Fabricació de maquinari de monedes: un enfocament Bitcoin vs Skycoin | 2019\nFabricació de maquinari de monedes: un enfocament Bitcoin vs Skycoin\nBitcoinCryptocurrencyCartera de maquinariSkycoinSkywire\nEnfocament Bitcoin vs Skycoin a la fabricació de maquinari\nL’adopció global d’un diner digital sense estat, sense censura, ha estat el somni dels bitcoiners i els cripto-austríacs durant els anys que Bitcoin ha aconseguit no fallar.\nTanmateix, el boom de l’ICO de l’any passat i la “explosió escambriana” de merda van distreure a molts de la visió original de Satoshi: la d’un sistema financer global i una infraestructura ferroviària de pagament més enllà de la generació d’un sistema bancari inflacionista.\nHi ha molts obstacles per a l'ús generalitzat de les monedes digitals. En aquest article ens centrem en un aspecte clau: el maquinari. Qualsevol dispositiu de maquinari que pugui reduir la fricció d’utilitzar criptocurrencies a la vida quotidiana accelerarà considerablement l’aprofitament.\nCasos bàsics d’ús del maquinari blockchain\nVeiem tres casos d’ús del maquinari blockchain en necessitat urgent de desenvolupament:\nSistemes de punt de venda, carteres de maquinari de camp proper, carteres de maquinari per a portadors de baix cost\nPer tal que les criptomonedes s’estenguin com a mitjà d’intercanvi, cal que hi hagi eines senzilles i assequibles que permetin la seva transacció. Els compradors necessiten dispositius senzills per retenir i transferir quantitats diàries de cripto. Els comerciants necessiten dispositius que els permetin rebre pagaments en cripto al punt de venda.\nSense dispositius que competeixen amb l'experiència de l'usuari de terminals de pagament VISA o MasterCard, hi ha poca possibilitat de desintermediar els processadors de pagament de tercers.\nL’objectiu a llarg termini és la creació d’una economia de bucle tancat en què les persones puguin guanyar, gastar i estalviar monedes sense necessitat de transferència en moneda fiat. El maquinari té un paper clau en aquesta transició.\nMoneders de maquinari de baix cost, telèfons, ordinadors portàtils i terminals criptòfons dedicats\nLa seguretat és primordial per als dispositius que realitzen pagaments digitals que són immutables i no reversibles. Sense dispositius de maquinari de baix cost, fàcils d’utilitzar, les persones emmagatzemaran les seves monedes en ordinadors o carteres mòbils insegurs. A mesura que augmenta el valor de les monedes, l’incentiu per al robatori augmenta de forma proporcional.\nEls dispositius de maquinari han de ser accessibles i barats per evitar robatoris i pèrdues de monedes, cosa que perjudica l'adopció en usuaris no tècnics.\nPer tal que les institucions comprin i posseeixin grans quantitats de criptomoneda, cal disposar de dispositius de maquinari de gran seguretat creats específicament per a aquest propòsit.\nMaquinari del node\nNodes complets de plug-in-play Bitcoin / lLightning / Skycoin\nLa descentralització de Bitcoin i d’altres xarxes de programari peer-to-peer similars es posa en perill per l’absència de nodes distribuïts geogràficament. Per tant, és imprescindible reduir les barreres per executar nodes Bitcoin o Skywire.\nEs pot aconseguir el meu maquinari de node de plug-and-play de fabricació que pot ser fàcilment instal·lat i mantingut per aquells que no coneixen la programació de la línia de comandaments.\nSense un maquinari de node accessible i fàcil d’executar, el programari descentralitzat s’executa en servidors web centralitzats que comprometen greument la seva proposta de valor.\nOfertes actuals de Bitcoin\nAlgunes companyies que treballen específicament en Bitcoin i algunes monedes alts també estan experimentant avenços al llarg d'aquests fronts.\nTrezor, Ledger i Keepkey ofereixen totes les carteres de maquinari de diverses monedes que actualment són l’estàndard d’or en l’emmagatzematge de monedes personals.\nCoinkite, fundada per Bitcoin Maximalist Novak, ven una gamma de dispositius de maquinari de codi obert. Aquests inclouen l'OpenDime, que actua com a portador de Bitcoin i un terminal de punts de venda de Bitcoin per als comerciants per acceptar Bitcoin (actualment en desenvolupament). Coinkite també fabrica la cartera de maquinari de Coldcard que permet transaccions de Bitcoin completament fora de línia, que estableixen la barra per a l’emmagatzematge segur de Bitcoin.\nCasa, que treballa en una solució de custòdia de monedes millorada, envia nodes de maquinari Bitcoin / Lightning basats en la placa informàtica Raspberry Pi i en un Seagate HDD. Nodl i Bitseed tenen nodes complets de plug-and-play de Bitcoin dissenyats per fer funcionar un node complet el més fàcil possible.\nReptes per al desenvolupament de maquinari blockchain\nMalgrat aquest avenç, les ofertes de maquinari blockchain són una mica escasses, tenint en compte que han passat 10 anys des del llançament de Bitcoin. Especulem que hi ha diverses raons per això:\nIncentius / finançament. Els incentius a la fabricació de maquinari orientat al consumidor són significativament inferiors als incentius en innovació per al desenvolupament de maquinària minera Bitcoin (que ha impulsat la innovació ASIC). Les empreses només poden beneficiar-se de la venda del dispositiu de maquinari.\nFabricació. La fabricació de maquinari és un procés molt centralitzat que requereix una ubicació física, un empleat un balanç i atenció al client. Les mateixes persones que codifiquen de forma anònima el protocol Bitcoin no són les mateixes persones que trobaran públicament i gestionaran empreses de dispositius de maquinari.\nIntegració de programari. El desenvolupament de maquinari requereix un bon desenvolupament i integració de programari. Fins i tot els dispositius més eficients, d’alta qualitat i de baix cost no veuran l’aplicació massiva si la interfície d’usuari no és intuïtiva, el dispositiu és difícil de configurar o hi ha molta fricció. Una vegada més, això requereix un grau de coordinació en el desenvolupament i la continuïtat difícil d’aconseguir en una comunitat en línia de descentralitzats purament descentralitzada.\nMaquinari de primera part: l'enfocament de Skycoin\nEl desenvolupador principal de Skycoin Synth va veure que era necessari un enfocament diferent per produir massivament el maquinari blockchain i impulsar així l'adopció. Skycoin ha adoptat un model de fabricació de maquinari de primera part a través de la seva "incubadora de maquinari".\nAquest enfocament ofereix la capacitat d’integrar verticalment la fabricació de maquinari amb el desenvolupament de programari, cosa que fa que els productes de maquinari dissenyats siguin 100% compatibles amb un ecosistema de programari. En vendre directament maquinari als usuaris, Skycoin pot utilitzar els ingressos per finançar més R + D de maquinari i programari.\nD’aquesta manera, Skycoin pot dirigir recursos per fabricar maquinari de totes les categories esmentades anteriorment, d’una manera molt més eficient.\nSkyminer és el primer exemple del dispositiu de primera festa de Skycoin, una unitat informàtica que utilitza 8 plaques Orange Pi cadascuna que serveix com a node a la xarxa. Actualment, cada tauler funciona com a node VPN a Skywire, la nova internet incentivada peer-to-peer basada en CJDNS / Hyperboria.\nL’adquisició d’un Skyminer oficial a Skycoin proporciona una recompensa garantida del “primer adoptant” equivalent al cost del miner al llarg de 2 anys. Amb l'objectiu d'incentivar la creació inicial de la xarxa. Skyminers oficials també guanya pagaments d’amplada de banda de la xarxa desviant trànsit a la xarxa principal de Skywire.\nAmb més desenvolupament i l'emmagatzematge addicional de la xarxa addicional, els nodes faran servir nodes de consens de Skycoin (o Bitcoin). Per exemple, Bob podria ser propietari d’un Skyminer i dedicar 6 de les seves plaques Pi a l’enviament de paquets Skywire, guanyant hores de moneda per proporcionar amplada de banda a la xarxa. Com que és un màximimalista de Bitcoin / Skycoin, podria utilitzar la seva 7a taula informàtica per executar el seu node de consens de Skycoin i la seva vuit placa per executar un node complet Bitcoin.\nSkywallet és el segon dispositiu de maquinari Skycoin de primera. A partir de la cartera de maquinari de codi obert Trezor, està configurat per funcionar de forma nativa amb la cartera d'escriptori de Skycoin.\nSkywallets s’enviaran aviat per 30 dòlars. Són un component clau del pla de Skycoin per reduir la barrera d’entrada de propietat segura de carteres de maquinari. Això és significativament més barat que les ofertes de tercers actuals.\nAntenes de xarxa de malla\nSkycoin té grans plans per a la seva "aplicació" de Skywire, que és essencialment un protocol de xarxa distribuït entre pares a peer construït per integrar-se perfectament a la plataforma SKY. Es preveu que el protocol Skywire substituirà els estàndards d’internet actuals com a nou xifrat d’internet d’alta velocitat.\nSkywire també tindrà un component físic, com a xarxa de malla d’antenes WiFi i nodes de ràdio de llarg abast que es connecten entre si i permeten un mercat distribuït en amplada de banda. La construcció d'una xarxa de malla és una tasca massiva, però Synth i Skycoin han alineat perfectament els incentius.\nLa gent s’incentiva a comprar, instal·lar i executar antenes Skyminers i Malla per la devolució que reben en horari Skycoin i Coin. No és necessària una planificació central: el lliure mercat i les decisions econòmiques dels actors autònoms generaran la infraestructura Skywire.\nMaquinari blockchain de proveïment obert\nA més de la fabricació de primera part, Skycoin està impulsant el disseny de maquinari a la comunitat de codi obert. Molts dels nodes de Skywire van ser construïts per la comunitat com a bricolatge Skyminers. Molts usuaris analfabets i sense experiència, han construït amb èxit Skyminers i han guanyat Skycoins, perquè hi ha un incentiu financer per fer-ho.\nÉs molt possible que el mètode més eficaç per a la distribució massiva i l’ús de la criptomoneda siguin les recompenses de l’ample de banda de Skycoin a Skywire. Les persones sense interès previ en moneda digital s’interessaran si poden guanyar Skycoins per executar un Skyminer a la seva sala d’estar.\nAdaptabilitat del maquinari crypto\nTant si creieu o no que una sola moneda arribarà a dominar, la realitat és que diferents funcions d’usabilitat i privacitat comportaran que les monedes diferents s’exigiran com a mitjans d’intercanvi. La bellesa del moviment de codi obert és l’adaptabilitat del maquinari per suportar diferents monedes i l’elecció del lliure mercat. L’única barrera és l’entusiasme de la comunitat de desenvolupadors:\nEls dispositius de carteres de maquinari Ledger / Trezor ja admeten (massa) moltes monedes i fitxes diferents\nOpendDimes i ColdCards es poden programar per mantenir Skycoin tan fàcilment com Bitcoin\nSkywallets suportarà BTC i probablement altres monedes importants\nEl maquinari de Skycoin avança\nPer a tots aquells que creuen en una tenda de valor sense estat i un mitjà de canvi, els avenços que Skycoin està fent per a l'adopció massiva mitjançant la fabricació de maquinari és encomiable.\nAmb un subministrament fix de 100 milions de monedes, bloquejat el temps per a la seva distribució durant els propers 14 anys, Skycoin és tan difícil com Bitcoin. Si bé el desenvolupament de Bitcoin segueix sent molt conservador, el govern més centralitzat de Skycoin els permet innovar en el desenvolupament de programari i fabricar dispositius de maquinari de primera part.\nCreiem que Bitcoin i Skycoin són les dues úniques monedes que tenen el potencial de complir el paper de diners digitals mundials resistents a la censura. Skycoin i Bitcoin podrien ser la barbell definitiva (més sobre això en un futur article).\nAndroid 17 vs xnamehexacopter vs quadcoptercuina d’arròs vs estufatalpa benigna vs malignagenealogia de jesus luke vs mathewNashville vs Charlotte poblacióxbox gold vs liveaddició nucleòfila vs addició electròfila\nMare vs pare al camí cap al 2020Monero (XMR) vs PIRATE (ARRR)Elixir vs Rubí: on fer servir?Adobe XD vs. Sketch: quina eina UX és adequada per a vostè?Centralitzat vs DescentralitzatJordan Peterson vs. Russell BrandSQL vs. Flux: tria del llenguatge de consulta adequat per a dades de sèries horàriesGrafen vs Ethereum: comparació de solucions de DEX, OTC i token amb suport d’actius


