Pla d'Usos de l'Equipament Jove de Malgrat de Mar (2021) - Indic\nInici > Experiències > Pla d’Usos de l’Equipament Jove de Malgrat de Mar (2021)\nL’Ajuntament de Malgrat de Mar, amb el suport de la Diputació de Barcelona, ha impulsat el disseny i l’elaboració del Pla d’Usos del futur Equipament Jove del municipi.\nINDIC ha acompanyat al llarg del procés realitzant les següents tasques:\nSessió de treball amb l’equip de govern, en la qual es van definir les expectatives i les limitacions a tenir en compte.\nSessió de treball amb l’equip tècnic municipal, amb l’objectiu d’identificar els usos actuals i les necessitats de l’equipament.\nTreball amb joves,\nS’ha realitzat una enquesta a joves d’entre els 12 i els 29 anys, en la qual hi van participar més de 420 joves\nSessió amb delegats i delegades dels centres de secundària\nSessió amb membres d’entitats juvenils\nA partir de tota la informació extreta, s’ha desenvolupat una proposta de Pla d’Usos i Funcionament del futur Espai Jove de Malgrat de Mar, el qual ha estat validat tant a nivell polític com tècnic. Aquest Pla, entre altres, recull els següents aspectes:\nUsos per cada un dels espais, definint també les activitats i serveis que s’hi desenvoluparan\nAspectes clau en el funcionament de l’equipament, com els horaris, els recursos necessaris, el model de gestió, la informació i difusió…


l'Orangette de Reus: Oriol Balaguer a Reus\nOriol Balaguer a Reus\nCom molts ja sabeu, des de fa alguns anys es podien trobar a la nostra botiga alguns dels productes del prestigiós pastisser i xocolater Oriol Balaguer. Hem tingut els seus bombons, les rajoles de xocolata i, per Pasqua, els originals i fantàstics ous de xocolata.\nDoncs fem aquesta entrada al nostre blog per donar-vos una bona notícia. Des del 25 de maig tenim una botiga d'Oriol Balaguer a Reus. Està al Raval de Santa Anna n º 30, al costat mateix de Ricart Núvies. És una botiga preciosa, amb tot l'estil de les botigues d'Oriol Balaguer. Només n'hi ha una a Barcelona, una altra a Madrid, i la tercera és a Reus.\nAllà podreu trobar tot el que veníeu a buscar a casa nostra, i moltes altres especialitats de xocolata i bombons que nosaltres no hem pogut tenir mai per problemes d'espai. Us encoratgem a que la visiteu en calma. L'acurada atenció al client i el producte que tenen s'ho mereix.\nEtiquetas: Bombons, Xocolata


Tipus de blocs existents a la web i les seves característiques | Avanza New Technologies\n← ¿Cuál es la diferencia entre spyware, adware, virus, gusano, y troyano?\n¿Qué novedades nos trae el iPhone 6S y el 6S Plus? →\n22 septiembre, 2015 · 23:47\nTipus de blocs existents a la web i les seves característiques\nSaps quins són els tipus de blocs existents a la web i les seves característiques?\nPotser et sembla una pregunta molt fàcil de respondre, però quan vas a obrir un bloc, te l’has de fer.\nObrir un bloc és alguna cosa més que crear-lo i escriure. L’èxit d’un bon bloc rau en saber enfocar-lo des del principi, i saber on volem ubicar-lo.\nNo és el mateix un bloc en el qual expliquem les nostres experiències personals, que un tipus de bloc més professional o d’empresa.\nDe l’elecció del tipus de bloc que volem emprendre dependrà la forma d’expressar-nos en ell.\nPer això a l’hora de crear un bloc has de pensar una mica més enllà i tenir molt clar la finalitat del mateix i conèixer els tipus de bloc que hi ha a Internet.\nAquí va la nostra classificació dels tipus de blocs existents a la xarxa Internet:\nÉs un dels tipus de bloc més comuns. En ell, l’autor expressa la seva forma de viure, de pensar, alguna de les seves aficions…. Ens explica les seves reflexions personals sense cap tipus de complex.\nNo busca un mercat específic a què dirigir-se. Simplement escriu per la satisfacció personal i per mostrar al món les seves experiències a la vida.\nQuan comencen no solen tenir un objectiu econòmic en ment. Però si aconsegueixen tenir un públic fidel creixent poden arribar a pensar en modificar el rumb del bloc i començar a plantejar-se el treure-li un benefici econòmic.\nCom distingir un tipus de bloc personal?\nEls blocs personals tenen unes característiques molt especials:\nSolen estar escrits per una única persona. No solen acceptar guest posting.\nTot i que pot semblar que és una mena de diari, realment no ho és. No es tracta d’anar explicant el que fas en el dia a dia. És més el comptar experiències.\nA diferència d’altres tipus de bloc, la temàtica en els bloc personals és molt més oberta. Bàsicament, per que en ser un bloc personal, escrius del que et dóna la gana, sense pensar en el posicionament web o el SEO.\nEl tipus de llenguatge al llarg del bloc marca el seu estil. Un bloc personal pot “allunyar-se” de les normes de bona conducta i definir el seu propi estil. El millor dels blogs personals és la llibertat que et dóna poder escriure de qualsevol cosa.\nUn bloc personal és per divertir-se escrivint i interactuant amb els lectors. No dic que no et diverteixes amb els altres tipus de blocs existents a Internet, però els altres blogs en tenir la temàtica més definida, estàs més limitat.\nSolen ser blocs enfocats en una temàtica professional.\nGràcies al blog, es pot demostrar amb fets, l’experiència del que porta el bloc.\nÉs molt millor que un currículum en paper. Només cal fer una ullada a un bloc d’aquest tipus, per fer-te ràpidament una visió de la persona que el porta.\nL’objectiu final del bloc és fer diners. Ja sigui oferint els teus serveis o gràcies als sistemes d’afiliats, o fent difusió del que fas.\nSi aconsegueixes posicionar-te com un referent dins del sector, la gent confiarà en els teus consells i opinions per adquirir algun producte. Sempre i quan demostris que ho fas servir i que t’agrada. Perquè la teva credibilitat està en joc.\nCom distingir un bloc de tipus professional?\nCaracterístiques d’un bloc professional:\nLa seva temàtica està limitada. No veuràs parlar de moda en un bloc de màrqueting en línia.\nLes publicacions estan molt més definides i pensades en el temps. En un bloc personal pots deixar portar pel moment o per una notícia que has llegit aquest mateix dia. En un bloc professional has de cenyir-te al que vols mostrar. És el teu aparador professional.\nSolen ser portats per una sola persona que està creant la seva marca dins del sector.\nBloc corporatiu o de marca\nEls més fàcils de distingir. Són els que porten una marca associada.\nUn bloc en el gairebé tots els articles fan referència a una marca o un producte. Destacant els seus avantatges.\nEl seu gran objectiu és augmentar la seva visibilitat a Internet. Ja sigui mitjançant trànsit orgànic o per la difusió a les xarxes socials dels seus articles.\nQualsevol gran marca té el seu bloc, on directament o indirectament parla dels seus productes o de les activitat que realitza.\nBusca fidelitzar clients gràcies a aconseguir una major interacció amb ells creant un canal de comunicació entre ells més amigable.\nEls millors exemples de tipus de blocs corporatius són els de les grans marques.\nTens molts on triar. Des d’Avanza New Technologies t’animem a que vagis pensant com vols enfocar el teu blog…\nArchivado bajo Blogs, Web 2.0\nEtiquetado con Blog, Comunicación Corporativa, empresas, empreses, Internet, Marketing 2.0, Web 2.0


Club de lectura de còmics ‘L’ocell del temps’: Yoko Tsuno. El trio de l'estrany, de Roger Leloup - Ajuntament de Torrelles\nPortada > Actualitat > Agenda > Club de lectura de còmics ‘L’ocell del temps’: Yoko Tsuno. El trio de l'estrany, de Roger Leloup\nClub de lectura de còmics ‘L’ocell del temps’: Yoko Tsuno. El trio de l'estrany, de Roger Leloup\nDia i hora: dimarts 12/06/2018 a les 19:00\nA càrrec de Cristina Plaza\nYoko Tsuno és una sèrie de còmics del belga Roger Leloup publicada originàriament a la revista Spirou a partir de 1970. Recopilada posteriorment en vint àlbums, la sèrie narra la aventures del personatge homònim, una enginyera elèctrica d'origen japonès, amb els seus amics Vicy i Pol.\nVic Video i Pol Pitron, regidor i càmera de televisió respectivament, s'associen amb una jove japonesa, enginyera electrònica i resident a Europa cridada Yoko Tsuno para realitzar un documental d'espeleologia recorrent un riu subterrani. Aquest serà el causant de la trobada inesperada amb una civilització extraterrestre procedent del llunyà i moribund planeta Vinea que durant mil.lennis ha habitat sota la superfície del món. Els vineanos són molt semblats als humans estalvi pel seu tez azulada i la seva superior tecnologia. Yoko, Vic i Pol entaularan amistat amb Khany i la petita Poky i s'enfrontaran al malvat Karpan. Aquesta serà la primera de les extraordinàries aventures que viurà el grup d'amics que s´anomenaran a si mateixos "el trio del cas estrany".\nRoger Leloup és un guionista i dibuixant de còmics belga nascut el 17 de novembre de 1933 a Verviers. Va fer els seus estudis d'art decoratiu i disseny publicitari en els instituts St Luc de Verviers i de Liège. El 1950 va ser assistent de Jacques Martin (per al acolorit i els fons d'Alix) i el 1953 va entrar en els estudis Hergé per col·laborar en les aventures de Tintin.\nHa treballat amb altres autors, com Francis, per a qui va dibuixar els fons de les "Aventures de M. Bouffu" i "Els pensadors de Rodin". Ha col·laborat també amb Peyo en Jack i Célestin i els Barrufets. El mateix Peyo li va proposar reprendre aquesta primera sèrie amb la seva pròpia signatura.\nEn una de les historietes de la mateixa es trobava un simpàtic japonès, la germana Yoko serviria de punt en comú amb els protagonistes. Substituïts Jacky i Célestin per Vic i Pol, Yoko no seria més que un personatge secundari encantador. No obstant això, a poc a poc, Yoko Tsuno va anar passant a un primer pla fins aconseguir la seva pròpia sèrie, en què treballa l'autor després de 1969 des de la seva abandonament dels estudis Hergé.\nPortada del llibre 'Yoko Tsuno. El trio de l'estrany'


La Universitat declara el nivell 1 d’emergències\nAquesta situació de risc imminent i incrementable pròximament ha estat declarada pel Comitè d’Emergències de la Universitat de València, constituït en el dia de hui. El nivell 1 ha estat declarat per a aquest dimecres i dijous i serà revisat en funció de l’evolució de la situació meteorològica.\nLa Universitat de València ha constituït el seu Comitè d’Emergències en el dia de hui, amb la finalitat de donar una resposta ràpida a les situacions d’emergència que es produïsquen a la institució, especialment les de caràcter meteorològic. Pot llegir la notícia completa a UVNotícies: http://links.uv.es/TkNd8oc\nAquest Comitè ha declarat, per a demà dimecres 11 de setembre i el proper dijous 12 de setembre el NIVELL D’EMERGÈNCIA 1 a la Universitat de València (l’escala d’emergències és de nivell 0 a 4), a la vista de la situació d’alerta de l’Agència Estatal de Meteorologia (AEMET) i de la informació proporcionada per la Generalitat Valenciana a través d’112-CV.\nAquesta situació de risc imminent i previsió d’activar nivells superiors ha estat declarada per a aquest dimecres i dijous, davant la situació d’alerta de l’Agencia Estatal de Meteorología (AEMET) sobre l’entrada d’una DANA (Depressió Aïllada en Nivells Alts) que fa preveure pluges intenses a partir del proper dimecres.\nAmb la declaració del nivell 1 l’activitat universitària es mantindrà amb normalitat els pròxims dies. No tindrà perjudicis sobre el rendiment acadèmic de l’estudiantat la no assistència a activitats que impliquen control d’assistència quan es produisquen circumstàncies que justificadament impedisquen el desplaçament de l’estudiantat als campus.\nEl Comitè d’Emergències de la Universitat realitzarà un seguiment de la situació i avaluarà la possibilitat de modificar els nivells d’alerta en funció de l’evolució meteorològica.\nPot visualitzar en qualsevol moment el nivell d’emergència declarat a la Universitat de València seguint aquest enllaç: www.uv.es/rectorat/emergencies/nivell.pdf\nLa Universitat de València informarà a la comunitat universitària del nivell d’emergència a la institució així com de les mesures adoptades a través de la pàgina web, del correu electrònic institucional i dels perfils oficials de la Universitat de València a Twitter, Facebook i Instagram i l’aplicació per a dispositius mòbils de la Universitat, disponible per a iOS i Android.\nTambé es pot seguir la situació d’emergències a la Comunitat Valenciana a través de la web d’112-CV de la Generalitat Valenciana: http://www.112cv.gva.es/es\nArxivat en: Organització , Comunicats institucionals\nL’alerta al Campus d’Ontinyent de la Universitat de València passa a nivell 0\nLa Universitat de València lliura els Títols de Funcionaris de Carrera\nLa UV torna a la normalitat a partir del dilluns, amb l’excepció del Campus d’Ontinyent


