Home Política TV3 al límit: El comitè d'empresa denuncia això\nEl comitè d'empresa de TV3 veu "preocupant" que els responsables de la CCMA traslladin a la gestió dels mitjans les seves "batalles personals" i "diferències de sector polític". Així ho ha manifestat aquest dilluns després que la vicepresidenta del consell de govern de la Corporació i presidenta en funcions, Núria Llorach, hagi proposat cessar el director de Catalunya Ràdio, Saül Gordillo, per "pèrdua greu de confiança" en la gestió de la continuïtat de Mònica Terribas al capdavant d''El Matí de Catalunya Ràdio'.\n20 de juliol de 2020 (21:19 CET)\n"Després d'aquest últim espectacle, haurien de plegar i deixar pas a una direcció dels mitjans i de la Corporació plural i independent del poder polític", sosté el comitè, que qualifica el Consell de Govern de la CCMA d'"agònic".\nLlorach ha perdut la votació en el consell de govern extraordinari d'aquest dilluns en no obtenir els dos terços necessaris entre els quatre membres del consell. Posteriorment, el comitè ha votat per unanimitat encarregar per al setembre a Andreu Joan Martínez, "càrrec retornat d'Interior fa uns mesos", la feina de regular un procés de selecció de nous directius dels mitjans.\n"Renovar els directius de les empreses amb un concurs està bé, però no de la mà de l'actual Consell. No pot ser que els actuals consellers i conselleres de la CCMA continuïn al càrrec", ha afirmat el comitè.\nAl seu parer, l'intent de Llorach de "fulminar" Gordillo "culmina el sostingut enfrontament que el director de la cadena té amb la cúpula de la CCMA des de fa anys". "És preocupant el poc pudor amb què els directius i responsables de la CCMA traslladen a la gestió dels mitjans les seves batalles personals i diferències de sector polític", ha dit a través d'un comunicat.


Operatiu policial conjunt per desallotjar un local ocupat a Mataró per falta de condicions d’habitabilitat i per raons de seguretat - Ajuntament de Mataró\nDes del maig de 2020, quan es va posar en marxa el nou protocol municipal d’intervenció en ocupac...\nFoto: Operatiu policial durant el desallotjament d'un local a l'Avinguda del Perú\nAquest matí, la Policia Local ha desallotjat un local ocupat per 22 persones, 5 de les quals menors d’edat, a l’avinguda del Perú que portava més d’un any ocupat. Durant l’operatiu la Policia Nacional ha detingut 8 persones per motius d’estrangeria mentre que els menors s’han posat sota custòdia dels Mossos d’Esquadra.\nL’operació s’ha realitzat amb l’autorització del Jutjat Contenciós Administratiu número 10 de Barcelona, tot atenent-se al protocol per la falta de condicions d'habitabilitat, salubritat i seguretat que es va posar en marxa durant el mes de maig del 2020.\nAl desallotjament d’aquest matí hi han participat set dotacions de la Policia Local, tres del Cos de Policia Nacional i una de Mossos d’Esquadra. En finalitzar operaris de la brigada municipal han buidat i netejat l’immoble, que és de titularitat privada, i després han procedit a tapiar-lo.\nL’Ajuntament té competència per decretar la inhabitabilitat d’immobles davant irregularitats o danys que afectin a la solidesa estructural dels mateixos, l’habitabilitat o per deficiències que afectin a la salubritat. L’objectiu és evitar l’existència d’habitatges buits o mal conservats a la ciutat, especialment si suposen un risc per a les persones. En el marc d’aquesta competència, l’Ajuntament pot desplegar tots aquells instruments que siguin necessaris, fins i tot sancions, quan els propietaris no compleixin les seves obligacions de conservació i de bon ús dels mateixos.\nAixí, atenent-se a aquest protocol, la Policia Local ha realitzat des de 2020 18 actuacions de desallotjament preventiu per situacions de risc per a la seguretat de les persones, on s'han desallotjat fins a 95 immobles ocupats de diversa tipologia (pisos, cases, locals, naus industrials, solars).\nL’Ajuntament ha fet desallotjar des de maig 52 pisos o locals ocupats que comportaven risc sanitari o d’habitabilitat Les actuacions són fruit d’un nou protocol que implica a diferents serveis municipals. Amb l’objectiu d’evitar el risc per a la seguretat i la salut de les persones es decreta el desallotjament preventiu voluntari o, si és precís, amb autorització judicial.


Pregó den Pep Escalas – Picafort.net\nPregó den Pep Escalas\nPregò festes Can Picafort 2021\nDigníssimes autoritats, família, amics, picaforters tots, moltes gràcies per la vostre assistència a aquest acte. Avui amb la llegida d’aquest pregó volem donar per començades les festes de la mare de Deu d’agost d’enguany, un any molt peculiar perquè a hores d’ara encara no n’hem sortit de la terrible pandèmia que d’una manera o altre ens ha afectat i canviat les nostres vides per molt de temps. A la vegada vull tenir un record per totes aquelles persones que ens han deixat per culpa del corona virus-19, i altres per qualque altre motiu, en especial a dues persones que recentment ens deixaren prematurament, na Maria Mora Perelló per un tràgic accident de cotxe, i Miquel Calafat Ribas per una mort sobtada, també la meva cunyada Francisca i el meu germà Mateu.\nVull donar les gràcies a la regidora de festes de Can Picafort, na Fanny Ignacio, perquè ella me demanar llegir el pregó, i també al Sr Batle i l’equip de govern. Quan qualcú te demana de fer una cosa així, vulguis o no te ve de sorpresa, i en aquell moment d’incertesa no pots dir ni si ni no, així que l’hi vaig dir a la regidora que volia pensar-ho, i així ho vaig fer, heu vaig dir a la meva esposa Teresa i ella que és més espontània i mes directa que jo, me digué el següent: “Pep Escalas ja no ets cap jovenet, i si heu vols fer ho has de fer ara, així que endavant s’ha dit!!” I amb les seves encoratjadores paraules aquí estic com un peix dins la pols.\nSempre, de tota la vida m’han interessat els oradors i més els que no són del tot professionals de l’oratorià, en especial els pregoners que els darrers anys, han omplit pàgines i pagines de paraules, records de les seves vides i quasi sempre lligats a les nostres, rememorant l’historia i petjades del passat. Jo pensava que un pregó era parlar de les festes i no tant de les passades però si de les presents, i he arribat a la conclusió que sense passat no hi ha present i nosaltres som passat, present i futur, per això té molt que veure el passat que ens ha duit fins aquí, recordar tota la gent que d’una manera o altre han passat per les nostres vides, començant pels nostres progenitors i tota la resta dels nostres avant passats, i els amics que ja no hi són, però que viven dintre nosaltres i heu faran sempre mentre la memòria perduri en el temps.\nRecord com si fos ara, devers els anys 47 als 50 del segle passat, una vegada a l’any els nostres pares, ens duien a jo, al meu germà i a la meva germana a vora mar a prenda un bany. Partiem el dematí després de berenar i mon pare ens duia a la finca de Son Real devora sa caseta d’es garriguer, que ell coneixia i allà a les roques, el nostre pare ens ensenyava a nedar mentre la nostre mare preparava el dinar; era un dia molt especial.\nQuan vaig a ser més grandet, va ser quan vaig començar a tenir contacte amb Can Picafort. En aquell temps en el nostre poble de Santa Margalida, el cap de cada família a canvi dels impostos havia de fer un nombre de jornades de feina per a l’Ajuntament i com mon pare amb el negoci del taller no ho podia fer, jo hi anava en el seu lloc i així va ser com vaig començar a conèixer el Can Picafort dels anys 50- Treballàvem fent els carrers del poble de aquell temps, al migdia abans de dinar anàvem a prendre un bany a n’és Mollet, dinàvem davall els esplendorosos pins devers lo que es nomena es xalet d’en Piulo, llavors, les carreteres eren de picadís amb molts de clots, i els carrers eren tots de sorra i no havia aceres, les cases encara es podien contar.\nLlavors quan ja érem uns jovençans a l’estiu, veníem a Can Picafort en bicicleta normalment o amb el correu i si no havia més remei a peu i quasi sempre per les festes de la Mare de Deu d’agost. També anàvem a ses festes de Es Capellans, sempre érem un grup d’amics, sols hi havia un motiu per fer tant de camí i era conèixer qualque joveneta i sols ho podies fer a les festes locals.\nRecord lo que me digué ma mare de lo que solia passar quan veníem a Can Picafort, i me digué «Quan faci una bona estona que haguis arribat te llepes es morros i sentiràs el sabor de la saladina de la mar» i efectivament era així, era el mateix que quan el vent venia de xaloc o entrava s’embat, amb aquella calor tan forta, el siulet del vent passant per dintre les fulles dels pins rompien el silenci i la pau que poc a poc des de llavors s’ha anat perdent per a sempre, ara ningú sent el siulet del vent quan passa per dintre les fulles dels pins al migdia o a qualsevol hora que faci vent.\nL’any 1958 me’n vaig anar a guanyar-me les sopes a Ciutat doncs allà el turisme ja havia encetat el golós pastel que tant ha canviat la fisonomia de les nostres illes, les costums i la vida de moltes persones, unes per fer-se riques i altres per viure com ho havien fet sempre. Fent molta de feina\na Ciutat vaig aprendre l’ofici de cambrer, començant des de els primers escalons. En aquell temps els hotels eren vertaderes escoles de hostaleria amb unes categories i unes regles molt estrictes. Vaig fer molts bons amics, i vaig conèixer molt bona gent. Vull tenir un record d’agraïment a la meva padrina jove Magdalena, a la meva tia Martina Cifre i a la Sra Adela, elles me tractaren com un fill sempre que anava a ca seva.\nEn el 1967, vaig decidir anar-me’n a fer feina a Anglaterra, vaig escriure una carta al que va esser un bon amic de la Vila n’Esteve Silis i al poc temps vaig rebre un contracte de feina a un hotel de la ciutat de Norwich, i allà vaig conèixer a la meva companyera de viatge els darrers 53 anys, na Teresa López Vera que quasi tothom coneixeu, per ventura més que a jo mateix\nEl 1972 vàrem tornar d’Anglaterra, i jo vaig seguir fent feina a l’hostaleria i una vegada acomodats a la vida del poble, i començar a conèixer la gent, a poc a poc ens integrarem a la vida social del poble, en el 73 va néixer el nostre fill Miquel i el 79 ho va fer la nostra filla Mayte. Quan ja tens dos fills tens unes responsabilitats que no pots obviar, que era la de criar-los, i així ho hem fet i n’estem més que orgullosos del resultat. Can Picafort en aquell temps tenia una població d’uns 400 habitants, així que ens coneixíem quasi tots, i així els anys 70 foren els anys del inici del creixement tant de la població com de la demografia immobiliari. Va venir gent de tots els pobles al voltant del nord de l’illa, de la península, inclús gent d’altres parts del món, llavors el poble tenia necessitat de moltes cosses, era un temps de moltes reivindicacions de tota mena.\nA partir del anys 80 començaren a crear-se associacions, grups culturals, més els esportius. Amb el nou règim, la democràcia, varen néixer els partits polític. També era el temps dels emprenedors, gent agosarada que no tenia por a res, es feren hotels, restaurants, bars, cafeteries, discoteques. Era els temps de les lletres de canvi, que era com se pagaven las coses. En aquell any va néixer de la mà de Fèlix Estelrich i Nicolau Pons, mestre d’escola un i capella de la parroqia de Can Picafort l’altre, «Sa Revista de Can Picafort» i a la vegada va néixer «L’Associació de Veïnats de Son Bauló» ara fa 41 anys, les dues son vives i tenen bona salut, jo des de l’inici he estat vinculat a les dues institucions i estic molt content del meu servei a la col·lectivitat. Estic convençut que l’altruisme és una bona opció si un hi creu, per ajudar al desenvolupament de la societat. Can Picafort no seria el mateix pot ser, sense aquets dos ens, i tot gràcies a la gran quantitat de persones que d’una manera o altre han col·laborat a la seva continuació. Sa Revista, és la historia de Can Picafort i l’Associació de Veïnats de Son Bauló ha contribuït i contribueix en gran mesura tant a la urbanització del seu nóm, com a la resta de Can Picafort.\nNo m’agrada massa parlar de jo mateix, se me dona més bé exaltar als altres, tenc la vanitat bastant controlada, però en aquest cas, algo he de dir. Molts dels meus coneixements els he adquirits quan ja era major, encara que la experiència de la vida, la pràctica de la feina i la voluntat de voler saber són els elements que més han aportat al meu intel·lecte. El meu grau d’observació sempre ha sigut molt alt, escoltar més que parlar dona una gran seguretat a l’hora de dir algo, tenc virtuts i tenc defectes com tothom, no me consider algú més especial que els altres, però mai inferior, puc discernir sobre el món que me envolta i treure les meves conclusions. Com podeu veure he anomenat poques persones i es perquè ja no estan entre nosaltres i ja sabeu el motiu, però es que si hages d’anomenar un per un els amics i coneguts hauria d’escriure un altre pregó. Els meus amics saben com som i jo també\nJa falta poc per acabar, perquè en aquest món, tot s’acaba i torna a començar. Can Picafort des de que era un llogaret en quatre cases, s’ha anat desenvolupant contínuament, al principi a poc a poc i els darrers quaranta anys més aviat, tots els batles amb el seu equip de govern, d’una manera o altre han volgut deixar la seva petjada, uns amb més o menys fortuna que els altres, però sense la voluntat i la feina d’aquets homes tan agosarats, Can Picafort no seria el que és, però tampoc s’ha de oblidar a tota la gent que d’una manera o altre han posat el seu granet de sorra en tal fi, i arribat a aquest punt ens hauríem de donar compta que Can Picafort es de tots i un poble és reflexa dels seus habitants, tots tenim el deure de protegir-lo i cuidar-lo amb la mesura de les nostres possibilitats.\nCan Picafort està en festes, seran unes festes a la mesura de les circumstàncies que desgraciadament ens toca viure, no són les festes que voldríem tenir, no seran multitudinaris hem d’evitar estar entre massa gent i ens hem de posa la mascareta per protegir-nos i protegir als altres, però del programa que ens han preparat podem gaudir de tots el actes. En el futur vindran dies de festa plena si ara feim les cosses bé, així, a les hores cal escoltar a les autoritats sanitàries.\nCan Picafort ha de seguir gaudint de les festes tradicionals com a poble i els col·lectius son l’element humà imprescindible perquè les festes siguin les festes del poble amb la seva participació en organitzar actes de tota mena.\nAutoritats, picaforters tots!! les festes han començat!! Visca Can Picafort\nBONES FESTES A TOTS I SALUT, GRACIES!!\nJosep Escales i Muntaner.


