Xat vídeos - VÍDEO XAT de la vida de Cites - live corrents!\nItàlia - la Llengua, la Cultura, els Costums i l'Etiqueta\nBenvinguts a la nostra guia per a Itàlia\nAixò és útil per a qualsevol recerca de la cultura italiana, costums, maneres, etiqueta, valors i que volen entendre la gent millor\nVostè pot anar a Itàlia el negoci, per a una visita o fins i tot d'allotjament italià col·legues o clients en el seu propi país.\nRecordeu que aquest és un nivell molt bàsic d'introducció i no està destinat a estereotip tot el poble italià podeu trobar.\nLocalització: Sud d'Europa, a la frontera d'Àustria km, França km, la Santa seu (Ciutat del Vaticà). km, San Marino km, Eslovènia km, Suïssa km Ètniques maquillatge: italià (inclou petites agrupacions d'alemany, francès, eslovè-Italians al nord i l'albanès-Italians i grecs-els Italians del sud) Religions: predominantment Catòlica Romana amb madurs Protestants i de les comunitats Jueves i una creixent Musulmà comunitat immigrant italià és la llengua oficial d'Itàlia, i de la població autòctona italià parlants. Al voltant de població parlen un dialecte regional com a llengua materna. Molts dialectes són mútuament intel·ligibles i així considerat pels lingüistes com a diferents idiomes, però no són reconeguts oficialment. Friulan, un d'aquests dialectes, és parlat per la gent del nord-est d'Itàlia, que és de tota la població. La resta del nord llengües minoritàries inclouen Laden, eslovè, alemanys, que gaudeix d'igualtat de reconeixement amb l'italià, a la província d'Alto-Adige, i el francès, que està legalment reconeguda a la regió dels Alps de la Val d'Aosta. L'albanès és parlada. de la població, principalment a la part sud d'Itàlia, com també el croat i el grec.\nEl català és parlat en una ciutat, l'Alguer, a l'illa de Sardenya, per al voltant de.\nde la població. A la resta de l'illa, el Sard és parlada per més de m, que els arriba. de la població italiana. Per a aquells que necessiten una explicació més detallada i visió integral de la Itàlia ens han publicat un expert Informe sobre la Societat italiana, la Cultura Empresarial. La pàgina document ha estat escrit per un dels nostres Itàlia país especialistes i proporciona als lectors amb molt més detall que el nostre guia gratuïta anteriorment.\nprimeres manifestacions en favor\nDesprés de tot, totes les relacions començar amb una simple introduccióEn la vida real, Cites, frases no són tan importants. Podeu ajudar la situació, amics, carismàtic.\nLlocs web de cites, les xarxes socials i missatgeria instantània són una altra qüestió. Aquí, el text decideix tot, així que vostè ha de triar les paraules amb cura. Però com es destaquen de la multitud.\nHem acabat de preparar, treballar frases que l'ajudarà a fer el primer pas cap a la noia dels seus somnis.\nTriar una frase que t'agrada i deixar-lo parlar per a vostè. Prendre els llocs de Cites. Ara passar a la socialització. Estudi de la noia de perfil, demanar informació sobre esdeveniments ha participat en una o desafiaments que ha participat, i lloar-li per què ho fa. També estalvia algunes històries interessants de la seva vida a la reserva. Recordi que vostè necessita per ser originals, no només en el món real, però també en el món virtual.\naquest és el més popular lloc Cites sobre la Internet\nEl seu segon nom -"suec data"- es troba plenament justificadaA més a més de regular la Datació, també podeu utilitzar el suec Cites per a diverses finalitats. Fa uns anys, la seva audiència va consistir en un petit nombre d'usuaris, però avui hi ha milions d'usuaris. Aquestes són residents de diferents ciutats i regions del nostre país, així com als ciutadans d'altres països. Cada dia, més de desenes de milers de nous usuaris apareixen en"sueca de Cites". Un senzill i intuïtiu de Cites per a adults lloc que connecta a la gent de tot el món. Conèixer adults a Suècia. A més a més de la principal de comunicació, la funció, podeu parlar sobre el fòrum, jugar, crear el seu propi diari, i fins i tot xerrada sobre el fòrum. La seva principal tasca és pensar sobre el que va passar en la vida d'una persona durant un cert període de temps - una hora, un dia, un any i un mes. Gràcies per les entrades en els diaris d'altres usuaris, es fa més fàcil d'entendre que les seves dades és eliminat.\ninteressat en una persona i el que està succeint en la seva vida.\nPer registrar-se, tot el que necessites és un correu electrònic.\nDesprés de la inscripció, totes les funcions estan disponibles. El més popular és l'opció de crear la seva pròpia pàgina de resultats de la cerca. Amb el temps, l'usuari de la pàgina comença a perdre posicions, els primers llocs són substituïts amb cèntims, i després d'uns mil llocs. El cost del servei és baix, i el pagament es fa mitjançant l'enviament de missatges SMS.\nEls creadors estan constantment treballant en les innovacions i les noves oportunitats.\nLliure Filipines llocs de Cites\nla ruleta de xat més Xat de Cites servei cites en línia sexe en viu de Cites les noies per la seva Datació vídeo de les fotos sense necessitat de registre Cites de matrícula lliure reunir-se per sexe sexe introducció de vídeos en línia el millor vídeo de Cites la ruleta de xat en línia amb el telèfon sense


Política de privadesa – AFA FEDAC Sant Andreu\nEn compliment del principi de transparència i deure d’informació establert per la normativa comunitària i nacional en matèria de protecció de dades, la AFA FEDAC Sant Andreu procedeix a informar als USUARIS d’aquest lloc web, sobre les circumstàncies i condicions del tractament de les seves dades, així com dels drets que l’assisteixen a cada interessat.\nAdreça postal: C/ Ramón Batllet, 39-45, 08030 Barcelona.\nA AFA FEDAC Sant Andreu tractem les dades personals dels interessats per les següents finalitats:\nD’altra banda, prenent en consideració les finalitats esmentades en els apartats anteriors, són objecte de tractament per AFA FEDAC Sant Andreu les següents categories de dades, segons correspongui a cadascun dels interessats: Dades de caràcter identificatiu: nom i cognom, adreça (postal i electrònica), document d’identitat i imatge. Altres dades personals: data i lloc de naixement, edat, sexe, nacionalitat i llengua materna. Dades acadèmiques: formació i titulacions. Dades de família. Dades de salut, si és el cas. Dades professionals: experiència professional, pertinença a col·legis i associacions professionals. Dades bancàries. Dades d’informació comercial: activitats, negocis i llicències comercials.\nLes persones interessades tenen dret a accedir a les seves dades personals, així com a sol·licitar la rectificació de les dades inexactes o, si s’escau, sol·licitar la seva supressió quan, entre d’altres motius, les dades ja no siguin necessaries per als fins que van ser recollides. En aquests casos, AFA FEDAC Sant Andreu ho comunicarà a cadascun dels destinataris als quals s’hagin comunicat les seves dades personals.\nEn determinades circumstàncies, i per motius relacionats amb la seva situació particular, els interessats podran oposar-se al tractament de les seves dades. AFA FEDAC Sant Andreu deixarà de tractar les dades, excepte motius legítims imperiosos o l’exercici de defensa de possibles reclamacions.\nEls interessats tenen dret a rebre les dades personals que li incumbeixin, que hagin facilitat a AFA FEDAC Sant Andreu, en un format estructurat, d’ús comú i lectura mecànica.\nPer a l’exercici dels drets esmentats en els apartats anteriors, els usuaris poden dirigir una comunicació per escrit al domicili social de AFA FEDAC Sant Andreu o la adreça de correu electrònic afafedacsantandreu@gmail.com incloent, en ambdós casos, fotocòpia del seu DNI o un altre document identificatiu similar.\nAFA FEDAC Sant Andreu l’informa que té implantades les mesures de seguretat d’índole tècnica i organitzatives necessàries per garantir la seguretat de les seves dades de caràcter personal i evitar la seva alteració, pèrdua i tractament o accés no autoritzat.