«La primera setmana vaig acabar amb la veu afectada, i amb el micro s'ha resolt la situació» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n«La primera setmana vaig acabar amb la veu afectada, i amb el micro s'ha resolt la situació»\nLa docent berguedana Maribel Jodar no té nòduls a les cordes vocals i ha hagut de recórrer a la utilització d'un micròfon per salvar la veu\noriol trasserra berga 01.11.2020 | 23:26\nMaribel Jodar a l'aula amb el micròfon arxiu particular\nMaribel Jodar a l'aula amb el micròfon\nMaribel Jodar, resident a Olvan, és professora de ciències a 3r d'ESO, 4t ESO, 1r i 2n de batxillerat a l'IES Guillem de Berguedà. Jodar ha tingut problemes a les cordes vocals durant tota la seva trajectòria professional, i amb l'ús de la mascareta ha vist com aquests problemes empitjoraven. Per aquest motiu, ha optat per utilitzar un micròfon a l'aula. L'ús d'aquest aparell ha resolt els problemes i, a més, els alumnes l'entenen molt millor.\nQuin problema té a la veu?\nEl meu problema és que no tinc nòduls a les cordes vocals, m'ho havien mirat i era una cosa funcional, ja que no sabia projectar bé la veu. Fa molts anys que això m'afectava, ja des de joveneta.\nTreballant de professora, aquest problema es va agreujar?\nQuan vaig entrar a ensenyament vaig començar a notar que si tensionava molt el to, em marxava la veu.\nSempre estic molt alerta, ja que després de perdre la veu, durant molt de temps vaig intentar ser conscient, vaig fer classes de logopèdia i em van ensenyar una mica a no tensionar i a projectar la veu cor-rectament.\nCom ha afectat l'ús de la mascareta a aquests problemes?\nAmb aquesta tècnica vaig aprendre a no tensionar, quan projectes la veu que surt de l'estómac representa que la boca l'has d'obrir molt per poder projectar la veu. Et trobes que la mascareta és un tap. La primera setmana que vaig fer classes vaig acabar amb la veu enrogallada, i vaig pensar que si no hi posava remei, la setmana següent ja no en tindria.\nI quina és la solució que ha trobat per evitar-ho?\nHe provat diversos tipus de mascareta, però si vols que protegeixi, la veu queda a dins i no la projectes. Preveient això, ja havia demanat un micròfon a l'institut, però estaven exhaurits, i al final l'he aconseguit fa poques setmanes.\nHa millorat la seva patologia amb l'ús d'aquest aparell?\nAmb el micròfon podríem dir que s'ha resolt aquesta situació. Sobretot el faig servir a les classes que tinc 20 alumnes. Quan en tinc poquets, potser no, però sí sobretot en una aula on hi ha l'agreujant de tenir una nena amb disminució d'audició. Em quedo més tranquil·la fent servir el micròfon i no he de forçar la veu.\nHi ha altres professors al centre que l'utilitzen?\nNo és un problema generalitzat, però molta gent que m'ha vist amb el micro m'ha demanat com funciona, ja que s'ho estan pensant. Com que jo he tingut problemes de veu, ho he parlat amb companys que han estat en altres instituts, i tots els que havien tingut aquests problemes ara han d'utilitzar el micro».\nEls alumnes senten millor el so amb el micròfon?\nAlguns alumnes ens han dit que amb el micro se sent molt millor. El que m'he adonat és que escriuen paraules malament perquè no ho senten bé. Jo faig ciències i algunes de les paraules són molt específiques. Quan ensenyo una paraula nova, sempre intento escriure-la a la pissarra perquè, fins i tot els alumnes de batxillerat, confonen coses molt bàsiques com la d i la p en alguna paraula o bé la g i la p. Intento dir-ho bé, però la mascareta dificulta la dicció.\nIgualada impulsa un projecte de mentoratge per ajudar els autònoms i les micropimes.


El C.B. Genovés presenta el XVé Torneig Nacional Aleví de Minibàsquet - Portal de Xàtiva\nInicio Deportes El C.B. Genovés presenta el XVé Torneig Nacional Aleví de Minibàsquet\nEl C.B. Genovés presenta el XVé Torneig Nacional Aleví de Minibàsquet\nEls propers 23, 24 i 25 de juny, al Pavelló Municipal de Genovés, el C.B. Genovés junt amb l’Escola de Bàsquet del mateix Club oferiran, de nou, un altre torneig de bàsquet amb els millors equips Alevins de tot l’Estat Espanyol.\nAquest any ja serà la quinzena edició, que junt amb les 14 edicions ja realitzades del Torneig Cadet, allà, pel mes de febrer en sumen ja una xifra, que en certa manera, provoca vertigen, sobretot després de veure els equips i jugadors que han participat en els esmentats tornejos.\nNo és fàcil portar a terme esdeveniments com aquests, i més en els temps que ens trobem, però el C.B. Genovés no vol deixar d’oferir aquestes competicions als jugadors del seu Club.\nPer aquests campionats alevins han passat equips com C.B. Saragossa, Akasvayu Girona, Easo Sant Sebastià, Joventut de Badalona, Real Madrid, Ros Casares, Unelco Tenerife, Barreirense de Portugal, Pamesa València, C.B. Cornellà, Estudiantes de Madrid, C.B. Llíria, Gandia Bàsquet, C.B. Alginet, Unicaja Màlaga, Meridiano Alacant, Spartag de Praga, C.B. Granollers, C.B. Marcelina Benifaió i el mateix C.B. Genovés.\nAquesta nova edició que conformarà el XVé Torneig Nacional Aleví de Minibàsquet del Genovés comptarà amb la participació dels equips del València B.C., Joventut de Badalona, C.B. Cornellà i per primera vegada CB El Olivar Saragossa i l’Acadèmia Víctor Claver, que junt al mateix C.B. Genovés, disputaran un campionat que proporcionarà una bona oportunitat, per veure de nou en el Genovés, el millor bàsquet de la Categoria. Bàsquet de formació en estat pur.\nLa presentació del mateix es farà el divendres 23 de juny al Museu de la Pilota i les competicions seran durant tot el dia 24, dissabte, on es definiran els encreuaments finals que es disputaran el diumenge 25, on la final està prevista per a les 12.00 h.\nLa mateixa organització es mostra molt satisfeta de poder oferir una nova edició d’aquest torneig ja que, malgrat les dificultats en què ens hem trobat, sobretot en la configuració del cartell, no hem deixat d’esforçar-nos per poder estar parlant d’una nova edició i, una vegada més, amb els millors equips de la categoria.\nNo ha estat gens fàcil configurar el cartell del torneig, pel calendari, cada volta més “apretat”, que proposen totes les Federacions Territorials de Bàsquet. No obstant això, Joventut de Badalona, València B.C., C.B. Cornellà, C.B. El Olivar Saragossa i una selecció de jugadors al voltant de l’Acadèmia Víctor Claver són dels millors Equips Alevins que ens podem trobar. De fet, tots ells nodreixen a les corresponents seleccions autonòmiques que el passat mes d’abril disputaren el campionat d’Espanya a Cadis i ara els podrem veure en el nostre pavelló. Diversos xiquets dels quals van a estar al Genovés, fa unes setmanes disputaven la final d’aquest campionat d’Espanya de Seleccions Autonòmiques entre Madrid i Catalunya…\nLes edicions anteriors ens confirmen que aquest tipus de campionats són una festa del bàsquet i així ho volem mostrar, per això convidem a tots els qui estimen el bàsquet, i l’esport en general, a què passen pel pavelló el tercer cap de setmana del mes de juny.\nXVé Torneig Nacional Aleví de Minibàquet


Agatha Christie | Grup62\nAgatha Christie és coneguda arreu del món com la reina del crim. Els seus llibres han venut més de mil milions d’exemplars en anglès i mil milions més en altres llengües. És l’autora més publicada de tots els temps, només superada per la Bíblia i Shakespeare. Va escriure seixanta-sis novel·les policíaques, cent cinquanta col·leccions de contes, més de vint obres de teatre i sis novel·les escrites sota el nom de Mary Westmacott. Entre les seves obres més famoses hi ha Assassinat a l’Orient Express,Mort al Nil i el que defineix el gènere, I aleshores no en quedà cap.\nLa primera novel·la d’Agatha Christie, El misteriós cas de Styles, va ser escrita cap al final de la Primera Guerra Mundial, durant la qual va servir al VAD (Destacament d’Ajuda Voluntària). Allà va crear Hercule Poirot, el detectiu belga que estava destinat a convertir-se en el més popular de la ficció policíaca des de Sherlock Holmes i que Bodley Head va publicar el 1920.\nEl 1926, després de fer una mitjana d’un llibre cada any, Agatha Christie va escriure la seva primera obra mestra. L’assassinat de Roger Ackroyd va ser el primer dels seus llibres publicats per Collins i va marcar l’inici d’una relació autor-editor que va durar cinquanta anys i va produir més de setanta llibres. Ackroyd també va ser el primer dels llibres d’Agatha Christie que es va dramatitzar —amb el títol Alibi— i va tenir un gran èxit al West End de Londres.\nL’any 1930 Christie va crear un altre detectiu. Ni ella mateixa esperava que Miss Marple es convertís en la rival de Poirot, però amb Assassinat a la vicaria es va fer evident que havia nascut un altre personatge carismàtic i inoblidable.\nLa ratera, la seva obra de més èxit, es va estrenar el 1952 i és la més representada de la història.\nEl 1971 li va ser concedida la distinció de Dama de l’Imperi Britànic. Va morir el 1976.\nAgatha Christie Limited (ACL) gestiona els drets literaris i mediàtics de les obres d’Agatha Christie a tot el món des del 1955, treballant amb els millors talents del cinema, la televisió, l’edició, l’escenari i les plataformes digitals per garantir que l’obra de Christie arribi al públic de maneres innovadores i amb el més alt nivell. L’empresa està gestionada pel besnet de Christie, James Prichard. Visiteu www.agathachristie.com per obtenir més informació.\nSinopsi de Assassinat a l'Orient Express\nÚltims llibres de Agatha Christie\nI aleshores no en quedà cap - 29/06/2022 - Columna Edicions\nEl misteriós cas de Styles - 01/06/2022 - labutxaca\nUn cadàver a la biblioteca - 01/06/2022 - Columna Edicions\nAssassinat a l'Orient Express - 01/06/2022 - Columna Edicions\nLa ratera - 23/03/2022 - Educaula62\nMort al Nil - 26/01/2022 - labutxaca\nUn cadàver a la Biblioteca - 21/06/2001 - Edicions Proa\nHotel Bertram - 21/06/2001 - Edicions Proa


El Meu Primer Festival: Loulou, l'incroyable secret\nEn Loulou és un llop i en Tom és un conill, i són amics inseparables des que eren petits. Ara que són adolescents viuen a la Terra dels Conills sense problemes. Fins que un dia en Loulou que es pensava que era orfe, descobreix que la seva mare està viva. Els dos amics es disposaran a trobar-la a la Terra dels Llops emprenent així una aventura plena d’emoció i entrebancs. Projecció en versió original en francès. A partir de 6 anys.