Dades. | Cathalaunia. La Catalunya abans de Catalunya\n← 2021-novembre a cathalaunia.org\n2021-desembre a cathalaunia.org →\nEl web cathalaunia.org nasqué a partir de la ideació del Fons Cathalaunia (inicialment, un dipòsit on recollir en quins documents apareixen cada un dels nostres personatges altmedievals). Unes primeres proves deixaren clar que el model que millor podia recollir la funcionalitat desitjada era el d’un wiki, o sigui, un web amb diferents menes de pàgines, totes elles lliurement editables. Estava tot per definir i només la pràctica podia dir quines serien les decisions correctes, calia doncs adoptar un model dinàmic.\nI fou efectivament la pràctica d’anar incorporant documents i individualitzar-ne els esments a cada persona i cada lloc que dugué a una sèrie de reconsideracions. Si en principi la idea era recollir només els ‘personatges’, en copsar la idea de prosopografia i la seva ideació teòrica (com una aplicació entre un conjunt d’esments i un de persones) sumada al disseny d’un sistema per aprofitar una dada fins ara ignorada com eren les cohomonímies (impossibles de fer a mà, però factibles amb ordenadors), l’objectiu s’hagué d’ampliar i passar a identificar a tots els figurants de tots els documents altmedievals coneguts. Una tasca mai intentada i per tant un objectiu indefugible.\nSi en un primer moment tan sols es registraven en quins documents figuraven cada una de les persones o llocs esmentats, ben aviat es decidí que amb un xic més feina, es podia també registrar uns quants detalls bàsics més. Per exemple, separar les diferents tipologies geogràfiques (i tenir no sols tots els documents on s’esmenta, diguem, ‘Narbona’ en genèric, sinó també on consta com a comtat, bisbat, pagus, etc, etc). I per el que fa a les persones, també amb un xic més de feina, registrar les relacions interpersonals que els documents expliquen (coses com que Tal era fill de Qual i va vendre una terra a Talqual), i ja posats, amb quins llocs surten relacionats en cada un dels texts (coses com que si era bisbe d’Allà, o que la vinya que ven estava a Mesenllà).\nI per si fos poc, al cap d’uns anys, aparegué la possibilitat d’incorporar un recull de dades inesperat: les epigrafies ibèriques (el que serà el Corpus Ibèrika). Un recull que inicialment era una versió web del corpus que na Carme J. Huertas i en David Folch havien publicat a ibers.cat, que amb el temps evolucionà la codificació i els continguts fins convertir-se amb l’únic recull d’epigrafia ibèrica que mostra quines variants es van fer servir per cada un dels signes de cada epigrafia coneguda, i a més, localitza geotemporalment tots els continguts, i per tant mostra i permet estudiar l’ús diacrònic de cada signe i cada variant.\nTots aquests canvis s’han anat incorporant en el programa que fa que el web existeixi, i seguint la definició de l’obra mestra d’en Donald Knuth (programes = algoritmes + estructures de dades), cada funcionalitat del web incorpora els dos aspectes: l’algorítmic i el de les dades sobre les que s’aplica, que és el que dóna lloc a aquest apunt.\nVisibilitat i format de les dades\nLes estructures de dades es poden implementar de moltes maneres, en aquest bloc hem parlat d’algunes de les propostes conegudes per el que fa a l’àmbit de la documentació altmedieval, però ja des de l’inici del web, l’experiència en el camp de la programació (massa llarga, tot sia dit) decantà l’exportació de les dades expressades en el web vers el format de hipertext, i entre les diferents variants de llenguatges de marcat, a fer servir el XML per ser el més emprat. O sigui, ja des de l’inici, cada mena de dada del web (sigui la que sigui) té programada la possibilitat de representar-la en XML.\nLa notícia d’aquest apunt és que es preveu que en poc temps totes les dades del web es podran descarregar en un únic fitxer (XML per descomptat).\nEl que segueix és un comentari sobre l’estructura de les dades, que atesa la seva pròpia natura poden ser d’aplicació a l’hora de pensar estàndards d’intercanvi de dades prosopogràfiques o de definició d’epigrafies antigues.\nCertament XML és un format verbós, per cada dada hi afegeix (per defecte) dues marques que indiquen la mena de dada (tags en la terminologia usual), i per tant triplica conceptualment el nombre de dades exposades, però té de bo que és fàcilment comprimible, de forma que el fitxer de dades a més de ser .xml estarà comprimit en format .tar.gz. En principi hi hauran totes les ‘dades’ del web, el que no hi haurà és cap facilitat associada, cap imatge, cap article, cap pdf, cap observació, ni evidentment cap de les facilitats de cerca o càlcul del web. Es tracta de facilitar al públic les dades que fan possible el web, no el web en si. I la llicència associada, seguint el principi del propi web de només emprar enllaços a fonts externes de domini públic (accessibles sense cap mena de cost ni identificació) serà de Creative Commons, i d’entre elles, en principi, la més restrictiva: CC BY-NC-SA , que en termes simples, implica tres obligacions: pots emprar les dades sempre que facis esment del seu ús, no sigui per cap mena de propòsit comercial, i si en derives alguna cosa l’has de distribuir fent servir aquesta mateixa llicència. L’elecció d’aquesta variant restrictiva ve del caràcter privat de l’esforç de fer el web (si cal, sempre serà possible canviar-la per una de més oberta, aquesta és la prerrogativa de l’autor).\nEntrem en matèria…\nEls conjunts de dades del web.\nCom es pot veure en la imatge, després de l’autor i la llicència, que ja hem explicat, venen les dades en si (amb el moment de creació del fitxer). I com també es pot veure estan formades per tres conjunts: les del Fons Cathalaunia, les del Corpus Ibèrika i la Bibliografia. Anirem en sentit invers, que també va del més simple al més complex.\nLa Bibliografia del web, per natura és la part més fonamental del web. Per filosofia, les dades que es mostren en cap cas pretenen ni ser exhaustives ni ser font d’autoritat, però sí ser rigoroses, i per tant, cada dada presentada ha de tenir una o més referències externes que documentin la seva existència i que permetin a qui vulgui seguir el fil per anar més enllà. Aquest rol bàsic recau en la Bibliografia, però en segon terme, també es poden fer servir referències a recursos públicament accessibles des de Internet (corpus, enciclopèdies, etc), però sempre només com a segona opció (la informació impresa encara és menys volàtil que la digital).\nCom es pot veure, seguint la filosofia general del web les dades de cada entrada són ben simples. Un identificatiu alfanumèric, un literal i un títol (usualment idèntics), un any de publicació, una llista d’autors, opcionalment si forma part d’una altra obra, la seva referència i definició (absent en l’exemple de la imatge), i el que ho fonamenta tot, una o més referències a fonts bibliogràfiques oficials. Opcionalment, si el llibre o article es pot trobar lliurement a Internet també es llisten els llocs on s’ha detectat (en l’exemple de la imatge, el volum del Catalunya Carolíngia no existeix (encara?) i per això aquesta part no hi consta.\nEstructura de dades del Corpus Ibèrika.\nLes dades del Corpus Ibèrika també tenen una disposició força simple. Tenim per una banda els glifs del signari ibèric, un conjunt de grups d’aquests mateixos glifs emprats en el web (per exemple, en el signari simplificat), les epigrafies conegudes fins a dia d’avui, els lèxics que s’hi han definit fins ara, i els jaciments on s’han trobat les epigrafies.\nDades de jaciments.\nUn esquema ben simple. Un identificatiu, un nom, un municipi i una comarca (usualment cada un amb un enllaç a Wikipedia – que és un recurs que es fa servir en el web per els elements de caire general -, una llista dels identificadors de les epigrafies trobades en el jaciment, i després, les referències externes. Una llista de Bibliografia (absent en l’exemple presentat), i si es coneix alguna referència web de domini públic sobre el jaciment.\nActualment el web contempla dues menes de lèxics, el manual, amb els termes definits per els experts en la literatura, i l’automàtic, generat algorítmicament.\nEntrada de lèxic manual.\nEl lèxic manual és una llista d’entrades lèxiques, cada una amb un nom (format per el codis dels glifs que formen la paraula), una llista dels codis dels glifs que formen el terme (segons el signari simplificat), opcionalment, un apartat de ‘subcodes’ per si es considera que la ‘paraula’ pot ser subdividida, la transcripció actualment suposada, la seva traducció – si es coneix -, i la inevitable secció de Bibliografia on llistar els identificatius de la Bibliografia general on el terme apareix descrit o comentat, seguida opcionalment de les referències web conegudes (absent en l’exemple).\nPer raó de la seva pròpia gènesi, el lèxic automàtic no és més que una llista de termes, cada un d’ells, al seu torn format per una llista dels codis dels glifs del terme (també en signari simplificat).\nDades d’entrada epigràfica.\nCada una de les epigrafies del Corpus, està formada per un identificatiu, una descripció sumària del suport físic, la llista de codis de glifs que forma el text (amb codis reservats per espais – 32 – , canvis de línia – 10 i 13, i interrupció o signe il·legible – 512 -), l’identificador del jaciment on s’ha localitzat, la bibliografia que documenta la seva existència, i si es coneix, alguna referència web sobre ella (la majoria actualment fan referència al projecte Hesperia).\nGrups de glifs.\nDefinició de grups de glifs.\nAquest és potser el conjunt de dades menys evident. Els diferents signes ibèrics coneguts (gaire bé 300), poden ser agrupats de diverses maneres segons el càlcul que es vulgui fer o l’abstracció que es vulgui aplicar. Pensem, per exemple si volem agrupar els glifs que suposem que eren ‘As’ o les consonants, o…. Aquest apartat codifica els diferents grups emprats en el web, i com es pot veure, la seva definició és ben simple, cada grup només consta d’un nom (gnom) i una llista de codis de glifs (gval).\nDades per glif.\nPer cada glif del Signari del Corpus, tenim un identificatiu, un codi numèric únic, un valor – suposat -, una equivalència a les codificacions emprades en la literatura, i per l’aspecte tipogràfic, un coeficient d’amplada (entre 0 i 1), i un contorn o la forma del dibuix del glif expressat com un path de l’especificació SVG.\nDades del Fons Cathalaunia.\nEl Fons Cathalaunia presenta quatre conjunts de dades, comparativament més complexes. El principal és el dels documents, del qual depenen els de persones i llocs (esmentats en els documents), i un d’accessori sobre antroponímia, per tractar la variabilitat formal de l’onomàstica altmedieval.\nEl conjunt d’antropònims, no és més que una llista on cada entrada presenta un identificatiu, un nom, un conjunt de formes alternatives modernes – per poder accedir-hi directament des de la URL -, i un conjunt de grafies, cada una amb un literal – que figura tal qual en els documents – i un lemma computat.\nDades de llocs.\nL’estructura de les dades de cada lloc consta de un identificador alfanumèric, un nom per identificar-lo, una llista de noms alternatius per poder accedir-hi directament des de la URL, la llista de formes en les que apareix en els documents, cada una amb un lemma computat afegit i una llista de tipologies documentades. A partir d’aquí, per cada tipologia es registra un tipus, una descripció – que pot contenir informació sobre en quin concepte geogràfic superior està documentada -, i una llista de identificatius dels documents on es troba – per ordre cronològic -, cada un amb el seu indicador de l’index de seqüència dins els esments toponímics del document. Completa la definició de la tipologia una llista de bibliografia similar a les ja comentades abans (absent en l’exemple) i una llista opcional de referències web sobre ella.\nDades de dossiers personals.\nEl registre de dades per cada identitat personal detectada en el Fons, consta de unes dades de caire general, dues llistes de documents, una per els esments en vida i una altra per els post-mortem, i dues llistes de relacions: una d’interpersonals i l’altra de geogràfiques.\nLes dades de caire genèric són un identificatiu, un nom, opcionalment un àlies i un literal (per recollir les diverses menes de denominacions sota les que pot ser coneguda), una o més formes alternatives per poder accedir-hi des directament des de la URL, una llista de formes en les que consta en els texts, cada una amb el seu lemma computat, un gènere – usualment M o F però també M? o F? per els casos dubtosos, els diferents títols que li són coneguts – separats per comes -, una llista de localitzacions genèriques – derivades dels documents on consta -, i tres dates, la de la primera menció en vida coneguda , la de la darrera, i si té mencions post-mortem la de la més tardana\nSegueixen la llista de documents on és esmentat en vida, on cada entrada consta de l’identificatiu del document, i el de l’esment corresponent dins del document, i després la llista dels esments després de mort, també amb el mateix format. Ambdues llistes amb els documents ordenats – manualment – per ordre cronològic.\nTenim després el registre de les seves relacions interpersonals que és una llista on cada relació es descriu per una descripció i una llista de documents on s’ha detectat. La descripció és un text lliure, que pot contenir identificadors de persona (gentid) o lloc (llocid). Per tal que un esquema així de simple pugui funcionar, cal entendre que hi ha inherent un protocol de descripció de relacions. Protocol no estricte (per poder-se adaptar a la infinita varietat textual), però sí coherent, Coses com que per indicar una relació paterno-filial, en el l’esment del pare la descripció cal que sigui, ‘pare de -X-‘, i en la del fill, ‘fill de -Y-‘.\nEl registre de les relacion geogràfiques té el mateix format que el de les relacions interpersonals. La única diferència és que la majoria de descripcions es limitem a un identificatiu de lloc (llocid). Però tot i així, també hi ha aplicat un protocol per els casos que sí indiquen una relació especial, pensem per exemple en la relació entre un bisbe i el seu bisbat, on s’aconsella especificar-ho com ‘bisbe de -Z-‘.\nDades de documents.\nEls documents són l’origen i la clau de volta de tot els sistema prosopogràfic emprat en el Fons Cathalaunia. Les dades de persones i lloc, deriven directament d’ells (i del procés d’identificació aplicat a persones i llocs, però això és un aspecte algorítmic, de procediment, no de definició de dades).\nA semblança de la resta de menes de dades, disposa d’un conjunt de dades globals, i d’una sèrie de llistes, per a referències documentals, bibliografia, esments personals, esments geogràfics, i datacions. Completa la definició el text del propi document.\nLes dades globals, són de nou ben simples, un identificatiu alfanumèric del document, un titular i un resum, per indicar de què parla el document (el titular seria la forma més abreujada i el resum està pensat per ser-ne una forma un xic més prolixa), una data, un lloc (usualment genèric i que pot ser bipartit si es tracta de documents fets en un lloc, però relatius a un altre – com ho és el de l’exemple – ), un autor (usualment buit o desconegut), i si existeix en original o no.\nAbans d’entrar a descriure les diferents llistes de dades que conformen la informació relativa a un document, potser sigui millor saltar al final i mostrar com es codifica el text en sí del propi document.\nCodificació de text.\nEn un inici, la idea era poder registrar diverses versions del text, d’aquí que en l’exemple es mostri el text dins d’una agrupació ‘versió’. En realitat és una rèmora a eliminar. A partir del moment que es va poder copsar com hauria de ser un registre prosopogràfic, es va entendre que calia proporcionar per a cada dada, els fragments de text que la sustentaven. La complexitat que es derivava de voler treballar amb més d’una versió del text alhora era clarament excessiva (per exemple, una dada pot aparèixer en un versió, però no fer-ho o ser diferent en una altra) i es va preferir limitar el text a una única versió. En els casos que hi hagin versions significativament divergents es va preferir entrar-les per separat, cada una com un document diferent (tot i que en l’apartat de comentaris sí es pugui fer constar la seva relació amb altres documents).\nCom es pot veure, el text del document (usualment en llatí), es codifica com una llista de segments (orig). Això reflecteix el fet que en el procès d’incorporació, el text es segmenta en parts – coincidents aproximadament amb frases -.\nLes dues primeres llistes de dades del document són, una llista de fonts documentals on es pot trobar el text, i opcionalment una de bibliografia directament relacionada amb ell.\nCapçalera de document.\nLa definició de cada font documental registrada, consta d’una descripció – usualment ‘Text a :’ o ‘Text crític a:’ per les edicions amb el registre de variants dels texts, seguida d’una referència a l’entrada bibliogràfica (llibreid) que identifica l’obra, o opcionalment l’enllaç a una font electrònica (a algun dels pocs corpus altmedievals europeus disponibles). Una definició simple (com vol la filosofia inherent al web), però alhora cabdal en la integritat de les dades del Fons. No pot existir un document sense aquesta informació.\nLa definició de la bibliografia, és també ben planera, una llista de referències bibliogràfiques, cada una seguida, opcionalment, d’un text que es suposa descriure una cita. Com es podrà entendre, a diferència de la llista de fons documentals, la de bibliografia associada és una llista opcional.\nSegueix en les dades la llista d’esments personals detectats en el document.\nEsments de persones en document.\nPer cada esment a una identitat personal, es registra un identificatiu alfanumèric (gseq), un nom, els títols amb els que figura – separats per comes -, l’identificatiu de la identitat personal a què es refereix i dues llistes de relacions. La primera, per a les relacions interpersonals (grels), on cada relació ve definida per un literal que pot incloure identificatius d’altres esments del document – a persones (gseq), però també a llocs (lseq) -. I la segona, a relacions geogràfiques (lrels) amb el mateix format, però amb els identificatius usualment referits a llocs (lseq). Completa la descripció una llista de fragments del text que tenen a veure amb la persona o entitat esmentada (orig).\nEsments a llocs en document.\nLa llista de mencions geogràfiques del document s’assembla força a la dels esments a persones. Per cada menció es disposa un identificatiu (lseq), un nom, una tipologia, un identificatiu del dossier de lloc (llocid), i una llista de fragments de text on consta. El que diferencia estructuralment els esments de llocs dels de persona és la dada codificada com ‘nivell’, un enter de 1 a N que indica el grau d’indentació dins la llista de llocs del document. La idea és que un nivell més alt indica ‘inclusió’ en el valor immediatament inferior anterior de la llista i serveix per registrar l’ordenament geogràfic que alguns texts descriuen.\nI fins aquí aquesta descripció sumària de l’estructura de dades que fa possible el web cathalaunia.org. Tot el que es presenta en el web és el resultat d’aplicar algoritmes sobre aquesta estructura. A voltes pot ser un procediment trivial, com mostrar un nom, o un fragment de text, però en altres casos pot ser força més complicat, com el procediment per assignar un ‘nom’ altmedieval a una forma determinada d’un text concret. Per no parlar del procès d’identificació dels esments personals, on tot i que el criteri final és humà, les dades sobres les que es fa són calculades (només els ordenadors fan possible comparar cohomonímies de forma sistemàtica). O les propostes de segmentacions de texts ibèrics, fruit de la conjunció d’algorítmia i agrupacions de formes sígniques.\nÉs una especificació encara no tancada, res impedeix que en un futur es pugui refinar en el sentit que calgui. Tampoc fa servir cap especificació de continguts de l’estàndard xml (schema). En part per no estar tancada i evitar-se així la feina extra d’haver d’ajustar les dades i l’especificació, però també en part per el fet que els esquemes xml estan pensats com un mecanisme opcional per poder verificar l’estructura de les dades (la sintaxi sí està assegurada per el propi estàndard), cosa que té tot el sentit quan els continguts estan editats manualment, però no tant si són generats programàticament, com és el cas del web cathalaunia.org.\nCom es pot veure, la majoria d’estructures són força simples, el que no es percep en l’estructura, és l’efecte acumulatiu del seu ús sistemàtic. Per exemple, per el que fa al Fons Cathalaunia, la construcció de dossiers exhaustius de persones i llocs permet uns nivells de documentació i facilitat de verificació impensables abans dels ordenadors. S’ha dit i repetit en aquest bloc: la Prosopografia – forçosament digital – és la propera fase en l’estudi històric medieval. O per el Corpus Ibèrika, que gràcies a la seva codificació i a haver localitzat geotemporalment totes les evidències, és l’únic existent actualment que presenta la informació diacrònica de l’ús de totes les variants conegudes dels signes ibèrics.\nLa majoria de les dades presentades, exceptuant les trivials, donaria per fer-ne una dissertació (recordem que les dades només són la meitat de l’equació d’en Knuth). De fet, bona part de les tecnologies aplicades en el web, es a dir, l’algorítmica dissenyada i programada adhoc per implementar-les han estat comentades, ja sia a nivell formal en articles, o en comentaris en aquest bloc. Tot i així hi ha un bon grapat de temes que bé mereixen una descripció i un comentari més a fons.\nPerò aquest apunt era només per presentar les dades, i a més, ja és prou llarg.\n Metodologia ja explicada fa vuit anys en aquest bloc.\n Ja sabeu; ‘Ars longa, vita brevis‘. En tot cas, la pregunta potser és més aviat fins on arribaràs. I només hi ha una manera de saber-ho…\n Tant de bo que el projecte CatCar canvii la situació…\n Per mirar de copsar la quantitat d’informació acumulada sobre una identitat podem mirar quantes línies ocupa la seva descripció xml (és barroer, sí, però simple i comparativament efectiu). Quan el Fons conté 1.300 documents i ha processat l’interval 879-914, les del Pilós, per exemple,són més de 1.200, o les dades sobre Girona, per posar un exemple toponímic, que n’ocupen quasi 300.\n Tot i que la estructura és força simple, només cal veure la llista dels 257 ‘tags‘ xml que es fan servir, que corresponen a grosso modo a les menes de dades utilitzades. Alfabèticament: alies , alternate , alternates , ample , antroponim , antroponims , any , author , autor , biblio , bibliografia , biblios , biblioteques , cita , clausula , codes , codi , comarca , comentaris , contorn , corpusiberika , darreramencioenvida , darreramenciopostmortem , data , datacions , datacionsenvida , datacionspostmortem , dates , descrip , descripciotipus , diaimes , docid , docstipus , document , documents , documentsenvida , documentspostmortem , entradabibliografica , entradadocumental , epacta , epigrafies , epiid , equiv , era , feria , fonscathalaunia , genere , gentid , glif , glifs , gnom , grafia , grafies , grel , grels , grup , grups , gseq , gval , hegira , hespid , iberika , id , idems , indiccio , jacid , jaciment , jaciments , label , lemma , lexauto , lexic , lexicautomatic , lexicmanual , lexics , license , literal , llibreid , lloc , llocid , llocs , localitzacio , localitzacions , lrel , lrels , lseq , mencio , menciogeografica , mencions , mencionsgeografiques , mon , municipi , name , nivell , nom , obra , orig , original , pagename , persona , persones , previ , primeramencioenvida , primeramenciopostmortem , regnat , relacio , relaciogeografica , relacions , relacionsgeografiques , resum , signari , subcodes , suport , text , textref , textrefs , tipologia , tipologies , tipologiesdocumentades , tipus , titol , titols , titular , traduccio , transcripcio , url , valor , versio , web.\nAquesta entrada s'ha publicat en agrupacions de glifs, algoritme, antroponímia, BDHesperia, Bibliografia, CATCAR, cathalaunia.org, CC BY-NC-SA, cohomònims, compressió, Corpus Ibèrika, Creative Commons, Donald Knuth, epigtafia ibèrica, esments, estructures de dades, Fons Cathalaunia, hipertext, ibers.cat, identitats personals, jaciments, programació, prosopografia, relacions geogràfiques, relacions interpersonals, schema, segmentació textual, Signari ibèric, signari simplificat, SVG, TAOCP, tar.gz, toponímia, Uncategorized, wiki, wikipedia.org, xml i etiquetada amb agrupacions de glifs, algoritme, antroponímia, BDHesperia, Bibliografia, CATCAR, cathalaunia.org, CC BY-NC-SA, cohomònims, compressió, corpus ibèrika, Creative Commons, Donald Knuth, epigrafia ibèrica, esments, estructures de dades, Fons Cathalaunia, hipertext, ibers.cat, identitats personals, jaciments, Lèxic ibèric, programació, prosopografia, relacions geogràfiques, relacions interpersonals, schema, segmentació textual, Signari ibèric, signari simplificat, SVG, TAOCP, tar.gz, toponímia, wiki, wikipedia.org, xml. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Cap Vermell - Sant Bartomeu 2013 /1/ Nit de foc i pregó endimoniat\nEls dimonis de foc de Capdepera han estat protagonistes, per partida doble, de l'inici de les festes de Sant Bartomeu. D'una banda en Pau Vives "Llissa", fundador de Sa Solera Gabellina i membre de l'Obreria de Sant Antoni , va ser l'encarregat de fer el pregó de les festes. Pujat a la cistella d'una grua va fer un breu discurs, després de la presentació a càrrec del pregoner de Sant Roc, Joan Fuster. Una vegada més na Pilar Tena va "traduir" el pregó al llenguatge de signes. En acabar en Pau va encendre la traca que donava el sus a les festes.\nNombrós públic s'havia concentrat a sa Creu, on acabà el passacarrers desbaratat, en què participaren la Banda de cornetes i tambors, els xeremiers i "els qui ningú no vol" que ompliren de música l'acte inicial de les festes.\nAcabat el pregó se serví un refresc a tothom, ofert per l'ajuntament, mentre els congregats entonaren el crit de "Tomeu. Tomeu, Tomeu..!" i ballaven amb els acords d'Amparito Roca. Les feste sacabaven de començar.\nA les 23 hores començava un dels actes més esperats per tots els joves del poble ( i no tan joves) el correfoc de la "nit de foc" organitzat per Sa Solera Gabellina en què participaven, a més, altres colles de Mallorca.\nDir que la nit de foc de Capdepera és una de les millors de Mallorca podria sonar com a presuntuós, però és una opinió repetida per molts de participants. De fet any rere any mantenen, si no milloren, un espectacle espectacular. Realment no trobam les paraules per qualificar-lo, es tracta d'un experiència que val la pena conèixer, això sí ben preparats!.\nMolts de dimonis, molta pirotècnia, un ritme ben intens i un final de festa (enguany muntat al pàrquing de sa Pedrera, vora l'escola de Música) sorprenent i espectacular. I gent, molta gent omplint els carrers de Capdepera, completament immersa en la festa.\nEnhorabona a Sa Solera i a tots els participants!\nLa vetllada acabà amb un concert de rock a la plaça des Sitjar amb grups de Capdepera The falling of good amb bad, Call it Therapy i Niu a tres.\nAixò és el que sabem de la primera jornada de les festes de Sant Bartomeu, que acabaran dia 25 d'agost.