"A vegades decorat" de Patricia Esquivias al CA2M - Bonart\n"A vegades decorat" de Patricia Esquivias al CA2M\nbonart madrid - 09/02/16\nEl CA2M inaugura el 18 de febrer, a partir de les 19.30 hores, l'exposició De vegades decorat de Patricia Esquivias. La mostra, comissariada per Soledad Gutiérrez, és un recorregut a través d'alguns dels projectes més recents de l'artista, on qüestiona el concepte d'autoria artística, la història, la modernitat i l'arquitectura com a eines per a la construcció col·lectiva.\nPatricia Esquivias part de la història d'un edifici: els números 111-119 del Paseo de la Castellana a Madrid la que, en un altre temps, fora l'Avinguda del Generalísimo. Aquests immobles van ser construïts a finals dels anys 50 durant el període aperturista del règim franquista que, en arquitectura, va suposar deixar enrere un estil academicista i adoptar-ne un més d'acord amb els principis bàsics de la modernitat, a més de ser entesa com una eina per a la construcció de l'imaginari col·lectiu: un nou país a ser descobert pels seus habitants i la resta del món.\nEn aquest sentit els arquitectes van exercir un paper fonamental, convertint-se en clients i patrons d'altres artistes, pintors i escultors que van rebre encàrrecs per decorar la majoria dels edificis d'aquest període. De fet, un dels principals debats intel·lectuals del moment va ser el paper que jugaven les Arts en aquest context, i la inclusió de l'arquitectura dins d'elles, situant-la al mateix nivell que l'escultura, la pintura o la fotografia; una filosofia comuna a la dels artistes americans i europeus del període.\nAquests edificis i els seus balcons decorats amb murals ceràmics són el punt de partida d'una investigació que porta a Patricia Esquivias a treballar sobre aquest moment en la història d'Espanya. I això ho fa no només a través dels fets (si la veritat, com a concepte, ha existit alguna vegada), sinó també a través de les històries personals de la gent que va formar part d'ella, que una a una, solapant i entreteixint les seves experiències, amb l'enfocament personal d'Esquivias ens permetran una millor compressió del moment, per a partir d'aquí qüestionar la nostra visió del present. Una investigació que podrem seguir a través de vídeos, fotos, dibuixos, exemples d'arts populars i decoratives i obres d'altres artistes (Manuel S. Molezún, Amadeo Gabino, Alberto Sánchez) i arquitectes (Miguel de Artiñano i Fernando Garrido).\nPatricia Esquivias Amadeo Gabino Manuel S. Molezún Alberto Sánchez\nSWAB PARLA AMB ALBERTO I GINETTE REBAZA\nL'OBRA "PISCINA INFINITA" DE KIND OF CYAN GUANYA EL PREMI ARTSFAD 2018\nSUSO CAMUÑAS AL GRAN CASINO COSTA BRAVA\n"MISE EN SCÈNE" AL BÒLIT, CENTRE D'ART CONTEMPORANI


El jugador del Reial Madrid hauria defraudat 870.728 euros en dos delictes fiscals\n3 min. Barcelona 22/09/2018 19:47\n651x366 Modric accepta vuit mesos de presó i una multa d'1,4 milions d'euros per frau fiscal / REIAL MADRID CF Modric accepta vuit mesos de presó i una multa d'1,4 milions d'euros per frau fiscal / REIAL MADRID CF\nEl jugador del Reial Madrid Luka Modric ha acceptat una pena de vuit mesos de presó i una multa d'1,4 milions d'euros (dels quals ja n'ha pagat un milió) per dos delictes fiscals. El croat ha arribat a un pacte de conformitat amb la Fiscalia de Madrid a canvi de reconèixer el frau de què se l'acusava.\nFonts jurídiques han confirmat a l'agència Efe l'existència de l'acord, que ha avançat aquest dissabte el diari 'El Mundo', i amb el qual quedaria resolta la querella que va interposar fa gairebé un any la Fiscalia de Madrid contra Modric per dos suposats delictes contra la Hisenda Pública relatius a l'impost sobre la renda de les persones físiques (IRPF) dels exercicis 2013 i 2014, en els quals hauria defraudat almenys 870.728 euros.\nSegons 'El Mundo', el pacte entre Modric i la fiscalia ja s'ha comunicat al jutjat d'Alcobendas, on es tramita la querella que li va interposar la fiscalia per haver defraudat aquesta quantitat a Hisenda cobrant els seus drets d'imatge a través d'una societat radicada a Luxemburg. La querella anava dirigida també contra l'esposa de Modric i contra la societat Ivano SARL, situada a Luxemburg, com a presumpta responsable civil subsidiària.\nEl ministeri públic va actuar contra Modric el 29 de novembre passat, l'endemà que el seu company d'equip Marcelo reconegués al jutge un delicte fiscal i es comprometés a pagar gairebé 500.000 euros. La fiscalia recordava en la seva querella que Modric va jugar a l'equip de futbol anglès Tottenham Hotspur fins a l'agost del 2012 i que després de signar un contracte de treball com a jugador del Reial Madrid el seu domicili fiscal tributari se situava en una localitat a prop de la capital.\nSegons la querella, l'1 de desembre del 2012 Modric i Nike van signar un contracte de modificació del patrocini rubricat quatre anys abans en què el futbolista cedia a Ivano SARL tots els drets, beneficis i obligacions. Afegia que, per aquest motiu, el Reial Madrid va abonar a Ivano SARL 552.485 euros el 2013 i 1.104.970 l'any següent, mentre que Nike va pagar a l'entitat 729.000 en aquests dos anys. La querella detalla que Ivano SARL, constituïda el 20 de desembre del 2012 i que tenia Modric com a accionista únic, disposava d'un capital de 3.673.217 euros "desemborsats pel soci únic mitjançant l'aportació dels drets d'imatge", i entre els administradors constava la seva dona. Però segons el parer de la fiscalia, "aquesta societat no tenia totalment mitjans materials i humans per gestionar els drets d'imatge del jugador".\nA més, el mateix dia en què es va constituir Ivano, Modric va subscriure amb l'entitat un contracte mitjançant el qual li cedia els drets d'imatge amb entrada en vigor l'1 de desembre del 2012. Al seu entendre, la cessió de drets d'imatge de Modric a la societat va ser "simulada" i "amb l'únic propòsit de canalitzar els ingressos i eludir la tributació a Espanya dels rendiments obtinguts".


4t Nàutic Jazz - Castello.cat\n11/08/2020\tCultura, Festes i Patrimoni històric, Setac\nAquest dijous 13 d’agost, torna el Jazz a Empuriabrava. Enguany, les circumstàncies han fet que els concerts es traslladin a l’escenari de la Platja d’Empuriabrava, un espai a l’aire lliure que permet mantenir més distància entre el públic. Els concerts es portaran a terme els dies 13, 20 i 27 d’agost a les 22 h, i acolliran tres generacions de músics de casa nostra.\nLa formació “Orgànic Ensemble” serà l’encarregada d’obrir el festival aquest dijous 13 d’agost. El quintet, reunit per a l’ ocasió, és una generació de músics amb molts anys de swing al seu currículum. Liderats per l’extraordinari Benjamín León (orgue hammond), acompanyat de bateria, guitarra, saxo i trompeta; el quintet recorda les formacions de la branca del jazz més connectada al blues, homenatjant a organistes com Milt Buckner, Wild Bill Davis o Jimmy Smith, entre d’altres.\nEl segon concert tindrà lloc dijous 20 d’agost i anirà a càrrec de la “Barcelona Jazz Orquestra” (BJO). Considerada com una de les grans Big Bands d’Europa, la BJO ha actuat amb figures cèlebres com Benny Golson, Phil Woods, Jon Faddis, Frank Wess i ha participat a festivals europeus de renom com San Sebastián, Bayonne, Ramatuelle, Marciac o al Lincoln Center de Nova York.\nPer últim, “Las Niñas de Barcelona” tancaran el Festival el dia 27 d’agost. El sextet està format per una nova generació de sis joves que s’han fet un nom, com Magalí Datzira, Eva Fernandez, Rita Payes o Lucia Fumero. Multiinstrumentistes (instrument i veu), amb una base rítmica de piano, bateria i contrabaix, i tres vents (saxo, trombó i flauta). Amb elles gaudirem d’una vetllada de Bossa Nova i Standards de Jazz.\nL’aforament serà limitat i per tal de poder assistir als concerts serà necessari fer la reserva d’entrada a www.castello.cat o a les oficines de turisme del municipi ( 972 15 62 33 / 972 45 08 02 ). L’ús de mascareta serà obligatori.


Un article que fa pensar. | Emporion\nnúm. 62 -febrer- 2012\nUn article que fa pensar.\nnúm. 62 -febrer- 2012OpinióSocietat\nper Mercè Pagès\t el febr. 27, 2012\nM’agrada llegir els articles que escriu el Sr. Antoni Puigverd, l’escriptor de la Bisbal. Jo llegeixo els que publica a La Vanguardia. No tinc la sort de conèixer-lo personalment, però l’he seguit molt en els col•loquis o tertúlies en què participa analitzant qualsevol dels temes actuals, sigui a la ràdio o a la televisió. M’he fet una idea de com pot ser personalment: formal, seriós, educat, una mica tímid, un home amb molts coneixements, un home honrat. Segur que ha llegit i llegeix molt, i m’atreveixo a dir que entenc i comparteixo molts dels seus punts de vista socials, econòmics, culturals…\nL’article del qual vull parlar, publicat a La Vanguardia el dia 19 de desembre de 2011, porta per títol “La fatiga dels honestos”, i Puigverd hi enumera els nombrosos tripijocs que, malauradament, són part del nostre dia a dia:\n-El cas Urdangarín, un duc guapo, elegant i esportista, marit de la infanta Cristina, que amb els seus afers ha esquitxat tota la monarquia espanyola. No se’n té mai prou! ¿On ens portarà aquest deler de tenir més i més? Quan s’està rodejat de temptacions i la persona és prou feble, que difícil és sortir del pas amb dignitat!\n-Les històries valencianes del cas Gürtel. Déu meu! ¿Pot ser que un home que se suposa que és intel•ligent, culte, sense problemes econòmics, es compliqui tant la vida jugant-se la reputació per acceptar el regal d’uns vestits?\n-La querella contra Garzón, el famós jutge. A Garzón, li van concedir una llicència fantàstica: un any sabàtic a Amèrica, un privilegi únic! L’Estat li pagava el sou perquè es dediqués a l’estudi. Ell es va dedicar, al mateix temps, a gestionar altres afers…\n-Millet i Montull i el cas del Palau de la Música de Barcelona. Què en feien dels milions? ¿Com es poden malbaratar les quantitats de les quals se’ls acusa? “Càrrecs polítics [diu Puigverd] menys preparats que Sancho Panza a l’illa Barataria han menjat amb el seu seguici en taules principesques”. Funcionaris, sindicats, empresaris, caixes i banquers formalitzaven hipoteques a preu fet. I acabo, perquè no tindria prou paper per enumerar totes les corrupcions que es coneixen.\nHi ha algú que pugui entendre tal desgavell? S’han begut l’enteniment? ¿No és cert que vivim en una societat on s’ha pogut donar una educació, uns coneixements, una preparació com mai? Mai com avui s’havia conegut tanta gent amb títols universitaris, màsters i altres garantides titulacions. ¿Que no és cert que per accedir a qualsevol càrrec et demanen fer unes oposicions, passar uns exàmens, saber idiomes, quelcom que demostri que ets apte per al lloc que sol•licites? Mai no hi havia hagut gent tan apta i tan preparada! I doncs, què passa? Segur que s’ha omès alguna assignatura indispensable, una assignatura que contingui els fonaments necessaris per formar PERSONES. Jo crec que ens falta la gran “assignatura humana”, la que permeti educar no només a cop de títol universitari, sinó ensenyant els drets i els deures de cadascú, sense haver de trepitjar ningú, sabent controlar les ambicions i defensar els nostres interessos, però també els dels altres. Aquest és, per a mi, el títol que s’ha oblidat i el més important, tant que cal iniciar-ne l’aprenentatge al començament de la vida.\nEl Sr Antoni Puigverd conclou el seu article amb aquestes paraules: “El país és ple de gent responsable. Funcionaris sensacionals, joves i madurs altruistes, polítics i jutges honestos i laboriosos, empresaris arriscats, treballadors compromesos. Gent generosa i voluntarista. […] No són herois anònims: són ciutadans honestos. Honestos i cansats. Són ells, ja només ells, els que sostenen el país. Però comencen a flaquejar davant el depriment paisatge social que han deixat petimetres, murris, corruptes, aprofitats”. Tot n’és ple.\nN’hi ha per pensar-hi, no trobeu?\nNou fracàs pel clima a Durban