Súria acomiada cinc dies de festa major, marcada pel distanciament - Regió7\nSúria acomiada cinc dies de festa major, marcada pel distanciament\nLa música i l'escena han estat protagonistes d'un programa que en bona part ha transcorregut en espais grans\n13·07·20 | 21:17\nUn dels concerts que s'han fet al parc municipal Macary i Viader ajuntament de súria\nSúria ha posat punt final a cinc dies de festa major, que va començar dijous passat i es va acabar ahir, amb estones de pluja, i que enguany ha estat marcada per les mesures de distància de protecció i l'obligació de portar mascareta, si bé en general hi ha hagut una bona resposta per part del públic. Bona part de les activitats s'han fet en espais grans, com la plaça de Sant Joan o el parc municipal Macary i Viader.\nLa música i els concerts han estat protagonistes, des de les actuacions de la Jazz Band de les escoles municipals de música de Súria i Navàs o dels músics Guillermo Calliero i Federico Mazanti, divendres, fins als concerts nocturns de La Salseta del Poble Sec i Apache, o de la Banda de Música de Cardona; i també els vermuts musicals amb el públic assegut i amb distància de seguretat.\nTampoc no hi han faltat els espectacles infantils, les tradicionals matines i la galejada de trabucaires, sessions de microteatre, dues sessions nocturnes d'autocinema, tornejos i competicions esportives, i la tradicional caminada popular d'ahir al matí. De cara a la nit, hi havia programat el tradicional castell de focs, disparat des de l'esplanada entre el carrer Tarragona i el barri de Santa Maria, amb l'objectiu d'augmentar la visibilitat des d'una quantitat més gran de domicilis.


Cort col·locarà una placa a la casa on visqué l'escriptor Albert Vigoleis Thelen\nL'alemany va novel·lar les seves experiències en el llibre «L'illa de la segona cara»\nSebastià Bennàssar | 28 febrer 2005\nGermà García Bonet, màxim especialista en Vigoleis Thelen.\nEl proper mes d'abril, l'Ajuntament de Palma col·locarà una placa al xamfrà del carrer del Vi amb Sant Feliu i Pau en homenatge a l'escriptor alemany Albert Vigoleis Thelen (1903-1989), autor de L'illa de la segona cara, que hi va residir cinc anys. La petició ha estat realitzada per l'Ajuntament de Viersen-Süchteln, localitat nadiua de l'alemany.\nAquest reconeixement s'emmarca en unes celebracions en les quals també participarà el Foment del Turisme i que inclouran una conferència de Germà García i la possible edició d'un llibre per explicar amb pèls i senyals la figura de Vigoleis i la seva importància.\nPrecisament, Germà García és un dels màxims especialistes mundials en l'obra de l'alemany i ha estat impulsor del reconeixement. García pertany a la primera fornada d'estudiosos de l'obra de l'escriptor. «Jo vaig fer el meu doctorat sobre ell i fins i tot vàrem mantenir una relació epistolar. La darrera de les seves cartes, l'abril del 1989, la va deixar sense acabar i anava adreçada a mi».\nDurant els actes del centenari del literat, el 2003, García pronuncià una conferència a Viersen per tractar de la relació entre l'escriptor i Mallorca. «Allà es parlà de fer alguna cosa a Mallorca, com ara demanar una plaqueta a la casa del carrer del Vi, on visqué cinc anys. La idea fou molt ben rebuda per Francesca Bennàssar, regidora de Turisme».\nDurant les jornades, Foment donarà un diploma a l'Ajuntament de Viersen, amb motiu d'aquest homenatge. A més, es prepararà una recepció oficial, convidant autors i colònia estrangera a la ciutat.\nGermà García explica que «quan Thelen va venir a l'Illa ho va fer, segons deia sempre, per raons familiars, però sense cap dubte també per raons polítiques, ja que rebutjava el règim nazi, que ja es movia i feia renou l'any 1931». El seu llibre, L'illa de la segona cara, tracta d'aquests sis anys a Mallorca, de les seves vivències, del moment polític tant en l'àmbit casolà com en l'europeu, dels seus contactes amb tota mena de personatges, reflexions sobre l'existència. L'any 1954 fou una autèntica bomba i tot d'una s'exhauriren les primeres edicions».\nGermà García arriba a afirmar que «sens dubte el seu és el millor llibre que s'ha escrit mai sobre Mallorca des del començament de la seva història, i dubt molt que se'n torni a escriure cap de semblant. Una de les seves virtuts és parlar-nos de personatges mallorquins o que residien a l'Illa i amb els quals tingué contacte, i també de la Palma i la Mallorca d'aquell temps».\nCort reconeixerà, així, un dels escriptors que més han promocionat el nom de Mallorca i el de Palma en el món germànic. Un home en exili permanent, amb aturada a Palma.


