Benissa acull un manifest públic coordinat per 16 ajuntaments per a denunciar la violència masclista i demanar un pacte d’Estat « Infobenissa\nBenissa acull un manifest públic coordinat per 16 ajuntaments per a denunciar la violència masclista i demanar un pacte d’Estat\n6 de juny de 2017 No hi ha comentaris\nActe contra la violència masclista a la Cursa de Benissa\nIrene Ballester, experta en igualtat, i Belén Ivars, regidora d’Igualtat de l’Ajuntament de Benissa, van llegir un manifest coordinat per 16 regidories d’Igualtat d’ajuntaments de la comarca: Benissa, Pedreguer, Ondara, Pego, El Verger, Xàbia, Gata, Xaló, Llíber, Alcalalí, Parcent, Orba, Teulada-Moraira, Poble Nou de Benitatxell, Senija i Murla. L’autora del manifest, Irene Ballester, va destacar que cal treballar en xarxa per a denunciar la violència de gènere i el feminicidi i per a exigir un pacte d’Estat ja.\nAquesta iniciativa ha suposat un precedent a l’hora de donar visibilitat en l’àmbit comarcal en aquesta xacra social. De nou, des de l’organització de la lectura del manifest es va agrair la sensibilitat dels responsables de la Cursa de Benissa.\nReproduïm a continuació el manifest:\nMANIFEST CONTRA LA VIOLÈNCIA DE GÈNERE I EL FEMINICIDI\nBENISSA, 3 DE JUNY DEL 2017, CURSA POPULAR CIRCUIT MARINA ALTA\nBeatriz, Raquel, Rosa, Ana, Amelia … i tantes altres, moltes d’elles amb noms i cognoms desconeguts, són les 27 dones assassinades, víctimes del feminicidi en el que portem d’any a l’estat espanyol, segons xifres oficials. El feminicidi és l’assassinat d’una dona a mans d’un home, pel fet de ser dona, i junt amb la violència de gènere, és conseqüència d’una estructura patriarcal basada en la desigualtat i discriminació per raó de gènere.\nÉs la conseqüència directa de la desigualtat entre homes i dones i de les relacions de subordinació de les dones cap els homes, establertes per una societat patriarcal injusta que estableix uns privilegis de domini masculins, i un d’aquestos privilegis es poder-nos assassinar. Per tant, el feminicidi, és l’expressió més grollera de les relacions de dominació que els homes exerceixen sobre les dones, en una cultura que ha sigut construida sobre la desigualtat i que ha situat als hòmens i a la masculinitat com a referència universal, mentre que les dones hem estat situades com a objectes de plaer, sotmeses als desitjos masculins. No ens morim. Ens assassinen. El feminicidi només és la punta de l’iceberg d’un fenomen molt ampli i extens, sostés per una ideologia patriarcal misògina que ens invisibilitza. I és que la violència cap a les dones no entén de classes socials, ni d’origen, ni d’edats… es dóna en totes les situacions i contextos.\nCom diu l’ONU “és l’assassinat encobert més extens del món”. Les violències masclistes les trobem al carrer, al llenguatge, a l’escola, als mitjans de comunicació i dins de les nostres llars. Per tant és necessari un canvi de mentalitat i de conducta per eradicar-les, i no només avui, sinó cada dia de l’any. La societat canvia, però els canvis no són els mateixos en hòmens i dones, i ahí és on trobem l’arrel de la violència de gènere, perquè el masclisme, otorga uns privilegis i benificis i qui reprodueix els seus valors i referències, independentment de què utilitzen o no la violència contra les dones. Per tant, la violència cap a les dones sí que té gènere i no ens anem a quedar callades davant d’un sistema patriarcal que minimitza i justifica la violència del hòmens cap a les dones.\nA més, sabem que la misogínia és una constant de la nostra cultura i per això sols al 3.4 % de la població, segons el barem del CIS, preocupa la violència de gènere. Els sectors més conservadors i ultracatòlics parlen d’ideologia de gènere per anomenar el feminisme, quan aquest no és un conjunt d’idees sobre un sistema, sino un moviment social, polític i plural que deconstrueix el sistema patriarcal. El feminisme és crític amb la desigualtat i amb les barbaritats que patim les dones. Treballa per la igualtat entre homes i dones i sempre ho fem des del pacifisme i mai arrebatant vides. A més, és una de les filosofies polítiques il·lustrades amb tres segles d´antiguitat, que més ha canviat el món, i que més el canviarà.\nPer tant, prou de parlar d’humanisme, per fugir d’etiquetes, ja que les llibertats de les quals gaudim les dones, han sigut guanyades pel feminisme, entre elles, també la possibilitat de que vostés, hui, puguen escoltar la meua veu de denúncia. Prou. El feminisme no ha de ser un moviment ni ocult ni censurat. L’any 2016, l’Observatori contra la violència de gènere del Consell General del Poder Judicial determinà que sols el 0.01% de les denúncies per violència de gènere eren falses. Per tant, prou de culpabilitzar a les dones i prou d’actituts neomasclistes que ens presenten com a mentiroses i que busquen defendre la desigualtat. I açò no és nou perquè la primera mentirosa i perversa, per al patriarcat i per al catolicisme, ja fou Eva. Quan les dones avancem amb una llei d´igualtat que treballa per aconseguir la igualtat real ja, la societat avança.\nQuan les dones avancem en igualtat, els hòmens també avancen, no s’endarrereix cap dret. El feminisme no és l’oposat al masclisme, perquè per a assolir la igualtat real ja, necessitem de totes les dones, però també de tots els hòmens. El feminisme suposa l’alliberament de les persones i la protecció de les vides, perquè totes les vides, són dignes de ser viscudes, i les morts de ser plorades. El preu de la llibertat de les dones no pot ser la mort, ni el de la vida, la sumissió. Quan ETA assassinava a l’estat espanyol, el país es paralitzava i es signaven pactes d´estat. Segons les associacions de víctimes contra el terrorisme d’ETA, 858 persones foren assassinades per la banda terrorista des de l’any 1960 fins el 2010.\nDes de l’any 1997, any en què Ana Orantes fou víctima del feminicidi i des de què existeixen estadístiques, 1.500 dones més, segons xifres oficials, han sigut víctimes del feminicidi a l’estat espanyol. Per tant, estem davant de xifres pròpies d’un holocaust mundial. De moment no hi ha hagut cap pacte d’estat contra la violència de gènere i el feminicidi. No hem d’oblidar perquè Ana, Beatriz, Raquel, Rosa, Amelia …. som totes ….. No volem viure en el miratge de la igualtat, sino en la igualtat real ja. Davant el silenci, la soletat i la reclusió, nosaltres cridem ben fort: ni una més.\nIrene Ballester Buigues 3 de juny del 2017, Benissa (Marina Alta)\nBenissa prepara activitats per a previndre la violència masclista (21/11/2016)


El menorquí Pedro Coll acaba de publicar un fotollibre amb instantànies fetes als carrers de la capital cubana entre el pacte Obama-Castro i la hissada de banderes a les ambaixades\nPedro Coll, durant la presentació del llibre a La Biblioteca de Babel ISMAEL VELÁZQUEZ\nPalmaPedro Coll va rebre la notícia en un dels freqüents viatges a Cuba: Barack Obama i Fidel Castro iniciaven converses per restablir les relacions diplomàtiques entre els dos països. I va ser en aquell anunci que va veure una història interessant per mostrar a través del reportatge fotogràfic: "El relat d'una societat molt especial durant un temps determinat; un relat sociològic pensat com a memòria, per tenir una documentació antropològica de com era aquella societat que rep la notícia i que tenia certa eufòria", relata Coll.\nVa recollir-ho en l'obra 'La Habana. Tiempo de descuento', que acaba de publicar El Punto Amarillo, una nova editorial de fotollibres amb seu a Palma. La major part de les fotografies les va fer durant els sis mesos que separen el pacte entre Obama i Castro i la hissada de banderes a les dues ambaixades. Instantànies fetes de molt a prop, velocitat lenta i una lent molt angular. Fotografies de carrer, plenes de gent, llum i color, però sense idealismes ni vocació de ser postal.\nUna de les imatges de 'La Habana. Tiempo de descuento' Pedro Coll\nEn aquest sentit descriu l'obra de Coll el cineasta Agustí Villaronga, autor d'un dels pròlegs: "Crec que la gran virtut del treball de Pedro Coll està en l'observació neta i neutra de la seva gent, en el seu dia a dia". En un altre dels textos entre imatges, el cineasta cubà Miguel Coyula apunta que, "fotografiada per Pedro Coll, l'Havana emana els colors d'una inèrcia en aparent vitalitat, però que flota en un capitalisme de baix pressupost, la ciutat es desdibuixa pel moviment dels seus habitants".\nEntre les fotografies d'aquesta etapa, s'intercalen imatges en blanc i negre que Coll va fer l'any 1995, en el final d'un altre temps de descompte, que va ser l'anomenat "període especial", quan, després de la caiguda de la Unió Soviètica, Cuba passa per una crisi econòmica profunda. "M'interessava unir aquests dos moments diferents al mateix lloc, amb una gent que en 20 anys ha canviat d'una manera molt especial", apunta Coll. Per acabar, també hi ha fotografies d''El lenguaje de las azoteas', imatges que el fotògraf va fer a les parts altes dels edificis de l'Havana en diferents moments del dia.\nUna de les imatges del llibre de Pedro Coll Pedro Coll\nLa publicació de 'La Habana. Tiempo de descuento' coincideix amb el 500è aniversari de la fundació de la ciutat, un fet que -assegura l'autor- és totalment casual. L'obra es va presentar la setmana passada a La Biblioteca de Babel de Palma, i aquest dimarts se'n farà la presentació oficial a Sa Nostra.\nl'havana pedro coll el punto amarillo