L’Institut Thos i Codina a les Jornades Orienta’t 2021 – Institut Thos i Codina\nProfessorat i alumnat de l’Institut Thos i Codina participen als espais de conversa de les Jornades Orienta’t que organitza l’Ajuntament de Vilassar de Mar. L’alumnat dels dos Instituts de la localitat del Maresme podran fer consultes en el marc de l’Espai Tecnològic i Economìc i social per poder resoldre els seus dubtes sobre els estudis de formació professional que ofereix el nostre centre.\nLes Jornades Orienta’t, aposten per establir espais de conversa, enfocats a la comunitat educativa, amb l’objectiu de donar eines a l’alumnat vilassarenc per tal que tinguin més clar el seu futur acadèmic i professional. Les xerrades es fan, de manera telemàtica, entre dilluns 22 i dijous 25 de març al matí.\nEL professorat participant de l’Institut Thos i Codina és el cap de departament i professor de la família d’Informàtica, José Luis Antúnez Reales en l’espai Tecnològic, amb l’alumne Sergio Sánchez, la cap de departament i professora d’Administració i Finances Montserrat Flores i Estolt en l’espai Econòmic i Social i l’alumna Tracy Herrera Aguila, per al dimarts dia 23 de març. El dijous 24 de març trobarem en l’espai Tecnològic al cap de seminari Toni Aguilar Amo de la família d’Informàtica, i la cap de departament de Comerç i Màrqueting Teresa Manasanch Sanahuja, en l’espai Econòmic i Social.


A sant de què, un vicealcalde a Girona? | [es]Crits per Girona\nPàgina d'iniciA sant de què, un vicealcalde a Girona?\nA sant de què, un vicealcalde a Girona?\n11 febrer 2016 11 febrer 2016 lluc salellas vilar\nPoc a poc anem coneixent detalls del cartipàs que ha proposat Convergència i Unió amb l’arribada d’Albert Ballesta al capdavant del consistori gironí. A nosaltres ens el va presentar dimarts i ens va confirmar que encara no tenia els suports suficients per tirar-lo endavant però que hi havien certs elements que eren intocables en la negociació. Em vull centrar en un d’ells, el del càrrec de vicealcalde per a Eduard Berloso, actual regidor de serveis socials de l’Ajuntament de Girona i una de les principals figures de Demòcrates (escissió d’Unió) a la ciutat.\nLa creació del càrrec de vicealcaldia és totalment sobrer en un moment com l’actual en què la gent el que vol és pragmatisme, resultats i menys càrrecs a dit que es fan incomprensibles per la majoria social del nostre país. Barroquisme polític. I no ho dic perquè sí. Eduard Berloso serà vicealcalde de la ciutat perquè aquesta va ser la condició del pacte perquè Demòcrates acceptés que Albert Ballesta fos alcalde. És a dir, l’acord que va fer alcalde la persona que anava de número 19 a la llista de CiU el mes de maig acabarà portant també que el que anava de número 10 sigui el nou número 2 del Govern amb un càrrec fet a mida.\nTant és així que per fer-ho possible caldrà reformar el Reglament Orgànic Municipal (ROM) ad hoc. Una reforma que fa mesos que s’hauria d’haver fet d’acord amb la moció aprovada pel ple el mes de juliol passat a proposta de la CUP-Crida per Girona sobre la participació dels ciutadans al plenari però que l’equip de Govern ha frenat durant tots aquests mesos. Lentitud per desenvolupar el contingut de les mocions que impliquen més participació ciutadana i urgència per crear un càrrec com el de «vicealcaldia» fruit d’un pacte de despatxos incomprensible. Aquesta és la realitat que ens trobem durant aquest mes de febrer estrany i primaveral.\nAra bé, l’arribada de Berloso a la vicealcaldia té altres elements qüestionables. D’una banda, la seva gestió al capdavant de serveis socials els últims quatre anys i mig no ha aixecat precisament passions sinó més aviat al contrari. Tant l’oposició com les entitats del sector han sigut crítiques i ell s’ha mostrat sovint incapaç de teixir ponts amb aquells que desenvolupàvem aquesta crítica alhora que formulaven propostes. Poca capacitat de diàleg, doncs. De l’altra, el seu ascens al càrrec de vicealcalde, malgrat no comportar un increment de sou, sí que significarà més poder polític per a Berloso que passarà a presidir la comissió de treball de caps d’àrea i podrà participar a la Junta de Portaveus on ara mateix CiU ja hi té l’alcalde i el portaveu del grup municipal, Carles Ribas. D’aquesta manera, CiU pretén tenir 3 figures a la Junta de Portaveus mentre la resta de grups hi mantenim una sola persona. Desequilibris constants i un govern que actua com si tingués una majoria política que no té dins el ple. De nou, incomprensible.\nFinalment, la vicealcaldia per a Eduard Berloso significarà que passi a ser la persona forta de Demòcrates dins l’executiu municipal i passi a comandar-lo quan l’alcalde no hi pugui ser (vacances, viatges,…). Un fet que a la pràctica també comporta que la Isabel Muradàs passi a tenir un paper molt més secundari malgrat la seva tasca ha sigut de les més ben rebudes com a primera tinent d’alcalde els últims mesos. Els homes de CiU van agafant poder mentre les dones, que ocupaven els principals llocs de sortida i de treball rere en Carles Puigdemont queden relegades a causa dels acords de despatxos que ningú, a hores d’ara, ha arribat a entendre. Potser abans de seguir embolicant la troca, valdria més que l’alcalde fes un cop de cap i es replantegés aquesta decisió. Com a mínim, des de la CUP-Crida per Girona li agrairíem. I segurament no seríem els únics. De debó.\n← Quant costa enterrar la sardina a Girona?\nÉs això la comissió mixta de ciutat? →\n3 pensaments sobre “A sant de què, un vicealcalde a Girona?”\n12 febrer 2016 a les 6:54\n12 febrer 2016 a les 17:18\nCada vegada fa més malapinta com s’està gestionant el relleu!\nCompto que l’oposició hi estarà a sobre, sobretot vosaltres, perquè molt em temo que fara falta i que encara veurem alguns despropòsits més!\n12 febrer 2016 a les 18:42\nHi serem. A prop i a sobre per criticar aquestes decisions i anar bastint una alternativa.


El tema dels Viatges en el Temps sol repetir tics com les paradoxes temporals. En aquest cas, crec que el tractament ha estat força original, però no definitiu.\nEl primer que ens crida l'atenció d'aquesta desigual obra és la seva originalitat: A principis del segle XXI, apareixen com per art de màgia una sèrie de monòlits gegants (Anomenats "Cronolits") en diferents llocs de la Terra representant victòries militars d'un líder anomenat Kuin però que passaran al cap de 20 anys\nBrutal! Amb aquest començament les espectatives són majúscules, les suposicions i les incerteses sobre el que pot passar són quasi infinites i l'autor ens ho explica de forma admirable, tot i que a vegades se'ns aparta del tema "important" com és l'estudi dels misteriosos cronolits per restregar-nos les petites tragèdies de la vida a la Terra per part dels protagonistes.\nWilson ens proposa la teoria de la retroalimentació on bona part de la gent de la Terra no té esperances en el futur i per tant decideix unir-se a una línia de pensament que creu en el militar que els governarà al cap de 20 anys i per tant fent-lo més fort encara, i on els escèptics científics cerquen la manera amb que acabar aquest malson. En aquest punt és on Wilson l'encerta més: La teoria de la retroalimentació és molt bona i està molt ben narrada. Tota la novel.la de fet està molt ben aconseguida, combinant moments intensos i de reflexió.\nLa idea inicial, però, queda estancada. Durant la novel.la s'aprofundeix poc en aquesta i l'autor prefereix centrar-se en els problemes socials, la crisi econòmica planetaria i els esdevenirs personals dels protagonistes. I no ho fa malament! Però el tema principal se'n ressenteix.\nPerò també introdueix altres teories que ens aboquen a un clímax final descoratjador. No per precipitat si no per confós... No per que t'obri més preguntes si no perquè les que et tanca no queden ben resoltes. Una llàstima en una obra que podria haver estat una meravella i es queda en un molt bon intent.


Janet Sanz creu que el plantejament que s'està fent per al retorn dels creuers és "equilibrat" La República\nJanet Sanz creu que el plantejament que s’està fent per al retorn dels creuers és “equilibrat”\nACN Barcelona.-La segona tinenta d’alcaldia de Barcelona, Janet Sanz, creu que el plantejament que s’està fent per al retorn dels creuers a la ciutat és “equilibrat i ponderat” perquè no […]\nACN Barcelona.-La segona tinenta d’alcaldia de Barcelona, Janet Sanz, creu que el plantejament que s’està fent per al retorn dels creuers a la ciutat és “equilibrat i ponderat” perquè no arribin tots de cop. Segons ha dit, és “importantíssim” que totes les activitats de la ciutat vagin recuperant “certa normalitat”. Amb tot, Sanz també ha recordat el compromís del Port amb la ciutat per reduir les terminals. “És molt bon moment perquè el Port comenci a donar compliment a aquests acords”, ha indicat, perquè hi hagi una política “més equilibrada” tenint en compte l’impacte dels creueristes. D’altra banda, ha indicat que Barcelona es mereix “un projecte millor” que l’Hermitage i veu amb bons ulls la possibilitat d’un projecte alternatiu.\n“Que siguin uns usos que reclamin que els veïns de la ciutat s’hi apropin”, ha defensat front un projecte pensat només per a visitants. “La viabilitat de fer un projecte potent d’investigació, recerca i innovació tecnològica sempre serà una prioritat i l’Ajuntament sempre facilitarà aquestes iniciatives”, ha afegit. En tot cas, ha dit, de moment segueixen en converses amb el Port. TerrassesEn relació a les terrasses, Sanz ha assenyalat que estan treballant per “normalitzar” tot l’espai guanyat en calçada. A més, l’Ajuntament preveu presentar aviat el mòdul definitiu que ha de substituir els ‘new jersey’ grocs que es van posar de manera provisional. La responsable d’Urbanisme ha afirmat que quan passi la situació de pandèmia s’haurà de tornar a la normalitat i reformular molts creixements. Ara bé, l’ajuntament aposta perquè l’espai guanyat en calçada es quedi, ja sigui per l’ús que té ara o un altre.


Connectats! Treball globalitzat d'introducció dels ordinadors personals a classe - cccbeducacio.org\nC/Major, 109, Castellbisbal\nConnectats! Treball globalitzat d'introducció dels ordinadors personals a classe\nA l'Institut-Escola Les Vinyes l'alumnat utilitza l'ordinador personal com a eina de treball i aprenentatge a classe. A primer d'ESO, per iniciar aquest ús, realitzem un treball globalitzat anomenat Connectats que tracta de respondre a la pregunta general "Connectar-se, val la pena?".\nCom fem en tots els treballs globalitzats, abordem una pregunta marc, un tema o un problema... des de totes les disciplines durant una o dues setmanes. En aquest cas, el propòsit és introduir l’ordinador a classe i reflexionar i aprendre al voltant de tot el que comporta: Per a què el volem? Com en tenim cura? Amb quines normes ens regirem? Quins espais de treball en línia farem servir? Com funciona la connectivitat? Com usem l'aula virtual? Qui està a les xarxes socials? Com neveguem amb seguretat? Què ens agrada de la xarxa? I el mòbil, com l'usem?\nA diferència dels projectes trimestrals de Les Vinyes, en el treball globalitzat no hi ha un producte final únic, sinó que hi ha un centre d'interès o una pregunta rellevant. Les activitats són molt diverses, com ara la creació per part dels alumnes de les normes d'ús, un debat sobre les xarxes socials, la descoberta del geocaching o la creació d'un EVA personal. Algunes d'aquestes activitats les hem reunit en un espai a la xarxa i us convidem a visitar-lo: http://connectats.ielesvinyes.net/\nPreparant el geocaching amb els mòbils\n"Estèreo", nou curt del Taller de Cinema\n"REWIND": curt del Taller de Cinema 2016-2017\nProjecte "ITINERARIS" 2014/2015\nProjecte de curtmetratge "1714: tres històries i un destí"\nProjecte L'herbari virtual de l'Institut-Escola Les Vinyes\nProjecte Magazine TV: Drogues. En parlem?