Diferència entre revisions de la pàgina «Front de Perigús» - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDiferència entre revisions de la pàgina «Front de Perigús»\nRevisió del 08:27, 18 jul 2020\nRevisió del 09:41, 26 abr 2020 (modifica)\nRevisió del 08:27, 18 jul 2020 (modifica) (desfés)\n'''Frontus''' es troba esmentat per primer cop a una vida de Sant Gaugeric de Cambrai, que diu que aquest havia pregat a Perigús davant la tomba de Front. De la vida del sant no se'n sap res i totes les dades són tardanes i producte de tradicions pietoses, sense que es pugui provar que realment existís. Les vides llegendàries, a partir del segle IX, i la majoria dels segles XI-XII, barregen dades procedents de les llegendes d'altres sants, com [[Frontó de Nítria]] o [[Marta de Betània]].\nSegons la llegenda, Front havia nascut a ''Linicassius'' ([[Lencais]]) en una família cristiana, al segle IV o al I.<ref>Fet impossible, ja que el cristianisme no havia arribat a la zona a mitjan segle I.</ref> Va renunciar al món i es va fer eremita. El prefecte de la regió, Isquirinus, no volia matar-lo per la noblesa de la seva nissaga i li ordenà que es deixés créixer els cabells, que s'havia rasurat en fer-se clergue. Front no volgué, ja que era un senyal de la seva vocació, i va marxar a Egipte.<ref>El viatge justificarà les dades extretes de la vida del sant egipci Frontó de Nítria.</ref>\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/24140017»


Es farà de forma presencial amb totes les mesures de protecció davant la covid.\n06 de Sep 2021 de 20:00h a 21:00h\nEns dirigim a vosaltres, que inicieu una nova etapa com famílies de La Farga. Volem tenir un primer contacte abans de començar el curs per facilitar-vos tota aquella informació que us pugui ser d’utilitat, i aclarir possibles dubtes.\nLa reunió serà el proper dilluns 6 de febrer a les 20h. Es farà de forma presencial amb totes les mesures de protecció davant la covid.\nPer les famílies de primer de Primària i pares nous de segon de Primària, es farà a les instal·lacions de La Farga Valldoreix, (C/Veneçuela). Els pares nous des de 3r de Primària fins a 2n de Batxillerat es reuniran a l'Auditori de La Farga Mira-sol.\nEn acabar hi haurà un sopar fred, mantenint les prevencions adequades.\nEsperem la vostra assistència us desitgem el millor en aquest nou curs que encetem amb il·lusió.\nDATA: 6 de setembre.\nCarrer Veneçuela, 43 - 1r i pares nous 2n Primària\nAuditori. La Farga Mira-sol - pares nous de 3r Primària a 2n Batxillerat.


Fernández (PP) denuncia que la L9 va costar "10.000 milions més" del que es preveia\nEl president del grup municipal del PP a l'Ajuntament de Barcelona, Alberto Fernández, ha denunciat avui que la construcció de la línia 9 del metro ha costat gairebé set vegades més del que es va preveure inicialment. Aquest sobrecost, segons ell, seria "de més de 10.000 milions d'euros", pel que ha demanat una auditoria.\nFernández (PP) denuncia que l'Ajuntament de BCN s'hagi retirat de 13 dels 20 processos penals per desordres públics\nFernández ha afirmat que aquesta auditoria haurà d'explicar "no només els retards, i quan s'acabarà el traçat, sinó els sobrecostos inacceptables i injustificats que ja acumula", i ha recordat que aquesta línia de metro havia d'estar finalitzada íntegrament en l'any 2007 , ha informat el partit en un comunicat.\nEl líder popular ha reclamat l'execució del ramal de la L10 de manera "immediata", així com la calendarització del tram central des del barri de Les Corts fins al de Sant Andreu, i també ha criticat que la Generalitat faci servir l'atac a la inversions l'Estat a Catalunya com una cortina de fum parell dissimular que aquesta línia acumula un retard de més d'una dècada.\nHa reclamat que es pugui accedir a l'aeroport amb "tots els títols de viatge", ja que ara no es pot fer amb la T-10, el títol més utilitzat, a diferència del servei del tren de Rodalies en el qual si es pot accedir amb aquest abonament de transport, ha assenyalat.\nD'altra banda, Fernández ha demanat al govern municipal que desallotgi l'edifici 'okupat' Transformadors, al barri del Fort Pienc, i que no permeti que se celebrin activitats, després del que ha asseverat: "Transformadors no pot ser un nou Can Vies en el qual es facin activitats il·legals".


