El poder d'ACCEPTAR\nAvui m'animo a escriure i ja que parlem d'acceptar, perquè no, també m'animo a acceptar que tot i la meva passió per la psicologia i per parlar de tot el relacionat, de vegades costa posar-ho tot plegat damunt d'un paper i que no sembli un escrit d'autoajuda. Em ve de gust compartir pensaments, histories i formes de veure les situacions. Compartir-ho amb vosaltres i poder parlar-ne, fer-ho real, tangible, senzill (o de vegades no tant), això de veure en quines situacions ens posa de vegades el nostre cap.\nAcceptar, que fàcil sembla dit així oi? Que senzill dir-ho i que difícil posar-ho en pràctica. Us heu parat mai a pensar si realment accepteu tot el que us porta la vida? Moltes vegades podem confondre aquest fet amb la resignació, amb rendir-nos, amb no lluitar davant de les dificultats, però precisament es tracta de tot al contrari. Necessitem acceptar per poder afrontar i precisament el que se'ns ensenya moltes vegades és a intentar tirar endavant sense connectar amb el que ens passa realment. Què és el que succeeix en aquest cas? doncs que ho tirem a la motxilla, no ens n'adonem, no connectem i seguim endavant (moltes vegades acumulant ràbia, impotència, tristesa...) i prenem decisions que no ens ajuden a aconseguir estar tranquils amb nosaltres mateixos i amb el que ens envolta.\nQue important i que difícil acceptar el present. Acceptar que no ens estimin com ens agradaria, acceptar el dolor, que les coses no surtin com desitgem, que no siguem l'ideal de persona que tenim al cap o inclús de vegades tampoc acceptar els moments feliços, pensant en un possible futur que no sigui tan bo. Per suposat, podem ser lluitadores i lluitadors, mirar endavant i no tirar la tovallola, però primer de tot, saber què ens passa, perquè ens sentim així, escoltar-nos i ACCEPTAR amb la certesa de que si ho fem, la visió de la vida canvia (o inclús de vegades, només de vegades per suposat, les situacions també poden arribar a fer-ho). Tindrem la certesa de que el que vingui serà més real i de que podrem afrontar-ho adquirint les eines necessàries si calgués.


SANDRA PINOS MARTINEZ\n1. Teoria del servei públic i la seva evolució. 1.1 Notes característiques del servei públic. 1.2 L'activitat de prestació o de servei públic. 1.3 L'activitat de servei públic com a objecte de l'administració.\n2. La participació dels usuaris en la prestació dels serveis públics. 2.1 Els drets dels usuaris i la informació dels consumidors. 2.2 El dret a la prestació del serveis públics. 2.3 Els standards de rendiments del servei i el seu control per la via de la responsabilitat patrimonal.\n3. El contracte de gestió de serveis públics. 3.1 Característiques. 3.2 les modalitats de contractació. 3.3 La concessió administrativa: generalitats. 3.4 Procediments i formes d'adjudicació del contracte de gestió de serveis públics. 3.5 Execució i modificació del contracte. 3.6 Efectes i extinció. 3.7 La resolució i subcontractació del contracte de gestió de serveis públics. 3.8 El contracte de concessió d'obres públiques: característiques i evolució.\n4. Els serveis públics locals. 4.1 Les potestats locals en relació als serveis públis. 4.2 Les competències municipals. 4.3 Els serveis minims obligatoris: objecte i règim de prestació. La dispensa en la prestació dels serveis públics. 4.4 La innecessarietat. 4.5 La delgació i conversió de serveis. 4.6 La supressió\n5. Establiment, organització i supressió de serveis. 5.1 La potestat d'autoorganització per a la constitució de serveis. 5.2 La municipalització dels serveis. 5.3 La supressió del servei.\n6. Fórmules de cooperació i associatives per a la prestació dels serveis públics locals. 6.2 La delegació de competències, convenis de cooperació. 6.3 Mancomunitats: els estatuts, procediment d'aprovació i elaboració. 6.4 El consorci: regulació legal 6.5 Naturalesa jurídica 6.6 Procediment de constitució, aprovació i modificació d'estatuts. 6.7 Els plans provincials de cooperació a les obres i serveis de competència municipal. 6.8 El Pla únic d'obres i serveis.\n7. Les formes de gestió dels serveis públics locals. 7.1 La gestió directa ordinària. 7.2 La gestió directa per mitjà d'una organització especial.\n8. Els organismes autonònoms. 8.1 Procediment de constitució i aprovació dels estatuts. 8.2 Els òrgans de govern. 8.3 Patrimoni i règim contractual i extinció.\n9. La societat mercantil amb capacitat integrament públic. 9.1 Naturalesa. 9.2 Formes de creació i procediment. 9.3 Formes de creació i procediment. 9.4 Òrgans de la societat. 9.5 Dissolució. 9.6 Els holdings d'empreses públiques.\n10. Les entitats públiques empresarials. 10.1 Concepte. 10.2 Creació i modificacio´. 10.3 Òrgans de govern i administració.\n11. Les fundacions privades d'iniciativa pública. 11.1 Naturalesa jurídica. 11.2 Característiques de les fundacions. 11.3 Finalitats. 11.4 Els estatuts, la dotació fundacional. 11.4 Els òrgans rectors. 11.5 El procés de constitució de la fundació: la carta fundacional. 11.6 els patrons: la responsabilitat, nomenament i cessament. 11.7 El règim econòmic de les fundacions. 11.8 El protectorat de la Generalitat.\n12. La gestió indirecta. 12.1 El plec de claùsules d'explotació. 12.2 L'expedient de contractació. 12.3 Els drets i obligacions del contractista i l'Administració. 12.4 Extinció del contracte i subcontractació.\n13. La gestió interessada. 13.1 El concert. 13.2 L'arrendament: concepte, característiques i naturalesa jurídica.\n14. La societat d'economia mixta. 14.1 Concepte i antecedents. 14.2 Formes societàries. 14.3 La fudnació de la societat: proceidment de creació. 14.4 El capitat i l'amortizació del capital privat. 14.5 Els òrgans de la societat. 14.6 Dissolució i liquidació.\n15. La concessió administrativa. 15.1 Concepte, característiques i modalitats. 15.2 Ordenació jurídica de la concessió. naturalesa contractual. 15.3 La posició jurídica del concessionari. 15.4 Els drets de l'entitat concedent. 15.5 Els drets i deures del concessionari. El iuris variandi i la claùsula de progrés. Els drets econòmics del concessionari.\nProva d'avaluació 21,00 20,00 41,00\nTotal 55,00 20,00 75\nCurso de Derecho Administrativo. Vol. 2 , 12a ed. (2011 ). Civitas. Catàleg\nParada Vázquez, José Ramón (2008 ). Derecho administrativo (20ª ed). Madrid [etc.]: Marcial Pons. Catàleg\nSales Pardo, Xavier (2005 ). El Gerencialisme en la gestió de serveis públics : la realitat del model gerencial en els consorcis públics locals de Catalunya . Girona: Documenta Universitaria. Catàleg\nLa Pluralitat i diversitat en la gestió dels serveis públics locals (2003 ). [Barcelona]: Fundació Carles Pi i Sunyer d'Estudis Autonòmics i Locals. Catàleg\nEntrega pràctica obligatòria núm. 1 Domini de les competències pròpies de l'assignatura. 10\nEntrega pràctica obligatòria núm. 2 Domini de les competències pròpies de l'assignatura. 10\nEntrega pràctica obligatòria núm. 3 Domini de les competències pròpies de l'assignatura. 10\nProva escrita final (70% de la nota final). La prova consta d'una part escrita (60%) i una part pràctica (40%). Domini de les competències pròpies de l'assignatura. 70\nPer superar l'assigntura de Gestió de Serveis Públics hi ha un únic sistema d'avaluació: l'avaluació continuada.\nL'avaluació continuada consistirà en la realització de tres pràctiques obligatòries, a raó del 10% de la nota cadascuna, i d'una prova escrita que valdrà el 70% de la nota final. La prova escrita constarà d'una part teòrica (60%) i d'una part pràctica (40%). Es comunicarà amb antelació suficient suficient el dia d'entrega i correcció d'aquestes pràctiques.\nEn cas que un alumne no entregui una pràctica obligatòria, no se li contarà a la nota final el 10% corresponent.\nÉs imprescindible que l'alumne assisteixi a les classes amb els textos legislatius corresponents.


Aquell dia finalment ha arribat, i vostè està graduant-se! Vostè va a voler tenir com molts dels seus amics i família allà com sigui possible mentre que celebra la seva graduació i quina millor manera de marcar aquest moment tan especial en la seva vida que enviant especialitzat, personalitzat invitacions de graduació? Aquí ens fixem en 30 llocs web on es podrà fer només allò.\nTé un munt d'opcions i dissenys, més vostè pot tenir el seu propi fotos i dissenys incorporada la invitació.\n2. petits gravats\nHa una fantàstica selecció de només 500 diferents dissenys i temes, amb múltiples opcions personalitzables\nAmb més de 50.000 productes potencials, que està obligat a trobar alguna cosa per atraure a vostè aquí. Té una àmplia gamma de mides i estils...\nEn aquest lloc podeu dissenyar les seves pròpies invitacions o escollir els basada en dissenys d'altres clients!\nUn altre lloc amb moltes opcions personalitzables, des de dissenys clàssics als contemporanis. Més de 100 diferents dissenys per triar.\n6. carrer magnet\nMolts dissenys per triar, a més d'altres elements per a la seva festa de graduació, incloent-hi etiquetes d'ampolles d'aigua!\nVostè pot crear el seu propi, invitacions de graduació personalitzada en aquest lloc, amb una maqueta detallada a condició que així vostè veure exactament com el seu invitacions es veurà.\nNo només invitacions graduació – a SnapFish, pot adquirir una col·lecció completa de graduació que inclou llibres, tasses i molt més.\nAquest lloc té un munt de diversió i dissenys interessants, tradicionals, a la peculiar francament! Tots els aspectes també són totalment personalitzables.\nUn lloc on l'èmfasi és sobre diversió amb dissenys emocionants i enèrgics. Tot és personalitzable i els preus comencen sota un dòlar.\nLa farmàcia popular també té tot el que necessari per crear el seu propi convida graduació, amb preus tan baixos com setanta-cinc centaus de dòlar per targeta.\nAquest lloc té tot li permeten crear invitacions graduació personal, un-de-un-bo. Només cal que trieu el seu disseny i colors, carregar les seves fotos i està tot a punt.\nStorkie promet un lliurament ràpid i té 139 estils invitació de graduació independent per a que triï. Simplement feu les vostres tries al lloc llavors posa el seu ordre.\nSmilebox és un lloc lliure, bricolatge, on es pot descarregar un programa per crear el seu propi que vostè llavors pot enviar mitjançant e-mail, Facebook, o imprimir i enviar invitacions.\nLa papereria proveïdor i minorista poden subministrar amb el seu propi, invitacions de graduació personalitzada. Fins i tot pot dissenyar-los en línia llavors recollir-los de la seva botiga local.\nHi ha moltes opcions a Cardstore i per a qualsevol pressupost, com preus comencen des de tan poc com el noranta-nou cèntims invitació. Hi ha 29 dissenys únics per triar.\n17. l'estudi de papereria\nAquí pot crear el seu propi invitacions de graduació a mida, i té més de 400 dissenys per triar, incloent-hi dissenys tradicionals, casuals, modernes, elegants i capritxoses.\n18. botiga de convidar\nSi ets pressupost conscient sobre les seves invitacions, llavors convidar botiga podria ser el lloc per a vostè. Tenen un munt de dissenys excel·lent i tots els preus minúscul.\n19. la nit textil\nEl nom del lloc pot ser "Nit gravats", però el lloc només promet repartir en tres dies! Hi ha un munt de dissenys per a que triï, o vostè pot carregar el seu propi.\n20. foto afeccions\nUn altre lloc amb un munt d'opcions, com ara la càrrega de les vostres fotos per donar el seu invitacions un recurs reals personal. 5 x 7 individualment-cartes de foto disponible.\n21. simplement per impressionar\nEt certament impressionaran els preus oferts en aquesta web, com preus comencen des com baixa com un dòlar per targeta, incloent-hi sobres. Tots els aspectes de la invitació es pot completament personalitzar.\n22. la foto targeta xef\nAquest lloc empaqueta un munt de les invitacions de graduació més bon gust que trobarà en qualsevol lloc. Els dissenyadors al xef targeta foto han fet segur que hi ha un munt de dissenys brillants per a que triï.\n23. personalització Mall\nHi ha moltes opcions en aquest lloc, i pots pujar les vostres fotos per completar una invitació molt personalitzat. Preus comencen des de tan poc com $0.49 una targeta i es venen a conjunts de 24.\nEl paquet sencer de graduació està disponible a Mpix-calendaris, grans llibres, calendaris esborrable, caixes de record, jugant a les cartes i per descomptat, les invitacions de graduació més important.\nMoltes opcions aquí a PurpleTrail, amb un munt de dissenys per triar, totes són cent per cent personalizables. Enviament d'un dia està disponible si vostè està en un compromís.\n26. invitació consultors\nSi realment vol d'esquitxar fora de les seves invitacions, llavors invitació consultes tenen uns dissenys molt elegants i elegants. També hi ha més pressupost-amistós opcions que s escullen.\nMoltes opcions a PaperSnaps, amb l'èmfasi en l'aspecte modern disseny contemporani. Preus comencen des com baixa com sota un dòlar, i hi ha desenes de dissenys, entre els quals podeu triar.\n28. univers de targetes de felicitació de\nHi ha més de 440 invitacions de graduació per triar en l'univers de targetes de felicitació. Tot, podria sospita, és totalment personalitzable, i hi ha alguns realment divertits dissenys.\n29. paper font\nTeniu l'oportunitat de ser realment creatiu a l'origen del Paper, com vostè pot aconseguir treballar en els seus propis dissenys, o simplement triar les disposicions ja disponibles per a vostè, i fer-los el seu propi.\n30. lunars disseny\nFer el seu propi invitacions mitjançant Polka Dot disseny és simple. Simplement seleccioneu el disseny que voleu i vostè serà portat a través de l'estudi de disseny, des d'on podrà finalitzar la seva personalització.\nEl dia de graduació és un dia que estarem sempre en mirar enrere el amb bons records. Seves invitacions hauria de ser una celebració de la seva graduació i un record que vostè pot mirar cap enrere sobre com el seu continuar al llarg del viatge de la vida. Fer l'elecció correcta de les trenta llistaven aquí i anem a crear una cosa tant personals i memorable a tots els altres.\n> Recursos > vídeo > 30 llocs web per crear personalitzat graduació invitacions