Acta 10a assemblea del Procés Constituent d’Horta-Guinardó | Procés Constituent Horta-Guinardó\nL’assemblea es reuneix al Casal Font d’en Fargues i comença a les 19 hores.\nJosep presenta i s’aprova el següent ordre del dia:\n1. Declaració del Procés Constituent amb motiu de l’11 de setembre\n(Declaració del Procés Constituent)\n2. Presentació de “Guanyem Barcelona” als nostres barris\n3. Debat i votació del manifest: Municipalisme constituent\n(manifest: Municipalisme constituent. Badalona 28/6/2014)\n4. Coordinadora d’assemblees de Barcelona: Municipalisme\n5. Preparació de la reunió del Grup Promotor\n(Perspectives per al 9N)\nEn Josep presenta i llegeix la Declaració del Procés Constituent amb motiu de l’11 de setembre: Fem Via per Decidir-ho Tot:\nVolem decidir i volem decidir-ho tot\nNo hi ha independència real sense independència de la banca, dels mercats i de la troika.\nNo hi ha independència real sense independència dels poders franquistes i monàrquics que encara ens ofeguen i dels poders polítics corruptes.\nRobert explica que la comissió d’organització del Procés Constituent, a proposta del Grup Promotor, ha estat reunint-se durant els mesos de juliol i agost (amb la participació d’aquells que hi han volgut anar) per tal d’elaborar aquesta declaració sobre l’11 de setembre i per organitzar la presència del PC a la V de la Via Catalana.\nTambé explica per què es va escollir com a lloc de concentració el monòlit del Pg. de Gràcia i l’edifici del Deutsche Bank: cadascú d’aquests elements simbolitzen l’opressió i la corrupció política i financera que pateixen els ciutadans.\nA les 3 de la tarda començarà la concentració. Cada participant portarà una de les samarretes de color què identifiques cadascuna de les lluites socials (“marees”): groga: ensenyament, vermella: drets laborals, violeta: feminisme contra la llei de l’avortament, blanca: sanitat, verda: sostenibilitat i ecologia.\nS’acorda portar pancartes reivindicatives.\nJosep explica el desenvolupament de les reunions unitàries que hem mantingut amb els moviments i associacions dels barris del Guinardó i Can Baró a fi i efecte de fer un acte de presentació de la proposta “Guanyem Barcelona”.\nA continuació informa sobre el format que tindrà l’acte. El format de l’acte es va decidir conjuntament en aquestes reunions preparatòries:\nPresentació a càrrec de Josep Busquets\nIntervencions (curtes) dels moviments i lluites del barri per donar a conèixer les seves activitats\nIntervenció d’Ada Colau per explicar el projecte “Guanyem Barcelona”\nDebat obert sobre el model polític i de ciutat\nRamon explica que el grup de treball d’Horta–Carmel prepara la presentació de “Guanyem Barcelona” pel dia 3 d’octubre en un lloc per decidir; en principi serà al mirador d’Horta (a la Rambla del Carmel). Hi participarà l’Ada Colau.\ndivendres 12, a les 7 de la tarda, a la Pl. de la Font Castellana per enganxar cartells de l’acte “Guanyem Barcelona” a Guinardó–Can Baró. A les 21:30 repartiment de flyers al Mas Guinardó\nEnviar un correu a tots els adherits recordant que l’acte es celebrarà el dia 15 de setembre al Mas Guinardó a les 7 de la tarda.\nJosep Maria fa un resum del manifest “Per un Municipalisme Constituent” elaborat a la jornada municipalista de Badalona del 28/06/2014.\nRobert explica que el Procés participa tant en la “Trobada Popular Municipalista” (TPM) com a “Guanyem Barcelona”. També participa en les reunions conjuntes amb la TPM, Guanyem i Parlament Ciutadà què han tingut lloc durant els darrers mesos i que tenen el propòsit de construir una candidatura comuna, de caire rupturista i amb un codi ètic, per a les properes eleccions municipals. Aquest setembre hi haurà una altre reunió conjunta per avançar en la unitat.\nTots els presents a l’assemblea estem d’acord en què aconseguir una única candidatura unitària el més ampla possible que accepti i respecti aquest preceptes és l’objectiu prioritari.\nRamon expressa les seves reserves respecte a la possibilitat que s’arribi a una candidatura unitària ja que veu què els personalismes de grups i persones dificulten el necessari consens, encara què també veu signes de progrés.\nXavier veu què s’està arribat a acords, no en base a la supressió de les diferències si no a acceptar-les i a treballar les parts comunes. Vol que al manifest es faci referència a la República Catalana.\nJosep M. opina que els programes de totes les formacions polítiques són molt similars i què, en referència a ICV, el problema ha estat l’incompliment sistemàtic dels programes electorals, per això demana què el codi ètic sigui la part important què han d’assumir els partits i moviments que conformin la candidatura unitària.\nRobert considera què aquest manifest és insuficient en les circumstàncies actuals i que caldrà fer aportacions per millorar-lo i fer-lo més concret. Les aportacions es poden fer a través de correu electrònic abans de la reunió de la Coordinadora d’assemblees de Barcelona per poder-hi presentar la postura de la nostra assemblea.\nRafael fa constar què sempre passa el mateix, arribem al dia de l’assemblea i no hem fet els deures, és a dir, no hem llegit i no hem preparat aportacions als documents per a la seva discussió i votació. Això deixa la nostra assemblea sense opinió davant les reunions col·lectives.\nRamon creu que la incapacitat dels ajuntaments per resoldre problemes socials, ja que cada dia es retallen les seves competències, obligarà a plantejar els problemes i les lleis a nivell de país.\nXavier diu que cal definir què és la aposta rupturista.\nEl document, encara què és considerat insuficient i que li cal una revisió, s’aprova, per manca de propostes, per 12 vots a favor i 1 abstenció.\nEl dia 20 de setembre es convoca la primera reunió de les assemblees de Barcelona del Procés Constituent. En aquesta reunió s’elaborarà una primera resolució sobre la posició col·lectiva de les assemblees de Barcelona sobre les eleccions municipals. Fins ara cada assemblea territorial de Barcelona ha anant fent la seva, ara cal prendre una posició comuna.\nEs pretén elaborar un document de principis en el que consti:\nuna presentació del marc polític i del model de ciutat què volem\nla necessitat d’una candidatura unitària\nla necessitat de que aquesta candidatura subscrigui un codi ètic\nels punts programàtics de la candidatura\nla necessitat d’enfortir el moviment social\nPassat el 9 de Novembre se celebrarà una segona reunió.\nRobert enviarà a tots els adherits de la nostra assemblea un correu amb els documents de discussió i les normes de participació.\n5. Preparació de la reunió del Grup Promotor: Perspectives per al 9N\nRobert fa un resum del document “Perspectives per al 9N” elaborat per la comissió de coordinació per a la seva discussió a les assemblees del Procés i al Grup Promotor del 27 setembre:\nResposta unitària davant la previsible prohibició de la consulta\nDesobediència civil enfront la prohibició\nMobilització ciutadana immediata i contundent\nSalvador diu què, si el Govern de la Generalitat s’arronsa i no posa les urnes als col·legis electorals, no es poden fer actes simbòlics com posar unes poques urnes al carrer ja que això no tindria reconeixement ni legitimitat suficient. Cal una resposta popular.\nRamon diu què una mobilització l’endemà del 9N no aportarà res, el què cal és treure les urnes, esperar què la Guàrdia Civil les retiri (per què tothom ho pugui veure) i, a continuació, fer una Declaració Unilateral d’Independència.


🚨 Pillat després de robar 11 cotxes en Crevillent\nDetingut 'in fraganti' l'autor d'onze robatoris dins de cotxes en Crevillent\nL'arrestat és un home de 59 anys i d'origen espanyol\ndissabte, 24 d’octubre 2020 - 11:15h\nImatge de la detenció del responsable | Guàrdia Civil\nLa Guàrdia Civil ha detingut en Crevillent, en la comarca del Baix Vinalopó (Alacant), a un home, espanyol de 59 anys, com a presumpte autor d'onze delictes de robatori dins de cotxes, i per un altre delicte d'amenaces fetes amb objecte punxant.\nL'Àrea d'Investigació de la Guàrdia Civil de Crevillent ha esclarit un total de 12 delictes, un d'ells d'amenaces, relacionats amb robatoris dins de cotxes, que es trobaven aparcats en el nucli urbà del municipi.\nLes primeres denúncies es van rebre el passat mes d'agost i totes coincidien en què el presumpte autor trencava la finestreta, bé del conductor, bé del copilot, per a furtar tota classe d'efectes que hi haguera dins ja fora roba, sabatilles o qualsevol altre element.\nDavant d'esta situació, que va generar certa alarma social entre els veïns, es va reforçar la vigilància per a evitar més successos pareguts, al mateix temps que es recaptaven dades que aportaren la informació necessària per a localitzar i detindre a l'autor dels fets.\nPillat 'in fraganti'\nEsta passada setmana, com a conseqüència de les investigacions i comptant amb col·laboració ciutadana, es va saber que hi havia un home rondant entre diferents cotxes aparcats i que podia tractar-se del mateix al que estaven investigant.\nLa Guàrdia Civil s'ha traslladat fins a este punt, a on l'han detingut in fraganti, just abans de trencar un altre vidre amb el mateix objecte amb el que havia amenaçat a un dels perjudicats, quan el va sorprendre intentant cometre un robatori en el seu cotxe.\nAl detingut, un espanyol de 59 anys, se li atribuixen un total d'11 robatoris dins de cotxes i un delicte d'amenaces. S'han conseguit recuperar alguns dels objectes furtats, que ja han sigut entregats als seus legítims amos.\n"Provoca un greu accident i no es vol fer la prova d'alcoholèmia en Alacant" "Descobert el líder d'un grup que enviava marihuana i hipnòtics a l'estranger"


Ajuntament d'Arenys de Mar - Presentació del llibre sobre la primera consulta sobre la independència\nDiumenge, 17 d'octubre de 2010 - 12 h migdia\nEl ritme trepidant amb què van tenir lloc durant el 2009 i el 2010 totes les consultes sobiranistes, a partir de la d´Arenys de Munt del 13 de setembre, ha comportat que una de les iniciatives sobiranistes més importants i innovadores de la nostra història, no hagi tingut encara l´ocasió de ser explicada amb tranquil•litat adequada. A la vegada, això ha provocat indirectament que s´escampés una certa desinformació al seu voltant i que hi haguessin alguns intents d´apropiar-se-la en exclusiva. Es feia urgent que es resolguessin algunes confusions, desvetllant alhora la part més amagada de tota aquella història.\nPer tot això, la CUP d'Arenys de Mar et convidem a la presentació del llibre "D'Arenys de Munt al cel. L'inici de les consultes independentistes". I ho farem de la mà d'en Josep Manel Ximenis, que relata en primera persona el desenvolupament de les idees de tot aquell projecte i les motivacions que el van fer possible. I l'acompanarà en Jordi Bilbeny, l'autor del pròleg.\nEl llibre, així com l'acte que presentem, també vol ser un homenatge a totes aquelles persones d´Arenys de Munt i a totes les altres d´arreu de Catalunya, sense les quals tot plegat no hauria estat possible.\nHo organitza: Cup d'Arenys de Mar


About: Joan Tardà i Coma\nJoan Tardà i Coma (Cornellà de Llobregat, 26 de setembre del 1953) és un polític i professor de secundària català, militant d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC).Llicenciat en Filosofia i Lletres, és catedràtic de Llengua i Literatura Catalanes a l'institut d'ensenyament secundari Esteve Terradas. En les eleccions generals espanyoles de 2015 Joan Tardà var anar de número dos de la llista per Barcelona, d'Esquerra Republicana de Catalunya.\nPortaveu d'ERC-RI-CATSÍ al Congrés de Diputats\nPolític i professor de secundària\nPortaveu d'ERC al Congrés de Diputats\nJoan Tardà i Coma (Cornellà de Llobregat, 26 de setembre del 1953) és un polític i professor de secundària català, militant d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC).Llicenciat en Filosofia i Lletres, és catedràtic de Llengua i Literatura Catalanes a l'institut d'ensenyament secundari Esteve Terradas. Militant del PSUC del 1974 al 1976. D'ençà de la seva fundació participà en l'Assemblea de Batlles i Regidors Nacionalistes d'Esquerra, s'integrà en l'organització política Nacionalistes d'Esquerra (NE) i en el Comitè de Solidaritat amb els Patriotes Catalans, creat a Cornellà al principi dels anys vuitanta. En dissoldre's NE, s'afilià a Esquerra i n'ha estat president a Cornellà durant el període 1996-1999. Formà part del primer ajuntament democràtic de Cornellà de Llobregat, el 1979, elegit com a independent en la candidatura del PSUC. El 1999 fou elegit regidor de l'Ajuntament, on encapçalava la candidatura d'Esquerra, i el 2003 va ser reelegit en el càrrec, al qual va renunciar el setembre del 2004. Diputat per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 2004, 2008 i 2011. Actualment és Portaveu del grup d'ERC-RI-CATSÍ al Congrés dels Diputats. Ha destacat en la seva tasca parlamentària per les seves intervencions en català, cosa que l'enfrontaren sovint amb el president de la Cambra, Manuel Marín, i per les propostes sobre la Llei de Memòria Històrica. El desembre de 2008 va protagonitzar una polèmica durant el Dia de la Constitució en cridar en un acte de les JERC "mori el Borbó", al·legant que era un crit popular del 1714 durant la Guerra de Successió. Al novembre del 2013, un encès debat a les xarxes socials sobre una equivocació a l'hora de votar una esmena porta al diputat a denunciar en una carta insults i amenaces. La polèmica sorgeix quan Vítor Suárez, activista de l'asturià, li recrimina el seu vot en contra a l'esmena pressupostària de Fòrum Astúries que proposava un pressupost estatal de 143.000 € per a l'Acadèmia de la Llengua Asturiana, Tardà va justificar la seva decisió adduint a un "error procedimental". Vinculat als moviments reivindicatius ciutadans i de dinamització cultural, és soci de diverses associacions i entitats ciutadanes, d'entre les quals destaca el Rugbi Club Cornellà, l'AVV Casc Antic i la Coordinadora Contra la Marginació. Forma part de la Junta Directiva de L'Avenç, entitat creada per a la defensa del patrimoni cultural i arquitectònic de Cornellà, i és membre fundador del Moviment del Voluntariat Lingüístic de Cornellà. És autor de diversos llibres de recerca històrica sobre la comarca del Baix Llobregat i la ciutat de Cornellà. En les eleccions generals espanyoles de 2015 Joan Tardà var anar de número dos de la llista per Barcelona, d'Esquerra Republicana de Catalunya. (ca)\nJoan Tardà i Coma (Cornellà de Llobregat, 26 de setembre del 1953) és un polític i professor de secundària català, militant d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC).Llicenciat en Filosofia i Lletres, és catedràtic de Llengua i Literatura Catalanes a l'institut d'ensenyament secundari Esteve Terradas. En les eleccions generals espanyoles de 2015 Joan Tardà var anar de número dos de la llista per Barcelona, d'Esquerra Republicana de Catalunya. (ca)\nJoan Tardà i Coma (ca)