Detenen cinc joves per robar al mercat de Nadal de Figueres - Diari de Girona\nDetenen cinc joves per robar al mercat de Nadal de Figueres\nHan destrossat els accessos a les casetes i s'han emportat diners\nddg figueres 07.12.2018 | 11:24\nUn agent de la Guàrdia Urbana aquest matí a la zona del mercat de Nadal on han robat Guàrdia Urbana de Figueres\nUn agent de la Guàrdia Urbana aquest matí a la zona del mercat de Nadal on han robat\nLa policia ha detingut aquesta nit cinc joves per robar al mercat de Nadal de Figueres.\nHan destrossat els accessos a les casetes i s'han emportat diners.\nSegons informa la Guàrdia Urbana, les detencions han estat possibles gràcies a la col·laboració entre el cos policial local, els Mossos d'Esquadra de Figueres i els vigilants privats, que tenen cura del recinte.\nAquest mercat es troba a la Rambla i els lladres han esbotzat les portes i s'han endut diners. Després de detenir-los s'han pogut recuperar els diners sostrets.\nL'alcalde de Figueres, Jordi Masquef, ha fet aquest tuit en referència a les detencions i els robatoris:\nTip i indignat de la xusma que campa pels nostres carrers. Detinguts 5 joves per robar al Mercat de Nadal. Gràcies a @GU_Figueres i @mossos s'ha recuperat el que havien sostret. Cal una llei més dura per frenar aquesta gentussa. Demano la vostra complicitat per guanyar la batalla pic.twitter.com/rS5Sc5cnmy\n— Jordi Masquef Creus (@jordimasquef) 7 de desembre de 2018