Torna una nova edició de solidaritat. I és que pel pròxim 13 de novembre toca tornar a sortir a caminar per una bona causa. És la cinquena edició de la Marxa per a la Salut Mental, que, de nou, pretén conscienciar i sensibilitzar a la ciutadania sobre el col·lectiu de persones amb trastorns vinculats a la salut mental.\nAquesta nova edició, que no té cap mena de caràcter competitiu, s'adreça a tothom qui vulgui col·laborar-hi, indistintament de la seva condició física o edat. És per això que s'han organitzat diferents recorreguts: un de vuit quilòmetres, un de deu i un de més llarg que fa dotze quilòmetres aproximadament. Tots tres recorreguts però, sortiran a les nou del matí del dia 13, des de la Platja del Callao del Passeig Marítim.\nDes de l'organització s'aconsella portar posada la samarreta identificativa de la marxa que s'obté amb la mateixa inscripció a fi d'identificar els participants durant el transcurs de la caminada. De la mateixa manera també es recomana que es vagi molt ben calçat i portar roba adequada.\nEn aquesta edició els organitzadors han optat per demanar vídeos a diferents mataronins per tal d'animar a la participació. És per aquest motiu que, des de ja fa dies, les xarxes van plenes dels espots promocionals. Entre els qui animen a la participació d'aquesta cinquena edició de la Marxa per la salut mental hi ha l'alcalde de Mataró, David Bote.\nLa participació en aquesta iniciativa està vinculada a una aportació de sis euros que es destinaran íntegrament a l'Associació Salut Mental Mataró-Maresme. A més a més, amb aquesta aportació el participant obtindrà una samarreta i diferents refrigeris i consumicions al punt d'avituallament del recorregut.\n'Mou-te amb cor' seguirà després de la IV Marxa per a la Salut Mental amb més cites solidàries. Les més properes, per fer agenda, seran:\n• 4 de desembre es farà la dinovena edició de la Mitja Marató Ciutat de Mataró organitzada per la Direcció d'Esports de l'Ajuntament de Mataró.\n• A finals de desembre tindrà lloc les XXI Jornades de futbol solidari. Una iniciativa de l'Escola Pia Santa Anna i el Grup d'Esplai l'Erol.


L'amenaça del govern espanyol si Exteriors "excedeix les seves competències"\nBarcelona. Diumenge, 3 d'octubre de 2021. 11:59\nEl govern espanyol ha advertit a la Generalitat que implementarà les "mesures necessàries" si el Departament d'Acció Exterior del Govern "excedeix les seves competències" o actua "en col·lisió amb els interessos de l'Estat". Segons revela Europa Press, en una resposta a una pregunta escrita d'un diputat del Partit Popular, Pablo Hispán, l'executiu central alerta que "és l'activitat del departament la que s'ha de produir en les limitacions competencials corresponents".\nEl popular Hispán preguntava al govern espanyol pel decret de reestructuració del Departament d'Acció Exterior i Govern Obert que encapçala la consellera Victòria Alsina i que va ser publicat el passat 22 de juny. En concret, el diputat demanava per escrit una resposta sobre si l'executiu de Pedro Sánchez tenia intenció de recórrer aquest decret i si considerava "acceptable que el Govern interfereixi en la política exterior d'Espanya, en la negociació de tractats internacionals i en l'acció consular, que és competència exclusiva del govern" central.\nL'executiu estatal respon que aquest decret retoca "una estructura institucional que ja estava present en decrets anteriors" i subratlla que "Catalunya, com la resta de comunitats autònomes, es pot projectar internacionalment en el marc de les seves competències".\nL'advertència del govern espanyol\nMalgrat aquesta resposta, en el mateix escrit, el govern espanyol adverteix que "serà l'activitat del departament el que s'hagi de subjectar a les limitacions competencials corresponents". En aquesta línia, assenyalen que "si a través dels instruments que es defineixen en l'estructura organitzativa de la conselleria, es planifiqués o es desenvolupés una acció exterior que vagi més enllà de la competència autonòmica o col·lideixi amb els interessos de l'Estat, els serveis del Ministeri d'Afers Exteriors, Unió Europea i Cooperació analitzarien la situació amb la finalitat d'adoptar les mesures necessàries".\nParal·lelament, assenyalen que l'article 149 de la Constitució deixa ben clara la "competència exclusiva del govern espanyol en matèria de relacions internacionals" i indiquen que el seu executiu "defensarà aquest mandat constitucional".\nLa reorganització del Departament d'Acció Exterior\nEl 22 de juny, el Consell Executiu aprovava el decret de reorganització del Departament d'Acció Exterior. Amb aquesta normativa, el Govern explicava que s'adequava el Departament a "la voluntat de l'executiu de projectar la seva acció exterior, depassant el seu àmbit d'actuació tradicionalment centrat en Europa, i dotant-se d'una major presència al món".\nAquest nou organigrama mantenia les tres secretaries que hi havia anteriorment (Secretaria General, Secretaria d'Acció Exterior i de la Unió Europea i Secretaria de Transparència i Govern Obert) i els canvis se centraven en les direccions generals.\nPer exemple, la Direcció General de Relacions Exteriors i la Direcció General d'Afers Multilaterals i Europeus eren reemplaçades per la Direcció General d'Afers Europeus i Mediterranis i la Direcció General d'Afers Globals. Aquesta darrera té encarregada la funció, per exemple, de projectar la "presència de Catalunya en organismes internacionals i d'establir acords i col·laboracions amb ells".\nUn altre canvi que contemplava el decret era la creació de la Direcció General d'Anàlisi i Planificació Estratègica de l'Acció Exterior, que és la que "dota al Departament dels instruments i directrius estratègiques necessàries per reforçar l'eficàcia, coherència i capacitat d'incidència de l'acció exterior del Govern".\nImatge principal: El president del govern espanyol, Pedro Sánchez, en la clausura de la tercera edició del Fòrum de La Toja. Europa Press.\nTaula de diàleg Alsina, des de Roma: "La taula de diàleg és una nova etapa del conflicte" Pedro Ruiz\nProcés Alsina porta el conflicte català a París: "No és un assumpte intern" Joel Carrasco Albertus


El Consell Comarcal presenta una querella contra el director general d’Evolution per 5 pressumptes delictes en relació a l’organització dels triatlons Challenge al Maresme | Consell Comarcal del Maresme\nInici Notícies El Consell Comarcal presenta una querella contra el director general d’Evolution per...\nEl Consell Comarcal presenta una querella contra el director general d’Evolution per 5 pressumptes delictes en relació a l’organització dels triatlons Challenge al Maresme\nEl Consell Comarcal del Maresme ha interposat una querella contra Roberto Mondéjar, director general de l’entitat mercantil Evolution Race 2010 S.L., per entendre que podria haver comés un delicte d’estafa, un d’apropiació indeguda, dos relatius a la propietat industrial i un altre de propietat enganyosa en l’afer dels triatlons Challenge Costa de Barcelona-Maresme programats per aquest 2010.\nLa querella presentada davant el Jutjat d’Instrucció de Mataró fan referència al comportament d’Evolution, empresa organitzadora de les edicions del Challenge Costa de Barcelona-Maresme de 2009. L’escrit va acompanyat de les corresponents certificacions que acrediten que aquesta empresa va incomplir el conveni signat el 2009 amb el Consell Comarcal del Maresme i amb l’ajuntament de Calella en tant en quant, entre d’altres qüestions, no ha assumit el pagament de les despeses generades per les proves esportives: premis als guanyadors i guanyadores, proveidors…etc i que, segons les dades de les que disposa el CCM pugen a 273.735 euros. Per aquest fet, i en relació als esdeveniments Challenge 2009, el Consell Comarcal entén que es podria haver comés un delicte d’apropiació indeguda. En referència a l’organització de l’edició 2010 dels triatlons Challenge Costa de Barcelona-Maresme, el Consell Comarcal del Maresme comunica al jutjat que Evolution va establir unilateralment les dates de celebració del Half Challenge i del Challenge i va obrir les inscripcions als dos esdeveniments esportius sense tenir la confirmació de què es puguessin realitzar. Es més, actualment encara manté obertes les inscripcions a través del web:\n. Aquest comportament s’ha mantingut en el temps tot i ser coneixedors que el contracte que el permetia organitzar triatlons amb la marca Challege a Espanya havia estat rescindit per TEAM CHALLENGE ROTH GMBH i que tant el Consell Comarcal com l’Ajuntament de Calella havien deixat sense efecte el compromís de col·laboració amb Evolution. D’això es pot despendre un pressumpte delicte d’estafa, agravada pel fet que hi ha múltiples afectats (al voltant de 900 atletes que s’han inscrit als triatlons promocionats per Evolution i que han pagat entre 150 i 570 euros per poder-hi participar). Aquests fets, tal i com s’apunta a la querella presentada, també plantegen un delicte de publicitat enganyosa. Finalment, el Consell Comarcal del Maresme entén que Evolution podria haver comés dos delictes relatius a la propietat industrial. El primer per haver utilitzat sense autorització del seu titular, la marca registrada “Costa de Barcelona-Maresme” i el segon per utilitzar sense autorització els logotips i signes d’dentitat del Consell Comarcal del Maresme i de l’ajuntament de Calella.\nArticle anteriorMasterclass de Pilates\nArticle següentJornades de Cooperació Empresarial Getting Contacts