Mahjong - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\njoc de taula, joc de fitxes, joc de tauler, joc d'aposta, tipus d'esport i disciplina esportiva\nPartida de Mahjong.\nEl mahjong (Pronúncia catalana: [mə'ʒɔŋ]. Pronúncia xinesa: [mǎ.tɕjâŋ]), és un joc de taula tradicional xinès.\nL'objectiu principal del joc consisteix a agrupar totes les fitxes que cadascun dels quatre jugadors té (hi ha modificacions del joc que permeten jugar-hi a menys de quatre persones). És característic d'aquest joc la gran quantitat de normes que hi intervenen, que pot variar depenent de la regió on es jugui.\nEn xinès el joc originalment era conegut com a 麻雀 (pinyin: máquè, "pardal"). Es diu que el soroll que es fa quan es remenen les peces recorda al cant dels pardals. El nom també pot provenir d'un joc de cartes anterior anomenat Madiao. També és conegut com a "majiang pai" (麻將牌, májiàng pái; pái significa "fitxa/ cartes").\nAvui en dia la majoria de parlants de xinès mandarí l'anomenen májiàng (麻將 en xinès tradicional i 麻将 en xinès simplificat). En japonès se'l coneix com a 麻雀 (マージャン, maajan). Existeixen altres romanitzacions del nom com: mah jong, mah-jongg o majiang.\nLes fitxes que formen part del joc són tradicionalment fetes d'os, bambú o ivori, però actualment pràcticament només se'n troben de sintètiques. Aquestes fitxes contenen diferents motius:\n36 discs (de l'1 al 9, 4 jocs): també anomenats "punts", "cercles" o "monedes"\n36 Bambús (de l'1 al 9, 4 jocs)\n36 Nombres (de l'1 al 9, 4 jocs)\n16 punts cardinals (4 jocs)\n12 Dracs (Vermell, Blanc i Verd, 4 jocs), representats pels caràcters "centre" (中, Zhōng), espai o blanc (白, Bāi) i "prosperitat" (發, Fā).\nNota: les flors i estacions no es fan servir en la majoria de jocs.\nEl joc comença distribuint els quatre jugadors (que representen els quatre punts cardinals) i cadascú aixeca la seva pròpia muralla, posant disset parells de fitxes, cap per avall, a manera de paret. Mitjançant els daus es decideix per on es comença a trencar la muralla, i cada jugador va agafant les 13 fitxes que necessitarà per començar el joc, quatre cada cop (per torns) i una al final. El jugador que els daus han designat com a hoste agafa una fitxa més i en finalitzar el seu torn n'haurà de deixar anar una altra. El següent jugador podrà agafar aquesta fitxa que el primer ha descartat (això només si li serveix per completar un grup) o agafar la següent de la muralla, i així successivament. El joc acaba quan algun jugador agafa una fitxa que li permet completar l'agrupament de totes les fitxes.\nQuan un jugador ha "lligat" tres fitxes, gràcies a la fitxa que un altre jugador ha deixat, ha de mostrar aquest grup a la resta de jugadors, deixant les fitxes cap per amunt.\nHi ha diferents varietats en la forma de jugar a aquest joc:\nMahjong clàssic xinès és la forma més antiga introduïda als Estats Units.\nMahjong de Hong Kong o Cantonès és la forma més comuna, que no permet a diversos jugadors guanyar en un mateix torn.\nMahjong de Sichuan és una versió ràpida del joc, que s'estén al sud de la Xina.\nMahjong Taiwanès es juga amb 16 fitxes en comptes de 13.\nMahjong Japonès és una versió simplificada, molt estesa al Japó i utilitzada en molts videojocs. La versió sanma (三麻) permet fins i tot jugar només tres persones.\nMahjong clàssic de l'Oest és un descendent de la versió introduïda als EUA els anys 20.\nMahjong americà (en referència als EUA) és una forma estandarditzada, amb instruccions adaptades per la competició.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mahjong\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Mahjong&oldid=25404098»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 nov 2020 a les 09:26.


museus » Museu de l'Empordà\nAdreça: Rambla, 2, 17600 Figueres\nDe dimarts a dissabte de 10:00 a 19:00 hores\nLa història del Museu de l’Empordà és un projecte cultural teixit per l’esforç i la voluntat de múltiples individus i institucions. El Museu va néixer com una necessitat, fruit d’una prolongada demanda cultural de la ciutat i la comarca que, en un moment determinat, van assumir que calia un espai on convergissin la història i la creativitat artística de l’Empordà, un lloc que expliqués el territori, la seva rica diversitat i la seva multiforme identitat.\nEl primer Museu de l’Empordà va ser un institut; aquesta afirmació pot semblar sorprenent però cal entendre el dinamisme de la societat empordanesa per contextualitzar-la. L’any 1839 es va crear a Figueres el primer institut d’ensenyament\nsecundari de l’estat, l’actual Institut Ramon Muntaner. Nascut com iniciativa de la societat civil i de l’ajuntament de la ciutat, el centre va esdevenir un dels nuclis culturals de la comarca i no va ser estrany que diversos prohoms, on destaca la figura de Josep Rubaudonadeu, hi fessin donació de gravats, llibres i pintures destinades a l’ús d’alumnes i professors. En aquest context cal entendre la cessió del Museo del Prado de set quadres, destinats a completar la formació artística dels estudiants. D’aquesta manera, en la prehistòria del Museu de l’Empordà cal veure un seguit de conceptes que marcaran la identitat de la institució fins al dia d’avui; conjunció de iniciatives públiques i privades, transcendència de les donacions particulars, voluntat pedagògica i establiment de xarxes de col·laboracions entre institucions.\nDurant prop de vint-i-cinc anys, la seu del Museu va ser l’institut Ramon Muntaner, que sota la direcció del seu director, el pintor i arquitecte Ramon Reig, va cedir dues ales del primer pis del centre –un antic convent franciscà- per esdevenir el\nprimer Museu de l’Empordà. Des d’aquell moment la institució va començar a nodrir- se d’un fons artístic notable gràcies a diverses adquisicions, a les col·laboracions amb altres institucions i a les donacions i llegats particulars que van continuar consolidant el lligam entre el Museu i la societat del país. En aquest sentit van ser troncals els llegats Santaló (1947), amb obres de Nonell, Martí Alsina o Mir, i Moncanut (1962), que va aportar obres de Joaquim Sunyer, Olga Sacharoff, Tàpies o Modest Cuixart.\nVertebrats amb la ciutadania, amb lligams de col·laboració permanents amb d’altres museus i institucions culturals, identificats per una voluntat pedagògica d’obertura a la ciutat, la comarca i els visitants: així som al Museu. Ja en els orígens el Museu de l’Empordà, en la seva prehistòria a finals del segle XIX, aquests elements esdevenien troncals a l’hora de definir la seva identitat. Avui en dia, amb un treball en xarxa amb d’altres museus d’arreu del món, amb acords de col·laboració amb els centres educatius de la ciutat i la comarca, teixint complicitats que permeten ampliar el seu fons a través de cessions, donacions, llegats i dipòsits i definint una política de compres ajustada a les condicions pressupostaries, el Museu de l’Empordà és un motor cultural de la comarca, un referent artístic que obrim permanentment a la ciutadania; perquè som Museu i perquè som Empordà.\nC/ Rambla, 2, 17600 Figueres.\nTel: 972 502305


El portaveu del PSC, Andreu Martín, amb el president de LaLiga, Javier Tebas.\nEl portaveu Andreu Martín s'ha reunit aquest dijous amb el president de LaLiga Javier Tebas\nActualitzada 08/02/2019 a les 18:26\nEl portaveu del grup municipal del PSC a l'Ajuntament de Reus, Andreu Martín, s'ha reunit amb el president de la Lliga Professional de Futbol, Javier Tebas, per analitzar el futur del CF Reus Deportiu, informa aquest divendres el PSC reusenc.\nMartín, acompanyat d'altres membres del grup municipal del PSC, es va entrevistar ahir dijous amb Tebas i amb el director general del Consell Superior d'Esports, Mariano Soriano.\nEl socialista critica que l'alcalde, Carles Pellicer (PDeCAT), «hauria d'haver anat a Madrid» per «tenir informació de primera mà per poder transmetre-la a l'afició i a la ciutadania».\nMartín advoca per «solucionar el conflicte del Reus i que pugui tornar a competir a Segona A amb una nova propietat solvent amb voluntat i capacitat de fer-se càrrec de la situació econòmica i esportiva».\nEn aquest sentit, Martín manifesta la voluntat del seu grup municipal de reunir-se amb els nous propietaris del club «quan l'entitat comenci a treballar».\nComenta el contingut : El PSC sobre el Reus: «Pellicer hauria d'haver anat a Madrid per tenir informació de primera mà»


CIRCULAR INFORMATIVA JUNY DEL 13 – Verregassos.com\nCIRCULAR INFORMATIVA JUNY DEL 13\nPublicat peradmin\t 7 juny 2013 8 juny 2013 Deixa un comentari a CIRCULAR INFORMATIVA JUNY DEL 13\n– Mira…, que els de Barcelona, vaja, els “xaves” de tota la vida, per fer esport, es posin bambes, m’è ben igual, els quecs que fem servir a pagès, penquen més. Com tabé m’è ben igual que festegin amb les seves novies. Les nostres xicotes estan pla mé bones. I a l’hora de menjar…, mira que untar el pa amb “tomàquet”, podent-t’ho fer amb tomata. I si queden amb mi a les “nou i mitja”, ja poden arribar a l’hora que vulguin, que jo ho faré a dos quarts de deu, o fins hi tot, a dos i cinc. Ara…, que a casa meva, després de comentar-me una cosa de manera afirmativa, s’acabi la frase amb un “oi, papa…”, per aquí, no. Per aquí si que no hi passo, EH!!!!\nI mentre esperem si aquest any arriba ja d’una vegada el bon temps, anem a veure el que tenim per aquest mes.\n● EXCURSIÓ CAP ALS CINGLES DE TAVERTET: Igual com cada any, per aquestes dates, en Ramon Marguí ja ens té preparada la caminada. Així doncs, el 16 de Juny, anirem cap als Cingles de Tavertet, a veure què. Sortirem a les 9 matí del “Caprabo” de Les Preses. Com sempre, la matinal, que té un recorregut aproximat d’uns 6 Km., no è complicada, i per tant, apta per totes les edats. Cal que tothom es porti l’esmorzar. I per no trencar amb aquest bon costum que trobo que tenim, acabarem l’activitat al voltant d’una taula al returant “Coll de Condreu”. Per la mainadica gran hi haurà un menú amb: amanida catalana, paella, rostit a la jardinera, pa vi i aigua, postres i cafè. El preu rondarà els 16€. I per la maidica pitua el menú serà de: mucarrons, o canalons, o meló amb pernil, i de segon, llonganisseta, o escalopa, i gelat. El preu dels pitits serà d’11€. Aquesta è una activitat oberta a tothom. Penseu que els godais també s’hauran de pagar el dinar. Per apuntar-nos a l’activitat, cal trucar a la Sra. Eva Marguí (689 097 624), o bé utilitzar l’article corresponent a verregassos.com. Penseu a deixar-hi el vostre nom, i sobretot, especificar si us quedeu a dinar. La data límit è el Dijous 13 Juny.\n● 15ª FESTA VERREGASSA: Tot i que sabem de bona ma que els organitzadors ja hi estan al damunt, encara no us podem dir rés de la Festa d’aquest any. Tant bon punt en sapiguem alguna cosa, us en mantindrem informats.\nI de moment, ré més. Tot esperant que tingueu una bona entrada d’istiu.\nPublicat peradmin 7 juny 2013 8 juny 2013 Publicat enGeneral\nORDRE DEL DIA MAIG DEL 13\nINSCRIPCIONS EXCURSIÓ ALS CINGLES DE TEVERTET.


