la que potser no hi creuen tant, però saben que focalitzar un enemic els pot aportar un rèdit electoral. Vivim una deriva lamentable, de final incert. La cosa continuarà empitjorant fins que arribin polítics amb una capacitat de mira molt diferent i amb voluntat de diàleg.\nPerò al llarg del segle XX, les relacions entre Catalunya i Espanya no han fet més que empitjorar i això que els polítics han anat canviant…\nAnalitzada la història d’Espanya, crec que els segles XIX i XX són una calamitat, s’imposa una idea liberal d’Espanya que ha estat nefasta i ha anat enverinant cada cop més la relació entre la capital del país i determinades regions com és el cas de Catalunya. Espanya es va formar per agregació de nacions, nacions en un sentit cultural no polític, que van voler aportar alguna cosa a aquest projecte en comú i cadascuna ho va fer en unes circumstàncies determinades, distintes cadascuna d’elles. L’Espanya liberal va voler fer taula rassa, de tal manera que tots havíem de ser igual. Evidentment, hi ha d’haver igualtat jurídiques, i determinats factors d’igualtat que s’han de respectar. Però hi ha unes raons històriques que demanen el reconeixement cadascuna de les especificitats d’aquestes adhesions al projecte comú. Aquest equilibri delicat que es va aconseguir en aquell moment podria ser un exemple, convenientment modificat i actualitzat, d’un nou model d’enteniment entre Catalunya i Espanya.\nI si es produeix la secessió?\nSeria un greu atemptat contra els nostres avantpassats i la sang dels nostres avantpassats. Jo sóc partidari d’allò que Chesterton anomenava la democràcia dels morts, que és que nosaltres no estem legitimats per, en un moment determinat de la història, canviar el que els nostres avantpassats van aconseguir, per allò que ells van lluitar. Si mirem al passat, veiem que al llarg dels segles hi ha hagut un desig d’estar units, i quan s’han produït atacs contra Catalunya, s’ha mantingut el desig entre els polítics de mantenir-se a Espanya. Per tant, una determinada generació, en un determinat moment, no té autoritat per negar això, per esborrar el que han fet les generacions passades. Aquesta és una idea que ara mateix no la compra ningú, però crec que hi ha una veritat profunda aquí.\nPerò també podríem parlar de la democràcia dels morts que van lluitar contra l’annexió a Espanya…\nEt refereixes a la Guerra de Successió?\nLa Guerra de Successió no va ser una guerra contra Espanya, va ser una guerra dinàstica. És cert que els catalans majoritàriament van estar en el bàndol perdedor, però presentar això com una guerra d’independència és una falsificació de la història. Honestament ho crec. El que sí és cert és que a partir d’aquell moment Catalunya va ser maltractada.\nLlavors, quina és la solució de cara al futur?\nA mi em va fer gràcia el discurs que va fer Joan Tardà, d’ERC, en una de les investidures fallides de Rajoy. Va parlar de l’amor sincer que tots els catalans senten per Espanya. I esmentava llaços culturals, de famílies que s’han barrejat, que han col·laborat en projectes comuns al llarg de la història. Jo crec que això és precisament el material que hem de treballar. No et negaré que fa temps que creix el desinterès a Espanya cap a la cultura catalana. Jo no considero que tots els espanyols hagin d’aprendre català, però sí crec que la literatura catalana i les expressions artístiques catalanes haurien de ser més conegudes fora de Catalunya.\nI a la literatura quin futur li depara?\nSempre existirà la necessitat de commoure’t a través de les paraules, de trobar motius per seguir pensant, per cercar bellesa. Ara, una altra cosa és en quines condicions sobreviurà la literatura. Potser en el futur ningú podrà viure de la literatura, però la literatura seguirà sent necessària per viure. La literatura podria deixar de ser un mètode per viure, però mai deixarà de ser una manera de viure.\nCrisi existencialEditorial EspasaJuan Manuel de PradaLiteratura espanyolaManel Haro


Voluntaris/es per reforç escolar amb adolescents a badalona - hacesfalta.org\nVoluntaris/es per reforç escolar amb adolescents a badalona\nDescripción Ajuda'ns a que adolescents del barri de St. Roc tinguin èxit a l'escola!\nCerquem persones voluntàries per col·laborar en un projecte de reforç escolar amb adolescents de secundària en situació de desavantatge social. Les tasques consisteixen en ajudar els adolescents amb els deures, aclarir dubtes, planificar agendes, fer seguiment de les tasques escolars, juntament amb l'equip educatiu.\nA més, durant la segona part de la tarda es realitzaran activitats, dinàmiques i tallers lúdics.\nL'activitat es desenvolupa de dilluns a dijous de 15:45 a 19:30h. La col·laboració mínima és d'una tarda a la setmana durant tres mesos.\nUneix-te a aquest gran projecte. T'animes? T'esperem!\nPerfil Persones majors de 18 anys amb moltes ganes de col·laborar, sociables, que sàpiguen ensenyar i transmetre amb paciència.\nL'activitat es en horari de tarda de dilluns a dijous.


Transportar mercaderies a les Balears és prop de quatre vegades més car que a la Península\n21 octubre 2020 15:29\nEls investigadors de la Universitat de les Illes Balears Eduard Alonso-Paulí, Pau Balart i Abel Lucena han presentat a Palma, a la seu de la Federació Empresarial Balear de Transports, les principals conclusions del seu informe d'avaluació del transport de mercaderies de les Balears.\nLa insularitat representa un cost important sobre el conjunt de l'economia de les Balears. El sector del transport de passatgers i de mercaderies es troba entre els més afectats per aquesta situació. Per a tenir una idea d'aquest sobrecost, l'informe proposa un exercici hipotètic comparant els costs actuals del transport de mercaderies amb el cost hipotètic en cas d'haver-hi una connexió per carretera amb la Península. Prenent com a exemple la ruta Palma-Barcelona, s'observa que el cost del tram marítim supera en aproximadament un 370 % el cost de transport per carretera.\nAtesa la importància de la competitivitat en el sector del transport de mercaderies, l'estudi té dos objectius fonamentals: (i) Identificar els elements que poden afectar aquesta competitivitat, i (ii) proposar solucions que atenuïn el paper dels elements identificats en la pèrdua de competitivitat. Per a aconseguir aquests objectius, l'estudi ha fet una anàlisi de la cadena de valor del transport a les Balears, la qual inclou ports, empreses de serveis portuaris, navilieres, i empreses de transport per carretera.\nL'informe avalua la competitivitat de les diferents fases de la cadena de transport a les Balears:\nPorts i empreses de serveis portuaris\n-Supervisió rigorosa a càrrec de les autoritats de la competència en el tram marítim de la cadena de transport.\n-Transparència en preus i quantitats en el tram marítim de la cadena de transport.\n-Creació d'una central de compra i un centre integral de transport.\n-Solucionar els problemes d'equitat entre les ajudes al transport balear i les de les altres zones no peninsulars.\nPer Corredor de la enveja, fa mes de 2 anys\nEl Corredor Mediterrani també hauria ajudat a abaratar el transport de les mercaderies, fins els ports, però l'estat espanyol pareix més disposat a escoltar als envejosos de Castella-La Manxa i d'Aragó i a la Gusana que vol que passi per la seva Sevilla enlloc de per Màlaga, que no a les vertaderes necessitats dels ciutadans i optara per fer un corredor de secà, que transportara aire per amunt i per avall enmig del no res.


El Govern treballa en la contenció i localització de l’origen d’un vessament d’hidrocarbur al riu d’Incles - FÒRUM.ad\nEl Govern treballa en la contenció i localització de l’origen d’un vessament d’hidrocarbur al riu d’Incles\nOn: 04/12/13 18:19\nEl Govern treballa en la contenció i localització de l’origen d’un vessament d’hidrocarbur al riu d’Incles a la zona del Palinqueró, així com en la seva quantificació. A la zona del vessament s’han desplaçat diferents tècnics i inspectors dels departaments de Medi Ambient i del departament d’Indústria, així com el cos de Bombers i de Protecció Civil.\nConcretament, els tècnics de Medi Ambient i Bombers s’han desplaçat encordats per l’interior del riu Incles durant aquest matí. A hores d’ara ja s’ha localitzat l’aflorament de gasoil i es treballa actualment la localització de la font del vessament.\nD’altra banda, les inspeccions dels tècnics d’Indústria s’han centrat en els diferents dipòsits de la zona susceptibles de poder haver originat el vessament. En aquest sentit, la quantitat de neu acumulada a aquesta zona dificulta les tasques de localització.\nLes mesures de contenció van iniciar-se en el moment en què es va percebre el vessament, dilluns a la nit, i han consistit en la col·locació de material absorbent al riu Incles per part dels Bombers per minimitzar l’impacte, així com en l’extracció de l’hidrocarbur contingut a la presa de Ransol.\nNo es descarta que l’hidrocarbur detectat tingui com a origen el vessament que es va produir el passat mes de febrer a una urbanització de la Vall d’Incles. En aquest cas, tot i les perforacions realitzades als voltants de l’edifici afectat, no es va localitzar el gasoil vessat, que no va afectar el riu.\nPrevious Post: La capsa presenta les meditacions pictòriques d’Alexandra Sergeeva\nNext Post: Nova reunió per a afectats per la línia elèctrica Adrall-Andorra