Areté: d’agost 2006\nObres al Joan Maragall\nVaig passar pel Joan Maragall fa un parell de dies. Tot i no estar al govern crec que també és responsabilitat de l’oposició saber de primera ma com estan els temes. Per això m’hi vaig acostar i més en un assumpte tan important com són les obres en una institució educativa. La sensació era d’un treball trepidant amb una munió d’operaris fent la seva feina. El repte que s’havia plantejat era molt important, una reforma estructural, no cosmètica, per a un CEIP que ja té una certa edat. Fa temps s’havien albirat diverses solucions car es considerava que amb el període d’estiu no n’hi hauria prou: que si posar el nens en barracons, que si habilitar l’edifici Xifré,.... Al final el departament d’ensenyament va decidir acordar amb l’empresa que es faria la reforma durant els mesos de vacances. La meva preocupació venia donada pel fet que els horaris de treball dels operaris eren els mateixos i que l’inici escolar cada cop era més proper. Doncs comptat i debatut les obres van a un bon ritme. Si no ho tenen tot a punt estarà com molt a punt, tal com s’havia quedat. La calefacció, els sostres, els protectors de les parets, lavabos ja són quasi tots posats. També hi intervenen els pintors i els que fan el revestiment dels terres que també estan molt avançats. Encara hi ha feina a fer, però tot sembla indicar que s’arribarà a temps. Ho tindran més complicat els mestres ja que alguns d’ells no podran estar el dia 1 amb l’aula encara equipada (taules, cadires, etc.). Sé que des dels Serveis Territorials d’Educació han tingut cura en vetllar per les obres i que la setmana passada va venir a Arenys el seu Director a inspeccionar les obres. Esperem que tot acabi bé, que res es torci, i que ben aviat puguem veure com els altres reptes que hi ha en l’apartat d’ensenyament es vagin resolent: espai dels bombers, nova escola pel Sinera, Llar d’Infants,... encara que no sigui per aquest ordre.\nPublicat per Ramon Vinyes a 4:11 p. m. 1 comentari:\nDesprés d’uns dies de relatives vacances em torno a posar mans a la feina.\nI començaré per la recerca del nom del nou drac (draconesa?). La idea de tornar a tenir un drac ha estat boníssima i cal agrair-ho a la família Regàs i Pons que han lliurat a la vila la seva darrera joguina. Per a noms n’he sentit de tot tipus, des dels habituals (Arenys, Sinera,..) a més rars. Amb això tinc poca imaginació i no m’arriscaré, o potser sí, per exemple Sobirans .."El Drac de Sobirans" en honor a la Riera que li fa de llit o bé Caragravada com el dolent entre els dolents del compte d’en Pep Quintana. Llarga vida al nou drac que es va presentar en la que ja és tradicional, molt participada i exitosa Cercavila nocturna dels gegants d’Arenys de Mar.\nEl Ple extraordinari d’aquest dimarts s’ha convocat per a aprovar l’ampliació del contracte amb l’empresa que porta l’actual gestió. D’acord amb donar sortida al greu problema de mares, pares i nens (i àvies/avis), però està clar que s’havia d’haver previst abans i fins i tot, per a fer-ho correctament i donat que es sobrepassa exageradament el que diu la llei de contractes s’hagués hagut d’anar a fer una nova licitació. Fins ahir no es va saber que l’empresa hi estava d’acord, en cas contrari s’hagués hagut de suspendre el Ple (si es sobrepassa del 20% l’empresa no té obligació d’acceptar el canvi i pot continuar amb les mateixes condicions fins que es trobi una nova empresa). Amb la bressol encara queda molta feina per fer: terreny, edifici, equipament, permisos,...pel que ens diuen encara no s’ha demanat el permís a la Generalitat. Després ens queixarem si triga el permís (no es fa en dos dies) o bé ¿s’obrirà la Llar d’infants sense permís assumint-ne l’Ajuntament la responsabilitat?\nAhir a la nit es va fer a la Biblioplatja la sessió Vespres digitals: Els arenyautes d'arreu del món. Com que la sessió havia estat programada en una altra data la qual es va haver d’ajornar per la pluja no es va poder contactar amb arenyautes de Senegal. Vam poder comprovar la telefonia per ip i el programari Skype molt fàcil d’instal·lar i d’emprar ... i econòmic. I com canvia el món i les tecnologies, deia un assistent, que és molt més jove que jo. I com ha de canviar! Però si és per a comunicar-nos més i millor, com en aquest cas, via fora.\nPublicat per Ramon Vinyes a 5:14 p. m. Cap comentari:\nLes ambulàncies i el volei arenyenc\nEs nota que estem en temporada d’estiu i que el ritme dels aconteixements a Arenys és més lent que en la resta de l’any. No obstant hi ha fets importants. El primer que em refereixo és el de les ambulàncies. Hi ha hagut comentaris de tot tipus: Que si no tenien lloc, que si el Plec estava mal fet, que si la culpa és d’aquells o d’aquells altres però jo perquè m’hi he de posar,.. Penso en resum el següent: 1) Tenir ambulàncies encara que donin servei a altres pobles ens permet una millor assistència en cas de necessitat. 2) Obligació per tal que les ambulàncies estiguin a Arenys no n’hi ha cap. 3) Si no hi ha obligació que estiguin a Arenys però és un fet beneficiós per al poble cal que algú del poble es “mulli” per a demanar, proposar i facilitar que es quedin les ambulàncies. Sembla que s’ha arribat a una solució temporal i que en tornarem a parlar tot i que al Govern no li fa “il.lusió” que les ambulàncies es quedin a Arenys. I el que sobta més és el motiu: “no tenim obligació”. Tampoc teníem obligació en oferir els terrenys per un parc de bombers que donés servei als pobles de la comarca, tampoc teníem obligació en cedir els terrenys per als jutjats però bé ho vam fer si volíem que es quedessin a Arenys. I tants altres temes que tot i no tenir obligació des del poble s’ha hagut de gestionar.\nEn segon lloc em vull referir a les pintades que hi ha hagut contra l’Alcalde i sembla que contra el regidor de Cultura. Ras i curt. No està bé, no m’agrada. I ara no vull entrar en suposicions, només constatar que continua oberta una escletxa entre el govern i sectors d’arenyencs i que cal resoldre-ho com més aviat millor.\nEn tercer lloc, el volei arenyenc. Hem tingut a la Meritxell Carrillo i a la Marta Pardo campiones de Catalunya del torneig Beachvolleytour que organitza la Federació Catalana de Volei, i també la Núria Garcia que ha estat seleccionada per la Blume i ha format part de la selecció catalana. Doncs això està molt bé. Enhorabona i ànims per continuar treballant!\nNota, en acabar he rellegit l'escrit i me n'adono que lo de les ambulàncies també és com una mena de volei :-)\nPublicat per Ramon Vinyes a 8:24 p. m. 2 comentaris:\nSegons l’informe elaborat pel Pla Territorial de Ciutadania i Immigració del Maresme del Consell Comarcal, la presència de persones estrangeres empadronades a la comarca del Maresme se situava en l'11,28% i a Arenys en un 10,6%. D’aquest informe se n’ha fet ressó Ràdio Arenys i fa uns mesos vaig assenyalar unes dades demogràfiques a Arenys sobre immigració. Crec que val la pena ressaltar la dada diferèncial sobre l’orígen de la immigració. Mentre que a la comarca l’orígen predominant és el nord África, a Arenys és el llatinoamericà i en similitud a la comarca dins els llatinoamericans predominen les dones.\nPosats a fer, esmento una altra dada evolutiva sobre l’edat de la població i el nombre d’habitants. Són dades gens "sorprenents" però que va bé pensar-hi de tant en tant. S’observa com des de l’any 1981 han augmentat els habitants d’Arenys i com també ha augmentat l’index d’envelliment.\nEn Xavier Febrer ha comunicat a Arenyautes les bases reguladores per a la provisió del lloc de treball de subaltern amb funcions de manteniment d'instal·lacions esportives de l'Organisme Autònom Local d'Esports, d'Arenys de Mar. I hi destaco dues coses, una ja dita, la que a mesura que es buida de contingut el Patronat d’Esports i es buiden les seves activitats esportives directes s’augmenta l’estructura en personal (paradoxa) i l’altra que l’Ajuntament no ho ha publicat a la seva plana web on ha desaparegut per manca d’informació (¿?) el tauler d’anuncis.\nPublicat per Ramon Vinyes a 12:35 p. m. Cap comentari:\nPreparem futur: via pública i equipaments\nVaig escoltar als regidors del Partit Popular per la ràdio en el Dominical conduït ara per en Salvanyà. Deien que no tot es podia fer (llàstima que això no ho deien quan estaven a l’oposició) i que caldria fer un pla d’actuació dels carrers d’acord amb tota l’oposició. Llàstima que el PP no va voler ni parlar dels punts de treball que havíem posat el PSC sobre la taula, un dels quals era precisament l’arranjament dels carrers i el fer un pla consensuat on tots els vilatans sapiguessin quan tocaria la reforma del seu carrer (benvinguts a la planificació!). I arribats aquí s’hauria de recordar als regidors populars que són ells els qui estan al govern i que per tant estarem amatents a la seva proposta de pla de treball. Seria una incongruència que estant al govern i tenint les eines necessàries no presentessin un pla de reforma de la via pública amb possibilitats de ser consensuat. Però em temo que potser no serà així. El govern amb la regidora popular al davant no va poder aprovar en el seu dia (abril) un fluix projecte de recollida selectiva d'escombraries. Si es volés anar per feina a l'endemà s'hagués convocat als grups de l'oposició per a parlar-ne. I si més no, jo no en sé res.\nLa caserna de la Guàrdia Civil ja és del poble. Ara què en farem?. Aquesta ha estat la travessa d’aquests dies. Un hotel? Un alberg? Habitatges tutelats? Les dues coses alhora? Tot i que les propostes anteriors reflecteixen mancances. El dubte és si hem de continuar fent pedaços o d’una vegada fer un pla consensuat que resolgui totes les necessitats a 20 anys vista. Perquè si es decideix per un hotel a algú no li agradarà i si aquest algú té oportunitat de manar d’aquí a un any potser tirarem enrere el que ja s’hagi fet (és una suposició) i mentrestant vull recordar que encara està pendent de resoldre’s la segona fase del Principal, l’arxiu, Bressol (¿). La comissió que es va crear per a resoldre el tema dels equipaments està en via morta i l’assessorament extern sembla que també. A part s’ha de verificar si el que es vol hi cap, tal com és o cal fer modificacions que potser entrarien en conflicte amb el veïnatge (...).\nHi ha hagut la sessió de la mediació de la nit de naps. No serà la darrera i caldrà que no ens entretinguem. Xoca una mica tot plegat. No diré més per ara. En el si de la taula hi haurà moment per a parlar.\nPublicat per Ramon Vinyes a 5:20 p. m. 1 comentari:


Pastís d'orxata i fartons, unes postres suculentes per aquest estiu | NacióLleida\nPastís d'orxata i fartons, unes postres suculentes per aquest estiu\nProvem de fer aquesta referescant recepta de Tarraco Cuina?\nper Griselda Fosch / Conxita Bardají , 21 de juliol de 2018 a les 10:57 |\nPastís d'orxata i fartons, per aquest estiu | Griselda Fosch i Conxita Bardají\nAquesta informació es va publicar originalment el 21 de juliol de 2018 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nEstem de ple a l'estiu i la calor no perdona. En aquest període de l'any ens ve de gust menjars i begudes que ens ajudin a combatre o si més no a portar millor les altes temperatures. Aquesta setmana proposem un pastís amb ingredients que faran que passem una molt bona estona menjant-nos-el. Es tracta d'un deliciós pastís d'orxata i fartons!\nAbans d'entrar en matèria, ens agradaria fer una pinzellada als beneficis que té l'orxata. És una font d'energia, en la seva composició el que més abunda són els hidrats de carboni, té minerals com el fòsfor, magnesi, ferro i calci, no conté lactosa i té enzims que faciliten la digestió.\n- 400 ml d'orxata de bona qualitat\n- 4 Fulles de gelatina\n- 50 ml d'aigua\n- 1 paquet de fartons\nAnem per feina ...\nPer fer la mousse d'orxata, primer he d'escalfar-la, juntament amb el sucre, a foc mitjà vigilant que no arribi a bullir. Quan estigui a punt, la retirem del foc i la reservem.\nBatem els rovells fins que blanquegin i dupliquin la seva mida.\nDesprés, remullem les fulles de gelatina en aigua freda. Veureu que totes queden arrugades. Les deixem entre 3 i 5 minuts. Mentre estan en remull, aprofitem per posar els rovells sobre l'orxata i tornem a escalfar a foc mitjà sense parar de remenar-ho. Cal estar molt pendents que no bulli.\nQuan tot estigui integrat, tirarem les fulles de gelatina ben escorregudes. S'ha de remenar molt bé perquè tot quedi ben compacte. Quan ho tenim llest, ho retirem del foc, esperem que es refredi una mica abans de posar la nata, que ha d'estar a temperatura ambient.\nBatem la nata fins que formi pics suaus, això vol dir que està semi muntada. Afegim la nata amb moviments envoltants fins que tot estigui ben integrat.\nPer muntar bé la nata bé és molt important que estigui molt freda i si és possible, els estris que utilitzarem que també estiguin freds. Això ho aconseguirem posant-los a la nevera.\nPastís d'orxata i fartons, per aquest estiu Foto: Griselda Fosch i Conxita Bardají\nPosem els fartons tallats per la meitat a la base d'un motlle desmuntable i anem omplint tots els buits que hi ha amb trossets de fartons. Un cop col·locats, els pintem amb orxata, això farà que no es belluguin quan tirem la mousse.\nCobrim la base amb la mousse i ho aplanem. Un cop fet aquest pas, ho deixem a la nevera almenys 6 hores i després ja ho podem servir.\nAquest pastís també es pot congelar.\nEn el moment de servir, podem posar una mica de canyella a sobre.\nCuina, tarraco cuina , tarraco cuina, fartons, orxata, tarracocuina, recepta


En aquesta ocasió es van poder fer 21 proves entre els dos dies (un total de 41 mànigues). Un rècord de navegació amb dues flotes i on el vent de Garbí ha respectat a la flota. Amb una intensitat d’entre 16 i 20 nusos, els regatistes han fet tot el Campionat amb l’aparell 2, encara que algun participant va poder fer-ho amb l’aparell més gran, amb poc èxit.\nEl dissabte va començar amb el registre de participants, control de pesatge i recollida de samarretes (amb dedicatòria molt especial per al desaparegut recentment XAVI HERNANDEZ) i com gran homenatge el seu vaixell hi va participar a les mans de l’Esteve Ferres.\nDesprés de la obligada reunió de patrons, va començar la regata, dirigida per el Pax Quiñonero i el Sergi Alvarez, sota la supervisió del Secretari de la Classe.\nJa des de bon començament el grup de favorits, van marcar la pauta, amb una gran lluita entre Eduard Bonifacio, Ramon Goñi, Xabi Zatarain i Per Krabe. Però elV9 del Eduard Bonifacio, del Club Nàutic el Balis, no va deixar opcions a la resta i es va convertir en el nou Campió de Catalunya d’IOM. I on el podi català va ser acompanyat per al Ramón Soler del C.R. Calafell i per l’Erich Zobel del Club Nàutic Castelldefels.\nEn la categoria de Plata, el Jordi Martorell C.R. Icarus va navegar molt fiablement tot el campionat i el van acompanyar el Miquel Colomer del C. N. Garraf i el Joan Tutusaus del C.R. Calafell.\nEn la categoria de Bronze el guanyador va estar el Pol Vía de R.C.N. Port Pollença, que la fiabilitat i la seva adaptació a la classe, esta sent molt bona, el va seguir al podi el Lluis Aparició del C.R. Calafell i el Lluis Mejías del C.R. Icarus.\nEn aquesta regata s’estrenaven 2 unitats noves de AQUA, del Erich Zobel i del Miquel A. Ortiz.I un FR11 a mans de Oriol Forn.\nDestacar que els Sponsor de la regata DRASSANES WHEELS, va fer un sorteig de veles, després de l’entrega de trofeus, tot amenitzat per un pica-pica.\nEs va realitzar un homenatge al nostre membre IOM.CAT Xabi Zaratain, per el seu compromís amb la flota catalana. I on de nou va mostrar el seu fair-play, per regalar a la Mari el seu premi del sorteig.\nHan estat dos jornades impressionats d’IOM, on s’ha gaudit de les regates, el gran ambient i la boníssima predisposició de tots, en la gran festa anual de IOM.CAT.\nJa treballem per la III edició.