En aquest post aprenem a fer un circuit de temporitzador de relé alternatiu basat en IC 555 simple per alternar un parell de càrregues alternativament amb una longitud de retard especificada, tal com es determina pels valors calculats dels components rellevants. La idea va ser sol·licitada pel senyor Sanjoy.\nSóc un lector habitual de les vostres excel·lents publicacions. Aquí voldria sol·licitar un disseny de circuit.\nIntento construir un recobriment de paper de laboratori per al qual utilitzaré assecadors de cabell de 2.000 watts per assecar el paper recobert.\nEl problema és que aquests assecadors no es poden executar contínuament.\nPer tant, vaig decidir utilitzar dos assecadors alternativament durant tres minuts cadascun. Però el canvi alternatiu d’aquests assecadors manualment sempre és fatigós.\nPer tant, demano un circuit que pugui encendre i apagar els assecadors alternativament i automàticament durant un període de temps predeterminat i continuar fent-ho fins que s’apagui.\nEn referència al circuit de relés de commutació alternatiu que es mostra a continuació, o també podem anomenar-lo circuit de commutació alternatiu, la idea es pot entendre amb l'ajut de l'explicació adjunta.\n“font d'alimentació variable de bricolatge ”\nEl circuit es construeix al voltant d’un configuració astable estàndard IC 555 , que bàsicament produeix un alt i baix altern o un altern de 12V i zero volt en el seu pin # 3 quan està engegat.\nAquesta sortida de commutació alternativa acompanya cert retard entre la seva commutació ON / OFF determinada pels valors dels components de R1, R2 i C.\n“què és un sensor d’ir ”\nEn el disseny proposat, els valors d’aquests els components de temporització es calculen adequadament per produir un cicle de treball aproximadament del 50% i amb una durada de retard d’uns 180 segons o 3 minuts.\nAmb la disposició que es mostra, només s’ha d’alterar el valor del condensador 470uF per aconseguir altres retards preferits a través del pin de sortida # 3.\n“tipus d’interruptors elèctrics per a llums ”\nEl pin # 3 es pot veure connectat amb una etapa de controlador de relé de transistor que respon als impulsos alt / baix del pinout i, en conseqüència, commuta els contactes del relé a través dels contactes N / C i N / O.\nCom que les dues càrregues estan connectades a través d’aquests dos contactes del relé, també es commuten alternativament d’ACTIVAT a DESACTIVAT i viceversa amb un retard de 3 minuts entre cada commutació.\nEls dos LED connectats a través dels pins d'alimentació i el pin # 3 de l'IC ajuden a indicar quina càrrega es pot trobar en la posició ON o OFF en un instant donat.\nEl circuit de temporitzador de relé de commutació alternatiu explicat anteriorment també es pot implementar per a altres aplicacions idèntiques i els períodes ON / OFF es poden ajustar independentment per aconseguir diferents seqüències ON / OFF, alterant adequadament els components de temporització R1 / R2 de l'astable.\nAnterior: Circuit del controlador de velocitat del motor d’inducció de 3 fases Següent: 2 circuits senzills de mesurador de temperatura Arduino explorats\nper a què serveix un transceptor\ndiagrama del circuit inversor de cc a ca pdf\nPotència de 3 fases per a maniquins\nquin dels mitjans de comunicació següents és un tipus de transmissió per ràdio?


Gubaidulina a Barcelona - Revista Musical Catalana\nSofia Gubaidulina saluda el públic en finalitzar el concert. © Josep Barcons\nL’AUDITORI MÉS. Camerata 432 (orquestra de cordes). Iñaki Alberdi, acordió i direcció. Marc Galobardes, violoncel. David Albet, flauta. Elena Rey, violí. Obres de Sofia Gubaidulina. L’AUDITORI (SALA ORIOL MARTORELL). 12 DE MARÇ DE 2013.\nFa quatre temporades, l’Orquesta Nacional de España dedicava la seva Carta Blanca a Sofia Gubaidulina, la qual cosa va permetre escoltar diverses obres de la compositora tàtara (fincada a Alemanya), amb intèrprets de la categoria d’Anne-Sophie Mutter, Natalie Stutzman o la mateixa compositora.\nSi això passava llavors a Madrid gràcies a la gran idea de Josep Pons de la “Carta Blanca a…”, aquest mes de març Barcelona i Madrid sumen esforços per retre conjuntament un homenatge a la compositora, en el qual s’escoltaran majoritàriament obres que llavors no van ser interpretades. Més enllà de la nominalitat de David Albet al capdavant dels BCN216, el factòtum real del projecte és ara Iñaki Alberdi, un acordionista excepcional que Gubaidulina (que té una especial predilecció per l’acordió) aprecia de cor. I no n’hi ha per menys, ja que Iñaki Alberdi no sols és un intèrpret excepcional, sinó que la seva cordialitat és incontestable i desenvolupa una notòria tasca pedagògica. A ell cal agrair, per exemple, que els alumnes de l’ESMUC poguessin gaudir de dues trobades amb la compositora. I també cal agrair-li que –malgrat alguns despropòsits en les classes de dilluns– la compositora acabés la tarda amb un bon regust de boca gràcies a la interpretació que el seu alumne Nikola Tanaskovic (per qui Gubaidulina es va desfer en elogis) va fer del De profundis: una obra amb una càrrega dramàtica extraordinària, que –tot i que fou prohibida per les autoritats soviètiques dins i fora del país– alguns acordionistes interpretaven fora de programa.\nDèiem que Gubaidulina aprecia de cor Iñaki Alberdi, i que no n’hi ha per menys. Perquè aquest músic basc no sols difon la seva música (igual que fa amb la d’altres creadors d’avui), sinó que la difon com cal, amb un compromís absolut i una adhesió incontestable a l’esperit de cada obra, lluny de cap mena de protagonisme vanitós. Una actitud que hauria de ser un veritable mirall per a molts intèrprets, i sobretot per a aquells que es dediquen a la música contemporània. Veure la disposició humil i entregada d’Alberdi damunt l’escenari (fent que obra, instrument i intèrpret esdevinguin un) fou una lliçó esplèndida per als nombrosos alumnes de l’ESMUC que seien a les butaques de la Sala 2 de L’Auditori.\nTenint en compte això, el concert només podia ser un èxit. I malgrat que el Barça-Milan va comprometre l’assistència de públic, el cert és que els pocs (i bons) assistents a l’acte van poder gaudir de l’univers sonor de Gubaidulina en esplèndides condicions: un univers que provoca una mena de transformació gairebé espiritual, que acabà conduint a una ovació tancada que la compositora va agrair amb humilitat. D’entrada, amb l’obra In croce (1979) l’acordió d’Iñaki Alberdi i el violoncel de Marc Galobardes van explorar subtileses tímbriques i rauxes dinàmiques de tota mena. El seu diàleg perfecte es va reproduir en l’obra que cloïa el concert, Seven words (1982), l’inici de la qual (quanta música es pot fer amb poques notes!) fou un exemple de finor compositiva i interpretativa, a la qual se sumà el rerefons de les cordes de la Camerata 432, ben comandades pel seu concertino Oriol Algueró.\nLa bona interpretació dels joves músics de la Camerata (la flexibilitat gestual dels quals contrasta amb la rigidesa poc musical d’algunes orquestres…) va ser un bon argument per a Impromptu (1996) –potser l’obra menys profunda del programa–, en què l’acordió no feia acte de presència i en la qual Iñaki Alberdi assumia la direcció des de la batuta, amb David Albet a la flauta i la resolutiva Elena Rey al violí solistes.\nSi la batuta no és pròpiament el territori d’Alberdi (en el qual tanmateix es movia sense problemes), sí que ho és l’acordió, tal com quedà palès tant en els duets amb Marc Galobardes com –encara més– en la interpretació de Kadenza (2011). En aquesta obra per a acordió sol es posà de manifest allò que creu la compositora (vegeu l’entrevista en el proper número de l’RMC): que un instrument és una persona amb un caràcter propi. A les mans d’Alberdi, això resulta més que evident; en gran mesura perquè Alberdi i Acordió són un.


Els veïns de Protegim l’Interior d’Illa reivindiquen la història de Vallmitjana | Gràcia TV\nJosep Maria Artigal, plataforma Protegim l'Interior d’Illa\n“Creiem que aquest arbre ja el tenim salvat, però en aquest treball partint d’un problema, anem gratant i trobem molts tresors. Hem salvat l’arbre, ara volem salvar el taller de Vallmitjana.”\nLa mobilització veïnal per salvar l’interior d’illa del carrer d’Astúries va posar al descobert la història del taller d’orfebreria Vallmitjana. Aquest edifici, afectat per l’obertura del carrer de l’Àngel, pot anar a terra. Els veïns, però, estan decidits a reivindicar la memòria històrica d’un espai per on van passar artistes com Gargallo, Picasso o Nonell.\nJoana Gay, plataforma Protegim l'Interior d’Illa\n“El que es tracta és de no perdre com a altres ciutats d’Europa aquesta història col•lectiva pugui conservar-se aquest edifici tan important.”\nQui també s’ha involucrat en el projecte és l’actriu gracienca Pepa Arenós. Quan va descobrir que a prop de casa s’amagava una història com aquesta va proposar fer un recorregut teatralitzat. Del taller de Juli Vallmitjana, orfebre i artista polifacètic, a la rambla de Prat, on va viure i on ha quedat la petjada d’un dels seus amics. Gargallo va fer dues escultures de Sant Jordi i les carotes dels Cinemes Bosque.\nPepa Arenós, actriu\n“Parlar del Juli Vallmitjana, de la gent que venia aquí i saps allò que et vas animant, perquè penses i no ho sabem els veïns, defensar això que és nostre.”\nAquesta jornada teatral es farà el dia 8 de setembre. Ara, estan buscant textos de Juli Vallmitjana i involucrant actors per fer un espectacle històric que recordi el passat artístic de la Vila de Gràcia.


Lluís Albert, una Creu de Sant Jordi escalenca | el Nou\nLluís Albert, una Creu de Sant Jordi escalenca\nEl passat 16 de maig, el Govern de la Generalitat va concedir la Creu de Sant Jordi a 28 personalitats i 15 entitats que s'han destacat pels serveis prestats a Catalunya en la defensa de la seva identitat o, més generalment, en el pla cívic i cultural. Entre elles hi havia la que es va lliurar al musicòleg escalenc Lluís Albert.\nEn el cas de Lluís Albert i Rivas (Barcelona, 1923), musicòleg, compositor i estudiós de l'obra de Caterina Albert (Víctor Català), la Generalitat ha reconegut “la seva valuosa contribució a la cultura musical i literària del país, que s'expressa, entre d'altres, a través de l'estudi, la composició i la divulgació de la sardana i de la música de cobla”. És deixeble directe de Joaquim Serra, de qui va actualitzar el cèlebre Tractat d'instrumentació per a cobla. Nebot i fillol de Caterina Albert, és fundador i dipositari del Museu-Arxiu Víctor Català i ha contribuït molt notablement a la difusió de la bibliografia de l'escriptora.\nPrecisament, en relació a aquest darrer apartat de la personalitat de Lluís Albert, cal recordar la finca del Clos del Pastor. Construïda el 1915 i protegida com a Bé Cultural d'Interès Local, va ser dedicada i llegada a Víctor Català per part d'una admiradora de la seva obra, Antonia Bartomeu i Baró. La part que ara fa dos anys va passar a mans municipals és la del jardí i el museu-arxiu que Lluís Albert va crear el 1975 i va mantenir fins ara. El musicòleg farà 96 anys a mitjan juny.\nEl fons es compon de dibuixos, pintures, escultures, primeres edicions de la seva obra, llibres d'altres autors dedicats a l'escriptora, fotografies familiars, reculls de premsa, figures de fang i guix, epistolari i manuscrits originals. També inclou peces arqueològiques vinculades a Empúries, algunes especialment singulars, com un atuell de vidre romà o una peça de plom amb inscripció indiketa. Un llegat excepcional que ha passat a mans públiques, conservat igualment per una persona excepcional que ara ha rebut el màxim reconeixement del país.\nLluís Albert fotografiat a la residència del Clos del Pastor, on havia residit la seva tia, l'escriptora Caterina Albert (Víctor Català).