Emilio Lucha, del Club de Tir amb Arc d’Almussafes, campió de la Copa Federació – RiberaTV\nEmilio Lucha, del Club de Tir amb Arc d’Almussafes, campió de la Copa Federació\nPer Ribera Televisió el 27 Setembre, 2016 No Comment\nEl jove es va proclamar vencedor d’aquesta disciplina esportiva en la categoria de menors de 14 anys\nAl costat d’ell en el podi es van situar María Gómez i Yolanda Lucha, també de l’entitat almussafenya\nAlmussafes, a 27 de setembre de 2016. Satisfacció en el Club de Tir amb Arc d’Almussafes per la victòria d’Emilio Lucha en la categoria de menors de 14 anys en la Copa Federació a l’Aire Lliure. María Gómez i Yolanda Lucha van acompanyar al guanyador en la segona i tercera plaça de la mateixa categoria. Quart de Poblet va acollir aquesta competició en la qual van participar 57 arquers.\nEl passat diumenge 25 de setembre, les instal•lacions del Club de Tir amb Arc “Arc Quart” de Quart de Poblet van acollir des de les 8 i fins a les 17 h. la Copa Federació de Tir amb Arc a l’Aire Lliure, una competició en la qual un total de 57 arquers i arqueres de diferents categories es van enfrontar a través del sistema d’eliminatòries per a trobar al millor de tots.\nEmilio Lucha, del Club de Tir amb Arc d’Almussafes, va aconseguir alçar-se com el millor del campionat en la categoria de menors de 14 anys després d’eliminar a la seua companya d’equip María Gómez. La final va estar molt disputada, ja que tots dos esportistes van haver de desempatar després d’arribar a igualar els seus marcadors amb 5 punts cadascun d’ells. Completant el podi va estar Yolanda Lucha, també del club almussafeny, copant d’aquesta forma l’entitat el calaix complet.\nEls membres del club es mostren contents pels resultats obtinguts després de les intenses sessions d’entrenament realitzades. També van participar en les proves Ferrán Rodrigo i Raúl Miralles en categoria absoluta i Edgar Ferris en menys de 14 anys.\nEmilio Lucha, del Club de Tir amb Arc d’Almussafes, campió de la Copa Federació added by Ribera Televisió on 27 Setembre, 2016


ressenya – El Bell cant d'un Somriure\nTinc una petita historia personal amb aquesta novel·la de Sònia Sànchez Farell. Cosa que curiosament és prou freqüent en les novel·les que aquí ressenyo. És una novel·la que vaig trobar entre les parades de sant Jordi de l’any passat (2017) i la sinopsis de la qual em va cridar poderosament l’atenció. Jo estava passejant tranquil·lament entre les parades de la vila de Palafrugell i veient l’obra en varies d’aquestes vaig pensar que seria una novetat i que no costaria massa trobar-la més tard quan passegés per Barcelona, on havia quedat precisament per a això. Així doncs vaig deixar escapar la oportunitat de fer-me amb el llibre i vaig anar cap a la ciutat comptal amb el propòsit de trobar-me amb la novel·la allà. Però per molt que vaig buscar, anant fins i tot a llibreries dies més tard per veure si la podien localitzar, va ser impossible trobar-la. I així em vaig quedar jo, amb la sensació d’haver perdut la oportunitat d’adquirir-la en el seu moment, com si no hagués estat més que un somni o un miratge literari, un fantasma potser. Una sensació que ja m’ha assetjat varies vegades amb varies novel·les (molt notòriament amb aquesta). I com sabreu els que hagin llegit aquella ressenya, aquesta sensació es sol traduir en un màgic retrobament un temps després. I no cal gaire astúcia per endevinar que aquest és el cas, si no, difícilment n’estaria escrivint la ressenya.\nEfectivament un any després (20018), vaig tornar a passar altre cop per les parades de Sant Jordi de la vila de Palafrugell i allà estava la novel·la, com si no hagués passat un sol dia. De seguida vaig pensar que potser el problema vivia en que l’autora era de la zona i per això m’havia estat difícil torbar-la fora de l’Empordà. Però la dona resulta ser de Sabadell. Varies preguntes i indagacions van resoldre finalment el misteri. La dona te amics a la vila, entre ells varis propietaris de parades de Sant Jordi. Així doncs, com no podia ser d’altre manera, il·lusionat pel màgic retrobament, em vaig fer amb la novel·la.\nQue tenia l’obra que em cridés tant l’atenció? Parlava d’un intent de suïcidi frustrat aparentment per un encontre relacionat amb el sexe , el luxe, la sensualitat i dues dones. La premissa prometia narrar a través de la sexualitat una historia on l’erotisme demostrés ser una profunda eina narrativa per a explorar la humanitat i el seu existencialisme més basic amb un intent de suïcidi com a punt de partida. La contraportada llençava promeses d’una historia on el sexe i la passió fossin l’eina per a sanar una anima turmentada fins a tal punt de voler acabar amb la seva existencia. Per desgracia la novel·la pren camins molt diferents als que jo vaig elucubrar.\nEl problema principal de l’obra és que significativament més del 90% d’aquesta és esborrable fins al punt de que no alteraria en absolut la trama de no existir. La historia es desenvolupa en les 5 primeres pagines i les 5 darreres mentre que la resta és una mena de desenvolupament de personatge (en singular). I podria estar be, però el personatge en qüestió és un personatge buit. No per ser un mal personatge, si no deliberadament buit. L’autora volia fer que el personatge fos buit, mancant d’emocions en absolut, passejant per una vida de luxe i passió sense cap sentiment en absolut. I ho fa molt be, està perfectament exposat. Durant més de dues-centes pagines. Dues-centes pagines d’un personatge buit vivint la seva vida buida, on no passa res d’interessant ni transcendent per que el personatge viu paral·lelament a la vida, passant per ella sense viure-la realment. I com dic és un desenvolupament molt bo del concepte que vol exemplificar, de la buidor emocional. Especialment a través del conflicte sexual que viu aquesta. Però son dues-centes pagines d’irrellevància i arriben a fer-se una mica pesades.\nÉs difícil llegir el llibre, per que mai passa res. No passa res per que aquest és el propòsit de l’autora. Per que es un personatge buit que defuig la vida mateixa, al que tot al seu voltant li rellisca i que per tant no li passa res. Passen coses, i passen a causa d’ella, però no li passen a ella. Per que ella no les sent. És incapaç d’enamorar-se, sent afecte, però res més. Ni dolor ni alegria. Plaer, afecte, disgust, però no dolor o èxtasi, mai. La seva vida es resumeix en un perfecte equilibri de neutralitat. L’objectiu d’això és demostrar que l’absència de dolor no és un ideal, que la bellesa de la vida està en viure, no en passar per la vida. I ho aconsegueix. Però buf, és molt pesat. És pesat i a més, repel·lent. Per que és una dona que ho te tot, una família genial que l’estima molt i és multimilionària. Una intel·ligència i bellesa sense parangó, una carrer professional brillant per a la que no te cap dificultat. Tot és tan avorridament perfecte i autosuficient. Sembla que es burli del lector amb la seva avorrida bellesa i el seu avorrit luxe. Per que sí, la obra torna al luxe quelcom bastant soporífer i avorrit. Els moments d’emoció i tensió sexual de l’obra no venen precisament donats pel luxe si no en paral·lel a aquest. Crec que l’autora volia mostrar encerta manera un erotisme en el luxe però acaba mostrant més aviat el contrari.