▷ ⭐Definició de malvolença⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de malvolença\nDefinició de malvolença\nara pots trobar La definició i bastants exemples de com utilitzar la paraula malvolença, en aquesta selecció de correccions ortogràfiques pots trobar com es pot usar en un context real aquesta paraula i utilitzar un dels sinònims que et proposem de la llista completa que veuràs aquí també pots veure la seva Definició perquè et sigui molt més fàcil entendre què significa malvolença.\nMala voluntat envers algú, envers els altres.\n¿Cóm es diu malvolença en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice malevolència en catalán?\nSi vols saber com es diu en espanyol malvolença has de saber que la seva traducció és malevolència pots veure en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar malvolença\nElls són la font de la qual sorgeix la malvolença – sigui en forma humana o en qualsevol altra forma.\nHamas no només aposta pel […] extremisme en detriment de la moderació; vol convertir per la força al món a la seva ideologia d’odi, violència i malvolença i implantar el terrorisme i la por al cor dels que no comparteixen la seva visió perversa del món.\nNo obstant això, el segon punt és que, per a mi, aquest debat ha il·lustrat els perills i el […] desig d’algunes […] forces polítiques d’estendre el verí, la malvolença i la desinformació sobre aquestes qüestions [ …] difícils i problemàtiques.\nJo no tinc consciència d’haver escrit res per malvolença o per falta d’amor cap a la santa veritat.\nNecessitem ser alliberats del que ens empresona i […] aïlla: temor i desconfiança recíproca, […] avidesa i egoisme, malvolença, per arriscar-nos […] a la vulnerabilitat a la qual ens exposem quan ens obrim a l’amor.\n35. Les vinyetes esmentades en el paràgraf 2 amb els números 1, 3, 4, 6, 7, 9, 11 i 12 o bé són […] neutrals en la seva expressió o bé no semblen ser una expressió de mofa o d’humor que posi […] en ridícul amb malvolença.\nDormir fins a la sortida del sol, […] adulteri, irascibilitat, malvolença, males companyies, […] avarícia -aquestes 6 causen ruïna a l’home.\ncertificat de malvolença\nMolts sentiments conflueixen en mi en aquests […] temps. Hi ha la tristesa i la […] impotència deixada per la malvolença dels homes, […] l’absència que mai podrà ser coberta.\nMolt fàcilment poden […] aparèixer allà fenòmens d’enveja o malvolença que alterin la pau social, a més […] que una decisió […] errònia sobre els criteris o processos de selecció pot esdevenir una qüestió de supervivència.\nEn el seu lloc, la pel·lícula de Gaghan se centra en els dolents «políticament correctes» – la majoria […] d’ells, americans, especialment l’ara tan conegut home de negocis blanc […] que desborda avarícia i malvolença.\nÉs com si primer vingués la representació i després la imitació; com si la vida imités a l’art en lloc de ser imitada per ell; com si les històries no sorgissin de les realitats socials sinó de propòsits malèvols que tracten de […] funcionar com a realitats; com si no hi hagués una altra […] raó que no fos la malvolença per explicar una història […] conflictiva.\nDesfer-se de aquesta malvolença i transformar les seves hórridos […] efectes cap a alguna cosa enterament diferent no és tasca fàcil.\nSi bé no consumia alcohol ni tabac, aquesta moderació no es va reflectir en les seves opinions o expressions. Es va fer conegut no només pels atacs summament vulgars contra totes les formes de religió, especialment contra aquella en la […] que s’havia criat, la Catòlica, sinó […] també per la malvolença amb la qual abusava [ …] de la classe treballadora, i aprofitava […] cada ocasió que es produïa en el costat capitalista [?\nPots assenyalar algun atribut de Déu, o alguna acció de […] part de Déu, que assembli malvolença cap a tu?\nRegne Unit … els codis haurien de contenir disposicions, quan fora […] […] cal, per protegir les persones que comuniquen possibles irregularitats i certament per protegir els que podrien ser acusats amb malvolença o de manera errònia.\nLa pluja no li va donar la possibilitat de […] alegrar amb malvolença aquesta primera […] petita victòria.\nI ho havien fet per […] errors propis o per malvolença de tercers, o per tot […] una mica.\nEl 2007 va ser condemnat, juntament amb altres tres periodistes, en aplicació del article 188 del […] Codi Penal egipci, que estipula que qui […] «publiqui amb malvolença notícies, declaracions […] o rumors falsos que puguin alterar […] l’ordre públic «serà condemnat a fins a un any de presó ia pagar una multa de 20.000 lliures egípcies.\nLes paraules que hem escoltat són només una mostra de l’actual lletania d’odi, […] incitació i malvolença.\nL’acusació que era un […] malfactor va brollar de la seva malvolença, i no de cap acció […] de la perfecta vida del nostre Senyor.\nAra, tots dos es troben en una recerca per lliurar-se de la […] reina i la seva incessant malvolença.\nUn no pot desesperançar si el […] home que crea malvolença sap el que està […] fent.\nMalgrat la seva […] greu i indubtable malvolença i als nombrosos […] crims contra la humanitat comesos en nom seu, incluiso […] massacres, l’apartheid sud-africà racista i blanc no va formular la premissa de cometre genocidi .


Impuls del Circ Social a Catalunya – Educació Transformadora\nPosted Març 28, 2017 per Antonio Alcántara\t9Barris\nDes de l’APCC, i juntament amb el Departament de Cultura, s’està elaborant un Pla Impuls del Circ a Catalunya que inclou diferents mesures de foment i promoció del circ per als pròxims dos anys. Aquest Pla Impuls incorporarà mesures en aspectes com el circ social, la difusió, la formació, la producció o el territori, entre d’altres. Actualment s’estan perfilant des de l’APCC les diferents propostes de cara a decidir-les abans de l’estiu. El Departament de Cultura aportarà pressupost per poder-les dur a terme.\nUna de les mesures està relacionada amb el Circ Social, i l’entitat encarregada de liderar-la i de la seva aplicació és l’Ateneu Popular de 9 Barris. De cara a decidir quines accions són prioritàries i necessàries en aquest àmbit, s’ha convocat una reunió el dia 1 d’abril (dissabte) de 10h30 a 13h30. En la trobada es tractaran les prioritats de l’àmbit del Circ Social i les accions a prendre en el marc d’aquest Pla d’Impuls.\nLa trobada és oberta, però us demanem que us inscriviu en aquest formulari.\nEsperem que la proposta sigui del vostre interès, si teniu algun dubte contacteu a apcc@apcc.cat.\nAnterior Entrada anterior: Etnografia militante sobre la cultura de participación en la Casa de Joventut La Maranya\nSegüent Entrada següent: El (Im)pulso del silencio. Actividades culturales para personas sordas\nEducació Transformadora Impuls del Circ Social a Catalunya


Tenen dret a vacances els treballadors si estan en ERTO? | IF Assessors\nTenen dret a vacances els treballadors si estan en ERTO?\nSón moltes les empreses a les quals els sorgeixen dubtes sobre vacances i ERTO. Afecta a les vacances d´estar inclòs en un ERTO? I si el ERTO és parcial?\nS´acosta el període de vacances per a molts empleats, i arran d´això, els nostres assessors laborals estan rebent multitud de dubtes sobre si els treballadors afectats per un ERTO poden o no gaudir de les seves vacances i en quines condicions.\nT´expliquem com computen les vacances per a cada tipus d´empleat i a partir de quin moment tenen dret a gaudir-les en funció de l´tipus de ERTO aplicat i de les condicions acordades entre l´empresa i els treballadors.\nTenen dret a vacances si s´està en un ERTO de suspensió de contracte?\nDurant el temps que dura el ERTO de suspensió de contracte, el treballador no genera dret a vacances. Les vacances anuals es veuran reduïdes en funció dels dies de suspensió. En cas de ERTO, les vacances queden cancel·lades. Una vegada que la situació torni a la normalitat, el treballador podrà gaudir de les vacances que li corresponen sense comptar les meritades durant el període de durada de l´ERTO.\nTenen dret a vacances si s´està en un ERTO parcial, de reducció de jornada?\nEn aquest cas, la meritació dels dies de vacances no es veu alterat. A la persona treballadora li corresponen els mateixos dies lliures que si no hagués estat acollit a l´ERTO.\nSi les vacances no estiguessin fixades en el moment d´iniciar el ERTO de reducció de jornada, podran pactar amb caràcter genèric amb els representants dels treballadors o, si no n´hi ha, de mutu acord entre l´empresa i la persona treballadora.\nNo obstant això, el seu salari en el període de vacances si es veurà afectat, ja que serà inferior a què percebria en una situació de jornada completa ja que el seu salari brut anual ha disminuït durant el període de reducció de jornada (no hem d´oblidar que a l´ reduir-se la jornada, també s´ha reduït el salari).\nQuè passa si els treballadors segueixen en ERTE i no poden gaudir les seves vacances dins l´any natural?\nLes vacances han de gaudir dins de l´any natural. Si les persones treballadores segueixen en ERTE i els queden dies de vacances per gaudir, l´empresa hauria de deixar de aplicar-los el ERTO durant aquest període de vacances perquè les gaudeixin. En aquest cas han de cobrar el seu salari i l´empresa cotitzar per això.\nPot l´empresa obligar a agafar vacances si s´està en un ERTO?\nL´empresa pot proposar a la persona treballadora gaudir de les seves vacances però no pot imposar de manera unilateral. Les vacances s´han de pactar de comú acord, de conformitat amb el que estableix el conveni col·lectiu d´aplicació sobre la planificació anual de les vacances.\nEl dret a gaudir d´el període de vacances es regula en l´art. 38 de l´Estatut d´el Treballador: no podran ser inferiors a 30 dies naturals i es comunicaran a l´treballador amb al menys dos mesos d´antelació abans del seu gaudi.\nA falta d´acord, la jurisdicció social competent, mitjançant procediment sumari i preferent, ha de fixar la data corresponent de l´gaudi de el període de vacances.\nEn cas de ERTO, si el treballador té confirmades les vacances, Pot ajornar-?\nCal diferenciar entre el ERTO de suspensió de contracte temporal i de reducció de jornada. Si es tracta d´un ERTO de suspensió, les vacances queden cancel·lades mentre duri el ERTO. En el cas de l´ERTO de reducció de jornada, si la persona treballadora desitja ajornar-, ha acordar-ho amb l´empresa.\nQuè passa si el treballador està de vacances i l´empresa aprova un ERTO?\nEn el cas que l´empresa aprovi el ERTO de suspensió mentre la persona treballadora es troba gaudint de dies de vacances, aquestes s´interrompran i, per tant, només s´esgotaran els dies de vacances gaudits abans de l´ERTO. La persona treballadora pot gaudir dels dies de vacances pendents quan finalitzi el ERTE i l´empresa torni a la seva activitat.