Roda premsa Diguem NO a Vilafranca - Indymedia Barcelona\nRoda premsa Diguem NO a Vilafranca\nper radikalgai\t 30 mai 2006\nLâ��independentisme farÃ campanya contra la â��hipoteca estatutÃ riaâ�? evocant el â��Diguem Noâ�?.\nEl 3 de juny organitzen un acte polÃtic a la plaÃ§a Jaume I amb xocolatada popular i bastoners.\nEl 25 dâ��abril, diverses persones a tÃtol individual i membres dâ��organitzacions polÃtiques i sindicals, entitats culturals i colÂ·lectius socials, constituÃ¯en la â��Campanya Diguem NOâ�? amb lâ��objectiu de demanar el vot negatiu al referÃ¨ndum de lâ��Estatut dâ��Autonomia de Catalunya, previst pel 18 de juny. La Campanya UnitÃ ria per lâ��AutodeterminaciÃ³, que al PenedÃ¨s compta amb una coordinadora que ja porta mesos treballant-hi, sâ��ha adherit a la Campanya Diguem NO. La Campanya UnitÃ ria per lâ��AutodeterminaciÃ³ ha anunciat que des dâ��ara fins al referÃ¨ndum â��abocarÃ tots els seus esforcos a la Campanya Diguem NOâ�? en una roda de premsa en quÃ¨ van intervenir el regidor de la Candidatura dâ��Unitat Popular (CUP) Otger Amatller, Jordi Torrens i Ã�lex SuÃ rez. Els portaveus de la â��Campanya Diguem Noâ�? consideren que â��cada cop mÃ©s sectors socials sâ��estan sumant a lâ��oposiciÃ³ a aquest Estatut. Des de la Campanya Diguem NO pretenem crear una eina per canalitzar tota aquesta oposiciÃ³ a la comarcaâ�?. Des de la Campanya Diguem NO centraran el debat de lâ��Estatut â��sobre continguts i no pas, com fan els partidaris del sÃ, apelÂ·lant a la por i a la demagÃ²gia tot enganyant amb falsetats. Per exemple, el plantejament de quÃ¨ en el cas que no sâ��aprovi un Estatut haurem dâ��estar 30 anys amb el del 79, cosa que Ã©s falsa, ja que si no sâ��aprova lâ��Estatut sâ��haurÃ de negociar una nova relaciÃ³ amb Espanya. O lâ��argument que el vot pel NO nomÃ©s beneficiarÃ al PPâ�?. Asseguren que, de â��tot el procÃ©s de reforma de lâ��Estatut des del que es va aprovar al Parlament el 30 de setembre fins a lâ��Estatut de la Moncloa pactat per Mas i Zapatero seâ��n pot extreure una conclusiÃ³: el projecte dâ��intentar reformar Espanya en clau federal Ã©s una quimera. NomÃ©s genera frustraciÃ³ a les expectatives democrÃ tiques del poble catalÃ . Seria molt mÃ©s productiu dedicar els esforÃ§os a solucionar els problemes del paÃs en clau democrÃ tica. Ã�s a dir, exercint el dret a lâ��autodeterminaciÃ³â�?. Pel que fa als actes de la â��Campanya Diguem NOâ�?, a Vilafranca han destacat lâ��acte central que tindrÃ lloc el proper dissabte 3 de juny, a partir de les 6 de la tarda a la plaÃ§a Jaume I, amb un acte polÃtic, una xocolatada popular, actuacions de colles bastoneres i un concert amb el grup de mÃºsica tradicional catalana La Farandoila.\nFaran una parada al Mercat cada dissabte per exposar les raons del â��Noâ�? a lâ��Estatut\nTambÃ© els propers dissabtes, de la mateixa manera que ja han fet amb la Campanya UnitÃ ria per lâ��AutodeterminaciÃ³, la Campanya Diguem NO farÃ parada al mercat de Vilafranca, per tal dâ��informar a la comarca sobre les raons del NO a lâ��Estatut i continuar recollint adhesions pel dret a lâ��autodeterminaciÃ³ i per la â��Campanya Diguem NOâ�?. Finalment, han convocat una concentraciÃ³ el dissabte 10 de juny a les 8 del vespre a la PlaÃ§a de la Vila, amb el lema â��Per un NO autodeterminista i massiu al referÃ¨ndum de lâ��Estatut: Diguem NO!â�?. Aquesta plataforma, en quÃ¨ no hi participa ERC, ha resumit el rebuig a lâ��Estatut â��per coherÃ¨ncia democrÃ ticaâ�? perquÃ¨ el procÃ¨s dâ��aprovaciÃ³ de lâ��Estatut â��no ha comptat amb la participaciÃ³ popularâ�?. Recorden que lâ��Estatut â��no contempla la totalitat de la nostra NaciÃ³, els PaÃ¯sos Catalans. De fet, ni tan sols introdueix el reconeixement de NaciÃ³ dins lâ��articulatâ�?. TambÃ© alÂ·leguen que lâ��Estatut â��Ã©s un simple maquillatge del que ja tenim del 79. Sâ��han fet petits ajustos cosmÃ¨tics per tal que tot segueixi igualâ�?. TambÃ© fonamenten el No en quÃ¨ â��lâ��Estatut hipoteca el futur de la llengua i la cultura catalanesâ�? iâ��no permet la defensa del nostre patrimoni natural. Deixa el mateix model que fa 25 anys. Alhora mantenen que lâ��Estatut â��perpetua els fonaments antidemocrÃ tics de lâ��Estat espanyolâ�? i apunten, aixÃ mateix que tambÃ© â��perpetua el dÃ¨ficit fiscal i hipoteca el futur del nostre paÃs, ja no podrem decidir la manera de gestionar els nostres recursosâ�?. Finalment, afirmen que â��lâ��Estatut no contempla el dret a lâ��autodeterminaciÃ³â�? i reclamen el â��NO a aquest Estatut perquÃ¨ Ã©s lâ��Ãºnica opciÃ³ que pot aturar la reforma estatutÃ ria de lâ��estat. AixÃ² no vol dir que ens haguem de quedar amb lâ��Estatut del 79, sinÃ³ que cal avanÃ§ar cap a lâ��autodeterminaciÃ³â�?.\nFotos: roda de premsa+parada informativa al mercat\nRe: Roda premsa Diguem NO a Vilafranca\nper elll\t 30 mai 2006\nsi guanyes el NO?\ncontinuariem amb el estatut del 79?\nper latreee\t 30 mai 2006\nsi guanyés el SI?\nl'hortet de Foment continuaria sent una puta colonia espanyola?\nper respostes...\t 30 mai 2006\nSi sortis el si, tindriem un millor estatut pels interessos de la burguesia, si surt el no, la burguesia queda igual i els proletaris tenim encara més arguments per demanar allò que ens pertoca. La independència i el socialisme\nper Perez\t 30 mai 2006\n1. EL "S�?" I EL "NO"\n1.1. Per què hauria de votar "no"?\nBé, d'entrada permet-me que et recordi que son els defensors del "sí" els que ens haurien de convèncer a tots i a totes (partidaris del "no", abstencionistes, indecisos...) de que hi ha bones raons per votar "sí". Al cap i a la fi és qui afirma, i no qui nega, el qui ha de demostrar el que diu. Però, tot i així, exposar les raons que em porten a votar "no" és bastant fàcil.\nEn primer lloc, cal entendre per què es volia reformar l'Estatut. L'Estatut de 1979 (el que està vigent a dia d'avui) ens va donar un bon nivell d'autogovern, però amb tres mancances que feien que aquest autogovern es veiés seriosament retallat. La primera és que no preveia cap blindatge jurídic per a les competències de la Generalitat, de manera que era el Govern d'Espanya qui decidia quan, com i fins a quin punt les anava transferint al Govern de Catalunya. La segona mancança era que sobre el paper s'afirmava que el català i el castellà eren llengües "cooficials" a Catalunya, però a la pràctica els habitants de Catalunya només estaven obligats per llei a aprendre castellà (perquè ho diu la Constitució) però no a aprendre català, cosa que posava aquesta llengua en una situació d'inferioritat respecte del castellà. La tercera mancança, la més important, era que el sistema de finançament de la Generalitat depenia del presupost que li asignés el Govern espanyol. Traslladat a la lògica política pròpia de l'Estat espanyol, això significava que per aconseguir més diners sempre haviem d'acabar pidolant a Madrid, i només obteniem algunes engrunetes en el cas de que el partit del Govern espanyol de torn (fos el PP o el PSOE) governés en minoria i per tant depengués entre d'altres dels partits nacionalistes catalans (CiU i més tard ERC) per garantir la governabilitat de l'Estat. I és obvi que no pots aplicar polítiques autònomes si no disposes de diners per fer-ho. D'aquí el lamentable estat de la sanitat i l'ensenyament públic catalans, entre d'altres problemes que arroseguem a causa de no tenir sobirania financera.\nPer solucionar aquestes grans mancances es va proposar una reforma de l'Estatut que va acabar cristalitzant en l'Estatut del 30 de setembre de 2005, aprovat amb un 90% dels vots del Parlament català. Aquest Estatut tenia tres eixos bàsics: 1) definició de Catalunya com a nació i reivindicació dels seus drets històrics com a tal, cosa que suposava un blindatge jurídic de les competencies de la Generalitat; 2) equiparació del català al castellà, preveient el deure de tot català a conèixer la llengua, en especial pel que fa al cos funcionarial; i 3) l'eix més important: un nou sistema de finançament on la Generalitat recaptaria el 100% dels impostos a través d'una Agència Tributària pròpia, i on es pactaria de manera bilateral amb l'Estat quin percentatge es quedaria a Catalunya i quin se n'aniria cap Espanya. Era per això que es reformava l'Estatut, i no només per un abstracte "augment de l'autogovern".\nDoncs bé, cap (repeteixo: cap) d'aquests objectius s'ha assolit. Només s'ha assolit un augment del percentatge d'impostos que recapta la Generalitat (d'un 35% a un 50%) i noves competencies administratives, que no polítiques. Tot això son un tipus de "millores" que ja s'havien aconseguit en el passat, sense necesitat de reformar l'Estatut, a través de pactes bilaterals amb el Govern espanyol. Si es reformava l'Estatut era perquè no hi havia cap altra manera de blindar les competencies de la Generalitat (a través del nostre reconeixement com a nació), d'equiparar el català al castellà i d'aconseguir una autèntica autonomia financera. Si res d'això s'assoleix, quin sentit te votar "sí" a l'Estatut?\n1.2. Aquest nou Estatut és millor que el que tenim ara. No és un argument suficient per votar "sí"?\nPer començar, precisem: aquest no és un "nou" Estatut, sino una reforma del que ja teniem. És més precís, doncs, parlar de "reforma de l'Estatut" o de "Estatut reformat".\nLa resposta a la pregunta és "no". Per començar, no podem dir que aquest Estatut sigui millor que el que tenim ara. El que tenim ara, com a mínim, té un model de finançament obert, que es pot anar renegociant amb l'Estat cada X temps en funció de les necessitats que vagin sorgint. El nou model de finançament, en canvi, no només no suposa ni un euro més de recursos per a la Generalitat que el que tenim ara, sino que a més està tancat, sense marge per a la negociació. Això és preocupant si tenim en compte que el que si que augmenta a l'Estatut son les competències purament administratives que passen a ser responsabilitat de la Generalitat. Més responsabilitat administrativa per a la Generalitat, però no més poder polític ni més recursos econòmics. Per dir-ho d'alguna manera: el nostre llogater (Espanya) ens "deixa" que ens ocupem nosaltres del manteniment elèctric de casa nostra quan abans se n'ocupava ell, però no ens deixa decidir ni quan ni com ens n'ocupen, ni ens dona diners per ocupar-nos-en. L'Estatut que se sotmetrà a referèndum el 18 de juny suposa més competències administratives per a la Generalitat, però no ens atorga més poder polític per a gestionar-les amb autonomia, ni més recursos per a gestionar-les amb eficàcia. De res serveix que ens diguin que tindrem més responsabilitats en la gestió de la sanitat si no podem pagar el defícit milionari que arrosega la sanitat catalana. Així les coses, no podem dir que aquest Estatut sigui millor que el que tenim ara.\nPerò fins i tot si admetem la mirada superficial sobre l'Estatut que ens diu que "tindrem més competencies" i que "abans recaptavem un 35% dels impostos i ara recaptarem un 50%"; fins i tot si acceptem això, dic, la pregunta que ens hem de continuar fent és si aquests avenços son suficients com per a acceptar el desgast polític que suposarà per Catalunya l'aprovació d'aquest Estatut. Perquè aprovar aquest Estatut significarà 25 o 30 anys de no tocar ni una coma. Si el 18 de juny guanya el "sí" (i més si guanya sense un bon resultat pel "no") d'aquí 3, 4 o 5 anys, quan es comprovi que el model de finançament no s'adequa a les necessitats de Catalunya, els polítics espanyols ens diran (i amb raó) que "Catalunya ja té el que volia" i que el finançament és un tema tancat. 25 anys de seguir arrossegant el dèficit fiscal català. De no poder pagar les escoles bressol que necessitem, l'ampliació de plantilla sanitària que necessitem, la inversió en infrastructures que necessitem desesperadament per a no veure com la nostra economia s'estanca mentre la d'altres indrets del Regne d'Espanya prospera. Pensa-ho.\n2. DINERS, FINANÇAMENT I COMPETENCIES\n2.1. Què és això de què l'Estatut reformat no suposa més poder polític ni més recursos però si més responsabilitats administratives?\nResumint molt, des d'Espanya se'ns diu que a partir d'ara el pes de (per exemple) els nostres hospitals (de la seva gestió, del seu presupost...) el suportarem quasi exclusivament nosaltres. Al mateix temps, però, observem que l'Estatut reformat no ens confereix més poder polític per definir una política sanitària pròpia, diferent de la de la resta del Regne d'Espanya i adaptada a les nostres necessitats. I, sobretot (i aquest és el quid de la qüestió) no se'ns diu d'on treurem els diners per fer front a les nostres noves responsabilitats. Se'ns encolomen més despeses però no se'ns donen més recursos.\n2.2. Explica'm això dels recursos. Que no tindrem més diners, ara que la Generalitat passarà a recaptar el 50% dels impostos?\nLa versió oficial diu que fins ara recaptàvem el 35% dels impostos i que ara recaptarem un 50%. Per començar, només amb aquests números bruts un ja veu que (per exemple) el dèficit sanitari català continua sent impagable: precisament per això es pretenia reformar l'Estatut en comptes d'aconseguir un simple augment del percentatge d'impostos recaptats per la Generalitat com els que ja s'havien aconseguit en anys anteriors mitjançant pactes amb La Moncloa i per cert sense necessitat de tocar ni una sola coma de l'Estatut. Però resulta que és molt probable que aquest "augment" no sigui tal.\nM'explico: el model de finançament previst a la reforma d'Estatut aprovada pel Parlament català el 30 de setembre de 2005 preveia un model de finançament on la Generalitat recaptaria el 100% dels impostos i en cediria una part a l'Estat. La part a cedir s'acordaria en una Comissió Mixta Estat-Generalitat basant-se en dos principis: serveis de l'Estat (defensa, policia nacional...) i solidaritat amb les altres comunitats autònomes. En recaptar el 100% dels impostos a través d'una Agència Tributària pròpia, independent de l'espanyola, Catalunya tindria poder de negociació a l'hora d'acordar de manera bilateral amb l'Estat quins diners es queden a Catalunya i quins se'n van cap Espanya. L'objectiu d'aquest sistema era acabar amb l'espoli fiscal que pateix Catalunya en benefici d'altres comunitats, i que fa que avui en dia els ciutadans de Catalunya paguem impostos com si fóssim a un país nòrdic i tinguem un Estat del Benestar propi del Regne Unit.\nEn canvi, el model de finançament de l'Estatut que se sotmetrà a referèndum el 18 de juny es limita a dir que Catalunya recaptarà el 50% dels impostos. Més enllà de diferències numèriques, els impostos importants que Catalunya recaptarà seran bàsicament els mateixos que ara recapta la Direcció General de Tributs: successions i donacions i transmissions patrimonials. Aquesta Direcció General de Tributs canviarà de nom i passarà a dir-se Agència Tributària Catalana. Pel que fa als impostos com l'IRPF, l'IVA... es contempla la possibilitat de que en un parell d'anys aquesta Agència Tributaria Catalana (en realitat, insisteixo, la Direcció General que ja hi ha ara però amb un altre nom) estableixi algun consorci amb l'Agència Tributària Espanyola per tal de recaptar-los conjuntament. No tenim cap garantia de que aquest consorci s'acabi establint. Pel que fa a la joia de la corona, l'impost de societats (el que grava les empreses), continuarà estant en mans de l'Estat central. Veiem doncs, que la gallina continua quedant fora de les nostres mans.\nEl més inquietant, però, és com es decidirà la part dels impostos que, recaptats o no per la Generalitat, se'n van a Catalunya i la part que se'n va a Espanya. Si en el model del 30 de setembre de 2005 això s'acordava de manera bilateral entre el govern espanyol i el català, ara s'acordarà de manera multilateral en una comissió (el Consejo de Política Fiscal) formada pel govern espanyol i els governs de les 17 autonomies del Regne d'Espanya, la majoria de les quals son beneficiaries netes dels diners que venen del dèficit fiscal català. No cal dir que aquestes autonomies estaran frontalment en contra de qualsevol reducció d'aquest dèficit, i que eventualment es poden posar d'acord amb el govern espanyol per a augmentar-ho. Com es veu, el nou model de finançament consisteix bàsicament en que tot canviï per a que tot segueixi igual. En particular, per a que segueixi igual el dèficit fiscal català. El mateix que ens impedeix, insisteixo, construir més escoles bressol, finançar la nostra sanitat o fer que les aules de secundària deixin de ser barracons a tants i tants barris.\nDe tota manera, el millor és citar directament l'Estatut reformat:\n"Els recursos financers de què disposi la Generalitat es poden ajustar perquè el sistema estatal de finançament disposi de recursos suficients per a garantir l'anivellament i la solidaritat a les altres comunitats autònomes, a fi que els serveis d'educació, de sanitat i altres serveis socials essencials de l'estat del benestar prestats pels diferents governs autonòmics puguin assolir nivells similars al conjunt de l'Estat, sempre que portin a terme un esforç fiscal també similar. De la mateixa manera, la Generalitat rep recursos, si escau, dels mecanismes d'anivellament i de solidaritat. Els nivells esmentats són fixats per l'Estat."\nPer l'Estat. I punt.\nPera a aprofundir de manera entenedora en els problemes que planteja el nou model de finançament és molt recomanable l'article de l'economista Elisenda Paluzié "Ni canvi de model, ni més diners". Un article pensat per a gent que no té ni papa d'economia, com un servidor :-)\n2.3. Que passa finalment amb els ports i els aeroports?\nQuè ni tocar-los. Què queden en mans de l'Estat. Aquesta és l'Espanya plural: ni mig aeroport per Catalunya. Cosa que per cert demostra l'habilitat dels polítics espanyols: "cedeixen" generosament a Catalunya aquelles competencies administratives que son generadores netes de despeses (la sanitat, per exemple) però es reserven zelosament aquelles que generen guanys, com la gestió dels ports i els aeroports.\n3. RECONEIXEMENT NACIONAL I QÜESTIÓ LINGÜ�?STICA\n3.1. L'Estatut reformat reconeix Catalunya com a nació per primera vegada a la Història. No és això motiu suficient per a votar "sí"?\nEn principi, parlem clar: no hi ha nació que s'aguanti sense diners. De res serveix autoproclamar-se nació si no es disposa de sobirania financera. Per això, tot i que fos cert que l'Estatut reformat reconeix Catalunya com a nació, això ens hauria d'importar poc mentre no es resolgui el problema fonamental, que és el dels diners. I, ja ho hem vist, no es resol.\nPerò és que a més a més és fals que l'Estatut reformat reconegui Catalunya com a nació. L'Estatut reformat conté la paraula "nació" al preambul (que no te valor jurídic), però a més a més d'una forma ben curiosa: "el Parlament de Catalunya, recollint el sentiment i la voluntat de la ciutadania de Catalunya, ha definit de forma àmpliament majoritària a Catalunya com a nació. La Constitució Espanyola, en el seu article segon, reconeix la realitat nacional de Catalunya com a nacionalitat". És a dir, ens diuen que la Constitució espanyola reconeix a Catalunya com a "nacionalitat" (cosa que ja sabiem) i que el Parlament de Catalunya ha definit a Catalunya com a nació. Però això és com dir "jo vaig dient que sóc Napoleó, però el meu DNI diu que em dic Joan". Això no és "reconeixer Catalunya com a nació per primera vegada en la Història", sino reconèixer per enèsima vegada en la nostra Història que ens considerem una nació però que des de fora no ens deixen ser-ho. I que els nostres representants abaixen el cap i diuen "si, bwana".\nI, obviament, res de seleccions esportives pròpies. Només faltaria que tinguéssim reconeixement a l'estranger!\n3.2. I que passa amb la llengua catalana?\nRes. Aquest és el problema, que no passa res. L'Estatut reformat no contempla el deure dels ciutadans de Catalunya de conèixer el català (com si que ho contemplava l'Estatut del 30 de setembre), posant així la llengua catalana en una situació d'inferioritat respecte l'espanyola, que tots els ciutadans del Regne d'Espanya tenim l'obligació de conèixer segons la Constitució espanyola.\n4. DRETS SOCIALS\n4.1. L'Estatut reformat té un títol de drets i deures bastant avançat en matèria social. No és això un bon motiu per votar "sí"?\nPer començar, el títol de drets i deures també ha sigut retallat. Per exemple, es deixava una porta oberta a la legalització i regulació del dret a l'eutanàsia que ara ha desaparegut.\nPerò a més d'això, no serveix de res un títol de drets i deures, per més avançat que sigui, si no hi ha manera de garantir aquests drets. No serveix de res que ens diguin que els catalans tenim dret a un ensenyament públic i de qualitat si després resulta que no hi han diners per fer aules noves o per comprar ordinadors dels anys 90 (ja no dic del segle XXI, perquè això és un luxe que pel que es veu només es poden permetre els col·legis d'altres autonomies). I no hi hauran diners mentre no tinguem un sistema de finançament que ens asseguri que el nostre pressupost autonòmic anual no dependrà de si a Madrid governa un partit (PSOE o PP, tant és) que necessita dels vots catalanistes per garantir l'estabilitat del seu govern. I no, amb l'Estatut reformat que ens fan votar el 18 de juny no obtenim tal sistema de finançament.\nResumint: el títol de drets i deures d'aquest Estatut reformat, a banda de retallat, es quedarà en paper mullat perquè no hi hauran diners per fer-ho complir.\n5. LA SUPOSADA CONNIVÈNCIA AMB EL PP\n5.1. Votaré "sí" perquè no vull votar el mateix que el PP.\nAixò és tot menys un argument. Pensa-ho: si el PP es manifesta a favor del teu dret a la vida, tu t'hi manifestaràs en contra?\nPerò podem agafar exemples de la realitat més o menys recent. Segurament, formes part del 90% de ciutadans de Catalunya que van condemnar la guerra d'Iraq. Doncs bé: que passaria si et digués que la ultradreta nazi d'aquest país (grupuscles com l'MSR) també va condemnar aquesta guerra? Canviaries el teu parer sobre la guerra només per aquest fet? No, oi?\nI que pasaria si resulta que ets ateu o agnòstic i et dic que aquella guerra la va condemnar també el papa Joan Pau II?\nBé, en tots aquests casos es dona el fet de que has coincidit en una postura amb persones d'idees diferents i, a més, per raons diferents. En el cas del referendum del 18 de juny, el "no" del PP serà un no espanyolista i electoralista. El "no" de la majoria dels catalans que votaran "no" el 18 de juny és un "no" catalanista. Un "no" que en realitat és un "sí" a l'Estatut del Parlament del 30 de setembre de 2005.\nPerò en fi, si tot i així resulta que ets dels que no tenen criteri propi i necessiten un argument anti-pepero per estar tranquils, pensa en això: els partits i votants del "sí" coincideixen amb el PP en el rebuig a l'Estatut del 30 de setembre. Si votes que "sí", també estaràs coincidint amb el PP. I jo diria que d'una manera més ampla i profunda.\n5.2. Però el PSC-PSOE diu que el PP utilitzarà el meu no per fer mal a Catalunya.\nPer començar, és simptomàtic que el principal partit de Govern a Catalunya i Espanya centri la seva campanya no en l'Estatut reformat sino en les visceres dels catalans, utilitzant un recurs fàcil (la por al PP) en comptes d'arguments sobre que guanyem i que perdem amb aquesta reforma de l'Estatut. Deu ser que no en tenen, d'arguments.\nPerò si ens posem en plan anti-pepero, dir-te que els dos partits (PSC-PSOE i CiU) que més estan explotant el discurs aquest de "no votis el mateix que el PP" tenen un llaaaaaaaaarg historial de colegueo amb el Partit Popular. Pel que fa a CiU, cal recordar que van ser ells els qui van posar Aznar al poder per primera vegada, en un moment (1996) en que el PP no disposava de majoria absoluta a Madrid. I, també, que els últims 4 anys del govern Pujol estan marcats per la col·laboració amb els populars catalans (ja que Pujol va perdre la seva majoria absoluta al Parlament català), que van posar com a condició que no es toqués ni una coma de l'Estatut. De manera que la propera vegada que escoltis un lider de CiU dient-te que ets un mal català si votes "no" perquè el PP també ho fa, recorda que li pots agraïr l'ascens d'Aznar al poder i el retard durant 4 anys de la reforma de l'Estatut. Pel que fa al PSC-PSOE, que podem dir: durant els anys més durs del Govern Aznar el PSOE va anar darrere dels populars en tot el que sonés a "España". Recorda que va ser el PSOE qui va donar suport a la il·legalització de Batasuna, que el PSOE va signar un Pacte Antiterrorista amb el PP que marginava de la lluita antiterrorista a la resta dels partits, i que el PSOE i el PP també van votar el mateix quan el pla Ibarretxe va arribar a les Corts Espanyoles. I bé, una mica més a prop de casa nostra, el PSC-PSOE i el PP van anar de la maneta en diverses ocasions oposant-se a la política lingüística de la Generalitat quan governava CiU.\n5.3. Tot i així, si voto que "no" el PP ho instrumentalitzarà al seu favor.\nPotser abans del "no" d'ERC es podia sostenir aquest argument, perquè per desgràcia els mitjans de comunicació només paren atenció als partits polítics i no als moviments socials i a la societat civil, bona part de la qual ja venia dient de feia temps que votaria "no" a l'Estatut que se sotmetrà a referèndum el 18 de juny. Però ara que ERC diu que votarà que "no", serà molt difícil, per no dir impossible, voler aparentar que els que votin "no" el 18 de juny ho faran per afinitat al PP.\nDe fet, és més aviat a la inversa. Des que el catalanisme civil i en especial des que una força política independentista com és ERC han dit que "no" a l'Estatut, l'estratègia del PP s'ha trencat. Ara ja no poden aparentar que la misèria d'Estatut reformat que es votarà el 18 de juny és un "Estatut que trenca Espanya". Si aquest Estatut trenca Espanya, com és que els independentistes s'hi oposen?\nNo et creus això que dic? Bé, doncs fes-te a tu mateix una pregunta: quant fa que no sents els del PP fent la seva aparició quasi-diària als mitjans per atacar l'Estatut? No notes que fa setmanes que es venen oblidant del tema i que prefereixen parlar de la inseguretat ciutadana o de l'alto-el-foc d'ETA? Si de debò vols putejar el PP, acaba de trencar l'estratègia de Rajoy amb el teu "no"! Que es noti que hi han molts més votants del "no" que votants del PP!\n6. EL VOT NUL, EL VOT EN BLANC I L'ABSTENCIÓ\n6.1. Estic fart/a de tota aquesta comèdia de l'Estatut. Votaré nul/votaré blanc/m'abstindré.\nÉs normal que després de dos anys de paripé estatutari un arribi a estar fart, sobretot tenint en compte com ha acabat el tema, amb tots els partits avantposant els seus interessos electoralistes a curt termini per sobre de l'interés general del país. Però precisament per això, perquè estàs/estem fart/a/es, ara és hora d'enviar-li un missatge als nostres polítics. Un avís de que s'ha acabat la nostra paciència, que volem un bon Estatut aconseguit d'una bona manera (i no amb el circ que hem estat veient aquests últims anys), que serveixi per garantir i augmentar els drets, les llibertats i el benestar dels catalans i catalanes.\nI el problema és que ni el nul, ni el blanc, ni l'abstenció serveixen per a tal propòsit. El vot nul simplement no compta i per tant no tindrà cap ressó. El vot en blanc va a parar a la majoria, i si la majoria és del "sí", no només no estaràs mostrant que estàs fart/a sinó que a sobre semblarà que estàs contentíssim/a. I finalment, ja de per si es preveu que el nivell d'abstenció serà alt, i per tant tots els mitjans de comunicació prendran aquesta dada com un fet sense importancia. En canvi, si guanya el "no", o fins i tot si obté un bon percentatge de vots (un 35% ja estaria prou be), aleshores serà un fet tan visible que ningú ho podrà passar per alt. Hauràs contribuït a fer entendre els polítics catalans que bona part de la ciutadania catalana ja està farta de certes maneres de fer política.\n7. EL FUTUR QUE ENS OBRIRÀ EL TRIOMF DEL NO\n7.1. I que proposeu els votants del "no" catalanistes?\nBé, hi ha una mica de tot. N'hi ha que sembla que pretenguin proclamar la independència de Catalunya el 18 de juny. D'altres (i diria que som majoria dins l'electorat del "no") tenim un objectiu més modest: que l'Estatut que va aprovar el Parlament de Catalunya el 30 de setembre de 2005 torni al Congrés dels Diputats per ser renegociat i que, surti el que surti de la negociació, mantingui sense retallades com a mínim els tres eixos que feien necessària una reforma de l'Estatut: sobirania financera, reconeixement de Catalunya com a nació i equiparació del català al castellà.\nI, mentrestant, que les competencies administratives que Zapatero pretenia cedir a la Generalitat a través de l'Estatut reformat que votarem el 18 de juny vagin passant a mans de la Generalitat a través de l'article 150.2 de la Constitució, que ho permet i ho possibilita sense necessitat que hi hagi cap reforma de l'Estatut pel mig. Al cap i a la fi, si els governants espanyols estan d'acord avui dia, abans del referendum del 18 de juny, en que és just transferir aquestes competències a la Generalitat, per què no ho haurien d'estar després?\n7.2. Bé però, finalment, que passa si guanya el "no"?\nBé, primer de tot dir-te que no passarà res greu. No s'acabarà el món, l'autonomia catalana no entrarà en crisi, al Barça no li treuran la Copa d'Europa, no entrarem en guerra, el PP no liderarà un cop d'Estat espanyolista, no ens envairan els alienígenes i el moviment de la Terra sobre el seu eix no s'aturarà. I no, el moviment de la Terra al voltant del Sol tampoc no s'aturarà. Dic tot això perquè un sent el que diuen els polítics del "sí" sobre que passarà si guanya el "no" i acabes tenint l'efecte de que estàs veient una pel·lícula apocalíptica amb efectes especials d'última generació.\nEn segon lloc, si que passaran coses, però totes elles bones. S'haurà acabat de trencar l'estratègia del PP, en evidenciar-se que el "no" ha sigut un "no" catalanista que no reclama que ens quedem com estem sinó que reivindica més autogovern del que es preveu a l'Estatut reformat sotmès a referèndum. El PSC-PSOE, CiU i la resta de forces polítiques tornaran a tenir a les mans la patata calenta de la reforma de l'Estatut i hauran de posar-se de nou a negociar, però aquest cop sense la idea preconcebuda de que els catalans i les catalanes ens empassarem amb patates l'Estatut que ens facin sigui com sigui. Tindran clar que ho han de fer be.\nI finalment, un "no" majoritari a l'Estatut tindria un efecte molt positiu i durador, i que ja fa temps que necessitem a Catalunya: demostraria els polítics catalans (i espanyols) que el seu estil de fer política ja no val. Que ja no val fer promeses i després no complir-les, com va fer Zapatero quan va dir allò de que "aprobaré la reforma del Estatuto de Cataluña que apruebe el Parlamento de Cataluña" (atenció, no qualsevol reforma sinó LA reforma que aprovés el Parlament de Catalunya). Que tampoc no val estar durant dos anys fent el paripé i després presentar a la ciutadania un text que no serveix per res a banda de per reforçar o debilitar les estrategies electorals de tal o qual partit. Que a partir d'ara, si volen el vist-i-plau del poble, hauran de comptar amb la idea de que el poble pot tombar les seves decisions.\nPerquè val la pena. Perquè se'ns han fet promeses que no s'han complert. Perquè el que nosaltres decidim ningú no ho ha de retallar, ni a Madrid ni enlloc. Perquè hem patit dos anys d'insults continuats com per ara arribar a un Estatut tan minso i inútil. Perquè tothom en aquest país està fart de que la classe política ens prengui per idiotes. I, sobretot, perquè els que necessitem i volem bons col·legis públics, bones beques i una bona sanitat pública necessitem un bon Estatut i un bon sistema de finançament, la cosa està clara:\nEL 18 DE JUNY, ELS CIUTADANS I LES CIUTADANES DE CATALUNYA VOTEM NO\nper ELLS\t 30 mai 2006\nCOM CONY PUC DIFERENCIAR UNA PAPARESTA DEL NO I DEL NO CATALANISTA?\nSI EL PSC-CIU-IVC JA ESTA D'ACORD AMB AKEST ESTATUT I ELS QUE DIUN QUE NO SÓN EL PP I ERC.\nSERAN ELLS DOS QUE HAURAN DE TORNAR A NEGOCIAR EL NOU ESTATUT?