\nNo puc dir que la novel·la sigui dolenta. Per que es marca un propòsit i l’aconsegueix, però em dona la sensació que s’insisteix massa en allargar l’exposició de la vacuïtat i massa poc en exposar la resta de l’obra. Com he dit la historia general, passades les cinc primeres pagines de misteriosa introducció, no avança fins al final i quan es resol ho fa amb un recurs que prové d’aquestes pagines inicials fent que tota la resta del llibre no afecti en absolut en la resolució més enllà d’ensenyar-nos la vacuïtat del personatge. I aquesta és necessària per exposar-nos la reflexió moral que la novel·la suposa però no per al desenvolupament pel que fa a la trama. Així que inevitablement un sent que la historia coixeja, que està desbalançada i potser aquest és el major problema de l’obra.\nPersonalment el que menys me n’ha agradat és el fet que tot el que llegia ho sentia fals. Tota la riquesa i pompositat era falsa, precisament per que la protagonitzava una persona buida a la que aquesta riquesa ni tan sols la satisfeia de debò més enllà de ser una simple facilitat. Però el personatge és tan perfecte en tots els sentits que es irritant i avorrit. No és algú que m’agradaria conèixer.\nNo obstant la obra no és dolenta, és pesada. Però molts grans clàssics ho son. I tot i que sí crec que està desbalancejat, com he dit aquesta pesadesa te un motiu funcional que obté els seus resultats. L’únic problema és que amb molt menys (arribat al primer terç de la novel·la la vacuïtat ja estava perfectament clara) hagués aconseguit el mateix resultat.\nEn definitiva no és una obra que recomanaria. Tracta els conflictes entre el be, el mal i la felicitat des d’un punt de vista de la cristiandat fent servir l’erotisme com a motor de la seva narrativa. És interessant, però s’estén amb excés. Però tot i així m’ha agradat llegir-la. És interessant obrir-se a nous autors de les nostres terres que ens son normalment desconeguts.\nPublicat el 26 de Març de 2019 16 d'Abril de 2019 Categories Novel·laEtiquetes erotic, novel•la, ressenya2 comentaris a En el Triangulo de la Verdad\nUn episodi que ha deixat contents als fans. I és que no és d’estranyar. Veure en Zoro en acció sempre mola. I més si el posen en problemes (encara que sigui fent trampes). Veient les reaccions a l’episodi, m’he adonat que el fandom en general te una relació molt homoeròtica amb l’espadatxí. Només de veure’l es posen erts i obliden tota la resta. Tot plegat forma part d’aquesta seriositat que envolta el personatge i el fa distanciar-se de l’humor en el que es mou la sèrie. Per que en Zoro dona peu a fer humor, però no es fa partícip d’aquest. No participa (no en gran mesura), en les ximpleries dels navegants i forma junt amb la Robin una ancora en que agafar-se a la seriositat subjacent a l’humor. Però a vegades cal recordar que tractar quelcom des de l’humor no equival necessariament a no prendre-ho amb seriositat. L’humor sustenta One Piece i és gracies a ell que es manté fresc després de tant de temps. A vegades se’l ninguneja quan aquest s’obre camí fent-se partícip en grans moments de tensió. Però no cal oblidar que de no obrar així, probablement la sèrie no hagués arribat fins on és avui.\nEnceta l’episodi establint una connexió inesperada entre la Big Mom i en Queen. Mentre ella proclama als quatre vents el seu desig fervorós de menjar cert àpat, en Queen presumeix de posseir-lo tot per ell a l’altre costat de l’illa. És evident que aquest petit detall desencadenarà d’una o altre manera un gran conflicte. Però em semblaria una mica decebedor que fos el recurs que empraria Oda per salvar a en Luffy de la seva condemna. Com a molt m’agradaria que fos el detall que li permetés fugir ben lluny, quan ja havia aconseguit escapar per si mateix.\nLa resta de l’episodi transcorre en un continuat conflicte entre en Zoro i un parell d’adversaris que li surten al davant (per que si no seria incapaç de torbar-los). La veritat és que m’ha sorprès bastant com ha girat els esdeveniments el bo de l’Oda en un moment. D’entrada en Zoro s’enfrontava a un paio que semblava dir molt per la boca però actuar més en una defensiva oportunista. La típica tàctica de provocar a l’oponent per poder atacar-lo quan baixi la guàrdia. Brut, ruïnós, però eficaç. Una tàctica més per afrontar la batalla. Però quan l’escena comença a desviar-se cap a una temptadora revelació sobre les espases negres un segon adversari apareix per tallar la declaració i potenciar la incògnita. Però no be sol.\nEra evident que la cortesana no havia mort amb tanta facilitat. No només per que Oda no mata a ningú. Si no per que la narrativa havia donat un pes brutal al personatge com per aparèixer simplement per morir poc després, sense fer res mes transcendent que el fet de defallir. La presentació era excessiva pel poc paper jugat i era evident que el personatge encara tenia molt paper a interpretar. Que se la trobi en Zoro em sembla força encertat, per que es en certa manera el més desvinculat de tot i permet donar al personatge un ambient aïllat en el que seguir desenvolupant-se. Les circumstancies en que ho fa, esdevenen encara més propicies. En un moment ens demostra que no és només una mala puta sense escrúpols. És algú disposat a sacrificar-se per aquells a qui aprecia (t’imagines que hi hagués un rollete entre aquesta i l’espadatxí?).\nEn qualsevol cas en Zoro es veu embolicat en un conflicte a dos bandes on dos oponents: un sanguinari assassí sense escrúpols i un guerrer oportunista de flexible moral es coordinen per posar-li les coses complicades. Però en Zoro és en Zoro i tot i les trampes rastreres dels dos adversaris no pot si no somriure davant el repte. I quan cau la primera sang, l’espadatxí s’encén davant la perspectiva d’un bon encontre. I quan s’encén, és imparable.