Processats pel 'cas BPA': hi ha els que hi ha i n'hi ha que no hi són - Altaveu el diari digital d'Andorra\nProcessats pel 'cas BPA': hi ha els que hi ha i n'hi ha que no hi són\n13/09/2016 (13:30 CET)\nLa batlle que instrueix el ‘cas BPA’, Canòlic Mingorance, ha dictat els darrers dies un aute d’ampliació de processaments. Ja no són 24 els processats en el marc de la causa principal del cas que pressuposa que el banc intervingut arran del ‘Notice’ del FinCEN era poc menys que una màquina de rentar diners. Ara són 25. I són els que són. Però si s’atén als criteris emprats per la instructora no hi ha tots els que hi hauria d’haver. O almenys això mantenen alguns dels afectats, que han mostrat obertament el seu malestar pel fet que la Batllia s’hagi fet l’orni davant de determinats gestors. Això sense tenir en compte que hi ha molts dels processats que abans d’arribar a BPA havien treballat a altres entitats andorranes fent el mateix que se’ls acusa fer al banc intervingut com si fos el delicte del segle: operacions de caixa. Les famoses compensacions de diners.\nMingorance va notificar el 22 d’agost passat un aute que era el pas previ a la conclusió de la seva investigació i a través del qual assenyalava 24 directius i gestors de BPA com ser els responsables del suposat sistema institucionalitzat de blanqueig de diners. Tot lligat, pràcticament, a l’operativa duta a terme pel client Rafael Pallardó, que sempre ha mantingut, com a mínim, quatre coses: que els diners que portava a Andorra eren sols evasió fiscal; que no es pot considerar que fos un treballador de Gao Ping -sí que feia de ‘broker’ per diversos empresaris xinesos del sector de la marroquineria-; que mai no va cobrar ni pagar cap comissió a BPA (i quan es diu pagar, vol dir que no va untar ni directius ni gestors); i que havia treballat amb altres bancs del país. Certament, la pròpia policia andorrana ja va fer un informe al seu dia on detallava les relacions que havia tingut amb Banca Mora, Andbank, Crèdit Andorrà i BPA. I no pas totes les entitats detallaven els moviments dels comptes, operatius o cancel·lats, que els Pallardó hi havien tingut.\nA banda dels 24 processats, n’hi havia quatre més en una situació especial. Dos sobre els quals s’ha extingit la seva eventual responsabilitat penal perquè en el transcurs dels darrers anys han mort (Josep Maria Escuer i Jaume Andorrà). I dos més que malgrat haver-los citat la batlle com a encausats, mai no van comparèixer a recollir la citació. I tampoc la Batllia es va molestar massa en anar-los a trobar. Una de les persones que es trobava en aquesta situació és l’exempleada nascuda a Shangai que es va fer ‘famosa’ per aparèixer en una gravació audiovisual que va mostrar-se en algunes cadenes de televisió espanyoles. Al seu dia, fins i tot la Batllia va dictar una ordre de recerca i captura internacional. Els seus excompanys la tenen localitzada a Madrid. Però mai ningú s’ha molestat massa en anar-la a cercar. I això que se suposa que Pallardó era home de palla d’un mecenes xinès com Gao Ping. No deuria a la Batllia interessar massa confirmar o no aquest extrem.\nL’altre empleat, o exempleat, millor, que havia estat citat com a encausat i sobre el qual mai s’havia sabut gran cosa és el 25è processat. De cop i volta -i les fonts no han sabut dir si per insistència de les autoritats judicials o per voluntat pròpia- l’home va acudir, amb hora concertada prèviament, és clar, a declarar la setmana passada davant la batlle. Un dia després seria processat. Des que se’l va citar fins que ha aparegut en seu judicial han passat molts mesos. I els excompanys de l’home sabien que si no residia ja a Andorra no s’estava massa lluny. Va ser primer aparèixer al concert de Fangoria per la festa major d’Andorra la Vella i, poc després, acudir a l’edifici de les columnes de l’avinguda Tarragona.\nL’home es va fer un embolic notable amb les identitats d’alguns dels seus superiors durant la compareixença a la Batllia. Però no va tenir cap problema en explicar que participava de les compensacions. Que anava amunt i avall. A l’ample. És clar que no sembla que interessés o que quedés constància durant la declaració que després de més de dues dècades treballant a BPA l’home va acabar despatxat després que fos denunciat per estafa, a clients, pel propi banc. Va estar un llarg temps a la presó. De fet, el 2013 seria condemnat a tres anys de garjola.\nTres que no hi són\nPerò l’enuig dels processats i d’altres companys de BPA va més enllà. Consideren que hi ha com a mínim tres persones més que haurien d’haver estat encausats i qui sap si també processats i que, en canvi, mai dels mais no han tingut cap advertència de la Justícia. Les fonts consultades han explicat que si el criteri per inculpar, primer, i per processar, després, era haver fet alguna compensació o haver-les autoritzat d’una forma més o menys directa, hi ha tres treballadors de l’entitat que apareixen al sumari havent fet operacions de caixa i que mai ningú s’ha molestat a dir-los res. Com que dos tenen càrrec públic o semipúblic, no hi hauria d’haver inconvenient en esmentar-ne els seus noms. En un cas es tracta de l’avui component del Tribunal de Comptes Montserrat Montes, que apareix al sumari, fotocòpia del passaport inclosa, com a autora, com a mínim, d’una compensació. Un altre dels treballadors de BPA que també apareix al sumari havent realitzat, en aquest cas, més d’una operació de caixa, seria qui al seu dia va ser representant dels treballadors de l’entitat intervinguda amb la seva negociació amb el Govern (digui’s INAF, digui’s AREB) i avui és el responsable de banca de particulars i banca privada de Vall Banc, Joan Gibert. I el tercer seria un gestor que també ha fet una compensació que apareix en el sumari. En aquest cas, les fonts remarquen dos elements: es tracta del germà d’un conseller general de Demòcrates per Andorra i la compensació que va ‘supervisar’ tenia com un dels participants una coneguda empresa de perfumeria del país que no és Gala i tenia vincles accionarials amb la pròpia BPA.\nI encara una darrera cosa que han destacat les fonts, properes a alguns dels processats. Entre aquests treballadors que la batlle assenyala com a responsables més que suposats del blanqueig n’hi ha vuit que van arribar a BPA procedents de tres entitats que operen o havien operat al Principat (MoraBanc, Andbank i CaixaBank). I tots vuit van portar del banc d’origen al banc de destinació clients dels que la Batllia considera com a VIP i que duien a terme compensacions.


Almenys 73 concertades no tenen ni el 10% d’alumnes desfavorits\nVuit de cada deu centres sense subvenció addicional són religiosos\n4 min. Barcelona 09/04/2019 23:09\n651x366 La zona d’educació infantil d’una escola concertada de Barcelona, en una imatge d’arxiu. / PERE TORDERA La zona d’educació infantil d’una escola concertada de Barcelona, en una imatge d’arxiu. / PERE TORDERA\nQuan es parla de segregació escolar la comunitat educativa acostuma a mirar de reüll l’escola concertada. Són els centres sufragats amb fons públics però gestionats per fundacions o empreses i escolaritzen un terç dels alumnes de Catalunya. La majoria cobren quotes mensuals, i això suposa un factor dissuasiu per a moltes famílies, que no poden pagar els preus que es demanen. Aquest és un motiu que, en part, explica per què les escoles concertades només assumeixen un 15% dels alumnes més pobres, menys de la meitat dels que els tocarien si la distribució fos equilibrada entre totes les escoles, segons va publicar Eldiario.es. Ara bé, ha sigut pràcticament impossible saber quins són, en concret, aquests centres. Ahir, però, el Col·lectiu d’Escoles contra la Segregació -un grup d’AMPAs de centres de màxima complexitat que s’han desvinculat de la Fapac- va denunciar quins són els 73 centres de Catalunya que escolaritzen menys d’un 10% d’alumnes desfavorits.\nSegons diu aquest col·lectiu, si els indicadors econòmics indiquen que a Catalunya hi ha entre un 20% i un 25% d’alumnes en risc de pobresa, “seria perfectament lògic” que totes les escoles tinguessin el mateix percentatge d’alumnat en aquestes circumstàncies. “La nostra sorpresa, però, és majúscula quan s’analitzen aquestes subvencions i es constata que hi ha centres als quals el departament els denega l’ajuda perquè no compten ni amb un 10% d’alumnat desfavorit”, van dir ahir.\nEs tracta d’unes subvencions extres que poden demanar els centres concertats que presten el servei “en entorns de característiques socioeconòmiques desfavorides”. Aquest finançament addicional de la Generalitat serveix per garantir la igualtat de condicions a tots els alumnes i assegurar que les escoles concertades siguin representantives del territori. Però per rebre aquestes ajudes, almenys un de cada deu alumnes del centre ha de tenir “necessitats educatives específiques derivades de situacions socioeconòmiques o socioculturals desfavorides”. En els últims tres anys, el departament d’Educació ha tombat les sol·licituds a 73 centres concertats, 58 dels quals eren religiosos (el 80%), perquè no ho complien. La xifra podria ser més alta, perquè aquí només s’hi inclouen els centres concertats que van demanar aquests ajuts extres, però és possible que hi hagi col·legis amb menys del 10% d’alumnat en risc d’exclusió que no apareguin a la llista perquè no van fer la sol·licitud.\nEntre els centres afectats n’hi ha sis de Maristes (els de Badalona, Girona, Rubí, Barcelona, Igualada i Lleida), quatre del Sagrat Cor (dos de Barcelona i els de Terrassa i Gavà) i tres de Vedrunes (Berga, Cardona i Vilafranca), segons va sortir publicat al Diari Oficial de la Generalitat.\nLa concertada es defensa\nFonts de l’escola concertada -les quatre patronals s’han unit per fer campanya conjunta per primera vegada- van assegurar a l’ARA que “gran part” dels centres denunciats tenen un percentatge d’alumnes amb necessitats educatives especials elevat “tot i l’infrafinançament que pateixen” i que, precisament per això, demanen ajuts extres. A més, asseguren que hi ha “molts centres públics en zones acomodades que no arriben a aquest percentatge del 10% i no es publica cap llistat”. “Denunciem aquesta anàlisi demagògica de la problemàtica”, van dir. Les resolucions del departament només fan referència als ajuts extres a centres privats, no públics.\nLes mateixes fonts van assegurar que la lluita contra les desigualtats es reflecteix en el compromís de les quatre patronals en la firma del pacte contra la segregació, impulsat pel Síndic de Greuges i Educació. Aquest acord, que implica també els municipis de més de 10.000 habitants, vol acabar amb el cobrament de quotes de la concertada, i reforçar econòmicament aquells centres que sí que escolaritzin alumnat vulnerable. “Es garantirà que totes les escoles que reben diners públics actuïn idènticament”, va dir ahir el conseller del ram, Josep Bargalló, en una entrevista a Eldiario.es.\nPrecisament, des del Col·lectiu d’Escoles contra la Segregació denuncien que el departament “és conscient” que hi ha centres amb menys alumnes desfavorits dels que els pertocarien i exigeixen aplicar ja les mesures acordades per evitar-ho.


territoris.cat 09:43 11/03/20\nCapell és catedràtica en Biotecnologia a la Universitat de Lleida\nper sant torregrossa capell jordi creu\nTeresa Capell, nova Creu de Sant Jordi\nAhir el Govern de la Generalitat va aprovar el lliurament de la Creu de Sant Jordi a 30 personalitats i 15 entitats destacades del país.\nEntre elles, destaca la labor de la torregrossina Teresa Capell, catedràtica en Biotecnologia a la Universitat de Lleida des del 2011. Capell és doctorada en Farmàcia per la Universitat de Barcelona, va estudiar a l’Institut Fraunhofer de Biologia Molecular i Ecologia Aplicada de Schmallenberg.\nLa Generalitat donarà aquest guardó a Capell pel conjunt de recerques que lidera en l'àmbit de la biotecnologia agrària, on ha posat el focus en la necessitat d'una millora en la qualitat de vida de les persones.\nCapell ha dut a terme una llarga carrera com investigadora i professora universitària, no només a Catalunya, sinó també a Gran Bretanya i Alemanya. Allí especialment fou reconeguda la seva recerca en cereals transgènics, en la línia de la creació d'una agricultura eficient.\nL’elecció de les personalitats distingides amb aquest guardó ha volgut respectar, com ja ha estat palès en les darreres edicions del premi, la paritat de gènere i la representació territorial\nMollerussa atura temporalment l'activitat del refugi d'animals per reparar la coberta