Paios: TV-3 i la seva obsessió pel lideratge de l’audiència\n"TV-3 tanca el 2020 amb un lideratge absolut anual i aconsegueix un nou rècord com a líder a Catalunya per onzè any consecutiu. També lidera les dues franges de més consum: el 'day time' i el 'prime time'. I fa el millor 'prime time' dels últims 11 anys. En aquests 11 anys, TV-3 ha liderat 110 dels 132 mesos, els últims 41 de manera consecutiva, liderant tots els mesos dels últims 3 anys, marcant un nou rècord. Aquest 2020, fins al 21 de desembre, TV-3 ha liderat 322 dies, és a dir un 90%, i fa el rècord històric. Pel que fa al rànquing de programes més vistos, TV-3 situa 22 programes entre els 25 amb més audiència de l'any, i és la primera cadena en la història que ho aconsegueix. A més, continua sent l'única cadena que té els informatius entre els programes més vistos. I un 99% dels dies l'ha liderat un programa de la cadena”.\nAixí comença la nota que la Corporació Catalana de Mitjans\nXavier Sardà i Andreu Buenafuente,\nal programa 'Tot per l'audiència', de TV-3.\nAudiovisuals (CCMA) va enviar als mitjans de comunicació com a resum del 2020. Per la CCMA, aquest era el balanç de la televisió pública de l’any. Un exitàs d’audiència com mai no s’ha vist. I durant uns quants dies inclou entre les franges de publicitat de TV3 una promoció en la qual coneguts presentadors de la casa asseguren que han fet possible allò que era impossible: aconseguir aquests nivells d’audiència.\nPerò és això el que els demanen els catalans que la veuen? ¿Volen la televisió que té més audiència o la que els tracta de forma més respectuosa, la que és conscient de la seva funció de servei públic, la que compleix l’apartat que el llibre d’estil de la CCMA dedica al “Servei a la ciutadania” i que diu: “La voluntat del servei a la ciutadania és el que impulsa la producció i l’emissió de continguts de la CCMA. Fomentem l’educació cívica, la participació democràtica, la solidaritat i l’esperit crític”?\nEl 1994, TV-3 va emetre un programa que es deia 'Tot per l’audiència'. El presentava, juntament amb Diego Branguinsky, i hi participaven Andreu Buenafuente, Oriol Grau i Toni Clapés. El títol del programa era tota una declaració de principis i en la seva promoció Gestmusic deia que “el seu únic objectiu era augmentar l’audiència de TV-3 a qualsevol preu”. Se’n va sortir força perquè l’audiència mitjana de 'Tot per l’audiència' va ser del 17%, uns 470.000 espectadors.\nSi us heu fixat, a la nota de premsa de la CCMA no es diu quins percentatges d’audiència té TV-3. I no ho fa perquè és un lideratge que es mou entre el 10% i el 15% de l’audiència. Menys que els programes bojos de Xavier Sardà, Buenafuente i companyia, que, precisament, se’n fotien de la guerra per les audiències.\nUna televisió pública ha de tenir una audiència correcta, digna, però no ha de fer del nombre de persones que la veuen una obsessió. I molt menys exhibir el lideratge d’audiència com un mèrit que justifica qualsevol cosa. En el nostre cas, una deriva propagandística tant evident com lamentable.\nSi els Reis d’Orient existissin els demanaria que s’enduguin la Covid-19 ben lluny del nostre planeta i que a Catalunya ens deixin una televisió pública que ens deixi d’atabalar lluint el seu minso lideratge d’audiència i es preocupi més de la funció de servei públic honest, objectiu, pedagògic, plural i respectuós amb els catalans de totes les ideologies que fa anys que ha deixat d’oferir.\nMartí 7 de enero de 2021, 5:01\nEl català es minoritari a la televisió i tenim uns continguts, en general, de molt mala qualitat.. Aquesta és la realitat..