\nPublicat el 25 de Març de 2019 2 d'Abril de 2019 Categories One PieceEtiquetes manga, One Piece, ressenyaDeixa un comentari a One Piece 937 – Gykumaru del pont Ogachi\nLa primera part del capítol es dedica amb força parafernàlia a respondre la pregunta que l’anterior va deixar a l’aire. Quina oportunitat donarà en Queen a en Luffy d’escapar? És evident que el general pagarà car haver ideat aquest joc. D’entrada sembla impossible que el joc li pugui fallar, és una trampa mortal. Però en Luffy és expert en sortir de situacions impossibles. Si existeix una mínima possibilitat la seva sort l’hi portarà i la seva voluntat serà capaç de travessar-la. És evident que en Luffy escaparà en breus, ara només ens queda gaudir del com.\nCom ja vaig dir a la ressenya anterior en Queen és pur espectacle, es passeja amb seguretat entre els seus seguidors pensant sempre en com excitar els seus sentits. I això juga en contra seva. Per que en lloc de pensar la millor manera de fer les coses, pensa en la més espectacular. I en aquest cas, sembla que això podria donar una oportunitat a en Luffy de sortir indemne del seu joc. No obstant Oda s’hi allarga pel meu gust, esplaiant-se en detalls que pretenen magnificar l’emoció i que només fan que entorpir-la. L’explicació sistemàtica del funcionament de la trampa que caurà sobre en Luffy de fugir és innecessària i s’elonga en excés. Crec que Oda hauria d’haver optat per un recurs més gràfic per mostrar-ho i passar directament al’acció. En qualsevol cas el barret de palla esta entre l’espasa i la paret, cosa que insinua que potser alguna paret caigui.\nLa següent escena ens retorna als banys de l’anterior ressenya per perpetuar el vergonyós masclisme involuntari que Oda deixa caure en la cosificació de les seves protagonistes. Tot i que en aquest cas l’escena esta més justificada no deixa de recordar a la pèssima premissa humorística de l’episodi anterior i arrossegar-ne el seu sabor amarg. En qualsevol cas en Hawkins i companyia entren als banys a la cerca dels fugitius en una redada del tot lògica i competent. El pirata endeví no sembla sentir cap iterés en les virtuts femenines que ennuvolen la vista de homes menys centrats que ell. El cas es que posa a les noies en problemes i tot i les tàctiques de distracció de la Nami (que empri el seu cos seductor com una arma em sembla millor que no pas que el regali a les vistes de desconeguts que l’assetgen per veure-la) la situació sembla cobrar matisos d’emergencia. I allà és quan en Sanji apareix per salvar el dia. Només que ja havia estat allà tota l’estona. La fantasia onírica d’en Sanji amb la invisibilitat era divertida com a somni hipotètic i inassolible. Una frustració pervertida que esdevenia la cúspide del contrast entre perversió i cavallerositat. Un gran recurs còmic. Però al esdevenir real les coses canvien, la cavallerositat deixa de ser un contrast per ser una mascara en cert sentit, doncs la perversió evidentment impera. Era el somni de la seva vida sí, però no deixa de fer-se estrany veure’l complert. Crec que Oda ha trencat una barrera aquí, per que el divertit era que no ho podria fer mai i ara simplement… és una fantasia més.\nFinalment la camara vira a l’escena que més ha cridat l’atenció dels aficionats. Un Zoro emocionat al que per fi sembla haver-li arribat el moment de fer alguna cosa. I és important, per que sent l’espadatxí al país dels espadatxins la cosa seria esperar que aquest fos el seu moment. Però Oda l’ha retingut fins ara, conscient de les ganes que tenia l’espectador de veure’l en acció. I ho ha fet per poder desfermar-lo sense reserves arribat el moment. I el moment sembla haver arribat. L’excusa poc importa, en Zoro s’enfrontarà amb el que podria ser un rival digne de veure (com podria no ser-lo). Estant basat en una figura històrica, quasi mitològica, el col·leccionista d’armes que li ha usurpar l’espasa cedida per Ryuma, potser el samurai més famós de tots els temps, te el potencial per esdevenir un rival emocionant. Dubto que Oda s’allargui molt en el combat, però no m’estranyaria veure al cap de molsa passar alguna petita dificultat. El potencial del trofeu que pugui trobar desprès de vèncer però, és el que ens posa les dents llargues. Que podrà armar a un petit exercit sembla evident, però l’emocionant son les armes llegendàries que es trobaran entre el seu arsenal. Potser aconseguirà en Zoro un altre espasa mítica per a la seva col·lecció. Potser fins i tot el desprestigiat Brook podria aconseguir una espasa digne de menció? Sens dubte les possibilitats son prometedores. I fins i tot, l’encontre podria guardar algun secret sobre el passat Wanesc d’en Zoro.\nPublicat el 19 de Març de 2019 2 d'Abril de 2019 Categories One PieceEtiquetes manga, One Piece, ressenyaDeixa un comentari a One Piece 936 – El gran torneig infernal de sumo\nL’assetjament sexual no fa gracia\nPodríem dividir aquest episodi en dues parts. La que parla d’en Luffy, la presó i en Queen (i encapçala el títol de l’episodi) i la que parla de la Nami, la Robin i companyia (i que encapçala el títol de la ressenya). Narrativament i a nivell de trama la primera te més importància, però m’agradaria parlar més de la segona. Així que mencionaré en primer lloc el que m’agradaria comentar d’aquesta primera i abordaré després la segona.\nLa presó és un caos, En Kid ha escapat i cap carceller és prou tenaç com per sotmetre al salvatge Luffy i la seva bestialitat desfermada. Ni les manilles de kairouseki semblen poder-lo aturar. I en mig d’aquestes arriba en Queen, un dels dos tinents de l’emperador i encarregat de supervisar la presó. La seva aparició teatral no m’agrada. Entenc la intenció d’Oda i hi estic d’acord. En Queen és una reina de l’espectacle, una diva disposada a reclamar l’atenció per allà on passa. Però la manera en que ho ha fet… peca de ridícula i simplista. Simplement no em crec que el numeret de fira que ha muntat entretingui als sanguinaris carcellers. Com dic la idea era bona, però ha fallat en la seva execució.\nJa ho deia en l’episodi anterior i ara Oda hi reitera, el petit vellet de la presó era antany un poderós cap de la màfia que movia els fils de tot un país. I que podria tornar-ho a fer. És evident (diria fins i tot que excessivament obvi) que en Luffy el salvarà i aquest li aconseguirà un exercit (hauria d’haver deixat la idea més a l’aire). Però de totes maneres serà interessant veure com ho fa. També interessant és la declaració d’en Luffy que portar les manilles era una mena d’entrenament. Per que és el classic entrenament per supressió típic del shonen més típic i aquí Oda se’n fa partícip i aconsegueix emocionar-nos. Però a l’hora se’n burla i ho fa a la seva manera. Per que on altres hi reiterarien episodis, ell hi dedica un comentari a peu de pagina que no necessita dir més (de vegades sap no ser reiteratiu). Però és amb “em faré més fort, encara que sigui una mica” que definitivament borda la parodia.