06/02/2019 Laia Estrada\nFins fa poc, el principal factor que jugava en contra de l’independentisme era la manca d’una estratègia conjunta per part dels partits per fer efectiu el dret a l’autodeterminació. Després del passat 21 de desembre, però, un altre element ha quedat al descobert: la desmobilització per part de les mateixes forces independentistes. El preludi a les mobilitzacions del 21D va consistir en una criminalització de la protesta farcida de demagògia que ja havíem vist als mitjans espanyols i per part dels dirigents del 155, però que, aquest cop, també provenia de mitjans públics catalans i fins i tot de líders independentistes.\nEscoltant les tertúlies radiofòniques i televisives, qualsevol persona podia arribar a la conclusió que el 21D s’acabava el món. La realitat va ser ben diferent. El resultat va acabar sent una desmobilització generalitzada alhora que s’havia imposat el fals relat de la violència sobre accions de protesta que s’han fet tota la vida a infinitud de lluites socials o laborals, com són els talls de carretera o aixecar peatges. Al mateix temps, el “govern efectiu” es reunia a Pedralbes i sopava amb el gobierno espanyol, en companyia de la mateixa patronal que va protagonitzar el xantatge posterior a l’1 d’octubre, en pro d’un diàleg que, d’entrada, no reconeix el nostre dret a l’autodeterminació.\nAra ens trobem a les portes d’uns judicis que són el mirall de la putrefacció del règim del 78. Una causa judicial de país i contra tot un país, mitjançant la qual persones innocents han estat privades de llibertat i altres han hagut de marxar a l’exili, però que és la punta d’un gran iceberg que compta amb més de mil persones represaliades, incloent alcaldes, alcaldesses, bombers, docents, etc. Concretament, el dimarts 12 de febrer l’Estat comença la seva farsa judicial amb una sentència que porta des de l’inici signada. Està clar que l’única forma de guanyar aquest judici és invertint la lògica i que siguem nosaltres qui acusem l’Estat, dins i fora de la sala.


LLEGANDO A LA FÁBRICA DE CEMENTO...: PATÉ DE ROVELLONS\nAvui: PATÉ DE ROVELLONS\nAprofitant l'avinentesa de que un bon nebot em va portar uns excel·lents rovellons recent collits a la Cerdanya (sembla que les darreres pluges han fet la seva feina i per fi hi ha bolets per allí), he posat en pràctica una idea que tenia pel cap des de que vaig provar un boníssim paté de shitakes. Per qué no amb rovellons? Vaig pensar així que el vaig tastar. Dons avui he fet l'experiment, i mentre escric aquestes quatre ratlles vaig fent paradetes per mossegar uns crackers untats amb el paté recent el·laborat. Us el recomano per que és ben senzill i ben bo. (De fa uns minuts que m'he acabat els crackers i me l'estic endrapant sucant-hi el dit, mètode molt menys polit però igualment efectiu...)\nMitja dotzena de rovellons mitjanets.\nUn parell de cullerades de Quark (amb tofu o mató també pot quedar molt bé)\nTres o quatre dents d'all\nUn raiget de llimona\nCrackers o bastonets per tastar-lo.\nTrinxarem els rovellons a dauets i els amanirem amb un raig de llimona, sal i pebre\nEn una paella amb dos o tres cullerades d'oli d'oliva enrossirem els alls.\nAbans de que s'ens torri massa l'all i afegirem els rovellons i els saltejarem fins que els veiem brillants i hagin reduït una mica la seva mida.\nAfegirem el julivert, els hi donem un parell de voltes i apaguem el foc.\nQuan s'hagin refredat els incorporarem al vas de la batedora amb un parell de cullerades de quark (o bé mató o tufu) i ho picarem tot ben menut. Si veiem que queda massa essés podem afegir-hi una mica de llet fins que el paté tingui una consistència més treballable, però amb prudència de que no quedi massa liquid.\nHo passarem a l'estri on ho haguem de servir i ho presentarem amb una mica de julivert picat i acompanyat dels crackes o bastonets.\nBon profit i al tanto amb el mil·leni que va com va...\nEtiquetes de comentaris: ENTRANTS, Què cal menjar per suportar el mil•lenni?


Els comerços de Platja d'Aro tornen a obrir simbòlicament per reclamar ajudes - El Gerió Digital\nDissabte, 16 de gener de 2021 14:30h\nUna treballadora obrint la porta del comerç de Platja d'Aro, aquest matí © ACN\nACN, Gerard Vilà / Baix Empordà / Castell-Platja d'Aro\nNova protesta dels comerciants de Platja d'Aro (Baix Empordà). Per segon dissabte consecutiu han aixecat les persianes dels seus establiments de manera simbòlica. D'aquesta manera volen fer palès el seu malestar amb les decisions del Govern que obliga a tancar comerços els caps de setmana i limita la mobilitat.\nEl president de l'Associació d'Empresaris de Castell-Platja d'Aro i S'Agaró, Manel Canadell, reclama ajudes directes en cas que hagin de "seguir tancats".\nPer això, han mantingut la protesta de la setmana passada quan van decidir fer una obertura simbòlica. Aquest dissabte han tornat a fer-ho, esperant que els escoltin. "Hi ha gent que ho està passant molt malament, estem ofegats i no tenim ajudes. Necessitem treballar o que ens compensin per tancar".\nUn dels que sí pot aixecar la persiana els caps de setmana és en Marc Ferrer. Té una perruqueria al centre del municipi. Tot i que pot treballar, explica que a ell li ha caigut la facturació un 90% perquè el confinament perimetral no permet que els clients hi vagin.\n"Estem discriminats amb Girona, Figueres o qualsevol ciutat gran, perquè aquí estem sols i som poca gent. Ens sentim abandonats i hem de seguir pagant impostos i ningú ens perdona res. Uns podran aguantar un temps, però molts acabaran tancant el negoci", adverteix.\nL'acció de protesta ha servit per posar en evidència els efectes del tancament perimetral. Tot i que no atenien a clients, la realitat és els carrers de Platja d'Aro estaven buits, malgrat que els caps de setmana sol tenir una afluència important. Amb tot, recorden que són negocis segurs, que han invertit en mesures de seguretat i que "estan patint una doble crisi".\n"Nosaltres, des d'un punt de vista sanitari també som víctimes de la pandèmia, però és que a més, ho som des d'un punt de vista econòmic. Això és el que no entenem i per què aquí no es pot fer com d'altres països on es compensen les pèrdues", assenyala Canadell.\nEl suport als comerciants és "molt important" a Platja d'Aro, si bé bona part dels que tenen botiga no han pogut protestar perquè no són del poble i el confinament perimetrals els impedeix venir. A més, també compten amb el suport de l'Ajuntament i altres associacions de comerciants d'arreu.


dijous, 14 d'abril de 2016 06:56\nUn “Mago de Oz” d’allò més innovador\nLa companyia Believe Teatro barreja la dansa, el teatre i les noves tecnologies per representar aquest el clàssic d'una manera prou original\nL’Espai Maragall acollirà, aquest dissabte, la representació del “Mago de Oz” tot un clàssic de la literatura de fantasia escrit per Lyman Frank Baum però amb una versió d’allò més innovadora a càrrec de la jove companyia catalana Believe Teatro.\nLa proposta, que fusiona el teatre, la dansa i les noves tecnologies en una aposta per atraure a públics de totes les edats, explica el viatge de Dorothy i el seu gos Totó des de la grisenca Kansas fins al surrealista País de Oz. En el seu afany per trobar la manera de tornar a casa, Dorothy haurà d'emprendre un viatge pel camí de rajoles grogues per trobar al Gran Mag d’Oz, l'únic capaç de resoldre el seu problema. A més, durant aquest trajecte coneixerà ni més ni menys que a un Espantaocell, un Home de Llauna i un Lleó Covard que s'uniran a ella per tractar de trobar allò que els falta: un cervell, un cor i coratge. Amb la seva ajuda Dorothy haurà de superar els obstacles d'una malvada bruixa i convèncer al Mag per realitzar els seus desitjos.\nLa funció començarà les 18 hores i el preu de l’entrada costa 10 euros, i 8, per als socis del Club Maragall i l’alumnat de l’Espai Escènic.\nEtiquetes: Cultura Dansa Espai Maragall Música Teatre\nDarrera actualització de dimarts, 12 d'abril de 2016 13:50