Visites guiades gratuïtes per commemorar el Dia Internacional dels Museus i el Dia Marítim Europeu | Nova Ràdio Lloret\nEl Museu del Mar, aquest matí\nVisites guiades gratuïtes per commemorar el Dia Internacional dels Museus i el Dia Marítim Europeu\nDemà dijous es podran visitar el Museu del Mar, Es Tint i Can Saragossa. Dissabte, en canvi, es farà visita guiada nocturna al Museu del Mar, amb una cantada d'havaneres a la terrassa.\nLloret de Mar se suma al Dia Internacional dels Museus, que se celebra demà dijous. Així doncs, hi haurà portes obertes a Can Saragossa, al Museu del Mar i a Es Tint i es faran visites guiades gratuïtes als tres equipaments (Museu del Mar i Es Tint a les 12.00 i a les 18.00 hores i Can Saragossa a les 10.30 hores). El regidor de Cultura, Albert Robert, creu que és una molt bona manera de donar a conèixer el patromini local.\nDe cara a dissabte, Dia Marítim Europeu, es tornarà a fer una visita guiada al Museu del Mar, però en aquest cas serà nocturna, a partir de les nou de la nit, i es complementarà amb una cantada d’havaneres a la terrassa del museu, amb les peces Marina i Bella Dolores.\nCal tenir en compte que les places per a les visites guiades són limitades i solen omplir-se. Per això, l’Ajuntament recomana inscripció prèvia, que es pot fer al Museu del Mar o al web de patrimoni.lloret.cat.\nD’altra banda, el regidor de Cultura ha valorat la temporada de l’Espai Off, que es va tancar divendres passat amb la representació de Les dones sàvies. La iniciativa ha tornat a exhaurir les entrades en tots els espectacles, amb un total de 250 espectadors.\nI parlant de teatre, aquest divendres hi ha una funció especial: els lloretencs Marc Bertran i Joan Romà Ortiz oferiran l’obra El Muntaplats, de Harold Pinter. Serà a les nou de la nit al teatre municipal. Les entrades valen deu euros i es poden comprar pels canals habituals.\nArticle anteriorEl Club Unió Futbol Sala Lloret fa una crida a l’afició per l’important partit d’aquest dissabte\nArticle següentNúria Constans deixa la Corporació de Salut després de 14 anys com a gerent de l’organisme


L'operació Volhov apunta al tràfic d'influències i deixa al descobert la crisi política | NacióDigital\nper Bernat Surroca, 29 d'octubre de 2020 a les 11:30 |\nEl magistrat del jutjat d'Instrucció 1 de Barcelona, Joaquín Aguirre, va activar ahir l'operació Volhov, liderada per la Guàrdia Civil, contra el finançament del procés. Es va saldar amb una trentena de detinguts, entre els quals empresaris vinculats a l'independentisme i alts càrrecs de la Generalitat. El cas, amb semblances amb altres grans operacions de la Benemèrita com la del 20 de setembre de 2017 o la dels CDR, és una peça separada d'una altra causa que investiga subvencions irregulars de la Diputació de Barcelona a entitats properes a CDC per finançar-la, i apunta a diversos delictes com ara malversació, suborn, prevaricació, tràfic d'influències, blanqueig de capitals i desordres públics.\nEntre els detinguts hi ha David Madí, Oriol Soler, Xavier Vendrell i Xavier Vinyals, entre altres alts càrrecs de la Generalitat o empresaris de l'òrbita de Junts per Catalunya (JxCat) i ERC. Per dotar-la de gruix, a la causa s'hi barregen diversos elements, des d'un possible tràfic d'influències a desviament de fons, passant per soldats russos i un eventual suport del Kremlin a les tesis independentistes per desestabilitzar Espanya. També hi inclou la gestió del Tsunami Democràtic -que va liderar les protestes de la sentència de l'1-O i es va desactivar d'un dia per l'altre- i revela converses punxades als investigats amb insults, retrets i menyspreus a polítics en actiu i fins i tot al president de la Generalitat, Quim Torra, ara inhabilitat.\n1. Tràfic d'influències poc acreditat\nEl jutge sosté que Xavier Vendrell, exconseller d'ERC, hauria mantingut reunions amb el conseller d'Educació, Josep Bargalló, per aconseguir implantar una escola d'educació especial a través de la Fundació El Brot, de la qual ell n'és president. Hauria mantingut reunions amb Bargalló i amb el director general de Centres Públics, Josep González Cambray, que també va ser detingut i alliberat al cap de poques hores després de declarar. El projecte no ha reeixit. També hauria mantingut converses amb la directora general de Centres Concertats, Pilar Contreras, també arrestada ahir per la Guàrdia Civil. El magistrat parla de converses entre Vendrell i alts càrrecs d'Educació per passar per alt errors en sol·licitud de concerts per centres educatius i apunta que hi hauria hagut "tracte de favor".\nSegons es desprèn del es interlocutòries, Vendrell, que va ser secretari d'organització d'ERC fa una dècada, "pretén beneficiar-se de les seves relacions amb polítics d'ERC" en diversos àmbits. Així, també manté reunions amb alts càrrecs del Departament de Salut i també amb la consellera, Alba Vergés, aquest mateix 2 d'octubre. En opinió del jutge, Vendrell volia obtenir un "tracte de favor" que no s'acredita. També assegura que l'adjudicació que va obtenir l'exconseller d'ERC amb l'Institut Català d'Avaluacions Mèdiques (ICAM) va ser "irregular", i el jutge infereix que s'hauria produït gràcies als contactes de Vendrell. "Vendrell reconeix que no té el material tècnic exigit i que la seva empresa era només una direcció", diu el magistrat.\nSegons el jutge, Vendrell, que en algun passatge es queixa que no se li facilitin les gestions malgrat la seva contribució al país, va participar en la gestió de centres que es van obrir per ingressar persones infectades de Covid que venien de residències i a canvi va rebre 5.000 euros. La interlocutòria apunta que hauria intentat obtenir un major rèdit econòmic associant-se amb Madí per proveir de tests ràpids , però "no s'ha pogut acreditar que això fructifiqués".\nEl jutge també investiga tràfic d'influències el cas de David Madí, exalt càrrec de CDC i mà dreta d'Artur Mas. Ho vincula amb alts càrrec del Departament de Territori, com el propi conseller Damià Cavet, i càrrecs de designació política. Madí tenia interessos en el mercat de les VTC. En aquest sentit, la interlocutòria fa referència a una reunió de 25 d'octubre de l'any passat amb el conseller Calvet, alts càrrecs i un representant de l'empresa Uber. Segons el jutge, Madí, president d'Aigües de Catalunya, també hauria "activat els seus contactes polítics" per aconseguir que prosperés l'adquisició d'Agbar.\nSegons el jutge, l'exalt càrrec de CDC també hauria intentat obtenir rèdit econòmic de la crisis sanitària provocada pel coronavirus. Es relaten reunions amb alts càrrecs del Govern, com el secretari, Víctor Cullell, o l'exsecretari general d'Interior, Brauli Duart. De tota manera, el mateix magistrat admet que "no s'ha pogut corroborar que aquestes intencions fructifiquessin, pero no és descartable que Madí s'hagi pogut veure beneficiat per alguna adjudicació pública".\nLa Guàrdia Civil creu que el Kremlin estava darrere del procés per «desestabilitzar» Espanya\nLa interlocutòria diu que Oriol Soler va mantenir contactes amb Edward Snowden i Julian Assange després del referèndum de l'1-O\n2. Assange i Snowden, fruita prohibida\nEn el cas de Soler, no es fa cap referència al tràfic d'influències, però sí que se sospita dels contractes que van rebre entre 2016 i 2020 grups editorials als que està vinculat per valor de tres milions d'euros i que Som Cultura va aclarir dimecres. En la interlocutòria s'expliquen reunions mantingudes amb Julian Assange i Edward Snowden en el marc d'una suposada estratègia de desinformació per desestabilitzar Espanya. En aquesta estratègia hi estaria implicat, relata el jutge a partir dels atestats de la Guàrdia Civil, el Kremlin i mitjans afins a Vladimir Putin. Segons la interlocutòria, el president rus hauria posat a disposició de Puigdemont 10.000 soldats en cas que declarés la independència la tardor de 2017.\n3. Suposat desviaments de diners\nEn l'operació s'investiguen diverses vies de finançament amb fons públics "d'activitats irregulars alienes al destí legal" que tenien els diners procedents de subvencions. El jutge sosté que es va utilitzar diner públic per pagar despeses del procés més enllà de l'1-O, com per exemple l'exili de Puigdemont a Bèlgica. Una de les vies de finançament seria, sempre segons les interlocutòries del jutjat d'Instrucció 1, la Plataforma Proseleccions Catalanes, presidida per Xavier Vinyals, un dels detinguts.\nEl jutge apunta que s'haurien produït concessions directes de subvencions amb "arbitrarietat i partidisme", així com pagaments de "dubtosa efectivitat". Diu el magistrat que proveïdors de serveis relacionats amb el Fòrum Crans Montana (CMF) van rebre més de 800.000 euros en factures que, en alguns casos, tenien vincles amb Puigdemont a Bèlgica. "Per la traçabilitat d'aquestes dades, això podria constituir un blanqueig de capitals", sosté. En aquest sentit es fa referència al CMF, "alienat amb els interessos independentistes", i es considera que subvencions destinades a la Plataforma Proseleccions Catalanes es van dedicar a aquest fòrum amb "interessos partidistes" tot i que no s'acredita justificació incorrecta de les subvencions.\n4. Darrere del Tsunami Democràtic\nEl magistrat considera acreditada "l'activitat de direcció i participació directa" de Vendrell en les accions del Tsunami Democràtic durant les protestes de la sentència de l'1-O. La interlocutòria estableix que Vendrell va dir que enviaria gent "per protegir la Plaça Urquinaona". El jutge sosté que Vendrell donava les instruccions de les accions que havia de fer aquesta plataforma, fins al punt que Oriol Soler, també detingut, li va dir que "estava a les seves ordres". El Tsunami es va desactivar després de la protesta fallida al Camp Nou durant el Barça-Madrid i no se n'ha sabut res més. El jutge diu que amb la inhabilitació de Quim Torra els dirigents polítics "no van mostrar interès en activar" de nou Tsunami Democràtic. Tot, sempre, segons el relat judicial que dona molt poc detall sobre els operatius logístics, que van ser d'un abast important com en el cas de la Jonquera, del Tsunami.\nPel que fa a Soler, el jutge sosté que hi ha indicis que apunten que "podria estar vinculat a l'organització, direcció i execució de les accions del Tsunami". Fa referència a una conversa amb Vendrell que no descarta que tingués relació amb les mobilitzacions que s'estaven organitzant pel Clàssic. Segons el magistrat, Soler tenia "capacitat de decisió" i estava "integrat" en el moviment. De fet, el qualifica d'un dels "ideòlegs del procés a l'ombra" i recorda les converses amb Josep Maria Jové que consten en la causa del jutjat d'Instrucció 13 de Barcelona.\nEl jutge també involucra David Madí en el Tsunami Democràtic, però en un grau molt inferior: "N'està perfectament informat i s'infereix que sap qui hi ha darrere". Tot plegat, per converses obtingudes a través del seu telèfon en què dona detalls sobre l'organització.\n5. La mala maror política, sense filtres\nLes interlocutòries del jutge Aguirre posen en evidència una crisi política amb insults, retrets, menyspreu a càrrecs polítics i interessos de partit més enllà del moviment independentista. El magistrat reprodueix converses enregistrades -tots ells tenien el mòbil punxat- i també fa referència a coses que els investigats van dir en moments concrets. Així, Madí assegura que Torra "es va follar Buch i Duart perquè no li van deixar fer les seves animalades", que Oriol Junqueras "té un punt de desequilibrat" i que David Bonvehí és "un tros de carn que és un autèntic subnormal".\nTambé qualifica Torra de "subnormal polític profund" i que no esperava gaires protestes quan l'inhabilitessin. De fet, assegura que a ERC això ja li anava bé perquè volen que les eleccions es facin aviat per poder aconseguir la presidència. El jutge també apunta que Madí va ser clau per situar Jordi Sànchez com a secretari general de JxCat i admet que "ningú té ni punyetera idea de com materialitzar la independència".\nPel que fa a Vendrell, el jutge explica que va pressionar perquè ERC participés en el Consell per la República tot i que Rufián ho considera "un xiringuito de Puigdemont". Segons la interlocutòria, Puigdemont va dir a Vendrell que "calia fer president Pedro Sánchez encara que fos gratis i que si això ho sabien els seus [els de Puigdemont] el matarien". També hi consten els interessos en utilitzar la crisi sanitària per "sortir amb avantatge" i "marcar paquet". Vendrell, diu el jutge, també fa referència a les paraules de Sergi Sol, assessor d'ERC, quan es refereix a Puigdemont com "el fill de puta del Pelomocho".\nDe la mateixa manera, el jutge també posa de relleu comportaments "perquè Torra estigui content" però que són "una escenografia", o també el "punt d'inflexió" que suposa la inhabilitació del president en el camí d'ERC per "obtenir la presidència de la Generalitat" sense necessitat de reactivar el Tsunami Democràtic.\nConsulteu aquí les interlocutòries del jutge\nDavid Madí by edicio naciodigital on Scribd\nOriol Soler by edicio naciodigital on Scribd\nXavier Vinyals by edicio naciodigital on Scribd\nXavier Vendrell by edicio naciodigital on Scribd\nLa Guàrdia Civil posa el nom d'una batalla de la División Azul a l'última operació contra l'independentisme\nPolítica, operació Volhov, David Madí, Xavier Vendrell, Oriol Soler, Xavier Vinyals, empresaris, Guàrdia Civil, procés català\nQui fa aquests informes? La meva portera?\nPer Salvame el 29 d'octubre de 2020 a les 13:09\nNo és normal que a la instrucció s'hi colin converses de relacions privades (que si Fulanito és això o Menganito, allò altre). Però, la intenció és prou coneguda: malmetre l'independentisme, com sigui.