Mor l'emir de Kuwait, Sabah al Ahmad al Sabah\nBarcelona. Dimecres, 30 de Setembre 2020. 08:19\nL'emir de Kuwait, Sabah al Ahmad al Sabah, va morir dimarts als 91 anys als Estats Units, on va viatjar el juliol per rebre tractament mèdic després d'haver-se sotmès a una operació al seu país, va anunciar el Tribunal Real.\nEl ministre d'assumptes de la Cort Reial, Ali Jarrah al Sabah, va llegir un comunicat a la televisió oficial, que havia suspès l'emissió normal minuts abans per començar a transmetre versos de l'Alcorà en senyal de dol.\n"Amb gran tristesa i pena, anunciem al poble de Kuwait, a les nacions àrab i musulmana, i a tots els pobles amics del món, la mort de l'emir de l'Estat de Kuwait que es va traslladar al costat de Déu," va llegir el ministre amb semblant seriós.\nNawaf al Ahmad al Jaber al Sabah, germanastre de Sabah i de 83 anys, va ser anomenat ahir mateix nou emir de Kuwait pel govern. El ministre d'Interior i vicepresident del Consell de Ministres, Anas Jaled al Saleh, va llegir un comunicat del gabinet a la televisió oficial anunciant el nomenament de Nawaf com a nou emir "conforme als articles de la Constitució".\nEl nou emir de Kuwait, Nawaf al Ahmad al Jaber al Sabah / Efe\nNawaf era el viceemir i príncep hereu des que Al Sabah va ascendir al tron el 2006, i va assumir algunes de les funcions del difunt monarca quan aquest es va sotmetre a una operació en el regne i posteriorment va viatjar als Estats Units per rebre tractament mèdic el mes de juliol passat.\nAl Sabah (1929-2020) va pujar al tron el gener de 2006 i va portar certa obertura a Kuwait alhora que s'erigia en mediador en diverses crisis al Golf, però ha mort sense poder resoldre el cisma entre els seus veïns l'Aràbia Saudita, els Emirats Àrabs Units i Bahrain, d'una banda, i Qatar per altre.\nDurant el seu mandat, l'emir va patir diverses crisis de salut, encara que les seves malalties sempre han estat guardades amb zel pel Tribunal i els mitjans de comunicació kuwaitians.\nEl passat 23 de juliol, l'emir va viatjar a Washington per rebre tractament mèdic, després de sotmetre's uns dies abans a Kuwait a una operació "reeixida", segons va dir llavors la casa reial kuwaitiana.\nAl Sabah havia delegat algunes funcions "constitucionals" de manera "temporal" en el príncep hereu, el seu germanastre Nawaf al Ahmad al Jaber al Sabah. Malgrat la seva avançada edat i del seu delicat estat de salut, la Casa Reial no havia esmentat en els mesos passats res relacionat amb la successió de l'emir.\nImatge principal: L'emir de Kuwait, Sabah al Ahmad al Sabah, en una imatge d'arxiu / Efe\nMonarquia Suïssa rastreja els viatges de Joan Carles I a Aràbia Saudita, Kuwait i Bahrain Marina Fernàndez Torné\nCoronavirus Kuwait suspèn tots els vols pel coronavirus El Nacional\nPresidencials EUA Biden guanya Trump en un agre primer debat electoral als EUA Jordi Palmer\nCoronavirus Coronavirus i immunitat: és perillós copiar el model suec? Anna Solé Sans