Tavanc - Agafada al vol\nL’itinerari que segueixen les paraules quan viatgen en el temps o salten d’una llengua a una altra no l’han planificat els déus de la parla. És un camí sotmès a les lleis de la física, fruit de les tensions i els contactes entre els òrgans bucals, i modulat per la força de les analogies. Per això, les transformacions en les paraules són predictibles com l’oratge.\nUs n’explicaré un altre, d’itinerari. Durant tres dies hem recorregut camins i pendents de muntanyes araneses. Hem après topònims petrificats en la superfície dels llacs, encimbellats en les carenes o amagats a recer de les falgueres de boscos encatifats de molsa. Encara que no hem entropessat amb cap minairó, ens hem perdut en ple estiu en unes boires sensacionals. Hem viatjat pels records també; els llocs que ja coneixíem han canviat menys que nosaltres des que els vam descobrir per primera vegada. I fins i tot, en un moment de descans, vam retrobar un insecte que feia una pila d’anys que no havíem vist. Enlluernada per la bellesa del primer estany del Circ de Bacivèr, mentre reposava asseguda en una pedra, vaig sentir la fiblada inconfusible d’un tavanc damunt de l’ossamenta del genoll. Malauradament, la fúria que em va despertar no va ser prou veloç per a esclafar-lo. Però amb la picada va tornar el nom dels molestos dípters que em picaven als estius de la infantesa.\nAl poble anomenem tavanc al que en general es coneix com a tàvec. Si voleu, ara em podríeu acompanyar en un trajecte zigzaguejant, que va de la incredulitat inicial quan he trobat documentat tabanc al DCVB com a variant de tàvec a la proposta final d’escriure aquest mot com ho he fet. Com que no em quadrava veure-la escrita amb b alta, he anat a comprovar si el TERMCAT en recollia altres formes i, efectivament, en una de les fitxes de tàvec apareix la variant tavà com a sinònim complementari. Anem bé —m’he dit. Aleshores he buscat al GDLC què en diu de l’etimologia d’aquestes formes i he acabat trobant una variant més: tave, amb una explicació sobre l’origen prou rebuscat d’aquesta forma [del llatí tabănus/tabānus, amb el mateix significat, de procedència no indoeuropea, que ha donat indistintament tave/tàvec (i castellà tábano) o tavà (occità tavàn, italià tavàno)]. El DNV recull totes tres formes també. En canvi, el DIEC2 només inclou tavà com a sinònim de tàvec, però no tave. En fi, tenim un cert desori lexicogràfic en aquesta parcel·leta. En tot cas, la meua faena encara no s’havia acabat: d’on surt el nostre tavanc? Sembla que estaria emparentat amb la forma occitana, veritat? De fet, la consonant nasal és en l’ètim i només ens faltaria explicar d’on surt la consonant velar final. I ha de sortir del mateix lloc d’on surt la velar de tàvec, no? Que, segons el GDLC, és aquest: amb una -c com en mots semblants: rave/ràvec, rafe/ràfec, ànet/ànec, vímet/vímec, etc. És a dir, apareix per analogia. Per tant, la raresa de tavanc —que mai de la vida es passejarà per les pàgines de cap diccionari normatiu— segueix estrictament les lleis de la gramàtica històrica encara que siga una forma sobrera i amb els dies ben comptats.\nAcabo amb un itinerari més. En el dinar del dia de la fiblada al genoll vam tindre la sort de ser servits per unes cambreres joves i amables que parlaven aranès entre elles. Vam menjar una olla aranesa deliciosa, que em va encoratjar a preguntar-li a la que va vindre primer com es deia tàvec en aranès. No ho sabia. Per això, em vaig acabar comprant un diccionari preciós, Petit diccionari, en què acredita l’existència de tres variants en occità per a referir-se a aquest monstre diminut: tauan, tauàs, tavan.\nLa picada encara em cou. Així i tot, beneït siga l’infortuni que m’ha fet rabiar tant durant aquests dies. Ves que no siga cosa d’un dels minairons que no vaig veure.\nFotografia de Thomas Shahan a Flickr\n10.04.2018 | 7.29


El Tecnocampus llança la tercera edició del programa d’emprenedoria Reimagine Textile en el sector de la moda – Tex4Future\nInici Blog El Tecnocampus llança la tercera edició del programa d’emprenedoria Reimagine Textile en el sector de la moda\nEl Tecnocampus ha obert el període per presentar candidatures a la tercera edició del programa d’alt rendiment i d’acompanyament per a emprenedors Reimagine Textile. Aquesta iniciativa, finançada per la Unió Europea, forma part del projecte estratègic del mateix nom amb què, mitjançant diverses iniciatives, s’aposta per la indústria tèxtil del Maresme a través de la transferència de coneixement, la tecnologia i la innovació.\nEl programa s’adreça a emprenedors amb una idea de negoci en el sector tèxtil-moda, oberts a incorporar un component d’innovació i/o tecnològic com a avantatge competitiu. Aquest component pot tractarse d’una nova funcionalitat en el producte, un teixit intel·ligent, tecnologia en teixit, una solució sostenible, un model innovador per relacionar-se amb el client, alternatives TIC en distribució, etc.\nLes candidatures es poden presentar fins el 14 de febrer. El programa es desenvoluparà de març a juliol i de setembre a desembre. Els participants podran disposar d’un espai d’ús compartit a les instal·lacions del TecnoCampus per treballar el projecte, i un especialista que els podrà fer el seguiment i donar suport. També entraran a formar part de l’ecosistema Reimagine Textile on es connecten emprenedors, inversors, startups i món empresarial.


Els comerciants rebutgen treure cotxes de la Via Laietana | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEls comerciants rebutgen treure cotxes de la Via Laietana\nL'associació de veïns i venedors presenta una proposta amb la UPC que aposta per quatre carrils\nBarcelona 13 JUL 2018 - 11:29\tCEST\nRotonda de la Via Laietana, a Barcelona. Albert Garcia\n"No estem d'acord a eliminar vehicles de pas. La Via Laietana ha de mantenir el seu paper de connector entre barris de Barcelona, tant de pujada com de baixada”. Amb aquesta contundència va rebutjar ahir dijous el president de l'Associació de Veïns i Comerciants de la Via Laietana, David González, la idea del govern de l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, de reduir el trànsit del principal carrer que creua el districte de Ciutat Vella.\nL'entitat va presentar una proposta de reforma de la via redactada amb la UPC i que porta per lema Humanitzem la Via Laietana. El president de l'associació va lamentar que la reforma de la Via Laietana, “un eix que impacta en tota la ciutat” cuegi des de fa 12 anys. I va recordar que hi ha hagut projectes de reurbanització dels alcaldes Jordi Hereu (PSC), Xavier Trias (PDeCAT) i ara el procés participatiu de l'equip d'Ada Colau. “Ja toca fer una bona reforma i amb consens”, va afirmar abans d'arremetre contra l'actual executiu, que va acusar de no haver fet cap estudi de mobilitat (fonts municipals ho neguen) o d'haver anunciat canvis abans de la participació, com eliminar el gir de cotxes a la plaça d'Antoni Maura. Tot i això, González va dir: “Estem il·lusionats i hem participat en el debat”.\nL’oposició renuncia a revisar el pla d’hotels\nEls partits de l'oposició han renunciat a forçar la revisió del PEUAT, el pla urbanístic que limita el creixement hoteler a Barcelona i el centrifuga a la perifèria. Les conclusions de la Comissió no permanent d'estudi sobre la situació econòmica de Barcelona, que està previst que es votin aquest divendres, inclouen 150 propostes, entre les quals no figura la revisió del PEUAT.\nLa comissió d'estudi la va impulsar el PSC després de sortir del govern de l'alcaldessa Ada Colau i buscava la revisió del pla d'hotels, però els partits de l'oposició han acordat deixar aquest capítol fora de les recomanacions per aconseguir consens.\nEl projecte, que va presentar el director del Departament d'Urbanisme de l'Escola d'Arquitectura Tècnica, Julián Galindo, té com a principals apostes ampliar les estretes voreres, fer dos carrils de pujada i dos de baixada (un per a cotxes i l'altre per a bus i taxis en cada sentit), convertir Jonqueres en un carrer per a vianants i que el trànsit de pujada arribi fins a la plaça d'Urquinaona.\nCarrils flexibles i sense bicis\nAltres propostes del treball són que els carrils per al trànsit siguin “flexibles”, de manera que l'ús pugui canviar en funció de determinades hores del dia o dies de la setmana. I suggereix que cal crear un carril bici a la mateixa Via Laietana, perquè, apunta, hi ha recorreguts alternatius per a bicicletes en carrers de la trama del nucli antic a una banda i altra de la via.\nLa proposta també dona centralitat a tres punts de la Via Laietana: la cantonada amb Jonqueres, la plaça d'Antoni Maura i la de l’Àngel. En aquests punts aposta per passos zebra en diagonal i fins i tot preveu la possibilitat de tallar la via per trams. “Hem de pensar en una reforma capaç d'adaptar-se a canvis”. En qualsevol cas, que permeti que girin els cotxes a la plaça d'Antoni Maura, una aposta que es contradiu amb la reforma que vol fer el govern actual: crear una gran zona per als vianants des de la catedral fins al mercat de Santa Caterina, eliminant les illetes on actualment giren els cotxes.\nEl projecte també aposta per canviar la il·luminació i la ubicació de les parades d'autobús i per “revaloritzar les façanes dels edificis”. “La Via Laietana és una artèria singular, no la podem banalitzar”, va considerar Galindo.\nNingú s'atreveix amb la Via Laietana\nViure a la Via Laietana, un carrer que no envelleix bé


Les veus | Presó de les Corts\nLes veus o testimonis de les preses i dels seus familiars, autèntiques protagonistes d'aquesta web, configuren la mirada que il·lumina, humanitza i enriqueix de significats la resta de fonts documentals d'aquest estudi sobre la presó de Les Corts: les fonts documentals escrites i les fonts visuals.\nDins aquest apartat hem compilat els testimonis de nou preses polítiques de les Corts en forma d'entrevistes transcrites textualment i, quan ha estat possible, amb fragments orals. Algunes d'aquestes dones ja han desaparegut, però sortosament es van preocupar de transmetre'ns el record de la seva experiència. En alguns casos, les circumstàncies en què aquest saber peculiar va ser transmès van ser força desfavorables: quan el fet de recordar en veu alta podia representar un perill o interessar a molt pocs.\nAltres testimonis, com són els de Enriqueta Borrás, Joan Mercader i Albert Pueyo, es refereixen a experiències carceràries més aviat indirectes: les seves vivències de Les Corts són les dels fills i familiars de preses. El seu esguard infantil també ens importa, car la presó sempre ha desbordat els seus murs: marca famílies, envaeix llars, deixa una empremta indeleble en la memòria de l'entorn social de les recluses. Són testimonis que ens parlen tanmateix d'un tresor que ha arribat fins a nosaltres: el de les memòries familiars.