Orde de la Creu del Sud - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n5 desembre 1932 -\n← Orde Imperial de la Creu del Sud\noficial de l'orde de la Creu del Sud\n2.1 Components del Consell de l'Orde\n4 La insígnia\nOriginàriament conegut com l'Orde Imperial de la Creu del Sud (Imperial Ordem do Cruzeiro do Sul), l'orde va ser creat per l'emperador Pere I el dia de la seva coronació, l'1 de desembre de 1822. Aquell mateix dia també nomenà els primers cavallers de l'orde, per commemorar la coronació. Fins a la proclamació de la independència del Brasil el 7 de setembre de 1822 es crearen d'altres distincions honorífiques, però dels ordes de cavalleria compartits amb Portugal, creant-se branques brasileres abans de la independència; de manera que l'orde de la Creu del Sud, creada fer commemorar la coronació del fundador de l'Imperi, va ser el primer orde purament brasiler.\nVa ser suprimit després de la proclamació de la República al Brasil mitjançant una disposició de la Constitució del 24 de febrer de 1891 que abolia tots els títols de noblesa i tots els ordes imperials i condecoracions. Va ser posteriorment restablerta pel govern de Getúlio Vargas el 5 de desembre de 1932 com a Orde Nacional de la Creu del Sud.\nEl gran escut d'armes de l'Imperi del Brasil, amb la insígnia de l'Orde Nacional de la Creu del Sud suspès d'una cinta blava.\nDurant el període de ha història brasilera conegut com la Vella República, que s'estengué des de la proclamació de la República fins a la revolució de 1930, no existiren ordes nacionals i Brasil no atorgava condecoracions a part de les militars. Restaurat el 1932, l'orde de la Creu del Sud va ser el primer Orde creat del restablert sistema republicà d'honors. Es considera el màxim honor brasiler.\nDurant el període imperial, però, l'orde de la Creu del Sud no era l'orde superior dels ordes imperials, car se situava per darrere de les branques brasileres dels antics ordes de cavalleria heretats de Portugal: l'orde de Crist, l'orde de Sant Benet d'Aviz i l'orde de Sant Jaume de l'Espasa. Aquests ordes eren compartits per Brasil i Portugal i, en el cas de l'orde de Crist, també amb la Santa Seu, com succeïa amb l'orde del Toisó d'Or, compartit per Àustria i Espanya. Però entre els ordes purament brasilers, l'Orde Imperial de la Creu del Sud anava en primer lloc, tenint un estatus major que l'orde Imperial de Pere I o de l'orde Imperial de la Rosa.\nLa versió imperial de l'orde de la Creu del Sud continua sent emprada per les diverses branques de la família imperial brasilera com un orde dinàstic, atorgat pels diversos que reclamen la posició de cap de la família imperial; però aquestes distincions no són reconegudes per les lleis de la República.\nAixí com els Emperadors del Brasil eren ex officio els Grans Mestres de l'orde imperial, els Presidents del Brasil exerceixen com a Grans Mestres de l'orde. Així doncs, la Presidenta Dilma Rousseff és l'actual Gran Mestre de l'orde.\nPere II del Brasil, Gran Mestre de l'Orde, llueix la Gran Creu de l'orde (llavors el màxim rang). El retrat el mostra tant amb l'estrella de l'orde com amb la banda de la Gran Creu de Cavaller.\nA diferència de l'orde imperial, que podia ser atorgada tant a brasilers com a estrangers, actualment només és atorgada a estrangers. Quan l'orde tornà a ser restablerta el 1932, es volia que fos un orde que el govern del Brasil pogués atorgar com una acció de relacions exteriors. Aquesta característica ha estat preservada des del restabliment i mitjançant les seves normatives actuals, aprovades mitjançant un Decret Presidencial el 13 de gener de 1971, que confirmà que l'orde estava restringida a estrangers i que totes les concessions constitueixen un acte de relacions exteriors per part del govern brasiler.\nEl motiu original perquè en restablir-se l'Orde Nacional de la Creu del Sud no s'admetessin brasilers és precisament aquest: perquè a la Vella República l'Estat veia els ordes i condecoracions com a contraris als principis del republicanisme, i per això no va mantenir cap sistema honorífic; i haver creat un orde que hagués admès brasilers en el seu si hagués estat vist com un pas massa extrem. Malgrat tot, l'estat brasiler es ressentí de no tenir una distinció amb la qual pogués honorar els dignataris estrangers, com gairebé sempre es requereix pel protocol diplomàtic. Per exemple, a la vella República, les autoritats brasileres podien rebre distincions estrangeres en ocasions semblants, però no podien fer recíproca la cortesia oferint una distinció brasilera en ocasions semblants, car Brasil no tenia condecoracions. Aquesta mancança de condecoracions va ser principalment manifesta durant les celebracions del Centenari de la Independència del Brasil el 1922: diversos dignataris estrangers, incloent-hi els Reis dels Belgues o el Príncep de Gal·les viatjaren al Brasil per les celebracions, i el Rei dels Belgues atorgà honors belgues a diversos brasilers. El 1922 el simple fet de lluir condecoracions estava en contra de la pràctica republicana al Brasil, però el govern de la República, havia autoritzat els brasilers a acceptar honors estrangers, relaxant aquesta pràctica, i permeté l'acceptació d'insígnies estrangeres. El govern brasiler, però, no disposava de condecoracions amb les quals fer recíproc el gest belga. Per això, quan 10 anys després es recreà l'Orde Nacional de la Creu del Sud es pretengué omplir aquest buit, permetent al govern brasiler honorar estrangers quan fos apropiat. Però en el moment de la seva creació, l'establiment d'un sistema honorífic brasiler pels brasilers encara es considerà un pas massa enllà. Només després que es pogués relaxar la mentalitat anti-títols del govern encara més que es pogueren crear ordes pels brasilers, la primera de les quals va ser l'Orde Nacional del Mèrit (Ordem Nacional do Mérito), creada el 1946 sota l'administració del President Eurico Dutra.\nPer un altre costat, la decisió del govern de Getúlio Vargas de basar el restabliment de l'Orde Nacional de la Creu del Sud sobre l'anterior orde imperial del mateix nom, i per indicar que l'actual orde era successora de l'orde imperial en adoptar pràcticament el mateix model d'insígnia, etc., es va fer per tal d'incrementar el prestigi del nou orde, enllaçant-lo amb el passat i associant-lo amb un orde que havia estat erigit més d'un segle abans, i que havia estat atorgat a grans brasilers, a més d'estrangers.\nSi bé el decret de nou orde (Decret 22.1665 del 5 de desembre de 1932) no menciona la creació d'un nou orde, sinó el restabliment de l'antic Orde de la Creu del Sud, que havia estat "creat sota els auspicis de la independència política del Brasil". Malgrat això, l'article 1 del decret de 1932 restablia l'antic Orde, canviant només la seva denominació a "Orde Nacional". La restricció de l'orde només pels estrangers va ser prescrita a l'article 2 del decret de restabliment.\nEl 1932, la versió republicana de l'orde tenia els mateixos 5 graus que l'antiga versió imperial. No va ser fins a un estatut publicat el 17 de juliol de 1939 quan es creà el grau addicional de Gran Collar. Fins a la creació del Gran Collar, les concessions del qual estan restringides als Caps d'Estat, la Gran Creu era el màxim rang de l'orde.\nLes concessions i promocions de l'orde es realitzen mitjançant decret del President de la República, pel seu estatus de Gran Mestre de l'Orde. El decret de concessió o promoció és, com tots els decrets presidencials, publicat al Diari Oficial del Govern Federal i, segons estipulen les regulacions de l'orde, la concessió o promoció és registrada en un llibre custodiat pel Secretari de l'orde.\nEl Ministre d'Afers Exteriors de l'Orde serveix com a Canceller de l'Orde, i un funcionari del Ministeri d'Afers Exteriors que encapçala la divisió de cerimonial i protocol serveix com a Secretari de l'orde. L'orde també té un Consell, presidit pel seu Canceller, que recomana les concessions o promocions.\nComponents del Consell de l'Orde[modifica]\nGran Mestre: el President de la República\nCanceller de l'Orde: Ministre d'Afers Exteriors\nSecretari General de Relacions Exteriors\nSecretario del Consell: Cap de Cerimonial del Ministeri d'Afers Exteriors\nCancelleria de l'orde: Cerimonial del Ministeri d'Afers Exteriors\nL'Emperadriu Teresa Cristina del Brasil lluint la Banda de Dama Gran Creu de l'orde, amb la insígnia penjant de la banda.\nSota els reglaments vigents, l'orde consisteix en el Gran Mestre i en sis classes de membres:\nGran Collar: el receptor rep el Collar, una cadena de la qual penja la insígnia de l'orde. El receptor també pot combinar portar el Gran Collar amb qualsevol d'aquestes insígnies (o les dues): l'Estrella de l'orde (una placa feta a partir de la insígnia de l'orde, per ser portada al costat esquerre del pit); i la Banda de l'orde, que és la del rang de Gran Creu (una banda blau cel que penja de l'espatlla dreta). La concessió del Gran Collar està restringida als caps d'estat estrangers.\nGran Creu: el receptor rep la Banda de l'orde, de la qual penja la insígnia. A més llueix l'estrella de l'orde, la qual porta penjada al costat esquerre del pit.\nGran Oficial: el receptor llueix la insígnia de l'orde penjant del coll; a més de l'estrella de l'orde al costat esquerre del pit.\nComandant: el receptor llueix la insígnia de l'orde penjant del coll.\nOficial: el receptor llueix la insígnia penjant d'una cinta amb una roseta al costat esquerre del pit.\nCavaller: el receptor llueix la insígnia penjant d'una cinta al costat esquerre del pit.\nLa insígnia de l'orde és una estrella de 5 puntes en esmalt blanc, amb les vores en daurat i perles a les puntes, sobre una corona de flors i coronada per una corona, ambdues fetes de fulles de tabac i de cafè. Al centre hi ha un camp en esmalt blau, amb la constel·lació de la Creu del Sud en esmalt. Al voltant hi ha un anell blau fosc amb la inscripció " Benemerentium Premium" en lletres daurades. Al revers, al medalló central apareix la imatge de la República, amb la llegenda "República Federativa do Brasil".\n↑ 2,0 2,1 2,2 «ORDEM NACIONAL DO CRUZEIRO DO SUL» (en portuguès). Ministério das Relações Exteriores. Retrieved, 10-10-2010. Arxivat de l'Condecorações: Cruizeiro do Sul – Histórico original el 02-09-2010. [Consulta: 28 febrer 2020].\n↑ Fins i tot la fugaç Orde de Colom, establerta pel Govern Provisional de la República per substituir les ordes imperials, va ser considerada abolida quan la constitució republicana de 1891 va ser aprovada, prohibint-se tots els ordes nacionals. Només després que la Constitució ja no estigués en vigència es restabliren els ordes nacionals, començant per l'orde Nacional de la Creu del Sud.\n↑ [enllaç sense format] http://www6.senado.gov.br/legislacao/ListaNormas.action?numero=68055&tipo_norma=DEC&data=19710113&link=s Arxivat 2012-03-09 a Wayback Machine.\n↑ [enllaç sense format] http://www2.mre.gov.br/Cerimonial/CruzeirodoSul/Home-CS.htm Arxivat 2010-09-02 a Wayback Machine.\n↑ Abans d'això, els brasilers necessitaven l'autorització del govern per acceptar títols estrangers d'honor. Aquest permís ja no es requereix, però en aquells moments acceptar un honor estranger sense l'autorització comportava la pèrdua de la ciutadania\n↑ [enllaç sense format] http://www6.senado.gov.br/legislacao/ListaTextoIntegral.action?id=26254[Enllaç no actiu] Decree that "Reestablishes the National Order of the Southern Cross".\n↑ [enllaç sense format] http://www2.camara.gov.br/legin/fed/declei/1930-1939/decreto-lei-1424-17-julho-1939-411334-publicacaooriginal-1-pe.html\n↑ Condecorações: Cruizeiro do Sul – Regulamento Arxivat 2012-03-11 a Wayback Machine. Ministério das Relações Exteriores. Recuperat el 10-10-2010. (portuguès)\nOrdem Nacional do Cruzeiro do Sul Arxivat 2010-09-02 a Wayback Machine. – web official del Ministeri d'Afers Exteriors del Brasil (portuguès)\nOrders and Decorations of all Nations per Robert Werlich i Jose Luiz Silva Preiss-Porto Alegre-RS-Brazil (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Orde_de_la_Creu_del_Sud&oldid=27975568»


La primera edició del Mirell Festival se celebrarà a la Bisbal del 9 a l'11 d'octubre - Diari de Girona\nLa primera edició del Mirell Festival se celebrarà a la Bisbal del 9 a l'11 d'octubre\n27·09·20 | 23:11\nPere Pons i Enric Marquès a la presentació del festival. AJ. DE la bisbal\nLa primera edició del Mirell Festival de la Bisbal d'Empordà se celebrarà del 9 a l'11 d'octubre i omplirà el Teatre Mundial amb sis documentals musicals, una pel·lícula i deu xerrades. La premissa del certamen, que pren el nom del joc popular empordanès, és vincular la història de la música de Catalunya amb el món audiovisual.\n«A més de projeccions, el festival inclourà xerrades de persones que són peces claus de la història de la música catalana i que estan vinculats als documentals que es projectaran», va explicar Pere Pons, director de la proposta. «Celebrem l'arribada d'aquesta proposta que permetrà conèixer la història de la música del país a la Bisbal d'Empordà, terra de músics», va destacar Enric Marquès, l'alcalde de la vila. «La cultura segueix sent més necessària que mai i cal continuar treballant en aquesta línia», va afegir Marquès.\nEn la la primera edició del festival, hi participaran noms com Toti Soler, Pau Riba, Joan Reig, Jordi Sabatés, Ignasi Terraza, Manel Joseph, Pep Blay, Lluís Cabrera, Lluís Gendrau o Pere Camps, tots vinculats amb les peces que es projectaran. La programació inclourà documentals com Ovidi Montllor. Crònica d'un artista, La gran nit del Rock Català, Dioptria, Taller de Músics. El gran xibarri, Tete Montoliu. Una mirada o Canet Rock 30 any després. També es projectarà el film Canet Rock. La pel·lícula i el festival es clourà amb el concert «Jazz & Cinema» de David Pastor Quartet.\nPons, històricament vinculat a l'associació de dinamització cultural Lluna Negra, és l'encarregat de dirigir aquesta nova proposta. Pons ha participat en la realització de tots els documentals que es presentaran en el cicle audiovisual. El Mirell Festival està organitzat per l'Ajuntament de la Bisbal d'Empordà, amb la col·laboració d'Enderrock.\nCom la resta d'activitats culturals, el Mirell Festival se celebrarà cenyint-se al protocol del PROCICAT, respectant les mesures d'higiene i la normativa en relació amb el públic assistent, equips de treball, convidats i personal tècnic. En aquest sentit, l'aforament del Teatre Mundial es limitarà a 130 localitats.


La PIMEF presenta sis cursos de formació oberts a tothom | RadioIlla Notícies Formentera\nEts a:Home»Actualitat»La PIMEF presenta sis cursos de formació oberts a tothom\nBy Radioilla\t 23 marzo, 2019 No hay comentarios\nEl Consell de Formentera, a través de l’àrea de Comerç, i en col·laboració amb la Petita i Mitjana Empresa de Formentera, PIMEF, ha presentatel cicle de jornades formatives «Fent Pimef«. L’objectiu d’aquestes formacions és el de donar a les empreses de l’illa eines per a millorar la seva gestió i augmentar la competitivitat i qualitat de la seva atenció i serveis.\nFotos amb mòbil\nEl primer curs es farà el pròxim divendres 29 de març i és el II taller de fotografia amb mòbil per a empreses que durarà fins al 5 d’abril. Altres cursos que s’impartiran seran, Informàtica per a tots, Atenció al Client i Qualitat de Servei, Habilitats i tècniques de venda, Intel·ligència emocional i habilitats socials, a més d’una xerrada de coaching d’Israel Serrano sobre motivació del personal en l’empresa. El número de places per a cadascun d’ells és limitat i els interessats podran apuntar-se directament a la seu de la Pimef, telefonant al 971322520 o enviant un correu a info@pimef.es.\nLes formacions, subvencionades pel Consell de Formentera, són gratuïtes i estan obertes a tothom. Aquest cicle de jornades forma part del conveni de formació i assessorament per a empreses que la PIMEF i el Consell Insular de Formentera signen anualment.