El vaixell de rescat humanitari Sea Watch 4 torna al Port de Vinaròs per a preparar la seva pròxima missió. - SER Maestrat\nEl vaixell de rescat humanitari Sea Watch 4 torna al Port de Vinaròs per a preparar la seva pròxima missió.\n11/03/2022 por Julio Vidal\nA primera hora del dijous 10 de març, l’embarcació de l’entitat alemanya Sea Watch, atracava en el port de la capital del Baix Maestrat. Està en el mateix emplaçament des del qual va salpar el passat 10 de febrer, per a posar rumb a la Mediterrània Central. En aquesta última missió, ha pogut rescatar a 129 persones que es trobaven en risc imminent de naufragi enfront de les costes de Líbia. La tripulació i equip mèdic de l’ONG alemanya van atendre les necessitats dels rescatats entre els quals hi havia dones i menors. Posteriorment i mentre esperava assignació d’un port segur per part de les autoritats italianes, va haver de refugiar-se a les costes tunisianes d’un important temporal. El 26 de febrer, finalment va poder desembarcar als seus hostes en el port sicilià de Porto Empedocle. El vaixell alemany es disposa a fer canvis de tripulació, proveïment posada a punt i preparació de la seua següent missió.\nActualment, el port de Vinaròs acull a dues embarcacions d’aquesta natura, el ja nomenat Sea Watch 4 i l’Aita Mari, de l’ONG basca Salvamento Marítimo Humanitario. D’aquesta manera, el Port de Vinaròs es comença a consolidar com un nou port solidari al Mediterrani. Aquesta funció és vital perquè el de Borriana, port principal per a realitzar aquest tipus d’operacions, comença a mostrar símptomes de saturació. Actualment, es troben quatre embarcacions de rescat a la capital de la Plana Baixa: Open Arms Uno, Louise Michel, Sea Watch 3 i Sea-Eye 4.\nL’Aurora – Grup de Suport, ONG que coopera amb totes les entitats de rescat, continua treballant intensament en el suport logístic i coordinació de les organitzacions. A més, crea xarxes de proveïment i aliances amb el comerç local. En l’actualitat, més de 90 voluntaris formen part de L’Aurora, organitzats en diferents grups de coordinació, operativa, mèdia i comunicació, sensibilització i activitats artístiques, entre altres funcions. Darrerament, un dels principals objectius de l’entitat, és la creació d’un potent grup de suport per a les embarcacions i tripulacions en l’àrea del Baix Maestrat.\nUn Mestre de Sant Mateu apareix mort amb signes de violència a Guatemala.\nHora 14 Maestrat: 11-03-2022


Cursa d'obstacles Dipu 09' vs 1.1\nL'amic fuster de la Diputació ha situat una tanca de punta a punta a l'aparcament del roure Escorçoner (Km13 direcció La Mata). Per anar al roure Escorçoner o per contemplar la bellíssima roureda de l'Esquena d'Ases, ara s'ha de superar un de tants obstacles creats per la Diputació i la seva direcció tècnica. Cal superar aquesta tanca, tal i com el seu dia van fer amb el camins tallats per la pista de Matarrodona. Ja sabem que per 'endreçar el territori' cal que els usuaris majoritaris del Parc se sacrifiquin. Però vista la celeritat per retirar els arbres caiguts als camins, la Direcció d'aquest parc sembla demostrar que té més interès a fer grans aparcaments, comptar i recomptar visitants, fer estadístiques de satisfacció, incloure el parc dins d'un gran Pla Turístic o fer veure que la ciutadania participa en la redacció d'un pla d'usos de 800 pàgines ple de frases genèriques on tot hi cap. Imaginem que l'assumpte de la tanca és un de tants oblits que pot tenir qualsevol, pero també podria ser per ignorància per part d'una direcció tècnica que trepitja més despatxos que parc. La mateixa direcció tècnica que publica les dades gps d'un jaciment arqueològic sense explicar si d'aquesta manera pensa contribuïr en la seva conservació. La mateixa direcció tècnica que construeix de la nit al dia una torre de guaita al tossal de l'Àliga i no en diu res a ningú. La mateixa direcció que censura les ponències de les Trobades d'Estudiosos però, sobretot, vol fer veure que no etc. Necessitem més gent a peu de parc i menys gent escalant despatxos. Aquests són els verdaders obstacles que tenim.\nPD la gent d'obres públiques i manteniment de carreteres, quan situava les tanques metàl·liques tenia en compte l'existència de camins, i deixava pas, com aquest que veieu que baixa a la font de la Riera de Les Arenes. Es clar que potser no tenia el corresponent permís de la direcció tècnica del Parc per lluir aquestes sensibilitats tan agosarades...\n*Amb data 26-febrer de 2010, és a dir mig any més tard, em comuniquen que aquesta pífia ha estat resolta. S'han situat dues tanques que deixen accedir al camí del Roure Escorçoner.


El desplegament del 5G, dispositius mèdics que alerten d'una caiguda o analitzen els símptomes de pacients amb la malaltia de Parkinson o una eina que facilita l'entrega de paquets per part d'empreses logístiques a l'usuari final són alguns dels projectes que s'exposen a l'estand de Catalunya al Mobile World Congress (MWC). Enguany 102 empreses catalanes tenen un expositor al principal esdeveniment de telefonia mòbil en l'àmbit mundial, de les quals 73 ho fan a espais cedits per la Generalitat. També estan presents 4 centres tecnològics catalans. Preguntats per l'ACN, alguns dels expositors han assegurat que els inversors o visitants internacionals no mostren ni interès ni preocupació per la situació política a Catalunya. "El Mobile i el sector de les tecnologies estan per sobre de la crisi institucional que hem viscut els darrers mesos", ha afirmat el secretari de Telecomunicacions, Ciberseguretat i Societat Digital de la Generalitat.\nEntre les propostes catalanes que fan servir el MWC d'aparador, n'hi ha alguna relacionada amb el sector de la salut. Un exemple són dos dispositius que presenta la companyia Sense4Care, dirigida per en Daniel Rodríguez-Martín. D'una banda, un detector de caigudes que "analitza el moviment de la persona" i en cas que hagi caigut i no pugui aixecar-se "envia una alerta al cuidador o als serveis d'emergències". D'altra banda, també mostren un altre detector, en aquest cas, de la simptomatologia de la malaltia de Parkinson.\n"Normalment el neuròleg examina subjectivament al pacient, que va medicat i per tant no mostra tots els símptomes en el moment de la visita. El nostre sensor monitoritza en un ambient real la severitat de la malaltia perquè després ho pugui analitzar el metge", ha explicat Rodríguez-Martín. El director executiu de Sense4Care ha explicat que els primers dos dies de certamen han estat molt positius pel que fa a l'interès de visitants i inversors: "Estem tot el dia rebent visites, la majoria de gent -un 80%- de fora".\n"El MWC és un mareig molt gran, és una altra dimensió, una altra lliga", ha opinat el fundador i responsable de producte de Nektria, David Costa. L'empresa de software presenta per primer cop al Mobile -l'any passat eren al Four Years From Now (4YFN)- una eina per a empreses de logística que optimitza l'entrega de paquets perquè arribin a l'hora i quan el client és a casa. "Hem ordenat el caos que hi havia al sector", ha explicat Costa. Nektria ha creat un software que fa quadrar la preferència horària del client amb les franges horàries que l'empresa ja té compromeses per determinar el millor moment d'entrega del paquet "per a tots dos", la qual cosa els permet estalviar costos.\nLa tecnologia 5G, una de les apostes de les marques a l'edició d'enguany, també té un espai a l'estand de Catalunya. Per exemple, un dels centres tecnològics catalans que hi exposen, la Fundació i2CAT, fomenta "el desplegament del 5G a Catalunya i Barcelona abans que sigui una realitat i sigui comercial", segons ha descrit el seu director Josep Paradells. "Volem donar una avantatge tecnològica a les empreses que puguin utilitzar aquesta infraestructura i que aquesta tecnologia pugui tenir un impacte", ha dit Paradells que ha destacat el paper del 5G també a altres espais del MWC.\nEls expositors catalans preguntats per l'ACN han assegurat que els visitants i inversors internacionals no els han fet fins ara cap pregunta relacionada amb la situació política o la tensió institucional. "Estan més pendents del temps", ha afirmat Rodríguez-Martín. "La meva percepció és que no els importa el que està passant a Catalunya. El Mobile és una ciutat a part", ha reflexionat Costa.\n27-02-2017 - La intel·ligència artificial, la realitat virtual i el futur de la 5G centren l’atenció en la primera jornada del MWC