Compra de producte: Tots els nostres productes queden sotmesos a controls de qualitat i estan garantits pel fabricant contra defectes de producció per un termini de tres anys des de la data de compra. La garantia cobreix qualsevol vici de fabricació, de disseny o de material, encara que serà necessari que es posi de manifest la falta de conformitat en un termini de dos mesos des que va tenir coneixement d'ella. La garantia cobreix únicament els productes defectuosos. No cobreix cops, ús inadequat, o altres que no siguin atribuïbles a un defecte del proveïdor o a una tara en el producte. Durant el període de garantia el CLIENT podrà retornar el producte i procedirem a la seva reparació o substitució. Les despeses de transport que es generin per les devolucions sota garantia NO seran per compte del CLIENT.


14-F: Els que no votaran - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n14-F: Els que no votaran\nantoni biarnés 29.01.2021 | 21:53\nEn el nostre sistema de democràcia representativa (en què escollim uns delegats que després prenen decisions que afecten de ple les nostres vides), votar no és només un dret: votar és existir. En efecte, talment com a la taula d'en Bernat, qui no hi és –qui no vota–, no hi és comptat.\nPer això convé prestar atenció a tots aquells que el proper 14 de febrer no votaran. Són una bona colla. En primer lloc, tenim les persones que no aniran als col·legis electorals per por de contagiar-se (sobretot col·lectius de risc com la gent gran, rellevant a la Catalunya Central) i les que no hi acudiran per impossibilitat o per por de contagiar (que podrien ser fins a 216.000, entre infectats covid i contactes estrets seus). Aquest primer doble grup és gentilesa del TSJC, intensament interessat en què votem ara, peti qui peti. Però hi ha altres col·lectius que també resultaran exclosos de les urnes. Per exemple, els catalans a l'estranger. Votar vivint en un altre país és actualment una odissea tan gran –des que s'aplica el sistema de «vot pregat»– que, fins i tot volent-ho fer, pocs ho aconsegueixen. Enguany es calcula que seran menys del 4% del total de 255.000 electors registrats al CERA.\nTambé hi ha aquells que viuen i paguen impostos aquí, però que no tenen la nacionalitat espanyola (més d'1 milió). A la pràctica, són –electoralment– ciutadans de segona, i això a la llarga sempre crea problemes (alerta, però, a no confondre aquesta problemàtica amb el debat sobre si la política migratòria ha de ser restrictiva o oberta).\nIgualment, hi ha els joves que encara no han fet els 18 anys. La nostra societat infantilitza el jovent i, enlloc d'empoderar-lo i convidar-lo a exercir responsabilitats, prefereix anar allargant el seu pas a la vida adulta. Mala cosa.\nSumem-hi les generacions futures (els infants d'avui, i els que encara no han nascut). Els nous electes prendran mesures que condicionaran greument el seu futur. Seria bo, doncs, que la seva perspectiva pogués tenir-se en compte. I si no poden votar encara, haurem d'inventar altres mètodes per «fer-los presents» (com els que propugna el moviment «disseny futur» al Japó) i comprometre'ns que, per justícia intergeneracional, els legisladors i governants actuals pensin i planifiquin a llarg termini –sense hipotecar el demà dels nostres fills.\nFinalment, uns altres que tampoc votaran el dia 14-F són... els rius. Obvi, direu. No tant. Ens interessa a tots que la natura sigui respectada, però la natura no té ni veu ni vot. Per pal·liar això, a Nova Zelanda han arribat a reconèixer el riu Whanganui com a ciutadà de ple dret i, en conseqüència, un representant maorí i un del govern han estat nomenats representants legals del Whanganui i tenen el dret de perseguir qualsevol agressió o violació de la personalitat del riu. Un model per al Llobregat?\nEn resum: a la vista de tants que es quedaran sense vot el mes vinent, la conclusió és evident: aquells que pugueu votar, feu-ho! Per vosaltres i per ells.


El Barça prescindeix d’Ilias Fifa, suspès per dopatge\nPunt i final a la relació entre el Barça i Ilias Fifa. Després de la suspensió de l’atleta per als propers quatre anys per dopatge, ara el club blaugrana deixa de renovar una de les seves estrelles de la secció d’atletisme.\nL’entitat culer ha emès un comunicat assegurant que no renovarà Fifa “un cop finalitzi la present temporada”. Arran de les últimes informacions han acabat per fer el pas definitiu i trencar unes relacions que ja es van veure interrompudes el passat mes de novembre quan el Barça “ja va suspendre cautelarment l’atleta fins que es resolgués la seva situació”.\nL’última informació respecte Fifa que ha fet vessar el got ha estat que l’agència espanyola antidopatge (AEPSAD) l’ha suspès per quatre anys per veure’s implicat en l’anomenada Operació Chamberí contra el dopatge. L’actual campió d’Europa de 5.000 metres no serà més del Barça.\nAmb ell han estat suspesos pel mateix període Ayoub Mokhtar, excampió d’Espanya de 3.000 metres en pista coberta, el seu germà Idriss i El Mahdi Lahouifi.


Formació en lleure, acció social i gestió > Eines de gestió d'Escoles Bressol.\nQuan finalitzis aquest curs hauràs après a dirigir de forma eficaç una escola bressol i hauràs adquirit habilitats i estratègies necessàries per trobar l'equilibri necessari entre la satisfacció del client, la qualitat pedagògica i la viabilitat d'un projecte basat en el benestar dels nens i nenes i els seu desenvolupament integral.\nCodi Curs: 14290\nPersones amb experiència en escoles bressol que desenvolupen o volen desenvolupar tasques de coordinació.\n- Conèixer els diferents factors a tenir en compte en una\nllar d'infants, així com conèixer l'organització i funcionament de la\n- Saber organitzar i planificar estratègies per poder fer una\nbona pràctica educativa i gestionar un bon equip d'humà.\n- Aprendre estratègies de negoci i plans de màrqueting.\nMòdul 1: Adreça de guarderies i marc legal.\n- Contextualització de l'Educació Infantil\n- Documents de Gestió\nMòdul 2: Planificació i gestió de l'activitat.\n- Aspectes organitzatius de l'activitat educativa\n- La planificació de l'Acció Educativa\n- Innovació i desenvolupament\n- La qualitat a l'Escola Infantil\nMòdul 3: Desenvolupament d'habilitats d'adreça.\n- Adreça estratègica de persones\nMòdul 4: Gestió de persones.\n- Selecció, desenvolupament i avaluació\n- El Pla de formació com a eina de desenvolupament professional\nMòdul 5: Gestió estratègica, econòmica i comercial.\n- Adreça estratègica\n- Gestió Econòmica Administrativa i Pla de Viabilitat


L'Oficina de Turisme de Riba-roja acosta la història i els costums visigots a més de 300 alumnes - Ajuntament de Riba-roja de Túria\nL'Oficina de Turisme de Riba-roja acosta la història i els costums visigots a més de 300 alumnes\nL'Ajuntament organitza, per nové any consecutiu, la Setmana visigoda dels col·les.\n'PATRIMONI I TURISME' 29 de març de 2019\nDel 25 al 29 de març els col·legis de Riba-roja han participat d'una visita teatralizada i tallers en el jaciment arqueològic Pla de Nadal. La “Setmana Visigoda dels Col·les” és una més de les activitats didàctiques que s'organitzen des de l'Oficina de Turisme del municipi, convertint el jaciment en una classe d'història viva.\nEsta activitat està dirigida a l'alumnat de primària i secundària dels col·legis de Riba-roja de Túria. De la mà del Dux Tebdemir, la seua esposa Teodora i els artesans, els alumnes i les alumnes poden endinsar-se en profunditat en la cultura visigoda. Aquesta activitat consisteix en la realització d'una visita teatralizada en el jaciment visigot de Pla de Nadal, en la qual els personatges mostren els costums i història visigoda.\nMentre que els senyors expliquen l'alimentació de l'època, els alumnes i les alumnes poden participar activament en els tallers d'orfebreria i cantería.\nEsta activitat pot completar-se amb una visita al MuPla, Museu Visigot de Pla de Nadal, situat al castell de Riba-roja. En el museu es pot conéixer la importància d'este jaciment i algunes de les peces arqueològiques més destacades d'aquesta vila.\nEnguany, com a novetat, s'ha sumat un taller de cuina visigoda. Alguns centres educatius han comptat amb la presència del cuiner Joan Clement, responsable d'explicar l'herència gastronòmica visigoda.\nEnguany han participat un total de 314 alumnes dels centres educatius Cervantes, Eres Altes, Camp de Túria, Asunción de La nostra Senyora i l'IES El Quint han visitat el lloc arqueològic. En les pròximes setmanes ho farà el col·legi Mes d´Escoto.


AUGURIS D'INNOCÈNCIA, la poesia de Patti Smith - Nollegiu\nAUGURIS D’INNOCÈNCIA, la poesia de Patti Smith\nInici » Botiga » AUGURIS D’INNOCÈNCIA, la poesia de Patti Smith\nHan passat 10 d’ençà de l’últim llibre de poesia de Patti Smith, una de les grans de la música i les lletres. Aquest 2019 tenim l’oportunitat de tornar a llegir-la i de fer-ho en català amb l’edició que ha preparat LaBreu Edicions comptant amb la traducció de Laia Malo. Qui millor que ella per una traducció d’algú que està tant relacionat amb el món de la música. El dijous 30 de maig a les 19:30h celebrarem Patti, celebrarem Laia, celebrarem LaBreu i celebrarem la poesia. Veniu?\nDates: Dijous, 30 de maig de 2019\nInscripció: Fins al 30 de maig o quan s'exhaureixin les localitats


Eleccions Municipals 2011 (22M)\nEl 22 de maig hi ha convocades les eleccions municipals arreu dels Països Catalans i les eleccions autonòmiques al País Valencià i Illes Balerars.\nEl jovent independentista no podem restar impassibles a aquestes convocatòries i precisament centenars de joves de les JERC prenem la paraula en aquests comicis i fem un pas endavant i ens presentem a les candidatures municipals per construir les nostres viles i ciutats. Els ajuntaments són l'administració més propera a la ciutadania, des d'on es prenen les decisions que més directament afecten a la seva gent. I com a tal, des de les JERC, reivindiquem uns ajuntaments que treballin pel seu jovent, que comptin amb ells i elles per prendre les decisions i que situin la problemàtica de l'emancipació en el centre de l'agenda política municipal.\nDes de sempre les JERC hem tingut clara la nostra doble vessant: la lluita al carrer i el front institucional. El proper 22 de maig es configurarà un nou mapa polític municipal. Les JERC hem fet molta feina als municipis on els últims anys hem estat presents. I tenim molts més projectes, idees i propostes per desenvolupar als i pels nostres municipis.\nAquí hi podràs trobar les diverses imatges i material de campanya, el nostre programa, els nostres vídeos electorals....en definitiva tot el material perquè tu també puguis ajudar-nos a fer arribar el missatge del jovent independentista. Construïm els Països Catalans des dels Ajuntaments.\nAra és la nostra hora! El jovent prenen la paraula!\n- Consulta el mapa de les persones candidates de les JERC arreu dels Països Catalans\n- Notícia de l'acte polític central de les JERC\n- Consulta els actes a l'agenda.\nPrograma marc eleccions municipals\nCartell de les JERC per a les eleccions del 22 de maig.\nURL CURTA: http://www.jerc.cat/url/110021