La recuperació del turisme des de la gestió del talent | CETT\nLa recuperació del turisme des de la gestió del talent\nLa nova normalitat planteja molts reptes per al sector del turisme, que s’ha vist afectat pels efectes de la pandèmia. Així doncs, amb l’objectiu de reflexionar i posar en comú bones pràctiques per a la recuperació, l’entitat Women in Hospitality and Travel-Tech (WHTT) ha organitzat una sessió per tal de reflexionar sobre la recuperació del turisme des del punt de vista dels recursos humans i la gestió del talent a les empreses del sector.\nNúria Louzao, professora del CETT i membre del GRATiR (Grup de Recerca en Allotjaments Turístics i Restauració), ha participat a la sessió juntament amb ponents de tres companyies del sector. Louzao ha destacat la importància de veure els canvis que s’han produit com a oportunitats. En un sector en canvi constant, afirma que “la nostra funció és estar alerta als canvis i saber ajustar-nos a les necessitats per donar una millor resposta”. “Aquesta és una oportunitat per al canvi”, ha afegit.\nEn referència a la implementació de protocols i l’adaptació a la nova situació, Louzao ha destacat el cas de l’Hotel Alimara Barcelona, que pertany al CETT i que va formar part del programa ‘Hotel Salut’ acollint personal sanitari i la residència universitària internacional Àgora BCN, on es van continuar allotjant estudiants internacionals del centre universitari.\n“Us puc garantir que l’acadèmia i el sector anem agafats de la mà”\nLes empreses del sector han destacat que cal apostar pel talent, com una inversió de futur que cal fer, així com per la formació i la preparació dels futurs professionals. En aquest sentit, la professora del CETT ha explicat que “seguim incorporant metodologies innovadores a l’aula i una d’elles és l’aprenentatge per reptes. Els alumnes treballen per desenvolupar reptes reals que plantegen les empreses reals del sector i, així, treballen en equip per donar respostes innovadores”. “Us puc garantir que l’acadèmia i el sector anem agafats de la mà”, ha assegurat.\nPer últim, Louzao ha donat un consell als futurs estudiants, ja que “tenen al seu poder informar-se dels valors, de la cultura organitzativa, dels objectius i de la missió de la companyia en la qual volen treballar. És important estar en una organització que estigui alineada amb els nostres valors i forma de treballar”. Per acabar, Louzao ha assenyalat que “les aules són un centre per compartir bones pràctiques i generar una connexió emocional entre organitzacions i empleats”.\nPodeu veure la sessió completa aquí\nGRATiR Grup de Recerca en Allotjaments Turístics i Restauració


Badanotis :: Un concert del Cor del Gran Teatre del Liceu, en clau solidària a Sant Adrià\nEs tracta d'una iniciativa de l'Ajuntament de la ciutat per recaptar fons que aniran destinats íntegrament al menjador social\nAquest diumenge 13 de maig Sant Adrià acollirà un concert molt especial. El Cor del Gran Teatre Liceu, al complert aterrarà en el complex esportiu Marina Besòs a les 19.00 hores i amb una selecció de la millor música de cors d'òpera. L'espectacle dirigit per José Luis Basso comptarà amb una pianista, la Vanessa Garcia, qui oferirà fragments d'òperes de Donizetti, Gounoud, Bizet, Verdi i Rossini, entre d'altres. Un plaer pels sentits amb un preu molt econòmic, 11 euros, i que a més respon a una iniciativa solidària: recaptar diners en benefici del menjador social de l'Associació Cultural Sant Antoni Maria Zaccaria de Sant Adrià.\nPerò, com va néixer el projecte?\nSegons la regidora de cultura de l'Ajuntament de Sant Adrià, Ruth Soto, "el menjador té grans necessitats" diu "compta amb un espai molt reduït per a poder realitzar la seva tasca" explica. "Darrerament havíem vist com diferents entitats, per iniciativa pròpia havien portat a terme accions d'ajuda al menjador i des de l'Ajuntament volíem col·laborar i posar el nostre granet de sorra, recaptar diners per ajudar a aconseguir un espai més gran". Quan van posar-se en contacte amb els responsables de El Cor del Gran Teatre Liceu, aquests no van dubtar ni un instant en afegir-se a aquesta iniciativa solidària i engrescadora tal i com explica la Rosa, una de les cantants. "Quan vaig rebre la trucada de la regidor explicant-me el projecte vaig dir que si de manera immediata, li vaig traslladar als companys la idea i tots es van adherir encantats al projecte".\nEl concert que s'oferirà, de fet, destaca per la seva dificultat i intensitat, segons explica la Rosa "és una ocasió única que combina el plaer de la música amb la solidaritat".\nDe moment, segons expica la regidora Ruth Soto, el concert està tenint una bona acollida, estem fent la màxima difusió a través de escoles, instituts, mitjans de comunicació. Ja s'han venut al voltant de 300 entrades i la capacitat és per a 1000 persones. "Esperem exhaurir les entrades, això significarà que la ciutat s'haurà volcat amb un projecte social engrescador".\nRecordem que les entrades estan a la venda per 11 euros a www.codetickets.com i al Poliesportiu Marina Besòs.


Detinguts 4 homes per haver robat un cotxe a Can Picafort\nEls arrestats tenen nombrosos antecedents i ja han passat a disposició judicial\nEn la imatge el cotxe robat. GUARDIA CIVIL\nPalmaLa Guàrdia Civil ha detingut quatre homes com a presumptes autors del robatori d'un cotxe en un habitatge de Can Picafort, al municipi de Santa Margalida, el 21 de juny. Els arrestats tenen nombrosos antecedents i ja han passat a disposició judicial.\nDesprés de la denúncia del robatori del turisme, que estava en el garatge de la casa, es va establir un dispositiu de localització. La Guàrdia Civil també investiga la vinculació dels detinguts amb altres activitats delictives.\nEl vehicle fou vist per diverses localitats de la Part Forana; els investigadors el van detectar al poble de Búger. La Guàrdia Civil va vigilar el cotxe, fins que van sorprendre els presumptes lladres quan anaren a cercar-lo.\ncotxe guàrdia civil DETINGUTS


Valls guanya a Catalunya, però Hamon el supera al conjunt de l’estat | VilaWeb\nValls guanya a Catalunya, però Hamon el supera al conjunt de l’estat\nValls tindrà dificultats a la segona tanda, perquè Montebourg ha anunciat que dóna suport a Hamon\nL’ex-ministre d’Educació francès Benoît Hamon encapçala les primàries del Partit Socialista per esdevenir el pròxim candidat a l’Elisi. Hamon ha aconseguit el 36% dels vots. El gran favorit, l’ex-primer ministre Manuel Valls, és segon, amb el 31%.\nA Catalunya la victòria ha estat de Manuel Valls, que ha aconseguit el 42,5% dels vots als Pirineus Orientals, contra el 38,1% d’Hamon. A Perpinyà la victòria de Manuel Valls ha estat clara, tot i que Hamon s’ha imposat en la segona circumscripció de la ciutat. L’ex-ministre d’Educació ha guanyat en diverses localitats catalanes, com ara Prada o Banyuls.\nL’ex-ministre d’Economia Arnaud Montebourg, que és tercer amb el 18,70 % dels vots i que no ha guanyat en cap de les circumscripcions catalanes, ha anunciat que plega i que dóna suport a Hamon. Diumenge que hi haurà la segona ronda amb els dos candidats més votats. Ara per ara, s’han escrutat 3.090 punts de votació dels 7.530. Valls encara té marge per a recuperar terreny, però l’anunci de Montebourg és un cop molt dur a les seves aspiracions a la segona volta.


Realitzada roda de premsa i concentració a Terrassa el 26 de febrer en solidaritat amb Ermengol Gassiot - CGTCatalunya.cat\ndimarts 27 de febrer de 2018 / Comunicats / Visites: 186\nA més del mateix Ermengol Gassiot, han intervingut Josep Maria Pi, secretari d’organització de la CGT de Catalunya; Mercè Márquez, delegada de la secció sindical de la CGT a la UAB de la UAB; i Mireia Pi, membre de Solidaritat Antirepressiva de Terrassa.\nErmengol Gassiot ha manifestat que des de «Som 27 i més» han decidit que no volem normalitzar la repressió, i la millor manera és fer de cada fet repressiu un conflicte polític. També ha recordat que l’ocupació es va realitzar per denunciar les retallades en la Universitat, els increment de les taxes i la precarietat del professorat i la introducció de negocis privats en la Universitat.\nMercè Márquez ha denunciat que es va aprofitar la tancada per assenyalar aquells que eren més crítics com el cas de l’Ermengol i criminalitzar el moviment estudiantil.\nMireia Pi ha recordat la llarga trajectòria d’Ermengol com a militant dels moviments social i com a sindicalista, i ha assenyalat que persones com ell són les que més necessita la universitat si no vol allunyar-se de la seva funció formativa.\nEls encausats són 25 estudiants, un professor i un treballador de Personal d’Administració i Serveis de la UAB i afronten judicis amb una suma de penes de 300 anys de presó. En concret, Ermengol Gassiot s’enfronta a una possible condemna d’onze anys de presó i una multa de prop de 10.000 euros.


Escola Pia de Vilanova: Fish and Chips\nEl passat 20 de març els alumnes de cinquè i sisè de primària acompanyats pels tutors de cicle superior, la professora de Música, l’auxiliar de conversa i la professora d’Anglès vam assistir a la gravació del programa de TV3 “Fish and chips”.\nTot va començar quan al mes de febrer l’Escola Pia de Vilanova va rebre una trucada dels responsables d’aquest programa per oferir-nos la possibilitat que tres dels nostres alumnes de 6è assistissin a la gravació del concurs com a participants. Aquests nens o nenes haurien de competir amb tres alumnes d’una altra escola. Abans, però, de saber si serien seleccionats per assistir-hi van haver de passar un càsting a la nostra escola, amb proves semblants a les que es plantegen al programa: lletrejar, fer sumes i restes, classificar paraules en diferents camps semàntics, endevinar frases d’una cançó... i tot en anglès. A més, els alumnes havien de presentar-se i parlar d’aquelles coses que els agradaven, les seves aficions i els seus interessos.\nEl primer pas per part de l’escola va ser triar els deu candidats requerits pel programa que es presentarien al càsting. Posteriorment els responsables del concurs es quedarien amb tres alumnes que serien els que hi participarien. El procés de selecció va ser molt excitant. Tots estaven molt emocionats amb la experiència i es van mostrar molt participatius. Tres setmanes més tard vam rebre la gran noticia: havíem estat seleccionats per participar en el concurs !!. Les afortunades van ser les alumnes: Alicia Carbonell ,Carla Molina, i Lorena Oliver.\nA partir d’aquell moment vam haver d’ajudar-les a preparar la seva presentació el dia de la gravació, a més de practicar les diferents proves, per la qual cosa ens hauria agradat tenir més temps. Tot i així confiàvem plenament que la seva participació seria molt positiva.\nHem d’afegir, a més, que els alumnes de cinquè i sisè que hi van anar als estudis de gravació van haver d’aprendre diversos balls , ja que com a públic assistent havien de dinamitzar la gravació i fer-la més atractiva de cara a l’audiència del programa. En aquest sentit, la mestra de música, la Goretti Pascual va posar molt de la seva part per ensenyar-los la coreografia, fent servir un vídeo que ens havien facilitat de TV3.\nQuan vam arribar als estudis de TV3 l’ambient era cada vegada més engrescador i les tres participants es mostraven nervioses però contentes. Hem de dir que tot i que l’estudi on es fa la gravació és petit, sobta veure tants tècnics, productors, càmeres per tot arreu... i més tenint en compte que totes tres eren el centre d’atenció i que estaven sotmeses a la pressió de les proves. Tot i així, hem de dir que la seva participació va ser molt bona i ens agradaria felicitar-les per demostrar que estan a l’alçada de competir amb nens i nenes d’altres escoles i que ho van fer amb molt d’entusiasme i implicació.\nPer tots nosaltres, els mestres i els alumnes, va ser una experiència molt positiva. Ens sentim orgullosos de poder participar en aquest tipus d’iniciatives que porten l’anglès fora de l’aula, i que fa que els alumnes aprenguin l’idioma d’una manera més lúdica i motivadora. A més, els responsables de la gravació ens van felicitar pel comportament dels alumnes de 5è i 6è , ja que gairebé van gravar el programa d’una vegada sense haver de fer gaires interrupcions.