Augmenten les visites a les biblioteques de Pineda - maresme360 - Portal de notícies de la comarca del Maresme\nInicioAugmenten les visites a les biblioteques de Pineda\n90.000 persones van visitar les biblioteques de Pineda durant l’any passat. Així ho reflecteix el balanç del 2011, que també assenyala que les visites van augmentar a partir del mes de març, després de la inauguració de la Biblioteca M. Serra i Moret.\nAquest equipament ha rebut 63.800 visitants i la Biblioteca de Poblenou prop de 27.000. Les dades sobre el préstec també mostren una pujada del 19% en relació a l’any 2010.\nLes dues biblioteques disposen de xarxa gratuïta a internet pels usuaris, que poden aconseguir gratuïtament el carnet de la xarxa de biblioteques municipals i obtenir també d’aquesta manera accés al servei de préstec.\nEl retaule de l’església de Llavaneres serà restaurat


LA TRINCA: Pròleg\nFa molt de temps que LA TRINCA em va enganxar, com a molts altres catalans, per les lletres de les seves cançons.\nDes de l'humor i la ironia, les lletres de les cançons d'aquest grup musical reflecteixen una part de la història de la Catalunya real durant els gairebé 20 anys que durà la seva trajectòria artística i, moltes d'elles, no han perdut ni la seva frescor ni el seu interès.\nJo les he anat recopilant de diverses fonts fins tenir-les totes i ara vull compartir-les amb tothom, no és res nou i ja hi ha altres llocs d'Internet on també hi són però a vegades repartides en diferents pàgines o en pàgines plenes de publicitat que en dificulten la lectura per això m'he decidit a publicar-les aquí.\nHo aniré fent per ordre cronològic de la seva discografia i també publicaré entre mig alguns apunts on aniré explicant la història de LA TRINCA, les dades d'aquests apunts estaran extretes generalment del llibre "La Trinca, 20 anys cantant les 40" que Salvador Escamilla va publicar a L'Esfera dels Llibres (2006) i també d'altres pàgines web publicades a Internet.\nEspero que les gaudiu tant com jo!\nPublicat per McAbeu a 11:04\nEtiquetes de comentaris: proleg


L'Església alemanya demana “perdó” pels seus abusos\nDocumentats 3.677 casos comesos per 1.670 religiosos catòlics entre el 1946 i el 2014 || “És la punta de l’iceberg”, diuen\n© El cardenal Reinhard Marx, a l'arribar a la Conferència Episcopal.\nL’Església catòlica alemanya va demanar ahir “perdó” pels milers de casos d’abusos sexuals a menors que van cometre els seus sacerdots durant dècades i per haver mirat cap a un altre costat com a institució, permetent que aquest escàndol prosseguís i ignorant les víctimes. El president de la Conferència Episcopal Alemanya, Reinhard Marx, va ser l’encarregat de pronunciar aquestes paraules en la presentació d’un informe independent que documenta almenys 3.677 casos d’abusos sexuals, comesos per 1.670 religiosos catòlics entre el 1946 i el 2014, i apunta que això és “probablement la punta de l’iceberg”. “Durant molt temps s’ha mentit a l’Església, s’ha mirat cap a un altre costat i s’ha ocultat. Demano perdó per tota aquesta claudicació i per tot el dolor”, va assegurar. Així mateix, Marx va dir sentir “vergonya” per “la confiança destruïda, pels delictes comesos per persones de l’Església” i “pels que van mirar cap a un altre costat per no prendre’s seriosament el que succeïa i no preocupar-se per les víctimes”.\nPer la seua part, l’associació de víctimes va titllar l’estudi de superficial i va assegurar que les xifres d’abusos sexuals es mouen en una “dimensió totalment diferent”, segons el seu portaveu, Matthias Katsch, que va criticar que l’estudi no doni els noms dels autors dels abusos o de les persones que els van emparar.


LOURDES BOÏGUES: Capítol 9. Un castell en perill. GRANOTES A L'ASSALT.\nCapítol 9. Un castell en perill. GRANOTES A L'ASSALT.\n9. Un castell en perill.\nLa colla es va reunir al lloc habitual després d’haver ajudat Onofre en el repartiment diari. Neus va saludar-los des de lluny, venia molt ben acompanyada.\n- Puces! - va cridar Toni-. Amic meu, creia que no et tornaríem a veure.\nTambé Adrià es va alegrar de veure el gos, que remenava la cua i llepava les mans dels xicots. Resulta que s’havia passat el dia anterior udolant de tristesa i el veïnat s’havia queixat. Així que la tia Amèlia havia cridat els pares de Neus i els ho havia fet saber.\n- A ma mare li ha sabut greu i ha acceptat que Puces es trasllade a casa nostra, així continuarem passejant-lo sense perill per a la tia.\n- Fantàstic!- va entusiasmar-se Toni.\n- Però m’ha advertit que si ens fiquem en altre embolic, el tornarà de seguida.\n- Anirem amb compte - va prometre Adrià.\nPer a segellar el compromís, cadascú va plegar els dits per davant de la mascareta.\n- Bé, què farem hui? - va preguntar Neus-. Anem al riu?\n- Sí, perquè al celler del meu iaio no podem entrar – va contestar Toni, molt dolgut.\n- Un moment!- va exclamar Adrià-. Abans hem de tractar un tema important. Tenim dos candidats a formar part de la colla.\nRàpidament els xics van contar a la seua amiga l’abordatge de Pol i Anna. També li van fer saber que els havien canviat el nom a la colla.\n- Les Granotes? - va riure’s ella-. És graciós!\n- A mi no m’agrada gens, preferisc ser un assaltador – va aclarir Adrià.\n- Jo també – va dir Toni-. Encara que va ser la meua iaia qui ens va fabricar les mascaretes verdes.\n- No té importància – va tallar-lo Neus-. Cal decidir aviat si adoptem els nous assaltadors.\nPuces estava posant-se nerviós, necessitava córrer i olorar. De manera que es posaren en marxa mentre tractaven el tema. D’una banda, els feia pena deixar fora els candidats. D’altra banda, no sabien si Anna i Pol, més menuts que ells, aportarien diversió o, per contra, serien un destorb.\n- Jo conec la germana d’Anna, és amiga del meu cosí- va dir Toni-. A ella li diuen Sara i és molt bromista. Solament venen a Benicarà en vacances, com tu, Adrià.\n- Perdona, jo vinc molts caps de setmana, també – va picar-se ell.\n- Pol viu al poble, però va al col·legi de la ciutat - va informar Neus-. L’única cosa que sé d’ell és que estudia música i que toca la trompeta, perquè se sent des de fora.\n- Podríem posar-los a prova i, segons com siguen, els acceptem o no - va dir Toni.\nTothom va estar d’acord, fins i tot Puces, que lladrà d’alegria. Ja estaven ben a prop del riu, quan a Adrià se li va ocórrer un inconvenient:\n- Ei, ho hauríem de comentar amb els pares. Una cosa és salvar un gos, i l’altra cosa és ampliar la colla. A veure si em quede sense mòbil!\n- Tens raó, Adrià – va contestar Neus-. Al principi de les vacances em van aconsellar que anara amb els amics de sempre.\n- De tot cal demanar comptes als majors! - va queixar-se Toni.\nDe sobte se’ls en van anar les ganes de banyar-se al riu, estaven emprenyats amb el món i amb el virus. Volien estar a soles i a Puces no li va importar canviar de ruta.\nQuan eren menuts, a la colla els agradava anar al Castellet, un cercle de pedres amuntegades amb parell de columnes de mig metre d’alçada. El principal atractiu d’aquell lloc és que al bell mig del cercle s’alçava una figuera centenària.\nEs tombaren a l’ombra de la figuera i deixaren que Puces olorara minuciosament el voltant. No tenien ganes ni de menjar-se les figues que hi penjaven, tan madures i sucoses que atreien un eixam d’abelles, massa ocupades per a picar ningú.\n- Em pareix que aquest lloc està diferent... - va dir Neus.\n- De debò? - va preguntar Adrià, estirant-se com un llangardaix.\n- Ara que ho dius, a mi també m’ho sembla – va afirmar Toni.\nDesprés d’una estona d’observar el Castellet, van arribar a la conclusió que hi havia menys pedres al cercle.\n- Se les haurà emportat algú? - va preguntar Neus.\n- I perquè ha de voler ningú uns cudols sense valor?- va estranyar-se Adrià-. Que jo sàpia, cap expert ha confirmat que aquestes runes foren un castell de veres. Tal volta foren un mas o un corral.\n- A mi no em cal l’opinió de cap expert, el Castellet és nostre – va emprenyar-se Neus –. I no pense deixar que el desmunten com un puzle!\n- Ni jo! Cal vigilar-lo i atrapar els lladres – va afegir Toni.\n- Podria resultar divertit – va admetre Adrià.\nAquella seria la pròxima missió de la colla, que ja no sabien si eren granotes o repartidors. Però sí que tenien ganes de tornar a ser una colla assaltadora.\nPublicat per lourdes boïgues a 11:24