Comença el judici del macabre crim del 2018 a Riudecanyes\nFiscalia creu que l'acusat hauria apallissat la víctima i l'hauria asfixiat en dues ocasions fins a matar-la\ndivendres, 12 de juliol 2019 - 14:06h\nImatge d'arxiu d'una furgoneta dels Mossos d'Esquadra | Mossos d'Esquadra\nAquest dilluns vinent, quinze de juliol, comença el judici per l'assassinat d'un home a Riudecanyes l'any passat. El cos sense vida de la víctima, un home de 42 anys, es va trobar en un barranc del municipi el 27 de març del 2018. Amb l'arrencada del judici s'han sabut nous detalls del cas, que va començar amb una baralla a Reus, un primer intent d'asfíxia i, finalment, la mort de la víctima, en una segona asfíxia, a la zona de Riudecanyes.\nTal com ha informat el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, aquest dilluns comença, a l'Audiència Provincial de Tarragona, el judici del cas de l'assassinat perpetrat en un barranc de Riudecanyes el març del 2018. La tesi de la fiscalia és que l'acusat no acceptava que la seva exparella sentimental tingués una nova relació. Els fets es van produir el dissabte anterior a la descoberta del cadàver i la detenció de l'acusat per part dels Mossos d'Esquadra, el 24 de març del 2018.\nLa seva reacció, creu el ministeri, hauria sigut anar a un bar on se li havia prohibit l'entrada per trobar-se amb el company sentimental de la seva exparella. Una vegada allà li hauria fet un senyal perquè sortís i haurien començat a prendre cerveses i a conversar. Minuts després, i amb el permís de la cambrera, tots dos haurien entrat al local per continuar consumint cervesa fins que l'acusat s'hauria ofert per portar la víctima en cotxe cap a casa.\nL'hauria apallissat i asfixiat en dues ocasions\nA més de la cervesa, almenys la víctima també hauria consumit cocaïna, fet que limitava encara més la seva capacitat de reacció, una circumstància que l'acusat hauria aprofitat, segons fiscalia. L'hauria dut a una finca rústica d'explotació ramadera on treballava l'acusat i hauria apallissat la víctima per acabar agafant-lo pel coll i asfixiar-lo. En aquest moment hauria cregut que era mort, i l'hauria posat al maleter del cotxe per abandonar el cos en una zona boscosa.\nEn treure'l del maleter, apunta el ministeri fiscal, hauria vist que seguia viu, moment en el qual l'hauria agafat novament pel coll per asfixiar-lo i acabar, en aquesta segona ocasió, amb la seva vida. Per tot plegat, el fiscal demana 25 anys de presó per a l'acusat, que va ser detingut el mateix dia 27 de març a la matinada. Es va decretar la presó provisional sense fiança per a l'acusat, que en un primer moment va admetre haver acompanyat la víctima fins a la zona, però es desvinculava del seu assassinat.


Els camions ja poden circular amb normalitat després de limitacions per les nevades | betevé\nHi ha hagut restriccions durant tota la nit i part del matí pels vehicles pesants\nRedacció | Dimarts, 20 de Mar del 2018, a les 10.06\nEl Servei Català de Trànsit ha restringit la circulació de camions per les nevades. La prohibició ha començat a la una de la matinada en diversos trams d’algunes carreteres catalanes per la previsió de neu a cotes baixes. En un primer moment, el Servei Català de Trànsit va comunicar que les restriccions afectaven l’A-2, la C-25, la C-16, la C-17, la C-14 i la C-37 pels vehicles de més de 7,5 tones. La mesura s’implantava, en un primer moment, fins a les sis del matí, però Trànsit ha decidit allargar-ho fins a les vuit del matí per l’episodi de neu, i s’ha ampliat a la N-340. Poc després també s’ha limitat el pas a la N-260. Protecció Civil ha activat l’alerta del pla Neucat per nevades a cotes baixes però ja està desactivat.\nEl comitè tècnic s’ha reunit aquest dilluns al vespre per avaluar l’evolució inicial de la nevada. La previsió era que la neu afectés especialment les comarques de Barcelona i que la cota es pogués situar als 200 metres. Finalment, ha nevat amb força i ha agafat a la part alta de la ciutat. Ahir ja es va activar el pla Neucat, però aquest dimarts al matí s’ha desactivat.\nPer això, Protecció Civil recomana portar cadenes i mantenir-se informat de la situació meteorològica i del trànsit si l’usuari ha d’agafar el cotxe per desplaçar-se.\nAquesta és la segona vegada que Trànsit prohibeix la circulació de camions després que ho fes el 27 de febrer passat, quan Barcelona va viure un nou episodi de neu. Aleshores, es va restringir a tota la xarxa viària catalana.\nL’Ajuntament de Barcelona ha activat passades les 22 h d’aquest dilluns el Pla Municipal per Neu i Gel en fase d’alerta. Això vol dir que els equips municipals han estat mobilitzats per si cal repartir sal i retirar neu en cas que agafi.\n— fred — neu — Protecció Civil — trànsit


El sistema permet desconnectar els motors de combustió interna dels bucs mentre estan atracats | Port de Tarragona\nper Redacció 11/11/2020 09:50h\nEl Port de Tarragona ha posat a prova un sistema de connexió elèctrica de vaixells als molls, el qual permet que els bucs hi connectin diferents sistemes elèctrics i puguin desconnectar els seus motors de combustió interna. D'aquesta manera, assenyala l'Autoritat Portuària, es redueixen la contaminació i estalvien combustible mentre estan atracats a les instal·lacions. La prova s'ha fet al moll de Lleida, concretament a la base del remolcador de Salvament Marítim Punta Mayor. La potència que pot subministrar aquesta connexió elèctrica son 86 kW i el port ha previst una nova arqueta amb preses de corrent i l'estesa de nou cablejat, aprofitant en part la canalització existent.\nAntigament aquest moll disposava de preses elèctriques que alimentaven les grues pòrtic electrificades i que, un cop van caure desús en canviar la tipologia de les grues, es va aprofitar per alimentar d'energia algunes embarcacions, com les de Salvament Marítim. Ara amb el nou projecte es millora la connexió utilitzant la infraestructura existent, principalment les canalitzacions, i s'estudia per futurs projectes d'electrificació.\nL'experiència obre la porta a la futura electrificació dels molls. Aquesta innovació que acaba de provar el Port de Tarragona és un pas més en la implementació del nou Pla de Sostenibilitat Agenda 2030 per reduir el seu impacte ambiental en el territori en la dècada 2020-2030. L'objectiu del pla és reduir en un 99% la petjada de C02 de l'Autoritat Portuària de Tarragona.


'Mediterrània amb veu de dona', l’eclosió femenina al món de la música - Tornaveu\n'Mediterrània amb veu de dona', l’eclosió femenina al món de la música\nDimecres, 4 d'abril de 2018 09:30h\nQuin és el rol femení en la transmissió de la cultura popular? Som conscients de la riquesa i la qualitat de les propostes amb veu de dona? Quants repertoris romanen ocults perquè no han tingut la projecció que haurien tingut si fossin veus masculines? Aquestes i moltes altres preguntes es respondran a les 13enes Trobades de Música Mediterrània Mediterrània amb veu de dona que tindran lloc de l'11 al 14 d'abril a Torroella de Montgrí, organitzades pel Museu de la Mediterrània. Però no només es tracta de relatar el paper de les dones com a servadores d'espais musicals concrets i, en alguns casos, gairebé privats, de la cultura popular. "Volem oferir-vos el mestratge de dones instrumentistes que s'introdueixen en territoris musicals on fins fa molt poc el domini era absolutament masculí. I també volem donar rellevància a alguns dels molts projectes actuals o recents amb protagonisme femení, en un procés d'eclosió lenta però sostinguda de la presència de la dona creadora en l'escena del país", explica l'organització.\nLes Trobades de Música Mediterrània ofereixen la possibilitat de formar-se a partir de nou tallers distribuïts en píndoles de dues hores cada un el dissabte 14 d'abril. Tres tallers de cants, entre els quals, un de cançons de les saladores de peix de l'Escala. Tres tallers d'instruments on destaquem un taller de panaderes (percussions ibèriques que tenen origen en les mans femenines), i finalment, tres tallers de dansa amb representació de Grècia, Sardenya i Mallorca. Però a més, hi ha una pila d'activitats obertes a tots els públics, participatives i amb la voluntat d'acostar la cultura popular i tradicional de la Mediterrània a la societat. Aquest any hi haurà la novetat d'una Trobada de Contes de la Mediterrània organitzada amb alumnes de l'Institut Montgrí i de l'Oficina de Català de Torroella. Un taller de cançons de bressol i falda organitzat conjuntament amb la Biblioteca Pere Blasi i un Sopar de Cantadors al bar la Sala, dinamitzat pel músic Ramon Manent.\nL'escriptora Bel Olid serà l'encarregada de fer la conferència inaugural, i dissabte 14, a la plaça de la Vila, els visitants podran gaudir d'un mercat mediterrani de cultura popular i tradicional, dinamitzat amb l'espectacle familiar De mi a sol, amb Guida Sellarès, cercavila amb Els flabiolaires de Torroella i ball mallorquí i menorquí amb Es Gall de Sa Pastera. Tampoc no hi faltaran els concerts: el grup sard de polifonia Actores Alidos (divendres 13 d'abril, a La Sala) i la catalana Clara Peya (dissabte 14 d'abril, Auditori Espai Ter).\nPodeu consultar en aquest enllaç tota la programació


El Museu Darder. EIE restaura un manatí de guix del 1916 > Museus de Banyoles > Notícies\nL’any 2010 es va complir el centenari de la celebració a Banyoles de la Primera Festa del Peix. Aquesta Festa va ser promoguda per Francesc Darder i Llimona, fundador del Museu Darder, des del Laboratori Ictiològic del Parc Zoològic de Barcelona, del qual Darder n’era director. De forma complementària, es va organitzar una Exposició de Piscicultura, que es va ubicar en l’espai que posteriorment, el 1916, es va convertir en seu del Museu Darder de Banyoles.\nEl fotògraf Francesc Ballell, entre d’altres, va realitzar diverses imatges de l’exposició que van sortir publicades en revistes de l’època, alguns originals de les quals també es conserven a l’arxiu d’imatges del Museu Darder. Aquesta exposició estava dedicada a tot allò relacionat amb els peixos i l’aigua, des de xarxes i estris de pesca a peixeres amb exemplars vius, passant per animals dissecats que tenien més o menys relació amb l’aigua. En una de les fotos s’hi veu destacat un manatí, que a primera vista pot semblar un exemplar dissecat, però que en realitat és una copia en guix. Aquest mateix exemplar, com d’altres que surten en les fotos de l’Exposició de Piscicultura, va acabar formant part del Museu Darder, on encara avui dia es pot veure, ja que forma part de l’exposició permanent, precisament en l’espai dedicat a la Festa del Peix.\nEs tracta d’una peça col·locada en un suport com si fos un animal dissecat, però en realitat està fet de guix parcialment buit i policromat en tons gris-blavosos i ocres.\nEl 2010 es va poder disposar d’una subvenció de la Diputació de Girona i es va decidir de restaurar-lo, ja que el pas dels anys l’havia omplert de molta pols i brutícia. Es va encarregar d’aquesta feina la restauradora d’art Anna De Puig, que hi ha estat treballant diversos mesos, ja que la feina ha resultat més lenta del previst, en portar el manatí molta brutícia incrustada. La restauració ha permès recuperar els diferents colors de la peça, així com veure plecs que simularien arrugues de la pell i que estaven molt afectats per la brutícia. Pel que fa a la base, s’ha optat per repintar-la.\nCal dir que segurament es tracta d’una peça comprada a França per Francesc Darder, i possiblement formava un conjunt amb un model en guix de vísceres de manatí i un altre de pulmons de manatí que també es troben en el fons del museu, i que no estan exposats en necessitar també una restauració, sobretot un d’ells.\nDes d’aquest Divendres Sant es podrà tornar a contemplar aquest manatí dins la vitrina que explica la Festa del Peix, a l’Espai Darder del Museu Darder-Espai d’Interpretació de l’Estany.