La picada, el secret millor guardat de molts plats | Gastronosfera\nLa picada és un dels condiments habituals i indispensables a la cuina catalana. Només cal recórrer al refranyer per afirmar “Una bona picada és el tot d’una cuinada”. Tot i que a vegades els refranys pequen de poc rigorosos, en aquest cas, és ben exacte. De tota manera, el fet que passi desapercebuda, que no “es vegi” entre els ingredients d’un plat, fa que el seu paper fonamental no es reconegui com mereix, però la seva finalitat de espessir un suc, de lligar-lo, de donar-li gust i aroma és un dels punts bàsics que arrodoneixen un bon àpat.\nPodem afirmar que es tracta d’una salsa, si volem dir-li així, autòctona de Catalunya i les seves zones properes, tot i que hi ha variants molt similars a molts i molts llocs. Per citar-ne només alguns, el piston de la Liguria italiana o la Provenza francesa, la gremolada que s’utilitza en preparar un ossobuco milanès, les moltes variants dels majados tan populars a tota Espanya, els mojos dolços o picants de les Illes Canaries o els pestos italians. Però potser a cap de les cuines d’aquestes contrades el seu ús està tan generalitzat i afecta a tantes preparacions com a la cuina catalana.\nEl gran Josep Pla, a qui hem d’agrair tantes i tantes pàgines dedicades als costums gastronòmics de Catalunya, que sens dubte han ajudat a preservar-ne alguns i a popularitzar-ne d’altres, deia “la picada és una cosa tan pròpia i personal de la nostra cuina, està tan lligada a la nostra manera d’ésser, que no tinc cap inconvenient a afirmar que és una de les nostres institucions socials més sòlides i considerades”.\nOrígens a l’època medieval\nA diversos escrits del segle XIII de cuiners medievals catalans, de gran fama en aquells temps, fins el punt que l’autor del renaixement italià Platina els defineix com “els millors del món”, ja hi trobem referències del costum d’afegir una picada als guisats, encara que no s’anomenava d’aquesta manera. Parlen de la gingebrada (amb ametlles, gingebre i sucre, de gust agredolç), l’alidem (amb rovell d’ou), la salsa blanca (amb ametlles, blanc de gallina, llet d’ametlles i gingebre), l’allada (amb alls, pa mullat en brou i oli), l’almadroch (amb all i formatge rallat), la salvatgina (amb pa torrat mullat en vinagre i fetge), la pebrada (amb pebre, ametlles torrades, pa torrat mullat en vinagre i brou), etc. De fet, de la mateixa manera que a la cuina del països àrabs i mediterranis, la majoria de salses es feien “picant” els ingredients en un morter i totes tenien la mateixa finalitat, espessir i lligar el suc de la cocció i aromatitzar-lo.\nLa primera cita completa de la picada la fa, al segle XVIII, Fra Sever de Olot, dins el seu Llibre de l’art de quynar, on explica: “y faràs una picada de piñons, o aballanes, o ammellas y julivert y un poch de totas espècias, y ben dexatat, ho tiraràs a la cassola”. O, a una altra recepta: “y faràs una picada de pa sech y blanch, emmellas o ballanas, sefrà, clavell, cañella, tot ab picada, y o dexataràs ab dita aygya y o faràs bollir”.\nA les Illes Balears, el llibre Modo de Cuynar, escrit pel frare Martí Oliver al mateix segle XVIII, podem llegir descripcions de salses com: “de piñons, ous durs, mel·les torrades, vellanes torrades, vi blanch, dos fulles de llorer, in ay esclafat, sucre, vinagre, una conne grossa de llimona madura”.\nAl primer llibre considerat “modern” sobre la cuina catalana, titulat La cuinera catalana i editat al 1833, la picada hi figura sovint tant amb aquest nom com amb el de “salsa”, però sempre amb ingredients pràcticament idèntics als actuals, encara que amb un major ús d’espècies, tal com agradava en aquella època. A molts plats s’hi diu: “una salsa d’ametlles torrades, clavells i canella batut amb aigua calenta o be amb el suc de la mateixa cassola”. També: “es farà una picada de pinyons, amb la mida necessària de sal, pebre i safrà, un cop ben picat es batrà amb aigua, s’afegirà a la cassola (...) y al foc es farà bullir un parell de cops i es podrà servir”.\nI així ha arribat fins als nostres dies on, amb l’anonimat del que parlàvem al inici, s’ha convertit en el saborós i aromàtic secret de molts plats. I és que es pot afegir a tota mena de guisats, tant se val que siguin de peix, de carn, de llegums, de verdures, d’arròs o de pasta. Va be amb els cargols, amb el bacallà i amb tot allò que vulguem guisar i necessitem obtenir un brou ben lligat i perfumat.\nCuina mediterrània, que utilitza aquests ingredients més naturals i saborosos amb la mateixa finalitat que a altres tipus de cuina fan servir nata, crema de llet o farina.\nPreparació d’una picada\nNo es pot parlar de recepta per a una picada ja que, si preguntem a les cuineres i cuiners que la utilitzen en els seus plats, obtindríem quasi tantes maneres diferents de fer-la com respostes ens donessin.\nUna picada bàsica seria com aquesta:\n- Picar en un morter dos dents d’all pelats, 8 ametlles torrades i una llesca fina de pa torrat o fregit fins que quedi una pasta espessa.\n- Al final s’afegeix una cullerada d’aigua o del brou del guisat per remenar-ho be abans d’abocar-la al recipient on estem preparant el menjar.\n- Per a fer-ne més quantitat, cal mantenir aproximadament aquestes proporcions.\nAra bé, variacions n’hi ha tantes com vulgueu. Hi ha qui en lloc d’ametlles utilitza avellanes, o una barreja de totes dues, o pinyons, etc.\nPer perfumar el guisat a més de donar sabor, el julivert, el llorer, la farigola, el comí o altres herbes aromàtiques hi tenen cabuda. Hi ha cuiners o cuineres a qui els hi agrada posar-hi també un polsim de safrà.\nPer a un plat de carn, es pot afegir nyora i aclarir-ho amb una cullerada de conyac o de qualsevol licor que no sigui dolç.\nSi cuinem aus, podem picar també un tros del fetge de la pròpia au, lleugerament fregit i utilitzar xeres per aclarir-la.\nSi es tracta de peix, el vi blanc serveix per a aclarir la picada i, fins i tot, el fetge del peix, lleugerament daurat a la paella amb oli d’oliva, hi dona bon gust.\nLa millor manera de fer les picades és sempre amb un morter, estri que permet obtenir la textura ideal. Ara bé, les presses o la comoditat de la vida moderna fa que cada cop més s’utilitzi una picadora elèctrica per fer-les. En aquest cas, cal procurar que el resultat final no quedi massa fi, que “es noti el gra” de la picada, intentant emular la textura que tindria en el morter.


Mai 18, 2017 Escrit per Noni Salellas\nPublicat a Notícies Llegir 458 vegades mida de la font disminuir la mida de la font augment de mida de la font Imprimir correu electrònic Futbol Base: Resum de la jornada 14/05/2017\tAixò es a punt d'acabar però encara queden alguns partits dels nostres cracks.\nC.E. Aro 0 - UELJ Juvenil 5Bon partit del juvenil al camp de l'Aro on ha deixat el partit sentenciat a la primera part amb 0 a 4 al descans i remantant la feina amb un altre gol a la segona part. L'equip ha jugat la pilota fent jugades amb bones combinacions i amb aquest últim gol d'estrategia a la sortida d'un corner. Remarcar la bona aportació dels cuatre Cadets.Gols: Marc, Esmeury (2) i Jordi (2).\nUELJ CadetLliga finalitzada. CAMPIONS.\nUELJ Infantil 11 - E.F. Tramuntana 4Bon joc dels nostres jugadors des del primer minut, amb un esforç i entrega que els va portar a dominar el partit i jugar-lo amb molta intensitat.Gols: Lois (2), Aliou (2), Gerard, Adrià, Nabil, Alan (2) i Edwin (2).\nUELJ Aleví A 10 - U.E. Cadaqués 0Nova i amplia victòria que ens permet seguir l'estel·la del capdavant i, si es donen els resultats, aspirar a tot.Gols: Roger (2), Guillem Jiménez (2), Marc Pou (2), Marc Malé, Quim, Alahassane i Yuri.\nA.E. Roses C 3 - UELJ Aleví B 2Derrota per la mínima en un partit no gaire ben jugat per els nostres jugadors, una llàstima no poder obtenir un resultat més positiu.Gols: Kevin i Èric.\nUELJ Benjamí Preferent 3 - C.E. Juncària 5Dolorosa derrota en un partit que estava ben encaminat amb una victòria parcial de 3-1.\nC.F. Base Roses 4 - UELJ Benjamí Promoció A 3Partit on els nostres jugadors sempre han anant per darrera el marcador, s'han superat i han jugat amb molta qualitat. Destacar fins a set pals nostres però la pilota no va voler entrar.Gols: Jaume, Àlex i Carles.\nU.E. Figueres D 5 - UELJ Benjamí Promoció B 1Partit on el rival ens ho va posar molt difícil i tot i el resultat l'equip es va esforçar molt i va mostrar la seva millor versió.Gol: Jaume.\nUELJ Prebenjamí 2n Any 1 - E.F.B. Empordanet 5Tot i la derrota, aquest equip continua treballant i la millora en el joc és impressionant. L'encert de l'equip rival marca la diferència en el marcador.\nUELJ CaganiusTrobada a Avinyonet, amb l'equip local, el Navata i nosaltres com a participants. Bon ambient i gaudiment del futbol.\nDarrera modificació elDijous, 18 Mai 2017 09:13 Valorar aquest article\n« Deures fets, esperant el desenllaç (0-1)\nNou projecte encapçalat per David Zurita »


La CIA desmantella un pla per atemptar contra un avió dels EUA\nEl programa preveia l'ús d'una versió més sofisticada d'un artefacte que va ocultar sota la roba un jove nigerià el 2009 per tractar de fer explotar un avió que anava d'Amsterdam a Detroit\nEFE Washington 08/05/2012 07:25\nLa CIA ha desmantellat en les últimes setmanes un pla d'Al-Qaida a la península Aràbiga (AQAP, en anglès) per cometre un atemptat suïcida contra un avió, ha confirmat la Casa Blanca.\nEl president dels EUA, Barack Obama, va ser informat a l'abril de la trama terrorista, segons ha explicat la portaveu del Consell de Seguretat Nacional (NSC), Caitlin Hayden, que va assegurar que "no hi va haver perill per al públic".\nEl pla incloïa l'ús d'una versió més sofisticada de l'artefacte que va ocultar sota la roba el jove nigerià Umar Farouk Abdulmutallab, que pel Nadal del 2009 va tractar de fer explotar un avió en ruta des d'Amsterdam a Detroit (EUA).\nLes autoritats nord-americanes s'han negat, per ara, a proporcionar més detalls sobre el pla per raons de seguretat. No es coneix si hi ha algun sospitós detingut ni on va ser interceptat l'artefacte amb el qual es pretenia cometre l'atemptat.\nNomés s'ha divulgat que l'explosiu estava "en trànsit" quan va ser interceptat, però no en un aeroport ni prop d'un avió.\nLa senadora demòcrata Dianne Feinstein, que encapçala el Comitè d'Intel·ligència del Senat, ha dit als periodistes que havia estat informada de la troballa d'un dispositiu "no detectable" que seria usat per atemptar contra un avió de passatgers amb destinació als Estats Units.\nL'Oficina Federal d'Investigacions (FBI) ha explicat en un comunicat que analitza l'explosiu i que és similar a altres que han estat usats prèviament per l'esmentada organització per dur a terme atacs terroristes "contra avions" i altres objectius.\nL'FBI ha indicat que l'artefacte ha estat confiscat amb l'ajuda dels seus socis internacionals a l'"estranger", sense detallar-ne la procedència, i assegura que "mai va presentar una amenaça per a la seguretat pública".\nEl secretari de Defensa, Leon Panetta, va confirmar la trama durant una conferència de premsa amb el ministre de Defensa xinès, Liang Guanglie, després de la reunió al Pentàgon.\n"El que aquest incident posa de manifest és que el país ha de continuar vigilant aquells que tracten d'atacar", va dir Panetta, que va assegurar que "farem tot el necessari per mantenir la seguretat als Estats Units".\nUna font oficial de la lluita antiterrorista, que va parlar en condició d'anonimat, ha indicat a la CNN que l'artefacte trobat era "no metàl·lic" i era fabricat per ser usat per un suïcida en un avió.\nObama va demanar al departament de Seguretat Nacional i a les agències d'intel·ligència que prenguessin les mesures necessàries per protegir el país d'aquest tipus d'atacs, ha indicat la portaveu del NSC, que ha subratllat que aquest pla "posa de relleu la necessitat de mantenir la vigilància contra el terrorisme aquí i a l'estranger".\nEl president ha agraït la "destacada tasca" i el "compromís" dels professionals d'intel·ligència i la lluita contra el terrorisme, una missió que requereix una "enorme responsabilitat".