Inici > detall del relat: Baf\nL'Aleix va arribar a casa amb la sensació d'haver corregut una marató. Tancà la porta del vestíbul, mogué el cap a banda i banda per desentumir les cervicals -un lleuger cruixit l'indicà que havia assolit el seu objectiu- i es dirigí sense cap preàmbul cap a la cambra de bany. Necessitava banyar-se. O potser una dutxa.\nVa decidir que una dutxa provocaria l'efecte que ell desitjava, una relaxació expeditiva, sense haver d'esperar que s'omplís la banyera, així que entrà despullat al bany imponent i es dirigí a la dutxa revestida de gressite i tancada amb una mampara de vidre laminat del bo.\nTot era d'alta qualitat a la vida de l'Aleix. La roba, el cotxe, casa seva. Prop dels quaranta, emprenedor des dels divuit, els seus negocis nocturns i d'oci li havien donat la oportunitat d'amassar una considerable fortuna, per no parlar de les possibilitats de diversió i sexe fàcil de les que havia gaudit sempre. Amb una aparença correcta, convenientment guarnida pels diners i la roba cara, mai havia tingut problemes amb les dones.\nPrecisament ara tornava de casa d'una noia que fregava la vintena, la Lindsay, que havia volgut donar-li una sorpresa pel seu aniversari i se li havia ofert per a qualsevol desig eròtic, acompanyada per una complaent amiga de la seva mateixa lleva.\nL'aigua calenta va sortir amb impetuosa exactitud tèrmica, electrònicament controlada per la columna de bany d'última generació. Sauna, bany turc, hidromassatge, i si vols, una palleta també te la fa, li va dir el seu amic Joan, qui li va recomanar.\nL'Aleix s'hi va sotmetre, permetent-se el luxe d'oblidar-se de tot per un moment. Només romania sota el raig d'aigua, despullat, moll, amb els braços creuats davant del pit musculós i depilat (molt gimnàs, molta cura de si mateix) i, de tant en tant, rememorava algunes de les escenes recents amb les dues noies, tot i que involuntàriament, perquè no volia que res interferís en la seva evacuació de la realitat.\nMica en mica, la dutxa s'anà entelant, i el baf es convertí en una boira cada cop més espessa.\nAliè a aquesta circumstància, amb els ulls tancats, l'Aleix bellugava el cap sota el raig d'aigua en una negativa inconscient. A la seva ment s'hi havia instal·lat un pensament continu i emprenyador, com una mosca verda sota el sol d'un estiu dels de trenta graus a l'ombra. Per molt que intentava allunyar-lo, aquest pensament s'aferrà al seu cervell i es negà a abandonar-lo.\nI és que, el pensament, amés de resistent era recurrent. Últimament l'assaltava en els moments més inesperats del dia, fins i tot feia estona, mentre les dues noies joguinejaven amb la punta de les llengües sobre el seu penis, a la banyera rodona i plena d'escuma de casa la Lindsay: "Aleix, no ets feliç".\nNo, no era feliç. Quan mirava al seu voltant, es trobava sol. Feia un temps que havia descobert que li hauria agradat portar un altre tipus de vida, conèixer una noia i enamorar-se'n, formar una família, tenir fills. Ara es veia empès irremeiablement al pou sense retorn -segons la seva manera d'entendre la vida- dels quaranta, una edat a la que ja no es podia emprendre res de nou, sinó que, més aviat, es començava a gaudir d'allò que s'havia conreat a la joventut. Sempre que havia conegut a algú que, amb aquella edat tan conflictiva, i en aquella etapa tan delicada de la vida, encara no tenia el futur assegurat, ni les coses clares, no tenien feina, es separaven, o no havien trobat la seva autèntica vocació, els considerava fracassats, perquè ell pensava que sí estava caminant pel camí que havia triat.\nI en aquells moments, sota el raig d'aigua de la dutxa, perdut enmig d'una boira espessa de baf, s'adonava que ell també havia fracassat. Perquè no estava portant la vida per la qual havia estat fet; havia passat el temps caminant pel camí correcte, però en direcció contrària.\nObrí els ulls i es sorprengué per l'espessor de la boirina provocada per l'aigua calenta. I encara es sorprengué més quan deixà de notar l'aigua repicant-li a la pell. Tot era silenci. Un silenci humit de boira i desconcert.\nL'Aleix va estirar els braços davant seu i amb les mans va tractar d'escampar la boira (literalment) amb els mateixos gestos que qualsevol faria en una habitació desconeguda i a les fosques. Caminà despullat i a les palpentes per aquell no-res boirós, estupefacte.\n"Un moment, un moment -va pensar-: ¿on ha anat a parar la meva dutxa?".\nNo veia res. Només baf. Va fer voltes sobre si mateix, voltes i més voltes, sense ser capaç de reconèixer absolutament cap forma, amb una por creixent i astorada que se li enganxava al cor com aquell pensament d'infelicitat se li arrapava al cervell.\nNo va poder evitar llençar un crit, un crit que buscava que algú el respongués, com si navegués en una precària barca enmig d'un oceà de boira antàrtica, gèlida, sense rumb ni fanal, exposat a ser anihilat per la proa gegantina d'un balener.\nContra tot pronòstic, el seu crit va semblar ser respost des d'algun indret ignot d'aquells llimbs inhòspits.\nPerò no. Continuà caminant amb els peus descalços trepitjant un baf (no notava cap superfície freda sota les plantes, com si estigués caminant sobre núvols) que s'aixecava en petits flocs lleugerament més espessos que la resta de la boira, uns flocs que es desmanegaven mandrosos fins desaparèixer.\nVa passar una presumible eternitat abans que l'Aleix no s'atrevís a llençar un altre crit desesperat.\n"¿Però a qui cony estic cridant?", es digué.\nDe sobte, a la llunyania emboirada, l'Aleix va veure una taca fosca, una vaga forma que semblava estar també en moviment. D'aquella direcció va procedir una resposta que semblava ser igual de desesperada.\nLa por va desaparèixer, expulsada sense contemplacions per la perplexitat, quan l'Aleix va reconèixer una altra figura humana, masculina, nua, la que responia la seva crida i semblava igual de perduda dins aquella estranya dimensió constituïda de baf.\nAmb el mateix estúpid pudor, els dos homes cobriren a l'uníson les seves intimitats, i per dos cops intentaren dir quelcom al mateix temps.\nPer fi va parlar primer l'Aleix, sense saber ben bé què diantre anava a dir:\n-¿Què està passant? -Va dir l'Aleix.\n-Ni puta idea -respongué l'altre home-, jo només sé que m'estava dutxant i de cop i volta tot s'ha omplert de baf. I ara em trobo aquí... i no sé on dimonis és això.\n-¿Tu creus que l'hem palmat? -va dir, supersticiós, l'Aleix.\n-No ho sé. No crec -va dir l'altre-. Ho... hauríem notat, ¿no?\n-Potser no -reflexionà l'Aleix-. ¿Com et dius?\n-No entenc res de res -va dir en Miquel.\nVan romandre en silenci, mirant-se, sense voler donar la sensació d'estar observant la nuesa de l'altre, tractant de mantenir una dignitat decididament fràgil, donades les circumstàncies.\nEntengueren que no es podien ajudar mútuament, i que la idea de caminar junts, despullats per aquella boira, no els agradava de cap de les maneres, així que decidiren continuar els seus camins de destí desconegut, s'acomiadaren vagament i es perderen entre el baf, cadascú per la direcció on aparegué l'altre.\nAl cap de poc temps, l'Aleix va començar a escoltar la inconfusible caiguda del raig d'aigua d'una dutxa. Mica en mica, la boira es va anar desfent, i quan va girar-se per veure si encara era a temps d'avisar aquell home desconegut i dir-li que havia trobat la sortida, els seus ulls només trobaren una paret de rajoles mullades.\nVa mirar al seu voltant i va veure que es trobava a l'interior d'una mitja banyera, sota el telèfon modest d'una dutxa convencional, envoltat de gres del barat, aïllat de la resta de la cambra de bany (que semblava petita i insuficientment il·luminada) per una cortina de tela plastificada.\n"Però què... ", començà a pensar, però una veu femenina el va interrompre.\nDurant uns segons, l'Aleix va romandre en silenci. De sobta ho va comprendre tot, i amb un somriure i la veu imperceptible murmurà:\nL'Aleix... bé, ara en Miquel, buscà durant uns segons als seus records. Estava convençut que ben aviat els posaria tots en ordre. Va trobar el nom de la seva dona i els seus dos fills, les dates de naixement de tots, tota una vida que ara, sota l'aigua de temperatura inestable d'aquella dutxa, li semblava plenament viscuda.\n-¡Sí, Paula -exclamà-, de seguida surto!\nUna visió peculiar de l'etern somni de començar de zero, de canviar de vida, de poder rectificar les decisions. O una visió peculiar de l'eterna queixa: el que tinc no em satisfà.\nA més, i aquest és el valor principal, per a mi, del relat, tractat des d'un vessant irònic, no pas tràgic, que seria la primera reacció en enfrontar-se amb aquesta temàtica.\nEl final està molt bé: confosos, se separen, i continuen el camí, cadascun d'ells per on ha aparescut l'altre. I l'Aleix, quan comprèn el que ha passat, accepta la nova vida que l'espera amb un somriure (potser amb la idea de tornar a la dutxa quan se'n cansi???).\nPel que fa a l'adaptació al guió, trobo que és un relat vàlid. Només caldria vestir l'Aleix amb roba que ja per ella mateixa ens mostrés el seu estatus social. Les referències al "dubte existencial" que es planteja, aquest "no sóc feliç", es poden desprendre de breus comentaris que faci ell mateix en despullar-se per anar a la dutxa. Que es reflecteixi el dubte.\nO bé se'ls podria mostrar, els dos personatges alhora, en paral·lel, per fer evident el seu desencant davant de tot allò que tenen.\nI la boira... això sí que no tinc ni idea! Com no ens posem a fumar tots al voltant de la dutxa (és broma, que jo no fumo).\nPerò sigui com sigui, considero que es podria adaptar sense excesius problemes.\nMe'n vaig a "La classe de violí".\nCanvi de vida[Ofensiu]\npèrdix | 14-06-2004 | Valoració: 8\nSempre desitjem el que no tenim, no? Per anar bé, cadascú de nosaltres hauria de tenir molts passadissos de baf per anar escollint diferents vides a mesura que ens atipem.\nEl que m'ha agradat del relat és la paradoxal naturalitat i resignació amb que entomen els protagonistes una situació impossible com la que viuen. M'agrada molt aquest recurs literari.\nraru raru raru[Ofensiu]\nAnNna | 13-06-2004 | Valoració: 6\nwey vaya paranoya, nu?? po sta b!


L’EIC es converteix en la Socrates Educa International School\nA l’Escola Internacional del Camp emprenem una nova etapa de creixement que ens permetrà guanyar noves capacitats i aprofitar noves oportunitats en benefici del nostre alumnat, la comunitat i el projecte educatiu que promovem. Aquest pas cap el futur en realitat ve de lluny, però es comença a visualitzar ara amb un canvi de nom. A partir del... read more\nHomenatge a l’equip que va començar l’escola\nL’equip que va obrir l’EIC ara fa 10 anys, ja siguin docents o no docents, va rebre un reconeixement per part de l’escola a la seva trajectòria i, sobre tot, a l’esforç i les ganes que van posar en el projecte fa una dècada per arribar on estem avui. Va ser un sentit homenatge per donar-los-hi les gràcies. Ells i elles són els herois i heroïnes... read more\nUn projecte d'estudiants de la EIC guanya la 7a edició de l'Audi Creativity Challenge\nEl projecte MossGo per eliminar l'aire contaminat mitjançant l'ús de molsa, elaborat per estudiants de l’Escola Internacional del Camp, ha guanyat la 7a edició de l'Audi Creativity Challenge. L'equip guanyador ha competit a la final amb equips de centres educatius de les comunitats d'Aragó, Astúries, Castella i Lleó, Catalunya, Madrid, Múrcia i el... read more\nJa tenim el SUMMER 2022 aquí!\nA l'EIC organitzem activitats de lleure educatives per a infants i joves a partir d'1 any en un entorn internacional. Una edició més, ens fa molta il·lusió presentar-los l'ampli ventall de programes adaptables a cada participant segons els seus interessos, edat i objectius: Little Camp: programa de lleure educatiu multiactivitat... read more\nL’EIC participa en el projecte de la European Football Academy\nEl pròxim 5 de setembre obrirà les seves portes a Reus la European Football Academy, un projecte impulsat pels Barcelona Dragons per oferir a joves d’entre 15 i 18 anys de tot Europa un programa complet de futbol americà i estudis conjuntament amb l’Escola Internacional del Camp (EIC). La iniciativa compta amb el suport de la Federació Catalana de... read more\nProjecte Camino de Santiago d’ESO 2B\nEls estudiants d’ESO 2B van crear un vídeo diari del Camino. Havien de planificar el viatja incloent-hi la quantitat de dies, on es quedarien i què portarien. També havien de visitar una varietat d’edificis romànics al Camino i descriure les característiques. Formava part dels temes sobre l’origen dels primers Regnes Peninsulars (segles VIII-XIII... read more


El Banc de Sang va aconseguir 94 donacions a la campanya de divendres passat | Nova Ràdio Lloret\nImatge: El comptador de les donacions, aquest matí | Font: Banc de Sang\nArxiu de so: Anna Millan\nPodcast: Descarrega-te'l (Durada: 0:33 — 779.3KB)\n94 van ser les donacions recollides el passat divendres a Lloret de Mar. 78 al teatre i les 16 restants al centre cívic del Rieral.\nAl llarg del dia, hi van haver fins a 8 oferiments, de persones que volien donar sang però no van poder per una o altra raó. Una altra xifra destacada és que de les 78 donacions efectuades, 4 van ser de nous donants, de gent que donava sang per primera vegada.\nRecordem que el Banc de Sang i Teixits fa una crida especial per aconseguir donants aquest estiu. Les reserves estan sota mínims i, malgrat que les necessitats són les mateixes que la resta de l’any, aquests mesos encara es redueixen més les donacions.\nL’objectiu de la campanya és arribar a les 35.000 donacions. I és que, tot i que costa que la gent col•labori amb la causa a l’estiu, les necessitats són les mateixes que la resta de l’any.\nPer fer-ne un seguiment, hi ha un comptador a la pàgina web donarsang.gencat.cat, que s’anirà actualitzant a mesura que hi hagi noves donacions.\nEtiquetes: Banc de Sang i TeixitsCampanyaDonacióSangSolidaritat