Calvó es compromet a fer estudis complementaris, si escau, sobre l'impacte de la importació de residus\nCalvó es compromet a fer estudis complementaris, si són necessaris, sobre l'impacte de la importació de residus\nLa ministra de Medi Ambient ha destacat que en base als estudis que es tenen hi ha els elements necessaris per constatar que "no hi haurà cap impacte sobre la salut"\nLa ministra de Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat, Sílvia Calvó; i el director de Medi Ambient, Marc Rossell, conversen amb la consellera Sílvia Bonet.\nActualitzada 03/05/2017 a les 17:40\nLa ministra de Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat, Sílvia Calvó, s’ha compromès, davant la demanda plantejada pels consellers de l’oposició a la comissió legislativa de Sanitat i Medi Ambient, a analitzar la necessitat de tirar endavant estudis complementaris sobre l’impacte que pot tenir la incineració dels residus que s’importin des de Catalunya. La titular de la cartera de Medi Ambient ha destacat, però, que en base als estudis que es tenen hi ha els elements necessaris per constatar que "no hi haurà cap impacte sobre la salut" i ha conclòs que si hi hagués hagut "el mínim dubte no s’hagués signat" l’acord amb Catalunya.\nD’aquesta manera, tant els consellers de Liberals d’Andorra, com del Partit Socialdemòcrata i la consellera del grup mixt, Sílvia Calvó, han insistit en la necessitat que es hi pugui haver estudis que puguin certificar que aquesta importació, que encara no ha començat i que podria iniciar-se a l’estiu, no té cap impacte. La ministra ha destacat que la qüestió de la importació ja es va tractar en el si de la comissió d’informació i vigilància del Centre de Tractament de Residus, però que no s’ha parlat de fer estudis complementaris als que ja es tenen de quan la planta es va posar en marxa, i sobre els quals ha insistit que són molt complets i que molts dels aspectes que allà estan recollits són vigents. Bonet ha destacat que si s’incineren més residus hi haurà un increment de de les partícules "ultra fines" a l’aire i, per tant, creu que cal "un seguiment" i que se sigui "curós" per avaluar l’impacte que això pot tenir en la salut de les persones.\nDe la seva banda, el conseller del Partit Socialdemòcrata, Pere López, ha recordat que ells han plantejat una proposta d’acord perquè es faci una consulta popular sobre aquesta importació, que els "preocupa molt" que la política del Govern sembli encaminada a "generar més incineració" i creu que aclarir les conseqüències que pot tenir sobre la salut de les persones és una qüestió que "ha de ser una preocupació nacional no només del PS".\nPer la seva part, el conseller liberal, Jordi Gallardo, ha destacat que aquests estudis han d’anar encaminats a no generar "alarmisme". Així, ha dit que ja que els actuals són de quan la planta es va inaugurar i, tot i que estiguin dimensionats al volum de tones que es poden rebre (segons Calvó), en caldrien de complementaris per la "tranquil·litat" dels ciutadans.\nA l’últim, el conseller de Demòcrates per Andorra i president de la comissió legislativa de Sanitat i Medi Ambient, Carles Jordana, ha destacat que "evidentment" si es fan aquests estudis hi estaran d’acord però ha insistit en el fet que el que "s’ha de mirar" és per què des de fa un temps les dades de recollida selectiva "s’han estancat i per què no han millorat", i ha remarcat que calen més campanyes de conscienciació. ja que si hi ha més reciclatge també hi haurà un impacte en la incineració.\nPrecisament per parlar de les línies a seguir aquest 2017 en el marc del Pla Nacional de Residus per incrementar la recollida selectiva ha comparegut la ministra Calvó acompanyada del director de Medi Ambient al davant de la comissió. La titular de Medi Ambient ha destacat que la recollida selectiva s’ha "estabilitzat" en els darrers anys (l’any passat el global va incrementar-se un 1%) i que per arribar al 50% de reciclatge que es vol assolir el 2020 cal fer un esforç important i que, per tant, moltes accions ja es començaran aquest 2017. Així, s’incidirà en les recollides que ja fa anys que es porten a terme: paper i cartró, envasos i vidre i, per aquest motiu, a la tardor s’iniciarà una campanya de porta a porta tant al davant dels grans productors com dels ciutadans. Aquesta acció servirà per informar però també per recollir dades sobre les necessitats dels ciutadans.\nTambé es començarà la recollida de matèria orgànica prop dels grans magatzems i s’enllestirà un nou decret sobre l’ús de les bosses de plàstic en el qual es poden arribar a incloure que es facin servir un tipus de bossa feta amb un 80% de material reciclat o que s’incrementi el preu que els ciutadans han de pagar. També es preveuen accions als centres comercials per potenciar l’ús de bosses d’altres materials, com tela. També s’està treballant, tal com ja es va anunciar, en la recollida del tèxtil en un programa transfronterer entre Andorra, Catalunya i França.\nEspecialment crític amb la política de gestió de residus s'ha mostrat Pere López, que ha remarcat que els volum de recollida selectiva van a la baixa mentre que els residus incinerats van a l’alça i l’ha qualificat com de "catastròfica". D’aquesta manera, ha remarcat que "lluny de fer autocrítica" des del Govern s’insisteix "que aquesta és la línia a seguir", i ha lamentat la manca d’accions de conscienciació. Calvó ha destacat que en comparació amb els països de l’entorn Andorra és "capdavantera". Així, ha defensat que els nivells actuals de reciclatge, tant si se situen en el 49% respecte a uns mètodes o en el 40% respecte d’altres, estan entre els dels països més avançats d’Europa en aquest aspecte.\npodria fer estudis complementaris sobre el impacte sobre la fauna i flora de vora del riu del proxim projecte d'interes nacional a soldeu\nNo cal ni que ho feu, perquè sortirà favorable en funció dels interessos creats al seu voltant.


Jordi Graupera, The Guy\n"Fa molts anys que Graupera es prepara per fer el discurs que va fer i per tot el que pot venir després"\nper Àstrid Bierge 23 de març de 2018 09:40\nVist el panorama nacional, jo ja sabia d'abans que qualsevol cosa que sortís del neocòrtex de Jordi Graupera donaria per fer córrer xampany, però he de reconèixer que no m'esperava que el seu discurs fos tan desmesuradament acollonant. Recomano que ningú no es quedi amb les notícies que en resumeixen el contingut perquè, més enllà de les propostes concretes que va fer per a Barcelona, l'independentisme i la renovació de la cultura política, es va adreçar als seus interlocutors des d'una categoria espiritual i intel·lectual que és impossible de resumir. És a dir, el més trencador i progressista de la seva conferència no van ser les propostes trencadores i progressistes sinó la ubicació moral des d'on va explicar-nos-les.\nPer primer cop des que m'hi veig, algú amb ambicions polítiques va parlar-me sense tractar-me d'imbècil o de menor d'edat. No us passa que, quan un polític parla -a Catalunya i arreu-, tens la sensació que no t'està dient la veritat, la seva veritat? No que menteixi en el sentit més estricte de la paraula, sinó que abaixa el seu nivell, que no t'explica el que realment pensa ni el que realment creu que passa, com si et manqués la intel·ligència per entendre la seva visió particular de la realitat o com si no volgués cedir-te el poder de conèixer-la. Si els sentíssim en off-de-record veuríem que diuen coses molt diferents i molt més interessants.\nAquesta distància siberiana entre les seves percepcions i el que acaba sortint de llurs boques rebaixa els discursos a una tirallonga d'idees impersonals i enllaunades massa petites i quadriculades per encabir la complexitat dels fenomens polítics. Per això quan surten a les notícies o als programes no cal parar gaire l'orella per copsar què diuen, una mica com amb els futbolistes després d'un partit. Pots estar preparant el sopar perfectament. Això ho idiotitza tot. A nosaltres, que no exercitem el judici, i a ells, que amagant-se acaben reduint-se a la seva pitjor versió. Si amb un discurs superficial més o menys passen, no es veuen amb el deure ni l'obligació de pensar amb més píxels.\nNo m'ho invento jo, que ens volen lluny de la política concreta. Per què als votants independentistes sempre se'ns ha amagat la naturalesa de les incomptables i inacabables negociacions entre els nostres partits? Per què en tots aquests anys no han obert mai les portes dels despatxos per compartir les seves desavinences i obrir el debat als mitjans, als líders d'opinió, a les xarxes, a les associacions ciutadanes, als grups de whatsapp i a les sobretaules? Imatges borroses com "anem bé" o "falten alguns serrells" són la resolució màxima a les quals hem pogut aspirar els ciutadans, la plebs. Fins i tot la CUP, que defensa una democràcia més participativa i que l'aplica en la seva estructura interna i social, ha estat còmplice i protagonista d'aquest secretisme paternalista, discriminatori, classista, oligàrquic.\nA Graupera, ja us ho dic ara, li diran xuleta. I una mica xuleta sí que és, com tothom que és prou bo per saber que és bo de veritat, però el seu discurs va estar als antípodes de la pedanteria política que han demostrat els nostres dirigents. Pensar que tens idees millors -més útils- que les dels altres no és pedant. El que és pedant, frívol i irresponsable és dir que tens alguna cosa bona a oferir al món sense creure-ho o sense tenir-la molt ben pensada. El que és pedant és que darrere dels teus plans públics no hi hagi una adhesió sincera i cabassos d'hores de reflexió. I vés tirant i ja veurem. És pedant dir que faràs la independencia sense saber com fer-la i demanar el vot per legitimar un president concret sense saber com investir-lo. I també fer veure que renunciar-hi no és un frau electoral. El que és pedant és que els compromisos que estableixes amb els altres no sorgeixin de conviccions honestes i meditades.\nFa molts anys que Graupera es prepara per fer el discurs que va fer i per tot el que pot venir després. No s'ha preparat a la catalana, que passa per anar grimpant en la jerarquia políticosocial del país a cops de colze o raspallades. Va posar un oceà entre aquest món i ell. S'ha preparat dedicant temps, esforç i talent a forjar les conviccions amb les quals ara vol ajudar el seu país, sentint-s'hi genuïnament vinculat i fent-se'n responsable. Per a mi, això és una mostra de respecte i m'inspira confiança. Per això quan diu que vol dur aquest projecte personal "fins al final, fins a les últimes conseqüències", jo me'l crec. Per això penso que és el nostre home. Com li dirien allà, he's The Guy.


Esports - El Junior femení es desempallega del Jolaseta per la via ràpida\nEl Junior femení es desempallega del Jolaseta per la via ràpida\nel 20/mar/16 Pedro Miserachs Hoquei PDF\nEl Junior femení guanya (4-0) el Jolaseta a la 14a jornada de Divisió d'Honor d'hoquei herba. Les santcugatenques han solucionat el partit en els dos primers quarts amb gols de Carlota Petchamé, Marta Grau, Jennifer Plass i Mariona Serrahima, i es mantenen terceres amb 32 punts.\nLes santcugatenques no han donat moltes opcions a un Jolaseta que no ha tingut cap ocasió fins el darrer quart. En el primer, Carlota Petchamé ha obert el marcador quan ha aprofitat una bola morta després d'un rebuig de la portera visitant. En el segon quart, Marta Grau i Jennifer Plass han transformat un penal còrner cadascuna i Mariona Serrahima ha tancat el marcador amb un gol a porteria buida.\nEn el tercer i darrer quart, el partit ha baixat d'intensitat i, tot i que les locals han gaudit d'alguna ocasió per marcar, el marcador no s'ha mogut més i el partit s'ha tancat amb 4 a 0. El tècnic del Junior, Joan Vidal, està content per la reacció de les jugadores després de perdre la final de la Copa de la Reina, però creu que els ha faltat un punt d'intensitat en el tercer i darrer període.\nHem d'aprendre a seguir. Tot i que no han tingut mala actitud, hem d'aprendre a continuar buscant gols, no és cap falta de respecte.\nAra la competició s'atura per la Setmana Santa i a la tornada les santcugatenques visiten el Club Egara.\nAndrea Puig,a la dreta, durant el partit


L'AMB aprova definitivament el PREMET25, el gran pla en matèria de residus per portar el reciclatge metropolità als estàndards europeus | Sostenible\nAquest pla estratègic està alineat amb les directrius europees, que obliguen els membres a assolir una taxa de reciclatge del 55 % el 2025 i del 60 % el 2030. El PREMET25 establirà nous models de recollida per a tots els municipis metropolitans, basats en el porta a porta i els contenidors intel·ligents. L'AMB bonificarà els municipis que millorin els seus sistemes de recollida: els retornarà l'estalvi aconseguit en el tractament perquè el continuïn invertint en millores pel que fa a la recollida. El Pla també considera la reconversió de les plantes de tractament metropolitanes. Es passarà d'un model basat en ecoparcs a plantes de tractament més especialitzades, sobretot dedicades a la matèria orgànica. El compliment dels objectius del PREMET25 comportarà a l'administració l'estalvi de 17 M€ anuals en tractament; cada any es reduiran entre 160.000 i 250.000 tones d'emissions de gasos amb efecte d'hivernacle, i es crearan més de 1.000 llocs de treball en l'àmbit dels residus.\nEloi Badia. Premsa AMB\nAquest 9 de novembre ha començat a funcionar el nou sistema de recollida de residus comercials basat en el sistema porta a porta. Després de la campanya d’informadores i informadors ambientals i el lliurament de material informatiu, s’inicia avui el canvi de model de recollida per al teixit comercial i els equipaments de Sant Just Desvern.\nMés dels 85 % dels exemplars analitzats contenien microplàstics al sistema digestiu. Fins ara s'havien fet estudis sobretot a l'àmbit marí


Espatlla de Xai al Forn - Vicenç Llobet\n1 Espatlla de xai gran o 2 de mitjanes.\n16 patates petites.\nEl dia abans s’agafa l’espatlla de xai, o les dues espatlles de xai, es marquen amb 3 talls profunds i es posa dins una font per anar al forn.\nEs tira un bon raig d’oli de manera que quedi ben untada per les dues cares.\nEs salpebra per les dues cares, es posa les fulles de llorer, junt amb dues branquetes de romaní fresc, de manera que quedin en contacte amb el fons de la font per anar al forn.\nS’afegeix un raig de brandi.\nEs tapa tot amb paper d’alumini i es reserva dins de la nevera fins l’endemà.\nA l’endemà es treu de la nevera amb la suficient antelació perquè quedi tot a temperatura ambient. Cal retirar el paper d’alumini.\nEs calenta el forn a 200 graus i, quan ha arribat a aquesta temperatura, es fica al forn durant 10 minuts.\nTot seguit es baixa la temperatura del forn a 120 graus i es deixa coure durant 3 hores.\nMentre es va coent, es prepara una mena d’all i oli negat tot aixafant els alls pelats en un morter. Un cop feta la pasta, s’afegeix oli d’oliva i es va remenant fins aconseguir aquest all i oli.\nA mitja cocció, es gira l’espatlla de xai i es rega amb un raig de brou de carn per fer una mica de suquet. Aquest suquet es farà servir per anar remullant l’espatlla durant el final de la cocció, perquè no es ressequi.\nQuan faltin 10 minuts per finalitzar la cocció, es puja la temperatura a 180 graus i s’escampa un parell de cullerades de l’all i oli pel damunt.\nMentrestant, en una paella, es saltegen les patates bullides i tallades de manera irregular. A l’últim moment, s’incorpora l’all, julivert i una mica de romaní ben picats i es fa coure durant un minut més.\nEs serveix el xai amb l’acompanyament de les patates saltades.