Barniz Water Based\nInici SprayGraffiti i belles artsWater BasedBarniz Water Based\nAerosol de vernís acrílic a base d’aigua de ràpid assecament i excel·lents característiques, que ofereixen acabats mat i brillants d’alta qualitat i gran durabilitat, que no s’esgrogueeixen, per a múltiples superfícies.\nMolt més que una eina d'estudi. Té propietats similars a les de l’MTN 94 pel que fa a l’acabat, el cobriment i l’assecament, que es presenten en una versió a base d’aigua, envasada en un format lleugerament inferior que en facilita tant l’ús en treballs minuciosos com l’emmagatzematge. El baix contingut en dissolvents fa que la intensitat de la seva olor sigui mínima, per disminuir-ne l’impacte en llocs tancats. Això fa de l'MTN Water Based 300 el producte perfecte per a decoracions interiors o en espais amb poca ventilació.\nApunta i dispara. Agita l'aerosol enèrgicament fins que sentis el soroll del mesclador. Polvoritza sobre la superfície desitjada, netejada prèviament.\nInverteix l'aerosol i polvoritza fins que deixi de sortir vernís, així evitaràs l'obstrucció del difusor i podràs tornar-lo a utilitzar. Deixa-ho assecar uns minuts entre capa i capa.\nEl Water Based 300 permet realitzar traços amb una amplada variable que va des d'1 cm (PRO Cap) fins als 10 cm (amb el Hardcore Fat Cap). La pràctica t'ajudarà a incrementar aquesta diferència.\n«Be water, my friend». Inaugurant una nova era, l'MTN Water Based 300 neix el 2014 fent un pas cap a una generació d'aerosols més innocus químicament i sensitivament. Especialment dissenyat per al treball artístic i de taller, el món del graffiti ha vist en aquesta eina els avantatges d'una pintura en aerosol pràcticament inodora, vàlida per a tot tipus d'intervencions que requereixin un impacte olfactiu mínim.\nL'aigua com a origen i eix d'unió. Un nom tan genèric com «Water Based» marca el caràcter pioner d'aquest producte, el primer aerosol a base d’aigua del mercat. El seu senzill logotip fa referència a la particularitat d'aquesta pintura que aconsegueix que, a partir d’aigua, es pugui dissoldre i barrejar després d’aplicar-la.\nPer reafirmar el vincle amb el món de les belles arts i facilitar el seu ús en aquest àmbit, la carta de colors dels MTN Water Based 300 utilitza nomenclatures clàssiques utilitzades a la pintura artística.\nLa pedra angular d'una família de productes. L’MTN Water Based 300 és el producte insígnia de la gamma Water Based, una família d'eines creatives de Montana Colors que compta amb retoladors, pintures i vernissos, especialment dissenyats per complementar-se els uns als altres.\nMat i brillant\nTDS MTN WaterBased Barniz MSDS_Water_Based_Barniz\nTDS MTN WaterBased Varnish MSDS_Water_Based_Varnish\nTDS MTN WaterBased Vernis MSDS_Water_Based_Vernis


"T'has de resistir a fer el que et demanen" | Entrevista de Carles Capdevila a Josep Llinàs - arqxarq\nPublicat el diumenge, 31 d’agost de 2014 en el diari ARA\nPer què ens agraden tant les places?\nÉs on l’espai públic es manifesta plenament. Un carrer és un passadís i un menjador és una plaça; és un espai més estàtic en relació amb el moviment del carrer, a la plaça les relacions són diferents i la gent s’hi pot estar. Pla deia que una plaça no és més que el que hi ha davant d’un edifici important.\nSi un fill em diu que vol ser arquitecte, què li dic?\nDoncs que és una feina fantàstica, i que en aquests moments estem en un moment supercrític des del punt de vista professional. Però estudiar arquitectura només com a instrument per entendre la societat ja és una cosa positiva; l’arquitectura és un instrument per entendre el món, relaciona la tècnica amb l’estètica en temes socials. Realment, tot és forma.\nPerò no hi ha feina per als arquitectes aquí.\nEls arquitectes estan buscant maneres de ressituar-se i hi ha molts camps vinculats, no tot ha de ser el camp més tradicional de projecte i edifici. Hi ha moltes possibilitats que l’arquitectura tingui aplicació a la societat, és un instrument que també participa de l’art i sense el qual jo diria que és molt difícil entendre una vida completa. Com la lectura o la música, és essencial per entendre la realitat.\nLa gent parla bé de tu, i diuen: “És molt bo i molt discret”. ¿O sigui que ser discret és positiu per a un arquitecte?\nEm costa molt parlar en públic.\nSimbolitzes l’arquitecte que no vol fer-se notar ell.\nSí, però això és el que estic intentant canviar.\nÉs que és ara o mai, no sé com explicar-ho. Sempre he actuat a la defensiva, saps? Sé que tinc moltes limitacions intel·lectuals i de sensibilitat, i he actuat a la defensiva. Sempre prenia una decisió quan ja no podia dilatar-ho més. Les entrades dels edificis són un drama per a mi. Però la meva relació amb l’obra de Jujol, que és tan singular, em convenç que he d’intentar fer coses, no com ell en absolut, però que desplacin la voluntat d’ordre, de claredat, d’intel·ligibilitat, que és el que jo podia aspirar a fer fins ara. M’agradaria fer coses amb més capacitat de distreure.\nAdmires molt Jujol.\nEra un arquitecte que estava a gust quan menys diners tenia; és molt especial el que feia. I tenia una relació amb l’arquitectura popular, perquè tota la seva obra està vinculada a aquest llenguatge. L’obra de Jujol és contramonumental; és el dia a dia convertit en extraordinari. Això és Jujol, i això és molt difícil de trobar ara.\nLa decoració també és feina de l’arquitecte?\nI tant. L’obra de Jujol és bàsicament decorativa. Amb l’arquitectura sense diners al final ha de recórrer a la pintura, a la purpurina…\nVols canviar la manera de treballar?\nSí que estic intentant fer coses que tinguin aquest component més trivial. És la recuperació de la idea d’ornament. I pensa que els arquitectes quan pensem en ornament pensem en delicte perquè hi ha un llibre molt famós d’Adolf Loos que és Ornamento y delito, que deia que fer-se tatuatges indicaria el màxim grau d’incultura. I mira ara, el tatuatge s’ha convertit en una expressió de cultura.\nAra defenses l’ornament.\nAprecio molt els elements de distracció. Jo visc en una casa molt antiga, de més de cent anys, i tinc els sostres amb muntures d’aquestes de guix, i quan estàs mirant-les t’estàs entretenint. Hi ha una frase del Pérec, en un llibre que es diu Especies de espacios, que diu, ho he llegit en castellà: “ Era una habitación tan horriblemente cuadrada, que ni un gato conseguía encontrar un sitio para meterse ”. També hi ha una idea molt maca de l’ornament, que és la que explicava Tessenow, que és que quan has acabat la feina, quan ja estàs, quan descanses, fas ornaments, és a dir, t’entretens. L’arquitectura és el que has fet quan acabes de treballar. Quan acaba la construcció comença l’arquitectura. Això és una opció que seria jujoliana, però és una possibilitat perquè aleshores manifestes no el treball sinó el descans. I en el cas de Jujol moltes vegades el diumenge, la festa.\nTu treballes tant pels edificis com per integrar-los a l’espai.\nJo defenso l’espai públic i la frontera. Crec que la frontera entre públic i privat és on passen coses supermaques. És conflictiu a vegades amb normatives, amb temes legals. La casa que vaig fer fa gairebé 20 anys al carrer del Carme de Ciutat Vella n’és un exemple perquè, en aquells moments, jo apostava per fer aquesta línia entre el que és privat i el que és públic, entre carrer i edifici. Pensava que amb l’arquitectura podíem millorar les condicions del carrer.\nÉs a dir, que un arquitecte pot fer urbanisme.\nDe fet, en els conflictes que vam tenir amb la normativa, la solució va ser fer després l’urbanisme; després de fer l’arquitectura, fer una planificació que estigués d’acord amb l’edifici.\nLa Torre Agbar no t’agrada.\nNo m’agrada gens ni mica. Sóc molt crític, penso que els edificis són com cossos. Al costat de la Torre Agbar hi ha la Casa Planells de Jujol, que és un casa que està respirant, que té peus, que té panxa i que té de tot, com un cos. La Torre Agbar és un fantasma, no s’interrelaciona amb l’aire; és fantasmal, en aquest sentit. Està canviada d’escala, de fet, molta arquitectura contemporània són objectes canviats d’escala: barrets canviats d’escala, capses canviades d’escala… Crec que Barcelona es mereixia alguna cosa més.\nI l’Hotel Vela?\nTampoc m’agrada, és enorme, molt gran. A més, no pots fer l’obvi. Ets al mar, fem forma de vaixell, no? No, no es fa això, no es pot fer.\nI què t’agrada de Barcelona?\nM’agrada molt la ciutat, tota ella. Jo visc allà al costat de la República Argentina i tota la zona relacionada amb el pont de Vallcarca, amb el desnivell, amb el que té d’infraestructura, amb la mateixa forma del pont, la connexió de dos territoris, de barris… M’agraden molt l’Eixample, Ciutat Vella, Gràcia…\nI el que es va fer amb el Fòrum?\nNo em va agradar. Aquí penso més com a ciutadà que com a arquitecte: falten arbres i verd, és així de simple.\nCal oxigenar més Barcelona?\nHe pensat de vegades en el tema del verd, perquè jo sempre visc a Barcelona i no surto els caps de setmana, i trobo a faltar la relació amb la natura. De fet, tinc un terrat a casa meva que s’està convertint en una part molt important d’aquesta relació amb la natura. Sempre penso en el que veig al meu barri, sobre la quantitat de mitgeres que hi ha i la possibilitat que tenen aquestes mitgeres de convertir-se, fent plataformes, en espais agrícoles que arribessin fins a terra.\nQuines ciutats t’agraden?\nEm vaig quedar molt impressionat amb Medellín; vaig estar-m’hi una setmana. És una vall, la ciutat inicial era a baix, i s’ha anat estenent pels vessants amb autoconstrucció. És una ciutat de dos milions d’habitants, semblant a Barcelona, i sí que hi ha relacions atractives entre les dues ciutats; han instal·lat una cosa que és allò d’anar a esquiar, unes cabines. És supermaco, funciona, i la gent que abans tardava hora i mitja a arribar d’aquests llocs al centre ara tarda 20 minuts. Han fet biblioteques parc: en un territori d’aquests on no hi entrava ningú, perquè al final aquests llocs són mig privats, hi han posat una biblioteca i de sobte hi comença a arribar gent de tot arreu. Llatinoamèrica està en un punt de considerar que l’espai públic val la pena. I Medellín s’està convertint en una ciutat modèlica en aquest aspecte.\nEl turisme perjudica les ciutats?\nDurant un temps passava cada dia pel davant de la Sagrada Família i no podia suportar l’espectacle de veure tanta gent fent fotos que hi van només a tatxar “Ja ho he vist”. No ho acabo d’entendre, això del turisme. Trobo que té un punt d’artificiós. Fa sol, et canses… Conec gent que viu a Ciutadella i ho passa malament amb el turisme. També introdueixen una altra velocitat al carrer, el turista va a una altra velocitat, i s’atura al mig del passadís que és el carrer i que serveix per moure’t.\nHi ha un conflicte d’espai públic.\nAixò sí que és un problema polític. En el fons de tot hi ha aquesta obligació de fer turisme que jo crec que un d’aquests dies s’acabarà perquè algú descobrirà que s’està millor a casa. Can Negre de Jujol a Sant Joan Despí ara és visitable i ja no és casa fa molt anys. Hi he estat i em desanimo: l’estan visitant en fila índia. Una casa no es visita en fila índia. Però bé, hem d’entendre que les coses han de desaparèixer.\nQue les coses s’acaben.\nI la posteritat?\nLes grans obres no estan atentes a aquest problema de la posteritat, hi ha edificis que perden el seu ús original. Quan ja es museïtza ja és una altra història, ja està en una situació més de mòmia i arriba un moment que ja ni com a mòmia. També la Sagrada Família té alguna cosa de momificat, és molt més que una arquitectura.\nT’interessen els ponts?\nM’interessen com a infraestructura, saps? No des del punt de vista d’un terreny conquerit pels arquitectes; no, això no m’interessa. Jo he tingut aquesta visió bastant tradicional de l’arquitectura, dels edificis.\nTu has fet un far.\nSí, vaig fer un far, mira; un tema d’enginyers. És com un misto, és el més prim possible i amb el llum a sobre. Amb els anys el que ens passa als arquitectes és que te n’oblides i quan l’he tornat a veure he pensat: “No està malament”, com si no en fos jo l’autor.\nCom veus el món?\nNo ho sé. Avui mateix parlàvem amb la meva filla el tema aquest d’Israel i Palestina, és terrible. També entrant en el tema aquest de la relació Catalunya-Espanya. Són problemes que, a més a més, en aquest cas, afecten relacions personals.\nTens posició en el tema Catalunya-Espanya?\nJo, com si diguéssim, em sento a gust amb els no catalans també, diria que som pròxims. El que passa és que és un tema que segons com es planteja… Tinc molts amics, bé, no amics, gent que respecto molt que té la postura contrària i no m’agrada tenir conflictes amb això. Jo vaig néixer a Castelló i des dels 8 o 9 anys que sóc aquí a Barcelona, sóc absolutament català des d’aquest punt de vista; però per temes d’arquitectura, jo per exemple estic molt a prop d’arquitectes gallecs, segurament molt més que d’arquitectes d’aquí. No puc imaginar que hi hagi distàncies en això.\nPotser Catalunya pot ser independent sense que hi hagi distàncies, no?\nSí, però no veig la necessitat d’arribar a aquests límits.\nTu ets de Castelló. Al País Valencià s’han fet molts desastres urbanístics.\nEls problemes aquests no són dels arquitectes, són dels polítics. L’edifici de la Lloyd’s a Londres l’hi van encarregar al Rogers dient: “Fes l’edifici més car del món”. Si li diuen això a un arquitecte, trobes que l’ha de fer o no? L’hauria de fer. És una oportunitat d’experimentar, de provar. I el tema de l’aeroport o fins i tot les polèmiques del Calatrava, no és culpa d’ell, jo crec que bàsicament és culpa de qui ho encarrega.\nLi veus futur a l’arquitecte mediàtic?\nMés que mediàtic, són grans empreses. Jo tinc una altra visió de l’arquitectura, no necessito espectacles d’aquests.\nI si et diguessin “Fes la mesquita de la Monumental”, que era una cosa que semblava que volia fer Qatar…\nAixò sí que ho faria. Potser al cap d’una setmana m’haurien retirat l’encàrrec, però el tema és maco. També seria maco una església. Són treballs cada vegada més difícils.\nI per què dius que potser et farien fora?\nPerquè segurament el que no faria és una cosa islàmica, perquè és això que et deia abans, si fas un hotel al mar no li pots donar forma de vaixell. T’has de negar a fer el que et demanen. Has de resistir-te. Com que no tens capacitat de judici en general, doncs una primera oportunitat és oferir resistència al que et demanen, al que fa tothom, al que és obligat fer.\nCap on va l’arquitectura?\nTota l’arquitectura que fa quinze, deu, vint anys representava la modernitat ara és la que apareix, moltes vegades, com a fons dels anuncis de cotxes. És un símptoma que això s’ha consumit. Potser el llenguatge ha de ser un altre perquè torni a ser alguna cosa important. Diria que seria important tornar a recuperar una certa aportació kitsch. Sempre m’han agradat les coses així… directament populars, immediates.\nJosep Llinàs (Castelló, 1945) no ha necessitat grans obres singulars per guanyar-se el respecte dels amants de l’arquitectura. Igual que el seu admirat Josep Maria Jujol, del qual és un dels grans experts després de restaurar el Teatre Mjetropol de Tarragona, Llinàs està acostumat a treballar en projectes difícils i amb pressupostos ajustats, però no defuig la innovació, el risc i un sentit profundament humanista i simbòlic en els seus treballs.\nEs va donar a conèixer el 1995 amb un grup d’habitatges protegits del carrer del Carme que li va valer el Premi Ciutat de Barcelona. De premis FAD n’ha guanyat tres. A Barcelona ha deixat empremta amb obres com la Biblioteca Jaume Fuster de la plaça Lesseps i l’Institut de Microcirurgia Ocular.\nUn dels seus últims treballs és el conjunt de 44 habitatges al carrer Perú, al Poblenou, construït per a Comissions Obreres. Tot i l’austeritat dels materials, Llinàs utilitza com a argument ornamental de la façana, en els perfils que coronen l’edifici i en altres elements decoratius la fotografia Corre, corre que te pillo, de Català-Roca, on apareixen dues gallines perseguint-se a la platja del Somorrostro.\nFoto portada extreta del vídeo de l’entrevista en qüestió penjada a l’ara.cat