Etiqueta: "salut mental" (4)\nMaria Teresa Lluch. Cuidar la Salut Mental Positivamedicina, infermeria, o...Català22 abr. 20201052Una reflexió de Maria Teresa Lluch, Catedràtica d'Infermeria Psicosocial i Salut Mental.\nMental healthmedicina, infermeria, o...Anglès12 des. 20177022nd Biomed PhD Day will be held in Barcelona the 12th of December 2017. This congress is organized by and for Biomedicine PhD students from Universitat de Barcelona, creating an opportunity to share their work, exchange ideas and promote collaborations.In this case, 'Mental health' by Rafael Penadés.More information:\nLa xocolata i els estats mentals (Clip)nutrició humana i diet...Català4 juny 20142648Aquesta trobada permet tractar temes com l’aspecte social del consum de xocolata, la millora tècnica del producte, la seva associació amb el plaer i les emocions, i la seva relació amb els efectes sobre l’estat mental de les persones.El director de Docència i Recerca de l'Institut de Neuropsiquiatria i Addiccions del Parc de Salut Mar, Antoni Bulbena; i el xocolater Enric Rovira ...\nLa xocolata i els estats mentals (Debat)nutrició humana i diet...Català4 juny 20142571La trobada permet tractar temes com l’aspecte social del consum de xocolata, la millora tècnica del producte, la seva associació amb el plaer i les emocions, i la seva relació amb els efectes sobre l’estat mental de les persones.El director de Docència i Recerca de l'Institut de Neuropsiquiatria i Addiccions del Parc de Salut Mar, Antoni Bulbena; i el xocolater Enric Rovira es ...


Quan els que haurien de protegir la ciutadania esdevenen l’amenaça - La Valira\nTota comunitat professional hauria de tractar de mantenir determinats nivells d’exigència, de competència i de qualitat en el treball. Per això, s’hauria de controlar i supervisar l’exercici adequat de les tasques pròpies de cada professió, però també s’hauria d’exigir respecte a l’hora de fer consideracions morals sobre aspectes complexos de la vida professional i de les conductes que cal seguir. D’això tracta un codi ètic o codi deontològic.\nEl Codi de conducta dels agents de l’Administració pública recollit en la legislació actual deixa en evidència mancances o pautes poc definides, i es presenta sovint desfasat. Per aquesta raó, la mateixa direcció de Bombers d’Andorra, en el primer moment que la premsa es va fer ressò de l’episodi de la masturbació del bomber acusat d’agressió sexual mentre estava de guàrdia a la caserna de Santa Coloma −vídeo compartit via WhatsApp pel mateix acusat−, va al·legar que aquest tipus “d’incidents” no es preveuen en el Codi de conducta.\nPer consegüent, és difícil incoar un expedient sancionador. Fins al punt que tot va quedar en uns quants aplaudiments per part dels companys i es va defugir la responsabilitat de sancions dient que aquest tema és competència de la justícia. La Seu de la Justícia no és pas l’organisme que ha de sancionar les conductes dels funcionaris públics que no respecten un codi d’ètica!\nSi al seu dia el Sr. Xavier Espot, quan ocupava el càrrec de ministre amb competències en matèria d’Interior, va subratllar la necessitat d’elaborar un codi deontològic tant dels agents de policia com dels penitenciaris, no s’entén aquesta diferència de criteri amb els integrants del Cos de Bombers. Tanmateix, convé remarcar que molts agents de policia tenen dificultats per aplicar aquest codi deontològic. Només cal veure el nombre de casos que estan a la Batllia i tenen com a protagonistes agents de policia; la mateixa premsa nacional sovint en parla.\nPer exemple, recentment un exalumne em va enviar un article que explicava que hi havia un sector de la Policia que estava ben molest per l’acumulació de decisions del ministeri públic que, lluny de posar-se al costat dels agents, actuava en contra dels uniformats. Sembla que quan hi ha un policia implicat en algun afer poc clar la fiscalia evidencia “un excés de zel” per anar en contra del funcionari. Seré sincera: el Ministeri Fiscal d’Andorra no m’és simpàtic, ara bé, que alguns policies critiquin “l’excés de zel” de l’òrgan jurisdiccional en qüestió quan està fent la feina que li pertoca és surrealista! És tenir la teulada de palla!\nMalauradament, sovint el Ministeri Fiscal ja “protegeix” els funcionaris públics, com els agents de policia, els bombers. etc. És força evident aquest corporativisme i altres pràctiques poc “ètiques” i gens equitatives en els diversos casos que a vegades la premsa nacional gosa tractar…\nO també es pot llegir l’informe fet pel GRECO (Grup d’Estats contra la Corrupció): a tall d’informació, concretament, el 31 de desembre del 2020 el Principat només havia aplicat plenament 3 de les 13 recomanacions emeses pel GRECO en relació amb la prevenció de la corrupció dels parlamentaris, dels batlles i dels fiscals.\nA més, freqüentment ens trobem amb querelles criminals per presumpte abús de càrrec públic, per presumpte delicte de revelació de secrets per part d’autoritats o funcionaris, informació que afecta la intimitat d’una persona, o per presumpte delicte de prevaricació que té com a querellats agents de policia. Un exemple són les dues querelles presentades contra agents de policia a la Batllia que deriven de la querella per agressió sexual en què hi ha implicat un bomber d’Andorra.\nUna tipologia de delictes que deixa en evidència aquest corporativisme, amiguisme i lobbisme que a vegades sembla motivar actituds i decisions dels funcionaris uniformats o dels funcionaris que pertanyen a l’organigrama del poder judicial andorrà. Parlo de lobbisme perquè també comencem a constatar com alguns col·lectius, arran de les relacions personals que tenen amb consellers del Consell General, i probablement amb alguna promesa de benefici de caràcter personal o privat, per a ells o per a tercers, intenten influir en diverses decisions per tal d’afavorir els seus interessos.\nLa Llei de funció pública del 15 de desembre del 2000 va definir llavors els principis informadors del règim de la funció pública, exigibles en tot comportament de l’Administració i del seu personal, i que són l’eficiència, la professionalitat, la neutralitat i l’equitat.\nAra bé, tal com s’ha dit, vist el nombre de casos oberts a la Seu de la Justícia podem afirmar que aquesta llei no s’està respectant, desafortunadament en detriment dels drets dels altres ciutadans que no són pas funcionaris públics, que són, a grosso modo, el 96% de la població total d’Andorra. I això, malgrat el fet que el funcionari públic hauria de ser sensible a aquest punt atès que només es pot justificar el seu rol i el seu sou perquè és servidor de la comunitat.\nEls interessos públics haurien de ser servits amb total objectivitat, neutralitat i imparcialitat, i a vegades ens trobem amb “comportaments gregaris” per part d’alguns col·lectius amb l’ànim de desqualificar i perjudicar altres ciutadans. Aquest comportament és més representatiu del comportament d’animals en ramats que no pas d’una conducta humana.\nCom a exemple, he de denunciar avui de manera pública (tenint en compte que es va procedir a denunciar aquests fets davant del director de la Policia, el Sr. Moreno, com també del Ministeri d’Afers Socials, i altres institucions) que hi ha uns quants agents, tant de la Policia com del Cos de Bombers d’Andorra, que persisteixen a assenyalar una ciutadana que va denunciar una agressió sexual i a riure-se’n de manera exagerada Inventant-se historietes que posen en evidència les seves de frustracions sexuals. Fins i tot, sovint, quan duen els uniformes!\nQualsevol persona té dret a creure’s el que vol el que li interessa o el que la seva maduresa intel·lectual li permet. Malgrat això, és intolerable que agents públics acabin per tractar ciutadans de manera irrespectuosa, influenciats en l’exercici de les seves funcions per persones particulars o altres agents públics, posant en evidència actituds immadures i misògines.\nEn qualsevol cas, cal preguntar-se fins a quin punt aquest tipus de comportaments, que esdevenen agressius, hostils i vexatoris envers una ciutadana per part d’aquests assetjadors que pretenen treballar per al benestar i la protecció de la ciutadania, contribueixen a normalitzar actituds misògines a la societat. Tenint en compte que les direccions d’aquests cossos al país no actuen mai amb sancions dissuasives, com es fa en d’altres països! Hi ha un beneplàcit misogin. Això sí, a expenses dels altres ciutadans.\nPer posar un exemple, a Catalunya es va anunciar de manera pública que els Mossos d’Esquadra van suspendre de sou i feina dues agents d’una comissaria del Maresme per riure’s d’una menor que assegurava haver estat violada en una discoteca de Blanes i qüestionar la seva denúncia. Segons va confirmar l’ACN, el cos les va suspendre després que la divisió d’afers interns analitzés la queixa formal que la noia va presentar en una altra comissaria.\nEl cas es remunta a mitjans de juny del 2019, quan la menor va acudir a la policia per denunciar quedos nois l’havien agredit sexualment dos dies abans. Segons la víctima, les agents que la van atendre la van menysprear amb frases com: “Si vas borratxa, passen aquestes coses” o “si ets capaç de perrear has de ser capaç de defensar-te”. Quan un agent públic no és capaç d’actuar sense prejudicis ni de manera imparcial esdevé una amenaça per a qualsevol ciutadà.\nFinalment, si no sou capaços de mirar-vos amb autocrítica davant del mirall, asseieu-vos i reflexioneu sobre un codi deontològic, serà molt més profitós de cara a la ciutadania dedicar el temps de guàrdia a fer-vos masturbacions intel·lectuals o morals. Avui en dia, si llegim els comentaris dels ciutadans quan hi ha alguna notícia que tracta sobre els cossos especials o els funcionaris del departament de justícia, és força significatiu constatar que el ciutadà ja no confia en la integritat, la imparcialitat i l’eficàcia dels serveis públics. I és aquest 96% de la població el qui està pagant els vostres sous.