..:: HdR.cat - 16 octubre ::..\nColin McRae i Derek Ringer van saber mantenir la pressió i la condició de líders\nIniciat el diumenge 13 d'octubre de 1996 a Sanremo, el dimecres 16 d'octubre finalitzava a la mateixa ciutat que li donava el nom el 38è Ral·li de Sanremo, vuitena cita en el calendari del campionat del mòn de ral·lis i que posteriorment esdevindria la darrera edició mixta terra-asfalt en la història de la prova italiana. El ral·li gaudia de puntuabilitat per als campionats de pilots, marques i producció, atraient fins a un total de 108 equips a formalitzar la seva inscripció, iniciant tots ells des de la rampa de sortida el recorregut composat per 18 especials cronometrades de 413,32 km de distància que 47 equips aconseguirien superar.\nUna forta tempesta va truncar la remuntada de Sainz-Moya .\nLa prova no es va iniciar fins dilluns, sent l'etapa de diumenge un enllaç per carretera d'uns 400 km fins Arezzo, a la Toscana, on la prova hi centrava les seves especials sobre terra. Els finlandesos Tommi Mäkinen i Seppo Harjanne, líders del campionat, de fet ja eren campions del mòn per llavors, saltaven als trams en primer lloc però aquests quan només havien recorregut uns 500 metres del primer tram, prenien una corba amb massa impetu i patien un accident. En conseqüència de l'accident Seppo Harjanne va haver de ser evacuat en helicòpter per un fort dolor lumbar el que va provocar que el ral·li quedés aturat per un periode d'uns 40 minuts i que Carlos Sainz i Luis Moya passessin a obrir pista amb el handicap que això suposa en trams celebrats sobre terra.\nPoc després i en aquest primer tram també, a causa d'haver estat aturats 40 minuts, les rodes pre-escalfades dels cotxes es van refredar i el Ford Escort RS Cosworth dels finlandesos Jarmo Kytoletho i Arto Kapanen patia una sortida de pista en aquest primer tram el que obligava a la organització a cancelar-lo. Ja en la segona especial cronometrada, els dos equips italians amb Toyota Celica formats per Andrea Dallavilla i Danilo Fappani i Gilberto Pianezzola i Loris Rogia imposaven els seus cotxes en la part alta de la taula, gràcies a sortir en posicions endarrerides i a poder comptar amb carburant lliure i no el subministrat per la FIA, poguent obtenir uns cavalls extra.\nPer la tarda es repetien els dos trams celebrats pel matí, en els que el Subaru van imposar la seva llei, primer va ser Piero Liatti i Fabrizia Pons qui marcava l'escratx, mentre que en la següent especial cronometrada eren Colin McRae i Derek Ringer els homes més ràpids en el tram el que permetia als britànics passar a liderar la provisional seguits de Liatti-Pons.\nCarlos Sainz i Luis Moya completaven la jornada en cinquena posició, just per darrera dels dos Subaru i dels dos Toyota, però la parella espanyola va decidir entrar 1 minut tard en el darrer control horari, per tal de rebre una penalització de 10 segons i així en la segona jornada saltar a pista en vuitena posició, on només dos trams es celebraven en dues ocasions, els restants tres trams només es disputaven una vegada.\nJa en els trams del dimarts, la opció es va mostrar com la adequada i Carlos Sainz i Luis Moya marcaven el primer escratx que els permetia pujar fins la tercera posició, un segon escratx consecutiu els portaria fins a la segona provisional i un tercer escratx en el quart tram cronometrat de la jornada situava a la parella de Ford a només 11 segons del líder provisional, els britànics de Subaru Colin McRae i Derek Ringer. Però en el cinquè tram una forta tempesta va truncar els plans dels espanyols, la tempesta es va iniciar quan a Sainz-Moya els hi mancaven uns 5 minuts per començar el tram, mentre que McRae-Ringer ja estaven força avançats en el mateix el que va comportar que els de Ford perdessin 29 segons en relació els de Subaru.\nEn les dues últimes especials del dia, els de Ford retallarien distàncies vers els de Subaru amb un quart escratx i un segon lloc escratx per darrera dels seus companys belgues Bruno Thiry i Stéphane Prévot, situant la diferència entre tots dos en 32 segons mentre que Piero Liatti i Fabrizia Pons romanien en tercera posició a només 4 segons dels espanyols.\nEn els apartats de baixes destaca la d'Andrea Dallavilla i Danilo Fappani els quals en patir dues volcades al llarg de la jornada, van deixar força malmés el seu xassís de cara a l'etapa final d'asfalt, superficie amb unes exigències superiors a la montura, pel que els responsables de Grifone van optar per l'abandonament de la jove parella italiana.\nMentre que si bé Didier Auriol i Denis Giraudet seguien en competició, la parella francesa fitxada per Mitsubishi de cara a refermar el liderat de la marca dels tres diamants vermells en l'apartat de constructors, patia problemes de transmissió en les darreres especials de la segona jornada que els feia perdre de l'ordre de 2 minuts i mig i caure fins la novena posició a més de 3 minuts del liderat.\nLa tercera i última etapa es celebrava sobre asfalt a les montanyes properes a Sanremo, on el Subaru Impreza de Piero Liatti i Fabrizia Pons es va negar a arrancar en el parc tancat, iniciant-se així l'etapa amb una primera baixa d'entitat. Els espanyols de Ford Carlos Sainz i Luis Moya podien així centrar-se en atacar la posició de líder i si bé en la primera meitat de la jornada van aconseguir escurçar les distàncies fins als 6 segons, els britànics van saber mantenir la calma i en les tres darreres especials marcar tres escratxs que els permetrien vèncer la prova per 22 segons de diferència.\nMentrestant, per darrera d'ells, amb Liatti-Pons fora de cursa per una fallada elèctrica, la lluita per la tercera posició del podi es centrava en el Subaru Impreza de Kenneth Eriksson i Staffan Parmander i el Ford Escort RS Cosworth de Bruno Thiry i Stéphane Prévot, lluita que els belgues amb un pilotatge clarament superior sobre asfalt van saber portar al seu favor per tal de superar als suecs i distanciar-se en fins a 35 segons al final del recorregut.\nAixí doncs Colin McRae i Derek Ringer podien celebrar la seva segona victòria en el mundial d'ençà que eren campions del món en completar el recorregut amb un temps total de 4 hores 26 minuts i 57 segons, 22 segons per davant dels espanyols Carlos Sainz i Luis Moya que completaven el recorregut en segon lloc mentre que els seus companys d'equip Bruno Thiry i Stéphane Prévot completaven el podi a 2 minuts i 9 segons dels guanyadors de la prova.\nLa baixa de Liatti-Pons i un pilotatge superior en asfalt va permetre a Thiry-Prévot pujar al podi.\nEn la categoria de producció els líders de la provisional del campionat, l'alemany Uwe Nittel i la sueca Christina Thörner patien un accident en la primera especial de la segona etapa així com els argentins Jorge Recalde i Martin Christie, deixant pràcticament en solitari a l'uruguaià Gustavo Trelles i l'argentí Jorge del Buono que tenia com a única missió controlar als belgues Pascal Smets i Jean-Paul S'Heeren. Finalment els sudamericans van aconseguir la victòria en la prova, la primera en el campionat, el que els permetia liderar la provisional amb només 2 punts d'avantatge vers Uwe Nittel.\nTrelles-Del Buono guanyaven la prova i es situaven líders de la general.\nSi bé Tommi Mäkinen ja era campió del món, les posicions que el seguien encara estaven per decidir, i Carlos Sainz gràcies a la seva segona posició aconseguia uns importants 15 punts, així com el campió del món en vigéncia, Colin McRae, el qual gràcies a la segona victòria de la temporada aconseguia situar-se a només 4 punts del seu company d'equip el suec Kenneth Eriksson.\nEn el campionat de constructors, el fiasco de Mitsubishi que només sumava 11 punts amb el vuitè lloc d'Auriol-Giraudet, provocava que la marca dels diamants vermells perdés el liderat de la provisional, situant la marca de la constelació de les Pléiades en aquesta posició sobretot gràcies a la victòria de McRae-Ringer així com el cinquè lloc d'Eriksson-Parmander. Ford per la seva banda escurçava distàncies vers la segona posició en situar dos cotxes al podi.\nOgier-Ingrassia guanyaven la ronda catalana i el mundial\nFigurant com la dotzena prova en el calendari del mundial de ral·lis, el diumenge 16 d'octubre de 2016 finalitzava a Salou el 52è Ral·li Catalunya – Costa Daurada, cita que en ser puntuable pels certàmens reservats a pilots, constructors, WRC2, WRC3 i la copa privada de promoció de joves talents, la Drive Dmack, permetia congregar a 70 equips en la seva llista d'inscrits oficial. D'aquests, 65 inciarien a partir del dijous 13 d'octubre per la tarda a celebrar un recorregut programat de 19 proves especials amb una corda de 321,08 km sobre una superficie mixta, que 51 equips aconseguirien superar.\nSordo-Martí sortien disposats a guanyar el ral·li, peró finalment no va poder ser.\nUna especial espectacle celebrada el dijous a la tarda a la muntanya de Montjuïc de Barcelona de 3,20 km de distància, donava el tret de sortida a l'event, la qual es celebrava enmig d'un important aigüat. Els estonis Ott Tänak i Raigo Mõlder afrontaven la cronometrada de la capital catalana just en el precís moment en el que l'aigua dipositada sobre l'asfalt era menor, amb el que la parella aconseguia anotar-se el millor temps i esdevenir els primers líders del ral·li.\nSuperat l'espectacle inicial, la caravana del ral·li feia el seu viatge cap al seu lloc natural a les muntanyes de l'interior de Tarragona, on tres trams cronometrats celebrats a doble passada sobre terra i sobre superficie mixta els esperaven; en total la celebració de l'etapa del divendres suposava 115,90 km de lluita contra el cronòmetre, en els que la pluja hi afegia la seva dosi d'emoció en disminuir l'adherència considerablement.\nEls belgues Thierry Neuville i Nicolas Gilsoul marcaven el millor temps en la primera d'elles, un registre que permetia a la parella de Hyundai grimpar sis posicions i passar a liderar el ral·li per 3 dècimes de segon vers el Volkswagen Polo R WRC dels campions mundials Sébastien Ogier i Julien Ingrassia, mentre que Kris Meeke i Paul Nagle hi volcaven el seu Citroën DS3 WRC sense que aquest incident els hi impedís seguir en competició.\nEn la següent especial Sébastien Ogier i Julien Ingrassia repetien autoria del segon millor temps, en aquesta ocasió just per darrera dels seus companys d'equip els finlandesos Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila, mentre que Thierry Neuville i Nicolas Gilsoul hi aturaven el cronòmetre en la tercera posició, una combinació de resultats que deixaven als provençals en el liderat per davant dels de Hyundai.\nEl bucle matinal es tancava amb una especial de superficie mixta, en la que Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila tornaven a anotar-se el millor temps per davant de Sébastien Ogier i Julien Ingrassia, el que permetia a la parella nòrdica situar-se en la darrera plaça de podi a 1,3 segons de Thierry Neuville i Nicolas Gilsoul.\nCara a les segones passades pels tres trams celebrats al matí, els pilots Dani Sordo i Marc Martí sortien disposats a confirmar les declaracions que feien a la prèvia de la celebració del ral·li, en les que assegraven que al Catalunya hi buscarien la victòria després de molts podis. El càntabre i el català de Hyundai s'anotaven el millor temps en la quarta especial, primera del bucle de la tarda, i passaven a liderar la taula general, mentre que Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila patien una sortida de pista i acabaven amb el seu Polo R WRC sobre tres rodes, obligant-los a acollir-se al rally-2.\nEls espanyols confirmaven la seva posició i les intencions guanyant la cinquena prova especial, mentre que en la sisena i última del dia, els líders s'anotaven el segon millor registre a 1,7 segons per darrera dels pilots de les dues Irlandes de Citroën Kris Meeke i Paul Nagle.\nSuperades les sis proves especials de la primera jornada real de competició, els participants que restaven en actiu retornaven a Salou, on Dani Sordo i Marc Martí hi entraven com a líders provisionals per 17 segons de marge vers els francesos Sébastien Ogier i Julien Ingrassia, mentre que Andreas Mikkelsen i Anders Jæger accedien a la tercera plaça a 35,1 segons dels espanyols i després de que Thierry Neuville i Nicolas Gilsoul es deixessin uns preciosos 18,1 segons en la quarta prova especial en envirollar-se i calar el motor del seu i20 NG WRC.\nDissabte els responsables del RACC programaven la jornada més llarga del ral·li amb 7 proves especials sobre asfalt, més una superespecial espectacle pel Passeig Marítim de Salou, totalitzant 139,18 km cronometrats. Els recuperats Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila s'imposaven en les dues primeres especials, les quals conservaven humitats de les pluges caigudes en la jornada anterior, mentre que Sébastien Ogier i Julien Ingrassia ho feien en les dues següents proves especials del bucle, ja totalment seques en regnar-hi el sol. Dani Sordo i Marc Martí es mantenien en el liderat gràcies a aturar el crónometre en segona posició en tres dels quatre trams, aixó és que la parella de Hyundai en una especial aconseguia posar uns quants segons més de per mig vers els seus rivals més directes.\nPer la tarda, en tornar a passar per les tres darreres especials cronometrades del bucle matinal, es produien canvis importants en la taula general de temps. Andreas Mikkelsen i Anders Jæger volcaven el seu Volkswagen Polo R WRC en ser catapultats per l'inici de la tanca metàlica de la carretera, deixant lloc en les posicions provisionals del podi als belgues Thierry Neuville i Nicolas Gilsoul, d'altra banda Sébastien Ogier i Julien Ingrassia el millor temps en les tres proves especials en carretera que restaven a la jornada, aconseguint recuperar en la darrera d'elles el liderat per davant de Dani Sordo i Marc Martí.\nUna mala resolució per part de Dani Sordo i Marc Martí a l'especial espectacle de Salou, on es dedicaven a sobrevirar en excès de cara al públic, els feia perdre 4,1 segons suplemetaris vers els nous líders, amb el que la parella de Hyundai retornava al parc tancat de Port Aventura a 5,8 segons de Sébastien Ogier i Julien Ingrassia. Els seus companys a Hyundai, Thierry Neuville i Nicolas Gilsoul, tancaven les places de podi a una distància considerable, 1 minut i 3,9 segons de marge vers la parella de Volkswagen, mentre que els tercers integrants de l'equip Hyundai, els neozelandesos Hayden Paddon i John Kennard, restaven a les portes del podi a 1 minut i 20 segons dels líders. Kris Meeke i Paul Nagle, a gairebé 2 minuts del cap de la classificació tenien remotes opcions d'entrar al podi català.\nLa quarta jornada del ral·li, si es que podem considerar com a jornada l'especial espectacle de Barcelona, estava formada per només 4 proves especials, engoblades en un bucle de dos trams que es celebraven per duplicat, en total els participants havien d'afrontar els últims 62,80 km del recorregut.\nSébastien Ogier i Julien Ingrassia guanyaven la primera cronometrada dominical, mentre que en la segona el millor temps era pels seus companys d'equip Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila. Per la seva banda Dani Sordo i Marc Martí veien com la distància vers els líders es duplicava en les dues proves del bucle matinal, moment en que els espanyols decidien desistir en l'atac de la primera posició i assegurar la segona plaça provisional.\nJari-Matti Latvala i Miikka Anttila guanyaven les dues especials que restaven, amb el que els finlandesos sortien de Salou amb els 3 punts extra del Power Stage, mentre que Sébastien Ogier i Julien Ingrassia hi eren segons i Dani Sordo i Marc Martí.\nCelebrats els 321,08 km cronometrats del 52è Ral·li Catalunya – Costa Daurada, Sébastien Ogier i Julien Ingrassia s'erigien com a guanyadors de l'edició en invertir un temps total de 3 hores 13 minuts i 3,6 segons en recorrer la distància programada, mentre que Dani Sordo i Marc Martí s'havien de conformar un altre any amb la segona posició, en aquesta ocasió a 15,6 segons de distància dels seus precursors. Els companys d'equip belgues d'aquests, Thierry Neuville i Nicolas Gilsoul, tancaven el podi a 1 minut i 15 segons dels guanyadors.\nNeuville-Gilsoul van començar fort, peró mica a mica es van anar desinflant.\nEntre els cotxes del campionat WRC2 el domini dels Škoda Fabia R5 era total, els pilots txecs Jan Kopecký i Pavel Dresler eren els primers líders de la categoria en imposar-se en l'especial barcelonina, mentre que en trepitjar la grava enfangada de les comarques tarragonines el liderat passaria a ser pels finlandesos Teemu Suninen i Mikko Markkula, els quals marcaven un temps impossible per a la competència en la primera especial forestal. Malhauradament pels seus interessos, els pilots es veien forçats a cesar la competició en la darrera especial del bucle matinal, retornant el liderat a Jan Kopecký i Pavel Dresler. A partir de llavors s'establia una lluita interna en el si de l'equip oficial Škoda, del que en sortien victoriosos els suecs Pontus Tidemand i Jonas Andersson amb els dos últims escratxs de l'etapa.\nDissabte, amb l'arribada de l'asfalt, Jan Kopecký i Pavel Dresler exercien el seu domini d'aquesta superficie en imposar-se en 7 de les 8 proves especials de la jornada, cedint només en la sisena especial a causa d'una punxada lenta que alhora comprometia el seu liderat, tot plegat deixava a les dues parelles del fabricant txec separades per 14,3 segons a l'arribada a Port Aventura.\nPontus Tidemand i Jonas Andersson posaven una mica més d'emoció en guanyar les dues primeres proves especials dominicals, al que reaccionaven la parella txeca guanyant les dues últimes per certificar així la seva victòria al ral·li català per 15,3 segons de marge. En clau de campionat, la primera victòria de la temporada que aconseguia Jan Kopecký, permetia al pilot txec empatar en la tercera posició amb el seu company absent Esapekka Lappi, mentre que Teemu Suninen s'anotava 12 punts i reduia les distàncies amb el líder galès Elfyn Evans fins als 15.\nEntre els cotxes de dues rodes motrius, el WRC3, els italians Fabio Andolfi i Manuel Fenoli aconseguien la victòria de manera inqüestionable en imposar-se en 17 de les 19 proves cronometrades del recorregut de la cita catalana, una victòria que permetia al pilot transalpí situar-se en la provisional del campionat a 14 punts del seu compatriota, absent a la cita, Simone Tempestini.\nAndolfi-Fenoli guanyaven el ral·li amb mà de ferro.\nEn la Drive DMack els britànics Osian Pryce i Dale Furniss i Jon Armstrong i Noel O'Sullivan s'immersien en una lluita particular per la victòria en els primers compassos del ral·li, de la que els segons quedaven en solitari a l'equador del bucle matinal del divendres. Amb un marge de gairebé un minut, els britànics es dedicaven a assegurar el pilotatge i la seva posició ja a partir de les segones passades per les cronometrades de la primera etapa fins a la conclusió del ral·li el diumenge al migdia.\nEn clau de campionat, Jon Armstrong sumava la segona victòria de la temporada que el deixava en una destacada tercera posició final, mentre que el seu compatriota Osian Pryce aconseguia el títol del certàmen per davant de Max Vatanen sumant 14 punts.\nArmstrong-O'Sullivan aconseguien una victòria infructuosa.\nLa victòria que Sébastien Ogier aconseguia a Catalunya, otorgava automàticament al pilot provençal la seva quarta corona mundial consecutiva, igualant el registre anteriorment aconseguit per Tommi Mäkinen. Per darrera del francès, Thierry Neuville aconseguia empatar amb Andreas Mikkelsen en la segona posició provisional, mentre que el neozelandès Hayden Paddon aconseguia mantenir-se per davant delseu company Dani Sordo per 3 punts de marge.\nEn el campionat de constructors, tot i que Hyundai situava els seus dos cotxes en el podi, la victòria d'un Volkswagen minimitzava aquest fet amb el que les distàncies entre les dues marques amb prou feines sofria variacions. Per darrera dels coreans, la baixa d'Andreas Mikkelsen i Anders Jaeger per accident, permetia a M-Sport superar el segon equip de la marca de Wolfsburg en la tercera posició provisional, trobant-se separats per 8 punts a falta de dues proves i amb el segon equip de Hyundai 12 punts més avall.