Aixovar funerari grec - Museu d'Arqueologia de Catalunya - Seu Empúries\nAixovar funerari grec\nConjunt d’objectes procedents d’una suposada tomba d’inhumació pertanyent a la necròpolis Bonjoan, situada al sud-oest de la ciutat grega d’Emporion. La tomba, que es va trobar durant la campanya d’excavacions de 1940, estava destruïda per la superposició d’estructures defensives d’època posterior, sobre les quals s’assentà, més tard, la muralla de la ciutat romana.De fet, no es van documentar restes de l’enterrament, sinó que només es van poder recuperar una sèrie d’objectes dispersos, alguns fragmentats, que havien format part de l’aixovar de la tomba.\nEl conjunt està format per deu vasos ceràmics –vuit d’origen àtic i dos de producció coríntia-, una figureta de terracuita, un alabastre de pasta vítria i un anell d’or amb un caboixó gravat de forma ovalada en el qual apareix representada una petita esfinx. Entre la ceràmica cal destacar una sèrie de vasos que, per les seves dimensions, poden considerar-se com a miniatures, destinades específicament a ofrenes funeràries.\nCronologia: Finals del s. VI aC-Inicis s. V aC\nPeríode: Cultura grega\nMaterial: ceràmica, pasta de vidre, or\nProcedència: Necròpolis Bonjoan, Empúries\nUbicació: Actualment aquest conjunt està cedit per una exposició temporal


EuroVelo - Activitats - CICLOBCN21\nEuroVelo – Activitats\nEls participants de l’EuroVelo and Cycling Tourism Conference 2021 tindran l’oportunitat d’unir-se a una de les vuit visites tècniques especialment dissenyades per algunes de les zones més emblemàtiques de Barcelona. Les visites es realitzaran, per descomptat, en bicicleta i tindran lloc el dijous 7 d’octubre, l’endemà de la conferència oficial.\nSerà una gran oportunitat per veure de primera mà els desenvolupaments que s’estan duent a terme a Barcelona i els seus voltants (a més d’una magnífica ocasió per estirar les cames i conèixer a altres delegats en un ambient informal).\nLes visites tenen lloc simultàniament, de manera que només pots triar-ne una.\nPots fer la teva elecció a través del formulari oficial d’inscripció a la conferència quan reservis la teva entrada a la mateixa.\nLes visites només estan obertes a aquells que hagin pagat la quota presencial completa de l’EuroVelo and Cycling Tourism Conference 2021.\nEn breu es donaran més detalls.\nBarcelona i el Mar (EuroVelo 8 des de Premià fins a BCN)\nAquesta ruta transcorre per alguns dels pobles més pintorescs de la Costa del Maresme, situats entre les faldilles del Parc Natural del Montnegre i el Corredor i el Mar Mediterrani, i sempre amb l’horitzó de la ciutat de Barcelona de fons.\nINICI: Estació de Premià de Mar\nPUNT DE TROBADA: Farmàcia de l'Estació de Sants\nEl Delta del Llobregat (EuroVelo 8 des de Viladecans fins a BCN)\nEl Delta del riu Llobregat és un mosaic únic d’espais naturals que destaquen pel seu valor ecològic, paisatgístic i per la riquesa faunística i botànica que alberguen. Descobrirem com aquest paratge conviu al seu torn amb grans zones de conreu, àrees urbanes, industrials i de serveis, xarxes viàries i ferroviàries, i infraestructures com el Port o l’Aeroport de Barcelona.\nINICI: Estació de Viladecans\nEls rius de Barcelona (I): La Via Blava del Llobregat\nLa Via Blava del Llobregat forma part d’un projecte cicloturístic pioner del sud d’Europa, i una aposta per a descobrir amb bicicleta el patrimoni patrimonial, històric i paisatgístic del territori. En el seu recorregut descobrirem la Colònia Güell, un pintoresc recinte industrial modernista on se situa un dels tresors millor guardats de l’arquitecte Antoni Gaudí.\nINICI: Estació de tren de Martorell\nItinerari guiat en bicicleta pels diferents espais verds naturalitzats de l’Eixample Dret i el districte de Sant Martí amb l’aigua com a fil conductor: Oasis verds, la “Canòpia Urbana” (remodelació de la plaça de les Glòries) i el Rec Comtal. Un trajecte que va des del Palau Robert fins al mar, seguint el rastre d’alguns dels arbres d’interès local del nostre paisatge urbà.\nINICI: Auditori AXA\nPUNT DE TROBADA: Auditori AXA\nBarcelona des de les altures\nEspectaculars vistes sobre Barcelona, on poder contemplar la trama urbana característica de la capital catalana, la seva orografia i el seu entorn metropolità.\nDe la Diagonal al Mar\nPasseig que travessa la ciutat de cap a cap a través d’aquesta emblemàtica via en constant transformació fins a desembocar en el Mar Mediterrani.\nBarcelona, Modernisme i Cerdà\nRuta on descobrir el Modernisme de l’Eixample, l’urbanisme de Cerdà, els interiors d’illa i les principals vies ciclistes del centre de Barcelona.\nRecorregut per la muntanya olímpica de Montjuïc i els seus bells jardins i equipaments esportius, enllaçant amb un recorregut pel front marítim de Barcelona des del World Trade Center fins al Fòrum.


Festes infantils temàtiques: els pirates (1) - totnens\nruta: INICI » ens divertim » Festes infantils temàtiques: els pirates (1)\nComencem la sèrie de festes infantils temàtiques amb els pirates, segurament, un dels temes més utilitzats en les festes d’aniversari, sobretot, de cara al bon temps. Colors com el negre i vermell agafen protagonisme al igual que les banderes pirates de la calavera, els garfis o els imprescindibles pegats per l’ull dels temibles bucaners.\nSi heu de preparar una festa d’aniversari temàtica aneu amb temps, recolliu el material que necessiteu i, sempre que es pugui avanceu feina. El món dels pirates en les festes d’aniversari infantil és molt complert, trobareu decoració per la taula, el menjar o l’espai, podreu preparar jocs pirates per la festa o muntar un bonic decorat per fer fotografies als nens. La majoria de material de decoració el podeu comprar a les botigues especialitzades o per internet, però sempre teniu la possibilitat de fer-vos la decoració, amb l’ajut dels nens.\nEn aquest primer post dedicar a les festes pirates us parlarem de la decoració de la festa, de la taula, del menjar i del jocs que podeu organitzar perquè els nens visquin una festa d’aventura i fantasia transformats en bucaners de l’oceà en busca de tresors.\nDecoració pirata per a festes infantils\nTot pirata necessita un vaixell i aquí teniu, en fotos, diferents opcions per decorar la vostra festa amb la imponent presència d’un vaixell pirata. En la primera foto una tela negra cobreix i transforma la taula en un vaixell pirata, només us cal posar un pal per penjar-hi les veles i la bandera. Si teniu una taula de jardí el forat pel para-sol us anirà molt bé per posar-li l’estructura de les veles.\nPer a qui li agradin les manualitats sempre podeu muntar, amb temps, un enorme vaixell pirata amb cartró, decorar-lo i afegir-li tots els elements pirates, el podeu utilitzar com a decoració de la taula o reservar-lo per la zona de joc i fotos.\nDecoració i menjar per a una festa infantil pirata\nL’espectacularitat d’una taula ben decorada és molt important si voleu que tot quedi bé, per això, és important que tot el menjar i la resta d’elements que poseu a taula estiguin decorats per l’ocasió. Si heu de comprar canyes per beure, trieu-les negres o vermelles, si utilitzeu ampolles petites per cada nen decoreu-les amb detalls pirates, com les de la foto, o simplement els hi poseu un segell pirata. Per això us recomanem que prepareu un munt de mini banderetes pirates amb diferents dissenys per decorar els plats.\nEn les decoracions de les festes infantils, sobretot als Estats Units, fan servir aquests recipients per posar les begudes, sucs, batuts, aigua… si en trobeu o en disposeu d’un, segur que serà tot un èxit. Els detalls en el menjar són importants, no és el mateix menjar un deliciós frankfurt que un vaixell pirata de frankurt o un tall de formatge que una peça d’or pirata.\nMireu de transformat cada plat en menjar pirata tot afegint-hi un detall decoratiu.\nPastissos d’aniversari per a festes infantils de pirates\nQuè seria una festa sense un pastís d’aniversari? Un portem diferents tipus de pastissos que podeu adaptar a la temàtica pirata, des del típic vaixell pirata de xocolata, a les galetes amb decoració pirata o la decoració individualitzada de les magdalenes pirates. En ha agradat molt l’originalitat del pastís d’aniversari pirata en forma de mapa del tresor està format per un seguir de mini magdalenes decorades que formen un autèntic mapa pirata.\nUn pastís pirata e forma de bagul del tresor fet amb kits-kats o una refrescant síndria amb decoració pirata.\nJocs per a una festa infantil de pirates\nPrepareu algun tipus de joc per la festa d’aniversari. Decoreu els jocs de sempre amb temàtica pirata, només uns cal una mica d’imaginació. Garfis per jugar, anelles per penjar, el joc de buscar el tresor amagat a la sorra, unes bitlles tematitzades o el quasi imprescindible taulell pirata.\ntotes les fotos del post estan tretes de Pinterest