Blanca Llum Vidal: Desert - El Temps\nVint-i-nou de desembre de 2018. El Govern de la Generalitat de Catalunya anuncia, a través del seu compte de Twitter, que «el #president @QuimTorraiPla assisteix a la representació d’Els Pastorets de Súria». Tres fotografies acompanyen la piulada del Govern. A la primera, estelada al fons, el MH President es troba enmig dels actors de la representació teatral nadalenca que combina el naixement de Jesús, amb la lluita del bé i el mal entre àngels i dimonis i amb diverses històries de pastorets i pastoretes. A la segona, el MH conversa amb l’actriu i cantant Beth Rodergas. A la tercera, torna a aparèixer el MH, ara estrenyent la mà d’un pastor amb faixa, barretina i samarra. En dues de les tres fotografies es veu clarament el llaç groc que apel·la a la demanda d’alliberament dels presos polítics catalans.\nTenim un Govern, ja ho sabem, que s’oposa i s’oposarà a l’existència de presoners per raons polítiques i per raons tan serenes i civilitzades com posar unes urnes al carrer. També sabem que tenim un Govern que a l’horitzó hi té la independència de Catalunya ⎯allà, al fons, com a la foto. Sabem, fins i tot, que no tenim un Govern desmemoriat i que se sap de tot cor els versos de la ‘Sageta de foc’: «Hi ha un home a la presó / dels que avançaven; junteu-vos. / Traieu-li l’embaràs / que li oprimeix les mans; / junteu-vos. / Perquè faci camí, / junteu-vos.»\nA més d’això, tenim un Govern amb un compte de Twitter que diu que «difon el dia a dia de l’executiu català i els seus posicionaments polítics». I és aquí, en aquest compte que té aquesta intenció, que apareixen Els Pastorets. I és aquí, en aquest gest, on apareix un desert. Un lloc, si no impossible, sí que difícilment habitable. Amb massa sol i amb l’aigua escassa. Que Els Pastorets de la majoria cristiana (o d’aquells que assumeixen que la tradició es va buidant de contingut religiós perquè decideixen desvincular els costums i la pràctica del seu origen) esdevinguin un dia a dia de l’executiu català, mira, encara, sempre i quan es faci lloc a algun altre dia a dia escadusser amb alguna saragata subalterna, minoritària i històricament perseguida.\nAra bé, el Govern de Catalunya penja aquestes fotografies en un lloc també destinat a difondre posicionaments polítics i per això la cosa es complica fins a la desesperació. Faria riure si no fos tan greu. Què vol dir, políticament, assistir a Els Pastorets? Quin impacte té en l’organització de la convivència humana que el President de Catalunya assisteixi a aquesta obra de teatre? Com es vincula aquesta assistència amb l’espai d’entre-els-homes, amb les relacions que estableixen entre ells i amb la millora de les condicions materials de la part oprimida? Evidentment, de cap manera. Evidentment, l’excursió a Súria forma part del replà simbòlic i el problema no és Súria ni Els Pastorets ni el simbolisme. El problema és quan a això se n’hi diu política; el problema és la paraula, oi tant, la paraula que implica una realitat i la paraula que compromet el qui la diu.\nEl desert desesperant que fa aparèixer aquesta piulada del Govern és un desert amb ressons de xantatge davant del qual, a alguns independentistes els agafa per riure (i amollen estirabots catàrtics sobre un President que es tanca a Montserrat a fer un simulacre de vaga de fam o sobre un Govern que canta ‘L’hora dels adéus’ al Palau de la Generalitat per commemorar el 125è aniversari de les primeres colònies) i a d’altres els agafa per entristir-se, per plantar-se o per dir prou, molt fluixet o ben alt, a les institucions així malmenades.\nLes reaccions són complexes i enteranyinades com el viver d’éssers misteriosos que som, però en un moment en què l’embat repressiu és d’escàndol i en què la injustícia és estratosfèrica, decidir, des de l’independentisme, de no afiliar-se a les files d’aquest Govern i, encara més, d’expressar-ho, i encara més, públicament, ha esdevingut susceptible de la més greu de les acusacions: ara vés i digues que aquestes tres fotografies (amb l’estelada de fons, amb l’única bandera que fins al moment has brandat, i amb els llaços grocs gravitant, el sentit del qual comparteixes del tot) et tomben d’esquena i que la barreja de religió, de folklore i d’antirepressió que se’n desprèn no és només que no et representi, sinó que et fa fugir esperitat perquè et recorda a aquell Catalunya serà cristiana o no serà de Torras i Bages, que seràs titllat, pel cap baix, de cínic, d’això tan gastat de crític de sofà, d’insolidari o de còmplice. I ja serà molt si no et veten pels llocs.


Obertes les inscripcions al Postgrau en Pràctica Jurídica (EPJ) – ÀREA MERCANTIL. Presencial o on-line, tria l’opció que s’adapti més a tu! - ICAB\nEl Postgrau consta de 7 àrees (Civil, Penal, Laboral, Administratiu, MERCANTIL, Família i Fiscal) i l’alumnat n’ha de triar dues (pot ser, per exemple, Mercantil i altra).\nEl programa de l'EPJ Mercantil aprofundirà en temes com les Societats de Capitals, el Dret Concursal, la Compravenda d'Empresa, la Contractació Mercantil i la Litigiositat Mercantil. També aportarà als seus estudiants coneixements transversals en comptabilitat financera bàsica, en qüestions fiscals i laborals, delictes societaris i igualtat de gènere; i en habilitats (negociació, gestió de reunions, mètodes de valoració...).\nEl quadre de professors de l'EPJ Mercantil estarà format per especilistes en la matèria com són José María Rojí Buqueras, Guillermo Donadeu García-NIeto, Jordi Gras Sagrera, Agustín del Rio Galeote, Gemma Gaya Farré, Maria Pons Gómez, Teresa Iranzo Roura, Gemma Aquillué Simón i Maria Pons Gómez.\nEn el cas de Mercantil, les classes seran dimarts i dijous en horari de 18 a 20.30h, on-line i presencial, tria la millor opció.\nEl Postgrau permet també realitzar a pràctiques en despatxos i empreses.\nPostgrau en Pràctica Jurídica ed. Nov. 2020/2021 - Dret Mercantil (dt./dj.) - on-line


El compromís sostenible de Banc Sabadell | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nInici / Actualitat / El compromís sostenible de Banc Sabadell\nEls membres del Col·legi de Periodistes de Catalunya disposem d'avantatges exclusius en la contractació de productes financers amb el Banc Sabadell. És per això que posem en valor el compromís amb la sostenibilitat d'aquesta entitat, les iniciatives que ha impulsat, els resultats de les accions que s'han dut a terme i els seus futurs projectes.\nBanc Sabadell treballa en compromís amb la sostenibilitat i els Objectius de Desenvolupament Sostenible\nEn la recent edició de Davos, el Fòrum Econòmic Mundial, els riscos associats al clima s’han posicionat com la primera preocupació per al món econòmic i empresarial. En aquest context, els bancs es troben en una posició central de cara a afrontar aquest nou paradigma que provocarà una transformació de l'economia.\nL'escenari actual, marcat per la crisi de la COVID-19, evidencia la necessitat de reforçar la funció social davant diversos estrats de vulnerabilitat. És per això que Banc Sabadell ha promogut accions com el primer pla de pensions ètic i solidari a Espanya, la contractació d’energia 100% d’origen renovable o la gestió social de l’habitatge amb un programa d’inserció laboral. A més, ha presentat el Pla de Finances Sostenibles 2020 que proposa l’oferta de nous productes i finançament sostenibles per a una àmplia tipologia de clients i inversors, l’adaptació de l’organització per arribar a la neutralitat climàtica o el foment de la diversitat, la igualtat i la conciliació.\nL’any passat es van dur a terme una sèrie d’iniciatives que consoliden l’aposta de Banc Sabadell per una economia més sostenible. Algunes d’aquestes fites són la creació de la Direcció de Sostenibilitat, la incorporació dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) a l’estratègia corporativa, l’adhesió als Principis de Banca Responsable de les Nacions Unides i la ratificació del Compromís Col·lectiu d’Acció Climàtica.\nDe cara als propers anys, una de les prioritats de Banc Sabadell pel que fa a la sostenibilitat és treballar per aconseguir els Objectius de Desenvolupament Sostenible, que l’entitat ha situat com a eix central de la seva estratègia futura.\nCompromís sostenible Banc Sabadell