Fustes certificades - Indymedia Barcelona\nper lafura.org\t 06 mar 2005\nEl bosc ha estat i és un dels nostres recursos naturals més importants. A diari ens trobem amb productes fabricats directament amb fusta o que han tingut en ella el seu origen.\nTradicionalment dels boscos, entre altres matèries primeres, se'n treia llenya i carbó vegetal.\nEn les plantes fanerògames, com a resultat de la germinació de la sement, l'embrió que conté es desenvolupa i surt enfora de les cobertes seminals. En aquesta primera fase de desenvolupament, la planta es nodreix de les reserves contingudes en els teixits nutricis de la llavor. L'aigua prové de la humitat de la terra en què germinen les sements, a l'interior de les quals penetra. Aviat, però, la rel comença el seu paper d'òrgan absorbent de l'aigua del sòl i les primeres fulles inicien també, així que són formades als flancs de la tija en creixement, llur funció assimiladora. La planta comença a viure per ella mateixa diferenciada en una tija fullosa i en una rel.\nLa tija és aquella part de la planta, generalment cilíndrica i simètrica respecte a l'eix, que creix cap enlaire i porta una gemma terminal. La tija consta d'un cilindre central protegit per una escorça. Als troncs de les plantes perennes l'escorça sempre té un gruix relativament feble, en canvi el cilindre central augmenta molt amb els anys i forma la fusta dels arbres, tant més vella com més interna és. Diem cor d'un arbre a aquesta part interior, més dura, de la seva fusta, i albeca a la formada darrerament, que trobem a la part externa del cilindre central, pròxima a l'escorça.\nLa capacitat de formació de capes consecutives de teixits estructurals que tenen el seu origen en la tija primària és una característica de les plantes llenyoses que les diferencia de la resta. La beina meristemàtica de les cèl·lules que envolten la tija, els brots i les arrels s'anomena càmbium. Aquest origina les successives capes de creixement secundari essent funcionalment una capa cel·lular en divisió activa. Cap a la part interior de la tija, el càmbium dóna origen a les cèl·lules del teixit conductor de l'aigua, el xilema. La part exterior del càmbium genera l'escorça interna que és l'encarregada de conduir els nutrients i que s'anomena floema. Les cèl·lules del xilema es dignifiquen i formen l'axis mort llenyós de l'arbre. El creixement del diàmetre dels arbres es deu a la formació periòdica de les capes cel·lulars xilemàtiques originades en el càmbium.\nLa fusta com a matèria primera\nL'ús de la fusta com a font energètica ha estat el responsable dels aprofitaments més considerables del bosc. Al començament del segle XX l'ús com a llenya era encara el majoritari i encara avui és prou important. Constantment s'investiguen noves formes d'utilització de la fusta. Així, l'aprofitament del producte de rebuig de les explotacions forestals és important en molts territoris, en moltes zones rurals l'explotació directa de materials llenyosos dels boscos naturals o seminaturals continua tenint molta importància. Actualment tant a Europa com a Amèrica del Nord s'ha dedicat una atenció particular al desenvolupament de plantacions en règim de bosc menut amb finalitats energètiques. A molts indrets d'aquests continents ja havia existit una important tradició d'explotació del bosc baix per treure'n llenya i carbó vegetal.\nActualment la fabricació de pasta de cel·lulosa o de paper constitueix una de les principals formes d'aprofitament de la fusta. La demanda de paper i de cartró, sobretot als països rics, ha augmentat de manera espectacular les últimes dècades. Des del 1950 el consum mundial de paper s'ha multiplicat per cinc i ha ultrapassat els 200 milions de tones anuals. Els productes de paper i de cartró acaparen una part cada vegada més gran de la producció mundial de fusta i la major part de la pasta prové d'arbres dels boscos temperats i boreals. Tot i que la pasta de fusta s'aplica principalment en la indústria del paper i el cartró, la cel·lulosa també s'utilitza com a espessidor en productes com pintures, coles, xampús, sabons líquids o pasta de dents, i fins i tot en productes alimentaris com tires de peix arrebossat. La pasta de fusta també es pot fer servir per obtenir les fibres de viscosa amb què es confeccionen totalment o parcialment alguns teixits.\nUna de les aplicacions fonamentals que ha tingut sempre la fusta ha estat la construcció. En el desenvolupament dels pobles i els centres urbans de l'Europa central i nord-occidental, de l'Amèrica del Nord i d'Àsia la fusta fou un element clau, i s'ha fet servir tant en la construcció de cases com en la de ponts, línies fèrries, molls i embarcadors. També fou un element essencial per al desenvolupament de serveis, com l'abastament d'aigua domiciliari, per exemple la fusta d'om i la fusta de vern s'han fet servir a Europa per fabricar conduccions d'aigua. Al Japó, el costum de construir les cases de fusta i el fet que aquest material tingui una vida limitada han comportat històricament una demanda de fusta ininterrompuda i en alguns moments enorme. Actualment la fusta encara es fa servir molt en la construcció, però tant les espècies d'arbres que s'hi utilitzen com la manera de processar i tractar la fusta han canviat molt. L'ús de les fustes dures de planifolis decau, però enfront del de les fustes més barates de les coníferes de plantació.\nLa fusta per a bastiments navals ha estat fins a mitjans del segle XIX un fet bàsic. El control estratègic de les rouredes havia estat sempre una prioritat per als governs europeus que han volgut consolidar el seu poder a la mar. A causa de les enormes necessitats de fusta de les marines de guerra a finals del segle XVII i durant el segle XVIII, les nacions implicades en guerres navals no pudien autoabastar-se de materials essencials de les respectives flotes; Anglaterra, Holanda, França i Espanya van començar a dependre dels boscos d'Escandinàvia, del nord d'Alemanya i de Rússia. Aquest va ser un factor primordial per a la consolidació d'Anglaterra i França sobre Holanda i Espanya. La introducció del ferro en la construcció naval a partir de mitjans segle XIX arribà tard per salvar molts dels grans roures de les boscanes europees i nord-americanes, ja convertits en pals i fustam de vaixells. Avui la fusta ha esdevingut un material minoritari en aquest sector econòmic i només continua essent el material bàsic d'algunes embarcacions petites de pesca o de plaer. No falten, però, embarcacions d'altres materials que mantenen la presència de la fusta en diferents acabats (més sovint fustes precioses d'origen tropical).\nDe molt antic, per no dir de sempre, la fusta ha format part del mobiliari de les societats humanes, fins i tot les menys evolucionades podien proveir-se fàcilment de fusta. Nombroses comunitats d'Àfrica occidental planten arbres de fulla gran (de la família dels ficus) per obtenir un indret ombrejat on es puguin celebrar els consells d'ancians; les arrels que sobresurten de la terra són periòdicament escalabornades i polides per ser utilitzades com a seients i respatllers, un arbre viu es converteix en el principal moble del poblat. Els aborígens australians i els pigmeus bambuti de l'Àfrica, comunitats de caçadors, construeixen llits rudimentaris mitjançant branques que arrenquen dels arbres.\nLa fusta d'ebenisteria i decoració ha estat i és actualment una font d'explotació significativa de la fusta. L'emparament de fusta massissa en la fabricació de mobles sempre ha gaudit de molta consideració i prestigi; actualment, però, ha esdevingut prohibitiu i moltes vegades els mobles de fustes precioses són aplacats fets sobre fustes de menys preu o aglomerat.\nLa fusta també posseeix un paper destacat en les activitats esportives. Els bats de criquet estan fets amb una determinada varietat de salze blanc (Salix alba caerulea), mentre que els de beisbol i els estics d'hoquei solen ser de freixe de fulla gran (Fraxinus excelsior). El permisó (Diospyros virginiana) és la fusta que prefereixen els jugadors de golf per als caps dels bastons. Al Japó, la fabricació de parament de cuina i coberts de fusta encara té molta importància. Els bastons emprats com a coberts de taula d'un sol ús constitueixen la destinació de bona part de la fusta autòctona i importada. Els bols es tallen en fusta de "tochinoki" (Aesculus turbinata), una espècie asiàtica de castanyer. Aquests bols servien tradicionalment per a la preparació de grans i llegums, i ara són habituals als establiments de "sushi", on s'utilitzen per servir aquest plat molt popular al Japó.\nEl comerç de la fusta\nAproximadament cada any s'utilitzen uns 2.500 milions de metres cúbics de fusta, aproximadament un 46% és aprofitat com a combustible en llocs propers a l'explotació. Del 54% restant, que s'utilitza per a la construcció i per a ús industrial, un 46% és consumit al país d'origen i un 8% (200 milions de m3) es destina a l'exportació en forma de troncs, fusta serrada i taulons normalitzats.\nLa fusta comerciable s'extreu de tres tipus principals de boscos:\n· Boscos de coníferes, que s'estenen per tota la zona àrtica i subàrtica de l'hemisferi nord, en latituds inferiors d'Àfrica Oriental, el sud-est dels Estats Units i Amèrica central, que abasteixen de fusta tova tot el món.\n· Boscos d'angiospermes de zones temperades, que procedeixen de Xile, Nova Zelanda i Austràlia.\n· Boscos d'angiospermes tropicals, que procedeixen d'Amèrica del sud, Àfrica i el sud-est d'Àsia.\nSituació dels boscos\nEl 80% dels boscos que inicialment ocupaven la terra han estat eliminats, fragmentats o degradats. La gran majoria dels boscos que actualment existeixen es troben a l'Amazònia, Amèrica del Nord, Àfrica Central, Àsia Sudoriental i la Federació Russa. Aquestes grans superfícies de boscos naturals amb ecosistemes no deteriorats són valuoses perquè acomoden cultures indígenes, són els centres de diversitat biològica mundial, proporcionen serveis als ecosistemes, emmagatzemen carboni, contribueixen al creixement econòmic local, regional i nacional. El 39% dels boscos existents actualment estan amenaçats per la mineria i projectes a gran escala. Actualment a tot el món hi ha uns 3.500 milions d'hectàrees de boscos i tan sols són plantacions forestals un 5%.\nLes forces fonamentals que promouen la desforestació són la pobresa, la població i el creixement econòmic, les urbanitzacions, l'expansió de les terres agrícoles. El desbrossament de terres per transformar-les en terreny agrícola és la principal causa de la desforestació; la tala de troncs és la responsable d'un terç del total de la pèrdua estimada, a Àsia és del 50% i superior en la conca Amazònica. Entre 1990 i 1995 les pèrdues en milions d'hectàrees van ser: 18.7 a Àfrica, 17 a Àsia i el Pacífic i 29 a Amèrica Llatina i el Carib.\nQuè són les fustes certificades?\nL'Estat espanyol és un dels deu principals importadors de fusta tropical del món. Més del 85% dels 800.000 m3 de fusta tropical que rep d'importació és procedent d'Àfrica, concretament de la conca del Congo, espai ocupat pel 25% dels boscos tropicals humits del món en estat verge.\nTenint en compte aquest fet, considerem que és necessari conscienciar el ciutadà de la seva responsabilitat vers la possible incidència de les seves accions de consum de productes que impliquin un foment de la destrucció dels boscos naturals. A principis dels noranta, amb el propòsit de plantejar l'explotació forestal com un recurs renovable, empreses afectades i organitzacions no governamentals van promoure un moviment destinat a la certificació de la fusta.\nSegons Tolosana, E. et al. a la publicació El aprovechamiento maderero (Ed. Mundi Prensa. Madrid, 2000), en general, una certificació és un mètode en el qual una part tercera imparcial notifica per escrit que un producte, procés o servei satisfà certs requisits o criteris preestablerts. En el cas forestal al món actualment, segons el mateix autor, existeixen uns trenta sistemes de certificació, possiblement molts per crear una veritable confiança al consumidor. Alguns estats europeus tenen implantats els dos sistemes més coneguts FSC (Forest Stewardship Council o Consell de Manipulació Forestal) i PEFC (Pan-European Forest Certification o Iniciativa Paneuropea de Certificació Forestal).\nEl FSC, sistema considerat solvent per WWF/Adena i Greenpeace, presenta actualment 13 milions d'hectàrees de boscos certificats, en més de 150 localitats repartides per tot el món amb la participació de 650 empreses de 27 països i més de 10.000 productes etiquetats. L'òrgan de difusió del FSC és una assemblea general dividida en seccions econòmiques, ecològiques i socials. Hi ha una participació paritària en vots de països desenvolupats i no desenvolupats, sense la presència dels governs dels estats afectats. Sota l'assemblea general es troba un comitè de direcció que representa els sectors socials, econòmics i ecològics implicats en la gestió forestal.\nEl FSC ha llançat una marca independent d'ecocertificats que pretenen valorar si els productes forestals provenen de boscos gestionats de forma sostenible. Per controlar el resultat es pretén auditar la gestió de les masses forestals i la cadena de transformació i comercialització. Els membres del comitè de direcció aproven els criteris de certificació que remetrien als grups oficials designats en cada estat. El FSC intenta funcionar com acreditador d'organitzacions certificadores.\nEl reconeixement de la fusta i els productes FSC en el moment de l'adquisició no és gens dificultós. El logotip adjunt pot estar-hi mitjançant una etiqueta enganxada al producte o impresa amb un numero de registre que estableix la procedència del producte. Hi ha un directori de fustes FSC a www.forestworld.com/index.htlm i també se'n pot trobar més informació a les adreces www.greenpeace.es/bosques/bosques-3a.htm i www.panda.org i www.wwf.es.\nEl PEFC és un model de certificació que té com a objectiu crear una estructura a la qual puguin adherir-se els sistemes de certificació dels diferents països facilitant el mutu reconeixement. Aquesta és una proposta europea que sí que admet la participació governamental. Actualment hi ha setze estats europeus adscrits.\nEl mes de febrer el BOE va publicar les normes AENOR per a la gestió forestal segons PEFC. Greenpeace ha donat a conèixer un informe recentment publicat per l'oficina Greenpeace Nòrdic i la Lliga de la Natura Finlandesa en què s'indica que el sistema de certificació forestal pan-europeu no presenta credibilitat després de certificar activitats forestals en boscos d'elevada conservació sotmesos a grans i intenses tales. El 95% dels boscos finlandesos han estat certificats.