Patrick Mahomes i la seva nòvia Brittany Matthews intentaven desafiar el koala enmig de la quarantena - Esports\nPatrick Mahomes i la seva nòvia Brittany Matthews intentaven desafiar el koala enmig de la quarantena\nDefensant Super Bowl MVP Patrick Mahomes i la seva xicota Brittany Matthews es troben entre els milions autoquarantena a causa de la Pandèmia del covid-19. La parella es queda a casa i busca maneres de passar el temps. Porten la major part del temps treballant, però diumenge també van intentar el 'Koala Challenge'.\nMatthews va publicar un vídeo a Instagram que mostrava aquest intent infructuós. Mahomes estava al mig de la sala d'estar en una posada semblant a un arbre. Va córrer i va saltar al tors, embolicant els braços i les cames al seu voltant. Matthews va intentar arrossegar-se per tot Mahomes sense tocar el terra, com ho faria un koala.\nUna publicació compartida per Brittany Matthews (@brittanylynne) el 19 d’abril de 2020 a les 13:51 PDT\n'Koala Challenge ... Primer intent, n’hi haurà més', va escriure Matthews a l’epígraf de la publicació. Va poder fer un cercle complet al voltant de Mahomes sense tocar el terra, però tot el procés es va desfer quan va intentar arrossegar-se sobre ell. El quarterback estrella va haver de deixar finalment la seva nòvia a mig camí per l'intent fallit.\n'Vés amb compte que té un braç d'un milió de dòlars', va comentar un fan a Instagram. Diversos altres es van unir per donar a conèixer inquietuds similars. Pensaven que el vídeo era hilarant, però tampoc volien que Mahomes patís ferides. Ja ha guanyat el MVP de NFL i ha dirigit el Caps de Kansas City a una victòria del Super Bowl en els seus primers tres anys a la lliga i el volen sa per a futures gestions.\nMahomes i Matthews són la darrera parella per intentar el Koala Challenge enmig del brot de coronavirus. Teoria del Big Bang l'estrella Kaley Cuoco i el seu marit, Karl Cook, també va intentar el repte viral en diversos vídeos. Els seus primers intents també van fracassar, però Cuoco i Cook van gaudir de diverses riallades durant tot el procés.


Nadal a La Mirona - SIESTV\n12 des. 2011 Nadal a La Mirona\nActuacions musicals de Jordi Tonietti i Pitx, en Potx i la Mari Cuetes per fer les delícies dels més petits\nDes de La Casa de la Música de Salt i Girona conviden a tothom a gaudir de Mironadal, la festa infantil de Nadal que es celebrarà diuemenge 18 de desembre a partir de les quatre de la tarda a la sala La Mirona de Salt. La tarda estarà plenament dedicada als més menuts, que podran ballar, cantar i divertir-se.\nLa diada comptarà amb les actuacions de Jordi Tonietti, la icona de la música infantil a les comarques gironines i tot un clàssic del Mironadal. L’acompanyaran en Pitx, en Potx i la Mari Cuetes, clowns i teatre musical, presentant L’espectacle ?T?estimo? que ens faran cantar, ballar, riure i passar-ho D’allò més bé.\nEl Mironadal començarà a les quatre de la tarda i acabarà a les vuit del vespre, hi haurà berenar i sorteig per a tots els nens que hi assisteixin. Aquest any, per tal que tothom es pugui assegurar la seva entrada, ja que L’aforament és limitat, han posat a la venda les entrades anticipades al seu web.


Abans de venir - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nA qui van dirigits els Cursos Seleccionats?\nA estudiants visitants d'universitats internacionals que desitgin passar un o dos semestres a la UAB cursant assignatures de grau amb estudiants locals i internacionals.\nQuants semestres puc cursar?\nEs poden combinar dos semestres (primer i segon), cursant un màxim de 60 crèdits ECTS en total.\nQuants crèdits puc fer?\nEls estudiants que no requereixin visat poden triar un mínim de 2 assignatures i un màxim de 30 crèdits ECTS.\nQuins són els requisits per accedir al programa?\n1) Estar matriculat en un grau en una universitat del teu país d'origen en el moment de fer la sol·licitud.\n2) Haver cursat un mínim de dos semestres. Ser estudiant de segon any, com a mínim.\n3) Requisits lingüístics:\nEls estudiants que no tinguin l'espanyol com a idioma nadiu i vulguin cursar assignatures en aquesta llengua, hauran de presentar un certificat de coneixement de l'espanyol de nivell mínim B2 o equivalent.\nEls estudiants que no tinguin l'anglès com a idioma nadiu i vulguin cursar assignatures en aquesta llengua, hauran de presentar un certificat de coneixement de l'anglès de nivell mínim B2 o equivalent.\nOn puc trobar l'oferta acadèmica?\nSegueix aquest enllaç i tria la facultat que vulguis per saber els cursos que s'hi imparteixen.\nLes classes s'imparteixen al campus principal de la UAB a Bellaterra.\nDes de Barcelona, el mitjà de transport més senzill per arribar al campus és el ferrocarril (FGC) i triga al voltant de 40 minuts des de la sortida de Plaça Catalunya.\nEl preu d'1 crèdit ECTS és de 130€. Per saber el preu de la matrícula, caldrà multiplicar aquest import pels crèdits a cursar.\nEls estudiants Erasmus poden participar en aquest programa?\nEl programa Cursos Seleccionats va dirigit únicament a estudiants visitants que vulguin estudiar a la UAB. No entra dins del programa un conveni d'intercanvi entre universitats propi de la UAB.\nMés informació del Programa Erasmus en aquest enllaç.\nMés informació sobre Intercanvi en aquest enllaç.\nEls estudiants amb passaport de països de la Unió Europea no necessiten fer cap gestió administrativa relativa a la tramitació de visat abans d'arribar a Espanya.\nEls estudiants amb passaport no comunitari cal que contactin l'Ambaixada o Consulat espanyol al seu país per esbrinar si és necessari tramitar un visat per estudiar a la UAB.\nEls estudiants que necessitin un visat per entrar a Espanya hauran de cursar un mínim de 24 crèdits ECTS.\nSegueix aquests enllaços per obtenir més informació sobre visats segons país de procedència:\nEstudiants no procedents de la Unió Europea\nAbans d'arribar a Espanya els estudiants de la Unió Europea han de tramitar la seva Targeta Sanitària Europea (European Health Insurance Card, EHIC).\nTambé es recomana contractar una assegurança complementària addicional per a possibles eventualitats: assegurança d'accidents, de viatge o repatriació, entre d'altres.\nEls estudiants extracomunitaris, abans de sortir del seu país, han de contractar una assegurança. En la majoria de casos l'hauran de presentar per tal de tramitar el visat.\nQuines són les dates d'inici i final de semestre?\nEl primer semestre va de setembre a febrer.\nEl segon semestre de febrer a juliol.\nPer saber les dates exactes, consulteu el calendari acadèmic de la UAB.\nPuc cursar assignatures de diferents facultats?\nSí, però més del 50% dels crèdits a cursar hauran d'anar associats a una sola facultat.\nEn cas de fer la matrícula a la Facultat d'Economia i Empresa, no es podran combinar les assignatures amb les d'una altra facultat.\nQuant de temps es triga en rebre la carta d'acceptació?\nTot el procés pot trigar entre una i dues setmanes.\nSi l'estudiant compleix amb tots els requisits, se li sol·licitarà fer el pagament d'un dipòsit de 500 € per formalitzar la matrícula.\nUn cop hagi fet el pagament del corresponent dipòsit, la UAB envia la carta d'acceptació de manera automàtica per correu electrònic en un parell de dies.\nPuc reservar allotjament a través del programa?\nEls estudiants dels Cursos Seleccionats poden allotjar-se al mateix campus de la UAB, a Vila Universitària, el complex residencial de la UAB amb més de 2.000 places i tots els serveis per viure i estudiar.\nMés sobre Vila Universitària\nCom puc assegurar la meva plaça al curs?\nPer assegurar la teva plaça, un cop es comprovi que compleixes tots els requisits, caldrà que facis el pagament del dipòsit.\nLes places s'adjudiquen per ordre de pagament del dipòsit. Els cursos amb molta demanda omplen places ràpidament, així que es recomana fer el pagament del dipòsit el més aviat possible.\nEl pagament de la matrícula dels Cursos Seleccionats es farà a través de transferència bancària al compte indicat pel Programa.\nQuin és el límit pel pagament del dipòsit i el total de la matrícula?\nNo hi ha data límit per pagar el dipòsit.\nEl pagament del total de la matrícula s'ha de fer dins dels terminis establerts, depenent del semestre.


Climent VIII de Peníscola - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nTomba de Climent VIII a la Catedral de Palma\n(la) Clemens VIII\n28 desembre 1447 (76/77 anys)\n10 de juny del 1424 – 26 de juliol del 1429\nAntipapa Martí V, Benet XIV de Rodés\nCliment VIII, nascut a Terol (Regne d'Aragó) en el 1370 amb el nom de Gil Sánchez Muñoz y Carbón, va ser arxipreste de Terol i antic canonge de Barcelona. Durant el Cisma d'Occident va esdevenir antipapa no reconegut oficialment per l'Església Catòlica, substituint a Benet XIII el 10 de juny del 1424. Climent VIII duraria en aquest càrrec fins al 26 de juliol del 1429, any en què abandonaria les seves pretensions al papat públicament en l'església arxiprestal de Sant Mateu (Baix Maestrat), davant de Pere de Foix ''el Vell'', legat del pontífex Martí V, i amb aquest fet es donava per finalitzat el Cisma de l'Església occidental.\nL'elecció va ser una farsa de només tres cardenals, però Muñoz va acceptar i va prendre el nom de Climent VIII. Martí V va ordenar els bisbes de Barcelona i Tortosa que intervinguessin per resoldre aquest cisma, i el rei Alfons va aconseguir que Martí V fes també concessions va obligar a abdicar Climent VIII. L'últim acte d'aquesta farsa va ser el reconeixement de Martí V per Climent VIII, els seus tres cardenals i dignataris, tornant a dir-se Climent VIII Gil Sánchez Muñoz.\nAleshores Martí V el va nomenar bisbe de Mallorca, i com a tal va morir el 28 de desembre del 1446.\n"L'antipapa oblidat. A El Temps del 25 abril 2017.\n↑ Cossetània edicions (Catalunya càtara) de Jesús Àvila Granados, pàg. 164(ISBN 978-84-9034-233-6)\nBenet XIII Antipapa\n1424–1429 Succeït per:\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Climent_VIII_de_Peníscola&oldid=26415757»


\tOferta formativa 2021/2022 - PASSWORK\nA PASSWORK oferim itineraris de diversos nivells de formació professional. La nostra oferta formativa està basada en les nostres experiències en anteriors edicions, on hem acompanyat centenars de joves en el seu itinerari educatiu, professional i vital.\nTots els itineraris formatius de PASSWORK permeten als i les joves adquirir diversos nivells de titulació i experiència professional en l’àmbit que hagin escollit. Segons els seus interessos i objectius, oferim 4 modalitats formatives principals:\nEls PFI o Programes de Formació i Inserció, són cursos de formació professional inicial. Combinen les classes teòriques amb la formació pràctica. Els i les joves realitzen pràctiques professionals relacionades amb l’especialitat del PFI i preparen la prova d’accés al grau mig per tornar al sistema educatiu.\nEls PFI tenen una durada d’un curs escolar (9-10 mesos), és a dir, unes 1.000 hores de formació. Al finalitzar el curs, a més d’haver fet pràctiques en una empresa del seu interès, els i les joves obtenen un títol oficial de nivell 1.\nA més d’anar a classe i fer pràctiques, els i les alumnes fan sortides i participen en activitats que els ajuden a explorar els seus interessos personals i professionals.\nEls CP o Cursos de Certificats de Professionalitat són cursos que proporcionen un títol oficial de nivell 1 o 2 d’ocupació. A PASSWORK, aquests cursos inclouen formació tècnica i mòduls de formació bàsica vinculada amb l’ofici que els i les joves estan aprenent. A més, preparem als i les joves per al mercat laboral treballant competències transversals clau en comunicació i relacions interpersonals, entre d’altres, per a garantir que s’incorporin al mercat de treball amb èxit.\nEls CP tenen una durada mitjana de 6 mesos, i disposem de modalitats de nivell 1 i 2 en moltes especialitats diferents. Tots els cursos inclouen pràctiques professionals en empreses del sector en què el o la jove s’ha format.\nLes especialitats que programem amb més freqüència són:\nLes FAM o Formacions a mida són itineraris que construïm des de PASSWORK per preparar als joves per cobrir perfils professionals que demanda el mercat. Les FAM les dissenyem conjuntament amb empreses amb voluntat de contractació i ganes de formar als joves mitjançant pràctiques especialitzades en la professió triada.\nLes FAM tenen una durada curta, d’aproximadament 3 mesos. A més, els i les joves que superen una Formació a Mida amb èxit obtenen un certificat del Servei d’Ocupació de Catalunya.\nL’oferta és sempre dinàmica i variable, però habitualment oferim cursos de:\nFormacions Professionals Duals\nLes FPD o Formacions Professionals Duals estan basades en els certificats de professionalitat. A diferència dels CP, però, les FPD combinen un contracte de formació i aprenentatge amb una empresa col·laboradora amb la formació tècnica en un centre adscrit.\nLes FPD tenen una durada d’1 any i permetran als alumnes obtenir una titulació oficial de nivell 1 o 2.\nL’itinerari de Primera Oportunitat és dissenyat per a joves amb NIE que porten poc temps al país amb un objectiu pre-laboral, de coneixement de l’entorn i de les possibilitats formatives i laborals del país.\nEls joves partcipants realitzen el seu pla de treball socioeducatiu plantejat i així\npoden accedir a altres recursos formatius, educatius i/o laborals per continuar creixent competencialment.\nUn cop els joves finalitzen la formació de 300 hores, tenen la possibilitat de proseguir el procés formatiu dins el projecte PASSWORK o en altres recursos professionalitzadors de l’entorn.\nTastet de diversos oficis i activitats per conèixer l’entorn