Universitat: com afrontar el primer any com a estudiant de primer any | Article 2021\nUniversitat: com afrontar el primer any com a estudiant de primer any\nSERIALS: COM DIRECCIONAR EL PRIMER ANY D'UNIVERSITAT\nDecidir matricular - se a la universitat és un repte, però el que vindrà a continuació pot ser encara més: afrontar el primer any universitari significa convertir-se en estudiants de nou any, àlies estudiants universitaris molt ansiosos, però també disposats a divertir-se com mai en aquesta nova fase de la seva vida. . Emocionant no? Hi ha tantes coses per fer durant els primers dies: establir-se, fer amics, entendre on i quan prendre les lliçons i, per a aquells que estiguin fora de casa, buscar l’habitació adequada al lloc adequat … amb els companys adequats! Si sou un estudiant de primer curs desesperat i no teniu ni idea de com afrontar el vostre primer any universitari, seguiu aquest post: us proporcionarem una super guia sobre l’ orientació universitària i us explicarem tot sobre la vida universitària i com acabar el primer any amb seguretat.\nNo saps quina facultat triar? No et perdis: tria la universitat: guia de les facultats\nPRIMER ANY D'UNIVERSITAT: COM SUPERAR\nPer als estudiants de primer any, sobreviure el primer any d’universitat no significa només prendre lliçons bé, estudiar i passar exàmens, sinó molt més! Hem de canviar alguns hàbits, adaptar-nos a les noves situacions i persones noves, assumir responsabilitats importants sense l’ajuda dels pares … Analitzem la vida universitària punt per punt i esbrinem com gestionar bé totes les situacions.\nUNIVERSITAT: COM DIRECCIONAR EL SECRETARIAT D'UNIVERSITAT\nUs trobareu davant d’infinites files d’estudiants adormits i molestos, secretaris que moltes vegades no us resoldran el problema ni us respondran per telèfon si intenteu recórrer el camí més curt … No perdeu la paciència, desperteu-vos d’hora i espereu. el vostre torn: tingueu clar a l’hora d’explicar el vostre problema, el vostre dubte o qualsevol cosa que hagueu de preguntar i, sobretot, no se’n vagi sense resposta.\nPer a més informació sobre tràmits:\nQuotes universitàries: deduccions\nVIDA UNIVERSITÀRIA: COM TROBAR UNA HABITACIÓ\nSi ets un estudiant de primer any fora de l’oficina, una de les coses més importants és trobar l’habitació adequada. Trobareu anuncis a prop de la universitat, a prop de marquesines, botigues, bars i tots els llocs que freqüenten els joves … Truqueu i visiteu tots els apartaments que us interessin. Quan escolliu, recordeu que tingueu en compte:\nla zona : millor una zona no gaire lluny de la universitat o de la parada d'autobús, amb botigues a prop, per no perdre el temps viatjant.\ncompanys d’habitació : segons l’experiència d’alguns antics estudiants universitaris, no és recomanable portar-se a casa amb amics de molt de temps, ja que sovint la convivència condueix al final de l’amistat. Així que és millor conviure amb gent nova, atenent-la de totes maneres … Confia en el teu sisè sentit!\nl’habitació : busqueu una habitació (individual o doble segons el vostre gust), que sigui lluminosa (per estudiar millor), prou espaiosa i que tingui tot el que necessiteu.\nCOM SEGUIR LECCIONS UNIVERSITÀRIES I TENIR NOTES\nEls primers dies de primer any poden resultar ser un autèntic drama: poder comprendre on es faran les lliçons, anar d’una aula a l’altra potser recórrer molt, intentar no arribar tard i agafar l’autobús. són els principals problemes que es presentaran en les primeres setmanes de la vida universitària. Per evitar algunes situacions desagradables, doncs:\nuns dies abans de l’inici de les lliçons, feu un recorregut per patrulla, per memoritzar les aules on hi ha les aules on es faran els cursos\ncompra una agenda i marca els horaris de totes les lliçons, amb l’aula on es faran al costat\nanoteu els horaris dels autobusos i, sobretot, els que heu de prendre per arribar a la lliçó a temps\nA més, les lliçons universitàries són molt diferents de les de secundària: les aules seran més grans i hi haurà més gent, el professor difícilment coneixerà tots els estudiants. a partir d’aquest moment tot dependrà de tu:\nintenteu seguir totes les lliçons, especialment aquelles amb assistència obligatòria: estalviareu temps i esforç quan hagueu d’estudiar per a l’examen, no només perquè el programa d’assistència sigui més fluix que el que no assisteix, sinó també perquè, després d’haver-lo seguit, serà més fàcil estudiar el que heu sentit a l'aula.\nprendre notes: molt probablement durant l'examen, les primeres preguntes se centraran en el que es va dir durant les lliçons, per la qual cosa és molt important prendre les notes bé i estudiar-les a fons.\nfer amics: no aïllar-se, sinó crear un cercle d’amics amb qui compartireu els moments de pausa, de dinar i amb qui podreu estudiar junts i intercanviar notes.\nNo us perdeu: què aportar el primer dia de la universitat\nPRIMER ANY D'UNIVERSITAT: MISTAQUES QUE NO S'HAN DE FER\nEntre els molts tipus d’estudiants universitaris hi ha els que estudien i ho és, i els que es deixen portar massa per la vida nocturna universitària, perdent de vista el control de la situació. Intenteu no incloure mai en aquestes dues categories. Recordeu que és important mantenir un cert equilibri, així que aneu a classe, estudieu, però no oblideu distreure’s, sortir i participar en festes universitàries: d’aquí a uns anys recordareu aquests anys amb plaer i nostàlgia, sense pesar.\nNOMBRES SERIALS A L’EXTERIOR: LA ESTRA\nEls estudiants fora del lloc tindran altres problemes per resoldre: familiaritzar-se amb la cuina, aprendre a utilitzar la rentadora, fer la neteja. Els primers dies, segurament, serà un desastre, però no us desespereu: també podreu fugir amb això, només n'hi haurà una mica d'organització i bona voluntat. Si no enteneu com funciona un electrodomèstic, no us sentiu orgullosos, però pregunteu com s’utilitza i si no sabeu cuinar durant el cap de setmana, comenceu a experimentar: després d’uns quants grams de pasta que quedeu enganxats a l’olla i uns quants bistecs, començareu a gestionar-vos millor entre l’estufa i per fer-ho molt millor!\nEXAMS UNIVERSITARIS: QUÈ ELS SERIALS DEVEN SABER\nVam arribar a la part principal de la nostra guia: els exàmens universitaris, que es realitzen generalment en 3 períodes de l'any:\nA diferència de l'escola, ningú no us dirà quan haureu de fer l'examen ni us farà renyar si no us presenteu: tot està a les vostres mans, per tant, sereu els responsables de tot el que us resultarà. Si no voleu sentir-vos malament en el futur, proveu de seguir aquestes senzilles regles:\nMai no demaneu fins demà el que podeu fer avui: estudieu constantment i organitzeu bé l'estudi durant les setmanes anteriors a l'examen. Feu almenys 1 o 2 exàmens per sessió, recordant que el que no facis avui, ho hauràs de fer demà juntament amb el que s’afegirà.\nestudieu a partir de les notes i si us heu perdut algunes lliçons, pregunteu a algun company.\nfeu servir els llibres de text recomanats pels professors, serà un punt a favor vostre, sobretot si el llibre el va escriure el propi professor.\nno us oblideu de registrar-vos a la sessió d’exàmens, en cas contrari us podreu imposar.\ndurant l’examen, assegureu-vos que utilitzeu un llenguatge correcte, demostreu els vostres coneixements de l’assignatura: és molt important prendre bones notes en els primers exàmens, ja que, en els exàmens posteriors, alguns professors poden estar influenciats per ells.\nUNIVERSITAT 2017: LES GUIES\nNo et perdis les nostres precioses guies sobre com afrontar el món universitari:\nProva d’entrada 2017: si teniu la intenció de matricular-vos en un professorat de nombre limitat, aquí teniu tota la informació que necessiteu!\nCom sol·licitar beques. Informeu-vos de com pagar menys les taxes universitàries.\nUniversitat: com fer notes perfectes per afrontar millor les lliçons universitàries\nExamen universitari: com es produeix … Per evitar que no estiguis preparat.\nCom estudiar a la universitat: el mètode d’estudi adequat per a un estudiant