Mikhaïl Tal o els escacs com a art – (…) a cau de lletra\nAquest 9 de novembre Mikhaïl Tal hauria fet 84 anys, però va morir als 55, un 28 de juny de 1992. No és cap data redona, però és una data tan bona com qualsevol altra per recordar el mag de Riga.\nÉs molt possible que n’hi haja uns quants que siguen objectivament millors. Garry Kasparov, sense dubte. Tanmateix, Mikhaïl Tal és, per a mi, el millor jugador d’escacs de tots els temps. I també sense dubte.\nEn els escacs que es juguen actualment, tan influïts i marcats per l’ús dels ordinadors com a suport, Tal ho tindria ben magre. Perquè Tal jugava a l’atac, creia en els escacs com una obra d’art, no com una competició esportiva on només valia que guanyar. És a dir, amb les màquines i tot el fred càlcul analític, no hi hauria res a fer. Del campió del món, Magnus Carlsen, només sabem que és humà perquè té carn i ossos.\nPerò de Mikhaïl Tal es deia que la seua manera de jugar era situar les peces enmig del tauler i deprés anar sacrificant-les arreu i per tot arreu. Ell deia que hi havia dos tipus de sacrificis: “els correctes i els meus“.\nMoltes de les vegades, en l’anàlisi posterior a la partida, es demostrava que el sacrifici que havia realitzat Tal era erroni. Ell s’arronsava de muscles. El sacrifici s’ha de refutar en el tauler i amb el temps. Eixa és la bellesa del joc. Per això es deia que hipnotitzava els rivals.\nTal va patir tota la vida una salut lamentable, que es va agreujar amb tota la mena d’addiccions de què patia. Unes de pròpies -el tabac i la beguda- i unes altres provocades per les constants estades als hospitals (la morfina). És famós -i ho conta ell mateix en la seua autobiografia, Life & Games of Mikhail Tal, que potser siga un dels llibres més bonics sobre escacs que s’hagen escrit- aquest curt diàleg amb la premsa:\n- És vosté morfinòman?\n- No, sóc txigorinòman.\nUn joc de paraules amb els mestres del segle XIX, Paul Morphy i Mikhaïl Txigorin, que descriu perfectament la seua filosofia de vida. Tanmateix, en realitat, Tal s’hi va assemblar molt més a Morhpy que no a Txigorin.\nHi ha una altra anècdota que resumeix molt bé el seu joc. És el campionat de la URSS i Tal està pensant en totes les variants d’una combinació de sacrifici de cavall. Fins que, de sobte, i es posa a pensar en una cançoneta infantil sobre un hipopòtam que s’ofega en l’aigua. Es passa 40 minuts pensant com pot traure l’hipopòtam perquè no s’ofegue fins que, finalment, arriba a la conclusió que no es pot i sacrifica el cavall.\nLes anàlisis varen destacar la brillantor del sacrifici de Tal, així com també ho va fer el seu oponent, qui, en veure’n la concentració i el temps de càlcul que li havia costat, va pensar que era irefutable i es va rendir.\nAixò no vol dir que Tal no fóra un jugador de gran profunditat analítica, és clar. No s’arriba al seu nivell d’art de qualsevol manera. El que demostra és que, a més d’això, era un geni.\nUn geni que ens representa a tots aquells que pensem que l’art està per damunt dels resultats, que ens agrada més perdre de manera bella que guanyar com siga. Una lliçó aplicable diria que en totes les facetes de la vida.\nPS. La dona de Tal -i ell també- era partidària d’una Letònia independent i, per tant, sempre va estar “sota sospita” de les autoritats soviètiques.\nEtiquetes\t#escacs\t#Letònia\t#Mikhaïl Tal\t#Unió Soviètica