Te contamos las Ventajas de un buen Fontanero 24 horas en Barcelona\nLes Avantatges d’un Lampista 24 hores a Barcelona\nPosted at 14:33h in Sin categoría\tby\tadmin\nNecessites un lampista 24 hores a Barcelona\nBarcelona és una ciutat, capital de la comunitat de Catalunya, és una àrea metropolitana molt completa que ofereix una gran diversitat d’infraestructura, un excel·lent lloc per viure i treballar, caracteritzada per la seva dinàmica en l’evolució d’aquesta ciutat. Si esteu a la recerca d’un espai ideal aquesta zona pot ser l’adequada, sobretot per la gran eficiència en els serveis que tindràs a la teva disposició; un dels inconvenients més comuns a la llar són els problemes amb la fontaneria, sent un veritable mal de cap en molts casos, però podeu contactar lampista 24 hores a Barcelona , solucionant en poc temps aquest desagradable incident .\nPer què buscar un lampista 24 hores a Barcelona?\nCom fer si no circula l’aigua del vostre aigüera? Saps quines són les eines que necessites? Has pensat en buscar un professional? Els serveis de fontaneria són un dels més buscats, i això es deu a la necessitat que es té de mantenir les instal·lacions en perfecte estat, a més d’evitar inundacions i acumulació dels deures, o si en el vostre cas es tracta d’un negoci comercial com per exemple un restaurant, definitivament en la vostra llista de contactes has de tenir un lampista 24 hores a Barcelona que sigui de confiança i que a més compti amb la capacitació, les tècniques i les eines necessàries per resoldre qualsevol inconvenient referent a la fontaneria.\nUn altre aspecte molt important és que en acumular-aigua durant diversos dies, pots ser un focus de malalties així com també un viver de tot tipus de bacteris, que poden ser transmissores de malalties, o altres plagues que poden arribar a la vostra infraestructura. Els embussos de les canonades del bany per exemple poden ser molt desagradables i requereixen atenció immediata perquè tu dia a dia no es vegi afectat una mala condició en les canonades.\nAvantatges de contractar un lampista 24 hores a Barcelona\nRealment són molts els serveis que poden oferir-vos les empreses de fontaneria aquests s’han convertit en variats i poden anar molt més enllà del que penses, tingues present que entre els avantatges de comptar amb un lampista 24 hores a Barcelona estan incloses diverses tasques, principalment la instal·lació i reparació de canonades, aquestes poden ser de la vostra dutxes o les canonades en rentat, fregadores, i fins en els mesuradors d’aigua, o les vàlvules, també són experts en trituradors de menjar o d’escombraries comercial.\nQuan tens accés a un servei de plomeria professional, també hi ha la possibilitat d’informar-te sobre els sistemes disponibles que ofereix el mercat donant-te l’oportunitat de reemplaçar canonades velles i antiquades, les quals resulten ser en molts casos les causes de tots problemes de fontaneria que es presenten, sent possible estalviar els diners que sols utilitzar per al manteniment d’aquests sistemes que ja tens consciència estan en mal estat .\nEls serveis d’un lampista 24 hores a Barcelona han de ser especialitzats i així garanteixes més eficàcia.


Gallego & Rey - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGallego & Rey és un duo d'humoristes gràfics madrilenys format perJosé Maria Gallego (Madrid, 1955) i Julio Rey (Madrid, 1955).\nVan coincidir al Diario 16, on Pedro J. Ramírez els va proposar de treballar plegats, un encarregant-se dels guions i l'altre dels dibuixos. Des d'aleshores (això fou el 1981), han treballat plegats, convertint-se en una de les signatures més importants del panorama de l'humor gràfic de la península.\nDe Diario 16 van passar a El País(1989), però van plegar al cap de pocs mesos per tornar al seu diari original, que abandonen de nou per anar a El Mundo, que acabava de fundar Pedro J.\nTambé van dibuixar una vinyeta als informatius de Tele 5. Dibuixen també a El Jueves, Marca i d'altres publicacions.\nHan estat guardonats amb el Premio de la Asociación Nacional de informadores Gráficos de Prensa, el Premio Tono, el Premi Internacional d'Humor Gat Perich, i són professors d'honor de la Universidad de Alcalá de Henares.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gallego_%26_Rey&oldid=20318290»


(S'ha redirigit des de: I Internacional)\nL'AIT neix com a resposta a l'explotació que pateixen els i les treballadores com a conseqüència de la revolució industrial. El seu objectiu és aconseguir un ordre social més just i igualitari, lluitant contra el capitalisme. És un símbol de solidaritat internacional entre els obrers d'arreu del món per per sobre de qualsevol frontera.\nAquest xoc es cita sovint com l'origen del llarg conflicte entre anarquistes i marxistes.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Primera_Internacional&oldid=19890734»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 maig 2018 a les 03:22.


El “tanmateix” de Nova Planta\n21 octubre 2021 20:12\nNanda Ramon | 31 desembre 2015\nUna jornada electoral en deixa moltes, d’ensenyances. No totes són bones de prendre, però de totes se pot aprendre alguna cosa.\nSegurament la conclusió més positiva del 20D és l’avançament de les posicions progressistes i, per descomptat, l’expressiu descarrilament del bipartidisme, després de 38 anys d’imperi.\nLa més negativa? Òbviament, el fet que no es puguin descartar noves eleccions d’aquí a tres mesos, cosa que, juntament amb la incertesa electoral del Principat, fa que perilli el dolç horitzó de tres anys i mig sense eleccions, que tant havíem somiat. I és que els reptes pendents són tants i tan importants, que ja anava bé poder-hi dedicar un llarg i profitós període “sense mudances”.\nL’augment de la pluralitat ideològica del Parlament espanyol és evident i això sempre és una bona notícia. Això no oculta, però, que aquesta pluralitat emergent –com a mínim de noves “marques”– se n’ha duit per davant una altra pluralitat, la nacional. Les forces pròpies de tots els territoris de l’Estat perden representativitat en la que ha de ser la legislatura 2015-2019. I l’enèsim intent d’aconseguir un diputat propi per a les Balears, queda una altra vegada al portal. Una llàstima.\nAmb tot, de vegades el pitjor de les eleccions no són els resultats –sovint ben negatius, ja sé sap, és el que té presentar-s’hi–, sinó les interpretacions. I aquesta vegada ho estam brodant entre tots (i totes).\nDes de dilluns passat plana damunt l’estat d’ànim i les consciències una veritat immutable: “l’electorat vota a les Generals en clau estatal”. Una màxima política del calat del “dos i dos no són quatre, en política” o “el futbol es futbol”.\nI d’això se’n dedueixen conseqüències terribles: quan no és el PP és el PSOE, i quan no és el PSOE és PODEMOS; per molta feina que es faci sempre arribarà d’Espanya una onada que anul·larà el nostre creixement; contra la tele no es pot competir; no hi ha res a fer... i, la meva preferida: “No hi ha base sociològica per a un diputat sobiranista”. Txatxan!\nBasta mirar per damunt els resultats del 20D al País Basc, per exemple, per veure que no tenen res d’estructural. Com sol passar darrerament, per altra banda.\nPodemos guanya àmpliament les Eleccions Generals 2015 a Àlaba i Guipúscoa, i gairebé queda empatat amb el PNB a Biscaia. Bildu salva només dos diputats a Euskadi. Fa 4 anys Amaiur es menjava el món. Com per atrevir-se a parlar de bases sociològiques...\nNo m’agrada el “tanmateix”. Ni el dels padrins ni el 2.0. Ni el victimisme. No serveixen de res. No ajuden a avançar.\nI ara pens en Mandela, icona de l’antivictimisme, que no es va plànyer mai. Deia que el que compta és el que nosaltres feim, no el que els altres ens facin a nosaltres. I, francament, no li va anar malament. I això que no ho va tenir gens, però que gens fàcil.\n@j: quasi totalment d'acord, excepte amb EU (si et refereixes a Esquerra Unida), que és un partit estatal i no hi pinta res en un espai sobiranista.\nCrec que el gran repte no és aquest d'aconseguir un diputat sobiranista a Madrid.\nEl gran repte és tenir un espai polític de país en AQUESTA COMUNITAT nostra. I això passa per superar el protagonisme de la dicotomia dreta o esquerra. Si la substituïm per la de centralisme o autocentrament, superam egos, anam per feina i NO feim de satèl·lits del ppsoE, per ventura ens anirà millor.\nM'ha semblat entendre que na Nanda Ramon no claudica de tornar a intentar aconseguir una diputada o un diputat sobiranista, vull dir partidària d'exercir el dret a l'autodeterminació i de la construcció d'una federació de Països Catalans. Vull dir que descarta cap coalició amb partits d'àmbit estatal, sucursalistes, tal com deien tot just fa quinze dies que no havien volgut fer els representants de Més. Si la cosa va per aquest costat, enhorabona per l'article.\nMolt encertat l,anàlisi de na Ramón.\nPerò els 33.000,de Més,i els més de 20,000 del PI,i d,EU,tenim dret a exigir als dirigents de les tres formacions,que els nostros vots,no siguis xorcs.\nEncara que el projecte social de les tres,pugui tenir diferents matissos,la sobiranía cultural i ecónomica,\nhauría d,esser el MINIM COMÚ.\nQUE ES POSIN MANS A LA FEINA,JA¡¡¡¡¡¡


Els socialistes andreuencs desbanquen a Puigdemont | L'Exprés de Sant Andreu\nSi bé percentualment els socialistes pràcticament han calcat els resultats de fa un mes, al segon esglaó del podi els independentistes s’han fet la traveta entre ells. Per poc més d’un centenar de vots JxCAT ha revalidat l’hegemonia sobiranista per davant d’una ERC que no sembla haver aglutinat als cupaires que han volgut participar en les europees. Si bé totes dues llistes anaven encapçalades pels seus respectius líders (Carles Puigdemont i Oriol Junqueras), la divisió del vot s’ha acabat declinant per la figura de l’home a l’exili.\nEls qui sí que han ingressat a l’UCI electoral són els comuns. Mentre que l’any 2014 ICV i Podemos per separat van aglutinar prop de 10.300 paperetes, aquest 26M la coalició de les dues formacions han fet fallida. En total s’han deixat pel camí gairebé dos milers de suports. A on han anat a parar aquests votants? Difícil de saber, la fuga sembla diluïda entre les diferents formacions. En canvi, el traspàs de vot que sembla més evident al Districte és el del PP cap a C’s i VOX.\nFinalment la formació taronja ha fet el sorpasso als populars en tots els comicis que s’han celebrat al districte en els darrers cinc anys. Només els quedaven les europees i aquest Superdiumenge l’han segellat. Si bé a la darrera cita amb les urnes europees van aplegar 4.000 suports, aquest 2019 s’han superat en comptar més de 6.300 paperetes. Tot i això, cal tenir en compte que Ciutadans es torna a quedar a la zona baixa de la taula; en aquestes eleccions europees només han fregat el 9% del global.\nPer últim, destacar l’enfonsament generalitzat del PP. Després de fer aigües fa només un mes a les generals, aquestes europees han acabat de confirmar el declivi popular (només salvats pel resultat a la cambra barcelonina). Encara que en nombres absoluts han aconseguit una xifra similar de vots, l’increment de la participació ha castigat amb duresa la històrica formació. El motiu: la meitat percentual dels veïns que van confiar en ells als darrers comicis europeus, ara els han girat l’esquena. Alguns d’ells, per passar a confiar en VOX (1.137 vots).\nCom s’ha mencionat, la caiguda lliure del PP sobre el percentatge s’ha vist agreujada, precisament, per l’increment exponencial de la participació. El fet de coincidir les europees amb les municipals ha ajudat al fet que les urnes amb els sobres blaus s’hagin vist molt més plenes. En total, al Districte de Sant Andreu han baixat als col·legis electorals 73.165 veïns, una pujada de més de 16 punts respecte a les darreres eleccions (superant fins i tot la mitjana de la ciutat de Barcelona). Val a dir que aquesta crescuda difícilment es repetirà a les properes europees.\nCopy: Participació a les europees\nPel que fa a l’agrupament de vot, aquests cinc anys entre uns comicis i els altres ha servit per demostrar com els sectors sobiranista i constitucionalista han anat sumant de mica en mica més adeptes. Dit d’una altra manera, l’escenari s’ha polaritzat. Al llarg del cicle el moviment independentista ha sumat fins a quatre punts, mentre que els constitucionalistes n’han guanyat uns altres cinc. Per tant, qui ha sortit perdent? L’espai que actualment configuren els comuns. La meitat dels seus votants s’han escapat a una banda i altra.\nEuropees Independentistes vs Constitucionalistes\nFotografia | Acte central de la campanya electoral dels socialistes a la Fabra i Coats / PSOE\nNotícia anterior Notícia anterior: Amarga victòria de Barcelona en Comú a Sant Andreu\nNotícia següent Notícia següent: Sant Andreu, el darrer bastió dels comuns al districte