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - Exposades les maquetes dels alumnes per al projecte "Banyoles ets tu!"\nAquesta és una iniciativa impulsada per l’entitat La ColActiva que pretén desenvolupar en els nens i nenes de cicle superior de primària actituds transformadores, actives i compromeses amb la ciutat, partint de l’observació de la ciutat i el diàleg amb diverses entitats. Enguany hi ha participat uns 220 alumnes que han acabat presentant un total de 55 projectes. Els nens i nenes han esdevingut ciutadans participatius que havien de detectar mancances ecològiques, socials, urbanístiques de la ciutat i fer propostes de millora.\nEls projectes es van fer públics en un acte celebrat a l’Ateneu de Banyoles el passat divendres 8 de juny i ara es poden conèixer amb més detall gràcies a aquestes maquetes que s’exposen a l’Ajuntament. A la mostra hi podem trobar projectes molt variats, bona part d’ells centrats en la circulació viària, el medi ambient i la oferta d’oci a la ciutat. Així, s’hi exposen iniciatives com la de crear un gronxador per a persones amb mobilitat reduïda, la posada en marxa d’un sistema per evitar que els cotxes aparquin damunt les voreres, un projecte per aprofitar i comercialitzar l’aigua de la font de la Puda, la creació de més parcs infantils o d’aparcaments de bicicletes transportables.\nTambé destaca, entre d’altres, un projecte de rehabilitació i recuperació de l’antic Balneari de la Puda que contempla dividir l’edifici en dues parts de manera que la planta baixa seria un centre d’interpretació de la Puda i la planta superior, una galeria d’art.\nTots els projectes del Banyoles ets tu! es podran visitar a la sala d’actes de l’Ajuntament de Banyoles fins el 21 de juny.


Sitgesinfoguia – L’Ajuntament licita la rehabilitació del Palau de Maricel i la construcció del camp esportiu polivalent de Pins Vens\nL’Ajuntament licita la rehabilitació del Palau de Maricel i la construcció del camp esportiu polivalent de Pins Vens\nEl procés de licitació d’aquestes dues actuacions podria tenir una durada de tres mesos, moment a partir del haurien de començar les obres. En el cas del Palau de Maricel, l’Ajuntament ha sol·licitat un ajut de 900.000 euros dels fons FEDER (Fons Europeu de Desenvolupament Regional).\nEl projecte de rehabilitació del Palau de Maricel, pressupostat en 3 M€ cofinançats entre l’Ajuntament de Sitges i la Diputació de Barcelona, consisteix en solucionar els problemes de vellesa i antiguitat del conjunt arquitectònic, amb el reforç estructural, que han anat deteriorant l’edifici durant més de 100 anys, però aplicant criteris de conservació i buscant la unitat conceptual i històrica de tot Maricel.\nL’Ajuntament de Sitges ha sol·licitat un ajut de 900.000 euros dels FEDER, el Fons Europeu de Desenvolupament Regional, per destinar-lo al projecte de rehabilitació del Palau de Maricel, que serà objecte d’una intervenció de rehabilitació dels seus 2.000 metres quadrats.\nTot i que l’Ajuntament fa una aportació pressupostària d’1’5M€ per cobrir el projecte, ha tirat endavant la sol·licitud de l’ajut europeu. En cas que es rebés l’ajut, el romanent sobrant es destinaria a projectes posteriors a l’actuació arquitectònica de l’edifici, com la museïtzació del Palau de Maricel.


23 juny 2021 00:54\nBernat Joan i Marí | 05 setembre 2017\nTornem-hi Pere amb ses maces! Som altra vegada immersos en la discussió sobre si el personal sanitari (metges, infermers, celadors, administratius…) han de saber o no la llengua catalana. Tota la polèmica és absurda d’arrel, o ho seria a qualsevol lloc del món, perquè, segons l’Estatut d’Autonomia de les Illes Balears, el català és “llengua pròpia i oficial” de la nostra comunitat autònoma. Les Balears, cosa sabuda, tenen dues llengües oficials: el català, en tant que llengua pròpia, i l’espanyol, en tant que llengua oficial del Regne d’Espanya. Per tant, no hi ha polèmica possible. A qualsevol lloc del món que no sigui Espanya, que una llengua siga oficial implica, automàticament, que tothom l’ha de saber. Implica, encara més contundentment, que tots els servidors públics, sense cap tipus de discriminació, l’han de saber. Implica, per tant, que qualsevol branca de l’administració pública té vigent aquest principi d’oficialitat. Entre nosaltres, en canvi, hi ha una llengua oficial que se suposa que l’ha de saber tothom. Ningú no discuteix, per exemple, que els metges i els infermers l’hagin de saber. Ningú es qüestiona si hem de posar barreres als metges que no saben espanyol, encara que siguin bons metges. D’espanyol n’ha de saber tothom.\nEn relació a la llengua catalana, en canvi, es fan sistemàticament tot un seguit de preguntes absurdes. Probablement perquè, per començar, la legislació també ho és, d’absurda. Si el català és oficial a les Illes Balears, com marca clarament l’Estatut d’Autonomia, no hi hauria d’haver cap decret que digués que els metges, els infermers i tota la resta de personal sanitari ha de conèixer la llengua catalana, que s’hi ha de poder comunicar sense problemes i que els pacients tenen opció de tria lingüística. Agafem l’exemple d’un lloc oficialment bilingüe, com ara la ciutat de Brussel·les, on el francès i el neerlandès hi són llengües oficials. Quan un entra en el despatx d’un metge, tret que sigui conegut, és rebut, fins i tot abans de saludar, amb la qüestió més elemental: francès o flamenc? El pacient tria. Que has triat francès, et dirà “bonjour”; que has triat flamenc, “morgen”. I continuarà la conversa en la llengua del pacient. Així de senzill. A l’aeroport internacional de Brussel·les, el personal de seguretat et rep amb una pregunta elemental: “anglès, francès, neerlandès?”. Hom respon allò que vol. I la conversa continua amb tota normalitat. Aprende a dir que ho deixis tot en una safata, que te’n recordis de les claus, que l’ordinador va de banda… en tres llengües, per ser mínimament ben educat, costa només una estoneta. A Barcelona es preparen cambrers per atendre en català en un curset que dura vint hores. Tampoc no es parlen de tantes coses, en un intercanvi entre cambrer i client o en un intercanvi entre personal de seguretat i passatger.\nPer què, idò, tenim la polèmica recurrent en la qüestió de la llengua a la sanitat, a les Illes Balears? Què ho fa, que metges que fa mesos, o fins i tot anys, que exerceixen a les nostres illes encara no parlin la llengua pròpia de molts dels seus pacients habituals (cosa també inaudita al món civilitzat)? A PIF (31 d’agost), el president del Col·legi Oficial de Metges de Balears, Antoni Bennasar, afirma que sempre han defensat que el català sigui un mèrit i no un requisit, i que “lo que debemos garantizar es que toda la población pueda ser atendida”. Potser serà atesa, però, no sabent català, serà sempre ben atesa? Em permet de recordar el cas d’aquella majora mallorquina diagnosticada d’alzheimer perquè no entenia l’espanyol, llengua en què li parlava el metge. Personalment, he estat testimoni d’un enviament al logopeda d’un pacient que no tenia absolutament cap problema de parla. El que li passava és que era una persona major i l’espanyol no era, ni de bon tros, la seua llengua habitual. Això és ser ben atès?\nLa notícia referida generalitza i diu que els metges i els infermers volen que el català sigui només un mèrit a Sanitat. Com ho saben? Han fet alguna enquesta? Perquè personalment conec personal sanitari que està totalment a favor de l’obligació de conèixer la llengua catalana. Aquests no compten?\nEl lead que ve a continuació, emperò, no té pèrdua: “Los técnicos de enfermería acusan al IB-Salut de trato discriminatorio”. Un lector que no continuï llegint s’imaginarà que la discriminació consisteix a fer-los aprendre català. Però és tot al contrari: troben discriminatori que els metges i els infermers no hagin de saber català, quan a ells, ben naturalment, se’ls exigeix. En qualsevol cas, que hi hagi metges o infermers que no sàpiguin català és totalment discriminatori per als pacients catalanoparlants. Torn a reivindicar la bella figura del metge humanista, del metge que empatitza amb el pacient, del metge que no discrimina. Aquest metge aprendria català encara que estigués prohibit. Com n’hi havia que feien durant la dictadura.\nS'obligació de sebre català toca ser extensiva a tota sa població, no només an es personal sanitari. Estam parlant d'una llengua que, a més de ser pròpia, és oficial\nPer JS, fa mes de 3 anys\nUna altra qüestió és el dret que tenim els treballadors de Sanitat que sí que dominam perfectament el català, a expressar-nos diàriament a la feina en la nostra llengua, i el dret que tenim que el personal ens entengui quan parlam. Aquesta és una altra qüestió, i prou important.\nPer JP, fa mes de 3 anys\nIdò sí. Disortadament no n'hi haurà suficients. S'han aixecat la veda i ara tot-hom fa oposicions i crea noves places. La competència serà brutal i només quedaran les miques per noltros. No només pel català obviament, però hi sumam un requisit que ni a Catalunya es demana\nPotser tenguis raó, JP, però a mi em sembla que dins els Països Catalanas hi ha prou metges especialistes bilingües per cobrir les places vacants als hospitals de les Illes, però, la carestia dels habitatges i de la vida en general el poden fer desistir de sol·licitar aqueixes places. Uns plusos adequats podrien ser la solució del problema.\nDeixau de fer política amb sa llengua i vereu que tots el problemes i polèmiques desapereixen.\nContestant a Idò sí. Pots estar segur que serà ben mal de fer cobrir moltes de les places amb professionals especialistes competents. En molts dels casos no es tracta de "metges". En el cas dels hospitals l'especialització és molt gran: es cerca un que sàpiga de càncer de pulmó amb prou formació i experiència; un radiòleg intervencionista; un especialista en malalties autoinmunes; un nefròleg per fer diàlisi peritoneal; un ginecòleg de tècniques de reproducció, un cirurgià cardiac valvular....I no qualsevol. Si no importam talent, gent que sigui puntera els nostres hospitals "de la seguretat social" passaran a ser de tercera divisió. No és gens bò de fer. El més raonable seria captar-los i fer que es volguessin presentar a les places que surten amb un compromís de que han d'aprendre i adquirir una titulacio de català. Fer-ho a la inversa no funcionarà. Hi ha molta demanda i preferiran altres llocs\nPer SRT, fa mes de 3 anys\nCertament és absurd que a Catalunya, amb un conseller de Sanitat de ERC no s'exigeixi el certificat als metges per presentar-se a una plaça pública i aquí, amb moltes més dificultats de captació de metges montam un sarau absurt. Definitivament, els catalans són més intel·ligents\nPer Idò sí,, fa mes de 3 anys\nJo, és que no ho entenc. Volen suposar que si exigim als metges de la Seguretat Social que sàpiguen català no hi haurà entre les Illes i la resta de Països Catalans prou metges per a cobrir les places necessàries? Que alguns no vulguin venir a les Illes per qüestions econòmiques i de saturació als llocs de feina és cosa prou comprensible, però perquè no n'hi hagi prou que parlin català és un poc mal de creure. Millorem les condicions i veurem, sem sembla, que no hi haurà cap problema per cobrir amb facultatius bilingües les places a la sanitat pública ni a la privada