Disponible el servei de comandes on-line de roba i accessoris del club – Disponible el servei de comandes on-line de roba i accessoris del club – CB Adepaf Figueres\nAmb l’objectiu de facilitar els tràmits que heu de fer els socis i les famílies i alhora continuar amb el procés de digitalització del club, posem a la vostra disposició el servei de comandes on-line de roba i accessoris de l’Adepaf, al qual podeu accedir fàcilment a través d’aquest enllaç: https://ja.cat/roba_adepaf.\nA partir d’ara serà el canal des d’on encarregar la roba de joc obligatòria o adquirir els accessoris que complementin el vostre vestuari oficial ADEPAF. Visiteu-lo tots aquells que hàgiu d’encarregar el vestuari per primera vegada, aquells que heu de renovar l’equipació o que vulgueu adquirir altres peces oficials del club.\n(Aquells que vau fer comanda al juliol o que ja la teniu feta, no cal que la torneu a fer, excepte que vulgueu afegir-hi nous elements)\nRecordeu que podeu emprovar-vos les peces a la botiga Esports Josep (c/ Josep Pella i Forgas, 3, Figueres) i que les comandes es paguen en el moment de recollir-les. Si teniu pensat fer algun regal de Nadal o de Reis vinculat al club, seria bo que féssiu la comanda al llarg de l’octubre o de novembre, perquè per fer determinats encàrrecs necessitem cert volum de comanda i, d’altra banda, els terminis de lliurament dels proveïdors varien molt en funció de l’època de l’any.\nTambé us fem saber que entre les novetats d’aquesta temporada hem incorporat una mascareta corporativa homologada i exclusiva de l’ADEPAF, per tots aquells que vulgueu respirar el bàsquet amb total seguretat!\nNext Respira més bàsquet amb la mascareta oficial del club\nPrevious OFICIAL: Castelló i Adepaf forgen una nova aliança per fer créixer la comarca


Palamós B i la Salle intentaran millorar els darrers resultats\nEls equips de regional palamosins no passen pel seu millor moment però esperen millorar els resultats en els propers partits. El cas més delicat és el del Palamós B a primera regional, situat a la sisena plaça començant per la cua. A segona la Salle només ha sumat 1 punt en els tres últims partits, però s´ha enfrontant a rivals de la zona alta de la taula.\nEl Palamós B ha perdut els tres darrers partits que ha jugat tot i comptar amb jugadors del primer equip com són Lluís Fornés i Xavi Molas. El filial del Palamós està tinguent moltes dificultats per tenir certa regularitat. Tot i això els mateixos jugadors estan convençuts que es recuperaran. El centrecampista David Figa, confia plenament amb l´actual entrenador Siscu Martínez, substitut de Quique Gonzalo fa unes jornades. Segons Figa és la persona ideal per mirar de sortir de la zona baixa.\nA la Salle de segona regional tampoc es respira un ambient excessivament pessimista. Els palamosins en els darrers 3 partits només han fet un punt i han encaixat 12 gols, si bé han jugat contra Tossa, Aro i Coma Cros equips de la zona alta de la classificació. Els palamosins són onzens actualment amb 22 punts\nL´entrenador de la Salle Pere Adroher creu que el calendari que tenen properament és bastant més assequible, i que això ha de servir per sumar punts.\nAmbdós equips tenen el cap de setmana vinent dos partits a priori assequibles davant equips de la zona baixa. En tots dos casos a més jugaran a casa.\n30/01/2001 - Demà comença el programa educatiu de vela a les escoles\nDemà comença el programa educatiu de vela escolar, adreçat als alumnes de cicle superior de...\n30/01/2001 - El sènior femení del CE està en la bona línia\nEl president del CE Palamós de bàsquet, Josep Santamaria està content amb la línia que està...\n30/01/2001 - Fontanet confirma canvi sentit President Macià\nEl nou regidor de Governació i Circulació, Joan Fontanet, té previst canviar el sentit...\n30/01/2001 - El PSC demana novament canvis indicadors del vial\nEl Partit dels Socialistes de Catalunya va aprofitar l'últim ple per demanar, una vegada més,...


Arqueòlegs anglesos troben una ‘casa dels morts’ relacionada amb Stonehenge – Noticies en Valencià de València Castelló i Alacant\n14 julio, 2017 vlcseo 262 Views 0 Comments\nArqueòlegs han descobert un cementeri amb possibles ancestres dels constructors de les famoses restes megalítiques de Stonehenge i Avebury (Anglaterra), datat fa 5.000 anys. La ‘casa dels morts’ trobada en Wiltshire per arqueòlegs de la Universitat de Reading, està situada en un monticle neolític, en un lloc conegut com ‘Cat’s Brain’ (‘Cervell de Gat’).\nEl monument, que és més d’1.000 anys anterior a Marden Henge, pot contenir restes humanes enterrades allí al voltant del 3.600 a. C. Va ser descobert per primera vegada per fotografia aèria i confirmat per imatges geofísicas.\nJim Leary, director de l’Escola de Camp d’Arqueologia, assegura que “oportunitats per a investigar exhaustivament grans túmulos són pràcticament desconegudes en els últims temps, i açò representa una oportunitat fantàstica d’excavar acuradament un usant les tècniques i tecnologia més recents”. “Descobrir les restes enterrades del que podria ser els avantpassats dels quals van viure al voltant de Stonehenge seria la guinda en el pastís d’un projecte sorprenent”, afig.\nEl gran túmulo de Cervell de Gat, que es troba en camp agrícola a mig camí entre els icònics monuments prehistòrics de Avebury i Stonehenge, consta de dues rases que flanquegen el que sembla ser un edifici central. Açò pugues haver sigut cobert amb un monticle fet de la terra excavada de les rases, però ha sigut aplanat durant molts segles de cultiu.\nEl monument data del període Neolític primerenc, una era que representa les primeres comunitats agrícoles a Gran Bretanya, i els primers constructors de monuments.\nUna vegada buidat el sòl superior, el contorn clar de les rases llargues del túmulo és visible, així com la petjada de l’edifici. L’equip conclourà el projecte de tres anys de l’Escola d’Arqueologia, excavant les restes arqueològiques i recuperant artefactes, ossos i altres proves ambientals que seran analitzades.\nAquesta anàlisi proporcionarà evidència crucial per al poble i la societat a Gran Bretanya durant aquest remot període.\n← La Nit a la Mar porta este cap de setmana als poblats Marítims el protagonisme de la Gran Fira de València\nGiuseppe Grezzi, s’ha reunit amb els veïns i veïnes de Benimàmet per a analitzar conjuntament com avancen les obres del Parc Lineal →\nLa Gran Fira de València es trasllada este cap de setmana al Marítim i presenta una de les grans novetats


L'Uni Girona es retroba als playoffs i el Cadí La Seu haurà d'esperar a dimecres - Cetrencada\nL’Uni Girona es retroba als playoffs i el Cadí La Seu haurà d’esperar a dimecres\nNOELIA LLOBERA SANCHEZ\nbàsquetBàsquet femeníCadí La SeuEsportsSedisUni Girona\nUna de freda i una de calenta per als equips catalans en l’inici dels playoffs de la Lliga Dia, la màxima competició estatal de bàsquet femení. L‘Spar Citilyft Girona va aconseguir el bitllet per les semifinals després d’escombrar l’RPK Araski basc per un clar 2-0 en l’eliminatòria, mentre que el Cadí La Seu va veure com l’IDK Guipuzkoa s’enduia el segon partit de la sèrie -que es disputa al millor de tres partits- i haurà d’esperar fins dimecres al Palau d’Esports de la Seu d’Urgell per saber si passa ronda. En cas de fer-ho, es reeditaria la semifinal catalana entre gironines i urgellenques que ja es va viure a la Copa de la Reina. En aquella ocasió, la lògica va imposar-se i l’Uni Girona va desfer-se d’un Cadí que no va posar-li les coses fàcils (80-60).\nL’equip dirigit per Eric Surís, que arribava al moment clau de la temporada en hores baixes després d’encadenar dues derrotes consecutives a la lliga, caure eliminat a les semifinals de l’Eurocup i perdre per lesió a la seva MVP, Nadia Colhado, va superar a casa en el primer partit a un Araski que no va perdre-li mai la cara al partit (69-59). Les vitorianes, després de remuntar un parcial de 8-0 inicial de l’Uni, van mantenir-se dins del partit fins a un tercer quart en el que les gironines, sense claredat en atac, es van posar la granota de feina en defensa i dins de la pintura. En el segon partit de la sèrie, disputat a Vitòria, el conjunt català ser molt superior a les de Made Urieta (41-68) liderat per unes pletòriques Laia Palau (11 punts, 6 rebots i 4 assistències) i Keisha Hampton (16 punts, 13 rebots i 1 assistència).\nPer altra banda, el Cadí La Seu arribava als playoffs en el seu millor moment de la temporada, després d’encadenar sis victòries i d’assegurar-se el tercer lloc de la Lliga Regular -just darrere del mateix Uni Girona i del Perfumerías Avenida de Salamanca-. En el primer partit, les de Bernat Canut, liderades per una gran Andrea Vilaró (29 punts, 6/6 en triples), van imposar-se de forma convincent a un Guipúscoa que malgrat mantenir-se a prop en el marcador mai va posar en perill el triomf de les urgellenques (84-73). En el segon partit de la série, però, un gris Cadí va veure com les basques forçaven el tercer partit, que es jugarà dimecres a les 20.00 -en directe en streaming pel Canal FEB– a la Seu d’Urgell. Les dels Pirineus van sortir massa relaxades al parquet i van veure com les locals arribaven al descans amb un avantatge de fins a 10 punts. Les nord-americanes Merrit Hempe (12 punts) i Mehryn Kraker (11 punts) van sortir al rescat de les de l’Alt Urgell a la segona part, però no n’hi va haver prou davant l’encert de les jugadores del Guipúscoa.\nA l’altra banda del quadre, el totpoderós Perfumerías Avenida de Salamanca ja ha fet els deures i s’ha emportat la seva sèrie per la via ràpida davant del Mann-Filter Casablanca de Saragossa (77-51 i 56-79), mentre que l’eliminatòria entre Lointek Gernika i Valencia Basket es troba igualada 1-1 (69-76 i 54-66) i es decidirà el pròxim dimecres a la pista de les biscaïnes.\nOlder Entry Comença la guerra pel teu vot\nNewer Entry La Barcelona de Gabriel García Márquez\nQuè se celebra al dia d’Europa?\nMay 8,2019 0\nLes cuineres espanyoles amb Estrelles...


Endesa a El Morell:telèfon i contacte\nEndesa en El Morell: punt de servei\nTelèfon de Endesa a El Morell\nPunt de servei Endesa a El Morell\nContractar el subministrament de llum amb Endesa a El Morell\nEndesa a El Morell\nAqui identificaràs tota la informació que necessites sapiguer de Endesa a El Morell. Tot morellense que tingui preguntes amb el seu subministrament de llum podrá ubicar en esta aquest lloc web tota la informació que necessiti.\nEndesa es responsabilitza de distribuir la llum a gran quantitat dels ciutadàns de Tarragona. Per això, compta amb gran part recursos per atendre als clients amb qualitat. Depenent de les gestions que el morellense vol completar, pot preferir de anar a alguns dels punts de servei sense la necesitat de cita previa propers a El Morell. No obstant, sempre pot trucar anticipadament als telèfons que aperèixen a continuació:\nTelèfons de Endesa a El Morell\nEndesa ofereix una atencio personalitzada on qualsevol client pot anar de manera presencial i ser atès immediatament. Els punts de servei de Endesa que un morellense té mes properes es mostran a continuacio:\nEl Morell es un municipi que fa part de la comunitat autònoma de Cataluña que compta amb un total de 553625 punts de sumbministrament amb un consum anual de 1937146013 MWh. Endesa es la companyia encarregada de subministrar la llum en la zona.\nEndesa es la companyia responsable de distribuir el gas natural al municipi de El Morell. Per això, si el ciutadà morellense vol anar a la oficine que sigui de Endesa sense necessitar cita prèvia, té a disposició punts de servei properes a la seva casa.\nOficines de Endesa a El Morell