Fets i gent - La muralla de Banyoles\nAvui es conserva un tram de la muralla medieval notable al Parc de la Muralla, com també d’altres trams identificats en els carrers Sant Pere, Santa Maria i Canal. Recentment els treballs arqueològics han posat a la llum el perímetre i fossat de la muralla del monestir de Sant Esteve amb la troballa de l’antiga torre circular de la Sagristia, possiblement d’època medieval. Històricament la vila de Banyoles va començar a tenir muralla a partir segle XIII en el monestir benedictí, mentre que la muralla urbana començà a construir-se a finals de segle. El desembre de 1309 els jurats banyolins ja presentaren un acte de protesta a l’abat Bernat de Vallespirans en què defensen la seva autoritat de tancar els portals de Banyoles, com era costum des de feia “quaranta anys enrera”. Els portals documentats entre finals del segle XIII i principis del segle XIV eren els de Sant Martirià (1305), Sobreporta (1243), Girona (1279), Peraseca (1279) i Besalú (1279). A partir del segle XIV surten referits els primers valls de la muralla, excavats en el subsòl de travertí. A partir del regnat de Pere III el Cerimoniós la vila inicià una nova fase d’emmurallament gràcies als privilegis reials, amb el rerefons de l’esclat de la guerra amb Castella (1356-1369). La preocupació fou tancar tot el perímetre i els nous ravals comercials i artesanals, ubicats sobretot a la Vila Nova i a l’entorn de l’actual Plaça Major. Durant la Guerra Civil Catalana, la forta resistència que oposà la guarnició reialista al setge del duc de Lorena i de Calàbria l’estiu de 1467, que durà més de deu dies, demostra una meritòria solidesa de les defenses banyolines, atacades amb furioses bombardes. Un cop acabat el conflicte, es van fer diverses reparacions a la muralla urbana.\nEl segle XVII marca el declivi del recinte emmurallat producte de les continuades guerres amb França, sobretot durant el setge de 1655. A partir del segle XVIII van ser habituals l’obertura de portes, portelles o finestres al recinte, per on els banyolins aprofitaven per entrar queviures i mercaderies i accedir als horts de fora muralla. Encara durant la Guerra de Successió el cabdill austriacista Josep Vinyals de Flaçà, acompanyat de 100 terrelloners, enderrocà la muralla i les fortificacions fetes pels borbònics francesos pocs mesos abans. Un cop la muralla perdé tota la seva funció defensiva, els valls van ser terraplenats com a hortes i les seves pedres usades com a material constructiu, també moltes torres foren escapçades. La muralla a finals del set-cents era certament una barrera constructiva a l’expansió urbana de la vila, i finalment fou enderrocada en els anys successius.\nAmb l’esclat de les guerres carlines es va necessitar defensar de nou Banyoles, i per això la Junta de Fortificació destinà grans despeses municipals a les fortificacions, sobretot l’any 1839. Durant la Primera i la Segona Guerra Carlina el nou perímetre va resseguir en bona part l’antic traçat de la muralla medieval i s’aprofitaren alguns elements defensius anteriors, sobretot els portals, així també es van construir algunes torres de fusellers. Durant la Tercera Guerra Carlina al darrer terç del segle XIX s’amplià el clos fortificat, sobretot per la banda de ponent, per tal protegir els barris i carrers a tocar els Turers i la plaça de les Rodes. Un cop acabaren les guerres carlines, s’enderrocaren les precàries defenses i avui no en resta pràcticament cap rastre.


Parla'm en català - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nsabrina akhtar 16.12.2019 | 22:22\nEls catalans que no semblem catalans (com si hi hagués un perfil de catalanitat definit), segur que els ha passat més d'un cop el que els explicaré.\nJo soc de poble, però també passa en grans ciutats, la gent et veu i directament es dirigeixen a tu en castellà. Poden estar parlant en català abans, però interpreten que a tu s'han de dirigir en castellà. Per què? L'única explicació racional que hi puc donar és que per la teva fesomia interpreten que pots ser forà. Avui en dia tots, per sort, som forans, senyores i se-nyors! Però en el subconscient col·lectiu hi ha aquest mecanisme lingüístic latent que s'activa quan veiem algú que és lila, verd o blau, o algú que té trets diferents dels nostres.\nEls mestissos, els nouvinguts i els immigrants pertanyem a una república virtual de «l'immigrant ad eternum», aquella meravellosa república on un cop hi entres no en sortiràs mai més.\nI llavors venen les queixes de la immersió lingüística, que cada vegada es parla menys català, etc, i la meva pregunta és: Ho apliquem? Analitzem el nostre dia a dia. Canviem de llengua segons la persona que tenim davant? Parlem a tothom igual?\nSeria recomanable una autoreflexió. Totes les llengües són meravelloses, totes es mereixen un respecte. Però a vegades prejutgem gent que «intuïm» que no parla la mateixa llengua que nosaltres (i potser en parla 3 més que nosaltres) i ens dirigim a aquella persona en castellà.\nRecordo de petita anar a comprar el pa en castellà, perquè la senyora em veia més moreneta que la resta de clients. Avui dia, en entitats públiques, en veure el meu cognom es dirigeixen a mi en castellà. No tinc cap problema a parlar una llengua o una altra, però m'estranya la situació i en certa manera m'havia molestat fa temps. Això, si no ho has viscut, no saps el que és, haver de recordar a la gent del teu país, que ets del seu país?\n«Els immigrants no s'integren», i jo pregunto, fem integració? En fem partícip tothom, sigui un rombe o un triangle? O parlem la «nostra llengua» amb els que veiem que són com nosaltres?\nNo dic que en molts casos no es faci de «bona fe», però en nom d'aquesta «bona fe» parlem a tothom igual! Quan en el futur ens comuniquem telepàticament, ja no ens caldran aquestes punyetes, ja que serem de tots els colors! Però abans d'arribar a la fase Star Trek, apliquem la universalitat real de la llengua, si us plau!


La vacuna de Putin no acaba de convèncer els russos\nEl Kremlin veu l’Sputnik V com una oportunitat per tornar a la primera línia de la recerca científica\nExemplar de la vacuna russa en un hospital de Moscou. KIRILL KUDRYAVTSEV / AFP\nMoscouEra el 5 de desembre quan Vladímir Putin donava el tret de sortida a la campanya de vacunació a Rússia. Com si d’una cursa es tractés, Moscou s’avançava per només unes hores a l’inici del mateix procés al Regne Unit. Des de llavors, i segons l’últim balanç, més de 150.000 ciutadans russos ja han rebut la seva dosi de l’Sputnik V, el nom tan simbòlic amb què el Kremlin ha batejat el seu antídot contra el coronavirus. Però abans de l’inici de la campanya oficial, i sota el paraigua d’ús d’emergència, el país havia vacunat ja 100.000 persones de grups de risc i també personal de l’exèrcit, tal com assegurava fa uns dies el ministre de Salut, Mikhaïl Muraixko. El resultat: segons les dades oficials, Rússia és el país del món que més persones ha vacunat contra el covid-19. Per a Moscou, ser un dels primers significa una oportunitat per retornar el país a la primera línia de la recerca científica.\nLlegeix aquí el bitllet de Llibert Ferri\nPerò sembla que això -almenys ara per ara- no és garantia de res. En un país de 146 milions d’habitants, i on les veus opositores són silenciades dia sí dia també, la popularitat de l’Sputnik V -que és voluntària- no és gaire alta. Segons dades del Centre d’Opinió Levada, només el 25% dels russos acceptaran vacunar-se sense dubtes, mentre que el 52% ho rebutgen. “Encara no sé quan em vacunaran, però no vull posar-me-la”, diu l’Artemi, un dermatòleg moscovita. Tenint en compte que el personal mèdic i l’educatiu seran els primers a rebre les dosis, a ell li tocarà aviat. Segons exposen diversos bloguers opositors, en alguns centres hospitalaris s’està pressionant el personal perquè accedeixin a vacunar-se. En canvi, la Diana, patòloga i doctora, diu que a ella ningú l’ha pressionat i que, tot i així, “prop de la meitat dels sanitaris [del seu hospital] se la posaran”. Confia en la fiabilitat del procés, també en els científics que hi ha al darrere.\nEntre els que no són sanitaris també hi ha disparitat d’opinions. El Serguei té clar que el més segur és que “la vacuna sigui d’alta qualitat, ja que Rússia té molta experiència en la seva fabricació”, i afegeix que és bastant probable que se la posi. L’Anastacia -nom fictici- no n’està gaire convençuda: “Crec que és perillós per a la salut posar-se la vacuna de qualsevol país”. La jove va una mica més enllà. “Les mesures contra la pandèmia són estúpides i aplicant-les només s’aconsegueix reduir la immunitat de la població”. L’Anastacia no és l’única que ho pensa. Des del confinament, la població russa ha seguit les recomanacions i mesures imposades pel Kremlin d’una manera molt laxa: des de l’ús de mascareta i guants en llocs públics fins a evitar aglomeracions, mantenir la distància social o fins i tot estar confinats.\nI si alguns russos ja miraven la vacuna amb sospites -especialment, per la rapidesa del procés-, a principis d’aquesta setmana hi va aparèixer un nou obstacle. Anna Popova, cap de la sanitat russa, va anunciar que s’aconsellava deixar de beure alcohol durant almenys 56 dies: 14 dies abans i 42 dies després de rebre la primera dosi (la vacuna russa s’administra en dues dosis amb tres setmanes de diferència). “És un esforç per al cos. Si volem estar sans i tenir una resposta immunitària forta, no hem de beure alcohol”, deia. En un dels països del món on es consumeix més alcohol, el condicionant pot acabar de marcar la decisió d’alguns ciutadans.\nQüestió de política\nMentrestant, cal destacar una lectura política important. Ser els primers a desenvolupar la protecció contra el covid-19 ha sigut un dels grans al·licients de diversos països durant aquests mesos, i Vladímir Putin no se n’ha quedat al marge. Més aviat el contrari. Com a l’època de la Guerra Freda, tornava a haver-hi una cursa científica de Rússia contra els Estats Units i Occident. Emulant la carrera espacial, a la vacuna se la va anomenar Sputnik V, com el primer satèl·lit que la Unió Soviètica va llançar amb èxit a l’espai. Ara el Kremlin també està utilitzant l’Sputnik V per reforçar-se i recuperar influència al món.\nDe moment, prop de 50 països s’han interessat en aconseguir-ne dosis, majoritàriament els que habitualment es posicionen amb Moscou, com Veneçuela, Cuba, l’Índia, Sèrbia, Moldàvia i el Vietnam, però també d’altres, com el Brasil, l’Argentina, Indonèsia i l’Aràbia Saudita, l’han adquirit. El primer a demanar-la va ser Bielorússia, una mostra més de l’anhel d’Alexander Lukaixenko de tenir Putin content. Però un altre líder europeu que també ha apostat per la vacuna russa és Viktor Orbán. El president d’Hongria s’ha desmarcat, de nou, del camí de la Unió Europea, i sembla que ha trucat a la porta de Moscou preguntant per vacunes. Budapest, de fet, truca cada cop més a la porta del Kremlin demanant ajuda.