\nEn tot cas en Luffy sembla haver triat el pitjor moment per fugir amb l’arribada d’en Queen. Amb les manilles i sense aliats sembla no tenir sortida. Si no fos per que un ninja ha demostrat la seva utilitat apropiant-se de les manilles i l’ombra misteriosa de la cela obscura ha insinuat ser un antic aliat dels samurais. Podrien ambdós factors junts possibilitar la fugida del barret de palla? Ho veig factible. Espero que això no acabi amb la derrota d’en Queen (és massa aviat per carregar-se algú de tant amunt, amb prou feines ens l’han presentat). Però em creuria perfectament que amb una bona execució aconseguissin fugir per potes.\nI parlem ara del que m’interessa. L’escena als banys de la Nami i companyia. Comença elegant, amb les noies prenent un bany mentre parlen de tàctiques i política. Continua graciosa quan se’ns revela que estan en un bany mixt i be, fa mitja gracia per que estan en boles i… (potser no tanta). I continua desagradable i incòmode quan Oda tira per reiterar en la broma de que uns babosos sortits es dediquin a assetjar-les i mirar-les per totes bandes mentre elles es converteixen en un objecte de pura i depravada observació com si fos el més normal del món que els homes nomes les sabessin veure com a cossos despullats. Entenc la broma, però no em fa gracia. Promou la normalització de que és normal que un home espií una dona als banys i això no pot estar be. I quan Oda hi fot tentacles ensabonant-les… Tenia en ment que li fessin un doujinshi porno ja d’entrada oi? Per que si no, no entenc com es pot ser tan innocent. Tot plegat és brut i desagradable i al menys a mi m’ha deixat un mal gust de boca. Per que jo m’he imaginat essent observat com ho eren elles en l’episodi i m’he sentit molt incòmode. I jo no soc una dona que te l’experiència d’haver viscut aquesta mena de situacions de clar assetjament. I el pitjor és que en fa broma.\nMés endavant mostra una petita vinyeta on es veu el que hauria de ser la realitat d’uns banys unisex. Nens, homes i dones (aparentment família) banyant-se en un ambient relaxat i distés on hi regna l’alegria i on el bany no esta sexualitzat. Però quan les nostres protagonistes entren en escena tot son mirades libidoses cap als seus cossos d’infart (i el pitjor és que la narrativa d’Oda promou el menyspreu cap a cossos no canònics com el de la ninja). L’únic bo que en trec de l’escena és l’orgull i l’a naturalitat amb el que les protagonistes mostren el seu cos. No és quelcom que Oda hagi fet voluntàriament, però s’agraeix treure’n algo de bo. Per que són dones orgulloses i poderoses, que no tenen cap problema amb mostrar-se com són ni es deixen intimidar per individus que sens dubte les cossifiquen. Però això no treu és clar que l’escena et vengui l’ideal de dona bonica com un cos fet per a la contemplació sexual de l’home que viu amb el propòsit de satisfer els seus desitjos. I això esta malament. Molt malament.\nPublicat el 11 de Març de 2019 2 d'Abril de 2019 Categories One PieceEtiquetes manga, One Piece, ressenyaDeixa un comentari a One Piece 935 – Queen\nAquest és un episodi purament de reubicacions. Un episodi on Oda atura un moment el ritme de la narració per deixar ben clares les posicions de tots els integrants abans de seguir amb la narració. És quelcom que acostuma a fer dins les sagues passat moments de gran acció i que la historia necessita per seguir fluint sense entrebancs o malentesos. El recurs te com a gran objectiu balancejar els temps entre personatges i Oda ho compleix sense masses problemes. No obstant aquesta vegada la cosa ha quedat potser un pèl massa seca, forçada en excés per un rigor que no casa amb la sèrie.\nL’exemple més notori del ja mencionat és el mapa. Els mapes sempre molen. Serveixen per ubicar els personatges i posar una disposició al que abans només eren noms. Per que no és el mateix que et diguin que estan a l’oest de la capital que veure que estan a l’oest de la capital. Sospito que el petit esquema de la geògrafa del país servirà a propòsits més específics en endavant però ara només rau a fer-nos ubicar els personatges. I per no deixar buida una de les zones del país, Oda hi transporta als personatges fugits de l’episodi anterior (una mica per que mira, aquí no hi havia passat res). Tot plegat fa que mapa a part, l’episodi resulti una mica eteri.\nEn primer lloc ens mostren a una tripulació de la Big Mom en disputa, que ens be a dir el que ja sabíem, que han perdut a la Big Mom (l’únic que aporta és plantejar un interessant conflicte hereditari en cas de defallir la matriarca). Després la càmera enllaça amb la matriarca perduda en un altre escena que tot i ocupar també varies pagines tampoc ens diu res que no sabéssim a banda d’insinuar el detall (un secret per tots sabut), de que en Zoro te algun vincle amb el passat de Wano (el més provable és que a través del seu mestre) i mostrar-nos el mapa (la Big Mom no és el personatge més interessant per ensenyar-nos geografia i la veritat és que queda una mica forçat, però alguna cosa havia de fer amb ella). Desprès enllaçant amb el descobriment de que hi ha una zona inexplorada de Wano ens porta fins allà per dir-nos únicament que el grup que estava dins el castell ha escapat (cosa que saber no sabíem, però sabíem), i on es menciona que l’home que capitula l’episodi era antany líder de la yakuza de l’antic Wano. I a continuació aprofitant que parlaven del succeït al palau ens transporten fins l’equip d’en Sanji que s’assabenta d’això via diari on se’ns informa de la mort de la cortesana que curiosament ja sabíem i on l’única aportació és la broma dels banys que de fet, també sabíem (cap menció a com va acabar la batalla contra els dinos ni a com van fugir?).\nHem d’esperar fins a l’ultima de les escenes per que realment ens porti algo nou. Tot i que ja es mencionava en l’anterior (amb el recurs del diari), ens assabentem que en Kid ha fugit sense en Luffy (suposo que sense intervenció d’aquest, però qui sap), detall que dona a Oda un potent recurs per salvar el dia en cas de necessitat. Allà l’esclavisme opressiu del camp de treball segueix com sempre. Segueixen fent bullyng a un impassible Luffy al que no sembla afectar-li massa que l’intentin trepitjar i es torcin en turmell en l’intent. I seguim veient patir al mateix vell d’abans en una opressió incansable que comença a fer evident que no és un vell qualsevol destinat a exemplificar la tortura dels camps de treball. Sorpresa la nostra quan descobrim en les seves paraules d’honor que no és altre que el mencionat ex-lider de la yakuza que encapçala l’episodi.\nSuposo que en Luffy el salvarà, fugirà amb ell i accidentalment aquest emprarà els seus antics contactes per donar la clau de la victòria (a nivell logístic i d’informació) als aliats. Però abans d’això sembla ser que l’Oda vol que en Luffy s’hagi d’enfrontar a en Queen. És massa aviat per fer caure a un pilar tan poderós. I sembla difícil que en Luffy pugui vèncer en el seu estat actual. Però sí sembla augurar-se un enfrontament fugaç que posi en atenció al subordinat de l’emperador de l’autèntic potencial d’en Luffy i a en Luffy del que li falta encara per arribar fins l’emperador.\nPublicat el 7 de Març de 2019 2 d'Abril de 2019 Categories One PieceEtiquetes manga, One Piece, ressenyaDeixa un comentari a One Piece 934 – Hyougoro la flor\nPàgina 1 Pàgina 2 … Pàgina 43 Pàgina següent