PartTime Lab: el programa Lab en format intensiu, grupal i resident - Up Catalonia PartTime Lab: el programa Lab en format intensiu, grupal i resident - Up Catalonia\nPartTime Lab: el programa Lab en format intensiu, grupal i resident\nBy: Up Catalonia Category: Emprenedoria, Media\nLa primera iniciativa de capital privat compromesa amb l’objectiu de què cap idea o projecte viable i escalable quedi al calaix per manca de suport inicial\nUp Catalonia ha desenvolupat un model propi que alinea les necessitats i els interessos de les persones emprenedores en fases inicials amb els dels inversors. Proposem un instrument que socialitza la capacitat d’emprendre i democratitza la possibilitat d’invertir amb seguretat i alta rendibilitat en projectes que es troben en el moment de màxima revalorització.\nAquest model assoleix la seva màxima expressió en aquest programa PartTime Lab, en què després d’un procés de selecció les persones promotores dels projectes reben aquelles primeres aportacions que han de fer possible explotar el potencial dels seus projectes. Aquestes aportacions es fan a risc, és a dir, a canvi d’un percentatge de la futura societat. Up Catalonia, per tant, aspira a optimitzar el potencial de cada idea, de cada projecte, per fer possible que arribin a convertir-se en empreses consolidades que generen beneficis i reparteixin una part en el menor temps possible.\nNo especularem amb el teu projecte\nSom el primer instrument que planteja acompanyar i invertir en idees/projectes/startup amb vocació patrimonial, no especulativa, amb la mirada posada en el llarg termini. No aspirem necessàriament a desinvertir, aspirem a treballar juntament amb els promotors de les iniciatives d’emprenedoria per construir empreses consolidades, que generen beneficis i reparteixen dividends, retribuint així el capital invertit amb rendibilitats de gran interès. Som per tant el primer instrument de capital privat autènticament centrat en la consolidació del projecte i de l’empresa, més que no pas en la revalorització de les seves participacions i en si les podrem vendre o no i amb quina plusvàlua. No especulem, per tant, fem empresa i fem país.\nComprometem aportacions des de la fase idea\nSí. Perquè som conscients que és en aquesta fase molt inicial quan moltes iniciatives que podrien ser viables es perden per manca de suport. A Up Catalonia invertim esforços i recursos amb visió de llarg termini i treballant colze a colze amb els promotors, de bona fe, fent equip i pal·liant de forma col·laborativa les carències que tothom tenim. Per això només seleccionem equips que estiguin disposats a compartir, a sumar amb la resta de projectes. Gent positiva per crear plegats més i millors oportunitats per a tothom.\nNo t’exigirem cap desemborsament\nEvidentment les teves aportacions i/o les del teu entorn fan una proposta més forta. Però insistim: Up Catalonia va a èxit. Si a tu no et va bé, a nosaltres tampoc. Impulsarem plegats el teu projecte i només et cobrarem pels serveis que necessitaràs i en què lliurement ens triïs per proveir-te’ls (comunicació i disseny, captació de finançament…). Només quan la teva empresa estigui en marxa i ja disposi de recursos, aleshores sí, establirem una quota mensual pel suport que rebràs.\nVolem treballar amb tu les teves idees\nEt proposem que omplis una senzilla fitxa amb les teves dades i un resum de la teva iniciativa, i ens l’enviïs a info@upcatalonia.cat. La treballarem amb tota la discreció i respecte i analitzarem si té sentit o no fer-te una proposta de col·laboració. Si creus tu o creiem nosaltres que és necessària una trobada prèvia, quedem i ens veiem.\nSi no resultessis seleccionat, igualment, volem treballar amb tu. Compartirem les raons per les quals no ens veiem encara amb cor de proposar-te una aliança forta com la que hem dissenyat i si podem t’oferirem camins per solucionar-les.\nPerò si resultes seleccionat/da et proposarem una aliança de durada indefinida en la què treballarem plegats i amb la resta de comunitat Up Catalonia per impulsar el teu projecte. Ens implicarem, mai caminaràs sol. I no pateixis, si les coses no van bé et proposem des del primer dia portes de sortida per tal que puguis descavalcar-te sense traves innecessàries.\nEn la selecció valorarem aspectes com ara aquests:\n– El potencial apreciat de l’equip promotor, de la idea i del projecte.\n– La singularitat de la iniciativa, el seu caràcter innovador.\n– Les necessitats i les disponibilitats de cada projecte i de cada equip.\n– L’orientació a mercat. El temps estimat necessari per desenvolupar el projecte.\n– El compromís que demostri l’equip promotor.\n– La capacitat de relacionar-se, d’aportar i de rebre. Insistim: aportar i rebre, les dues coses.\nDestaquem altres aspectes que per a nosaltres NO seran crítics en la selecció:\n– El sector del projecte. Up Catalonia busca diversificació.\n– L’edat, el sexe, l’origen o la condició dels/de les promotors/es.\n– El grau de maduració de la idea o el projecte.\n– La situació econòmica dels promotors de les idees i els projectes.\nSocialitzem la capacitat d’emprendre\nSabem que molts projectes no tiren endavant per la impossibilitat dels promotors de mantenir-se a si mateixos i alhora invertir durant l’etapa de desenvolupament en què el projecte encara no genera encara prou ingressos. Un bon sistema de suport a l’emprenedoria no hauria d’excloure aquells que tenen talent, energia i bones idees però no compten amb recursos propis o de l’entorn per fer front a les primeres despeses / inversions.\nA Up Catalonia constatem que això suposa una enorme pèrdua d’oportunitats per a tothom, per això treballem per fer possible que tothom que hauria de poder emprendre aconsegueixi tirar endavant amb el seu projecte. Acompanyem cada etapa del seu desenvolupament tenint especial cura en disposar de la tresoreria necessària que permeti finançar totes les despeses i inversions imprescindibles per l’optimització de l‘èxit potencial de cada projecte.\nFases i desenvolupament\nSignatura de compromisos\nLa participació en els programes d’Up Catalonia va lligada a la signatura d’un primer Pacte de Socis Futurs. Deixem així establertes les principals qüestions que afecten la vida ordinària dels projectes d’emprenedoria i de les empreses joves, que freqüentment impliquen un maldecap si no es tracten quan toca. A banda de regular l’etapa d’incubació incorpora ja des de principi els aspectes propis dels pactes de socis habituals a les empreses:\n– Aportacions d’Up Catalonia per al desenvolupament del projecte;\n– Drets i obligacions dels promotors en la seva participació en els programes d’incubació i acceleració d’Up Catalonia;\n– Acords econòmics: Previsió d’aportacions de cada part i de repartiment del capital de la futura societat, compromisos per a la futura societat en matèria de quotes, altres;\n– Principis, drets i obligacions de les parts en la seva condició de futurs socis de la Societat;\n– El funcionament intern de la Societat, governança;\n– Regulacions en matèria d’entrada de nous socis;\n– Mecanismes de transmissió de les participacions de la Societat; entre altres.\nDisposeu d’un model de Pacte per descarregar. La participació a PartTime Lab implica el compromís de treballar conjuntament totes les etapes de desenvolupament del Projecte en el marc d’un acord de cooperació entre socis de naturalesa en principi indefinida que està previst que travessi diferents etapes:\nÉs la versió grupal, resident, intensiva i condensada del Programa Lab d’Up Catalonia. Està pensat per a acompanyar el procés que ha de portar una idea o un projecte de negoci fins a, aproximadament:\n– Desenvolupament de la idea de negoci fins a la completa redacció del “business plan” amb especial detall en els aspectes comercial i financer i la resta d’indicadors clau habituals de les startup.\n– Definició clara i prudent de les necessitats de finançament. Disseny del mix òptim i folgat de fonts de finançament. Primeres accions de captació de finançament en marxa.\n– Disposició de les primeres eines de comunicació i màrqueting (logo, web, xarxes, targes i altres elements necessaris en funció del projecte).\n– Societat constituïda, pacte de socis revisat, si escau, i signat per tots els partícips. Altes a hisenda, registre mercantil i seguretat social.\n– Desenvolupament de producte, assoliment i superació satisfactòria de fases Beta o MVP (si la naturalesa del projecte ho permet). Captació i gestió de les primeres mètriques.\n– Funnel de vendes dissenyat i validat. Primeres accions comercials almenys en marxa.\nMetodologia: Aquestes fites s’han de poder assolir durant un període màxim previst de 6 mesos a través de la participació en un programa que inclou formació, dinamització, mentoria, coaching, tallers, master classes, activitats d’intercanvi i seguiment i impulsió dels projectes.\nDedicació: Un programa que planteja passar de la idea o el pre-projecte a l’empresa en marxa en sis mesos exigeix una dedicació intensa. Els promotors, per tant, s’han de comprometre a destinar temps a seguir l’itinerari marcat i participar de forma activa i col·laborativa de totes les activitats programades amb una dedicació mitjana estimada mínima de 4 hores diàries.\nAllotjament: Els promotors es comprometen a desenvolupar el seu projecte a les instal·lacions facilitades per Up Catalonia, concretament, a SC Trade Center (Sant Cugat del Vallès) o bé a Up! Training Club (Barcelona) on gaudiran dels llocs de treball que s’acordin a càrrec d’Up Catalonia.\nFinançament: El pacte pot incloure compromisos de finançament inicial addicional per part d’Up Catalonia, novament a canvi d’un percentatge de capital de la futura societat, sempre subjectes a l’assoliment de les fites del programa, i sempre que resultin imprescindibles des de les fases inicials per assegurar el desenvolupament del projecte.\nCost: Els promotors no han de pagar res. Part Time Lab costa 9.600€ més IVA que es compensen amb la cessió del percentatge de capital de la futura societat quan aquesta es constitueixi.\nPresentació PartTime Lab


L'OMS fa una crida per recaptar 64 milions d'euros i ajudar el Líban per l'explosió a Beirut\nPublicat 10/8/2020 20:34:38 +02:00CET\nLa FICR demana 18,6 milions d'euros per incrementar el suport mèdic i ajudar els supervivents\nEl director general de l'Organització Mundial de la Salut (OMS), Tedros Adhanom Ghebreyesus, ha demanat "solidaritat i suport" amb el Líban per l'explosió a Beirut del passat dimarts, on van morir més de 200 persones i més de 7.000 van quedar ferides. A més, l'explosió ha deixat 300.000 ciutadans sense llar.\nEn roda de premsa, el màxim dirigent de l'organisme sanitari internacional ha assenyalat que l'OMS ha fet una crida per recaptar fins el 76 milions de dòlars (al voltant de 64 milions d'euros) per ajudar el poble libanès.\n"A la gent de Beirut, als treballadors de la salut i als treballadors d'emergència en el terreny: els nostres pensaments estan amb vostès i continuarem recolzant-los", ha comentat.\nTedros ha recordat que l'OMS ha enviat aquest dijous a Beirut un avió amb 20 tones de material sanitari per fer front al col·lapse sanitari a la ciutat, així com s'estan alliberant recursos del seu fons de contingència per a emergències. "I el nostre personal sobre el terreny està donant suport a l'avaluació de l'impacte en el sector de la salut amb els libanesos i altres socis de l'ONU", ha afegit.\n1,2 MILIONS PER A EPIS\nAixí mateix, ha detallat que s'han enviat 1,7 milions de dòlars (1,45 milions d'euros) en equips de protecció individual (EPI) per ajudar la lluita contra el Covid-19 al Líban i els subministraments humanitaris que van ser destruïts per l'explosió.\n"També estem treballant en estreta col·laboració amb les autoritats sanitàries nacionals per millorar l'atenció dels traumatismes, fins i tot mitjançant el desplegament i la coordinació d'equips mèdics d'emergència qualificats. També estem mitigant l'impacte de Covid-19, atenent les necessitats psicosocials i facilitant la ràpida restauració de les instal·lacions sanitàries danyades", ha conclòs.\nCREU I MITJA LLUNA ROJA\nPer la seva banda, la Federació Internacional de les Societats de la Creu Roja i la Mitja Lluna Roja (FICR) ha reclamat 20 milions de francs suïssos (prop de 18,6 milions d'euros) per incrementar el suport mèdic i donar ajudes econòmiques als supervivents de les explosions.\nEl director regional de l'organització a Beirut, Hossam el Sharkaui, ha destacat que "en un moment en el qual la gent ha estat copejada en el cor, aquesta capa addicional de suport per part de la comunitat internacional no pot arribar prou aviat".\n"No veig signes que els nostres equips de la Creu Roja sobre el terreny vagin a detenir-se, ja que treballen a contrarellotge per ajudar les persones que sofreixen d'ara una emergència de tres capes de crisi econòmica, coronavirus i la massiva explosió", ha manifestat.\nAixí, la FICR ha explicat que els fons aniran directament al servei d'ambulàncies de la Creu Roja al Líban i ajudaran la compra i entrega de subministraments mèdics, medicines, suport de les famílies i rehabilitació dels danys a les instal·lacions de l'organització.\nLa Creu Roja ha desplegat equips i les 125 ambulàncies disponibles al país per ajudar en les tasques de rescat i atenció als ferits, al mateix temps que ha distribuït aliments, aigua, kits d'higiene, llençols, mascarillas i guants.