Halloween al CEM Besòs - CEM Besos\nHalloween al CEM Besòs\nNo us perdeu tot el que tenim preparat per vosaltres dimecres 28 d’octubre per celebrar el Halloween més terrorífic i esportiu. ?♀??\n➡ Apunta’t i participa a les activitats, totes amb la màxima seguretat.\n☝Fes la teva reserva!\nTúnel del Terror ANUL·LAT!!\nExhibició Zumba Kids


24787 - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: 24787\n8 p, 77.5 KB Comptabilitat superior  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat d'Economia i Empresa, seu de Sabadell\n2 p, 15.2 KB Comptabilitat superior  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat d'Economia i Empresa, seu de Sabadell\n3 p, 19.1 KB Comptabilitat superior  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat d'Economia i Empresa, seu de Sabadell\n6 p, 48.3 KB Comptabilitat superior  / Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Estudis Empresarials de Sabadell\n5 p, 31.1 KB Comptabilitat superior  / Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Estudis Empresarials de Sabadell\n5 p, 30.0 KB Comptabilitat superior  / Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Estudis Empresarials de Sabadell\n9 p, 76.1 KB Comptabilitat superior  / Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Estudis Empresarials de Sabadell


Holiday Home Patricia Dènia Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday Home Patricia-, Campusos, Dènia, Espanya, 3700 - Veure al mapaBé6,9Basada en2comentarisHoliday Home PatriciaVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5UbicacióParticularitats que li encantaranpiscina privada\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Pda Tossal Gros II Dénia està situat idealment a Denia; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Holiday home Pda Tossal Gros II Dénia, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior. Holiday home Pda Tossal Gros II Dénia és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Dènia.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióestris de cuinarentadorabanyeraforn microonesrenta vaixellescalefaccióneveraTV satèl•lit/cableempolles d'aigua de cortesiapiscina privada Idiomes ParlatsAnglès Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Holiday Home Patricia de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Número de llicència: AT-421023-AMostrar més


El crític literari i estudiós de la narració Gérard Genette va morir a París la setmana passada, carregat d’anys i de saviesa. Va dedicar la seva llarga vida a l’estudi de fenòmens literaris poc estudiats pels seus contemporanis, més propis dels estudis de retòrica i de gramàtica de la narració d’altres moments en la història de les lletres franceses, al temps del classicisme sobretot.\nVa ser professor meu a l’École Pratique des Hautes Études l’any 1974, després d’haver cursat jo dos anys d’estudi a la Universitat Goethe, de Frankfurt am Main, amb els deixebles, o les restes, de l’Escola de Frankfurt. Això em va donar una formació en matèria d’història de les idees i d’estudi de la cultura que no s’avenia gaire amb les tendències formalistes que cap a aquells mateixos anys imperaven a les universitats i instituts de recerca de París. Llavors encara vivia Roland Barthes, Julia Kristeva es convertia en l’ spiritus movens de tot el moviment semiològic, i Tzvetan Todorov (un mal educat, a diferència de Genette, que era molt senyor), entre d’altres, constituïen una guàrdia de corps que, de la mà de Mikhaïl Bakhtin i dels lingüistes estructuralistes, frenaven a tot el territori francès la influència de la sociologia literària: Robert Escarpit va ser un dels pocs que s’hi va mantenir ferm. Després, amb els anys, hem vist que no tothom va quedar tocat per les modes semiòtiques i estructuralistes, com s’ha comprovat en l’obra de Marc Fumaroli -que no era respectat als anys 1970-, Antoine Compagnon i d’altres.\nPensant-hi mirant enrere i amb macroscopi, ara es pot entendre perfectament què és el que va succeir en aquells anys. De fet, a causa de les revoltes del 1968, París podia haver enfilat el camí de la crítica sociològica i d’altres corrents crítics que ja he esmentat. Però no va ser així: Genette, per exemple, es va moure per sempre més en el camp de la neoretòrica -impulsant una pseudociència que Todorov va anomenar “narratologia”-, mentre que els seus col·legues de l’École Pratique i els seus amics -Barthes, Sollers, Kristeva, etcètera- entraven de ple en la semiòtica, per un costat, i en la fidelitat al maoisme, no se sap exactament amb quines raons després de la purga de Mao contra els intel·lectuals xinesos. Aquests tenien la seva revista, Tel Quel -un deute envers Valéry que mai no van reconèixer- i Genette i el Todorov d’aquells anys -perquè després es va mudar a l’antropologia i la crítica política- van fundar la revista Poétique, quinta essència del formalisme retòric que ja he dit.\nSempre em va fer l’efecte que, a part d’aquestes consideracions, el que traspuava al darrere dels diferents formalismes en matèria de crítica literària que va assotar París durant uns vint anys era una lluita sonora de l’hegemonia intel·lectual de França contra la tradició crítica dels alemanys: només cal pensar que Walter Benjamin no va ser traduït al francès, per Maurice de Gandillac, fins al final dels anys 1960. Hi ha mètodes diferents de crítica literària, al món, però hom acaba descobrint-hi sempre determinades afinitats polítiques i ideològiques.


Es crea una plataforma d’afectats per les entrades de l’Horta-Sant Andreu | Andreuenc\nEs crea una plataforma d’afectats per les entrades de l’Horta-Sant Andreu\nEsportRedacció 29/04/2019 Cap comentari\nAquest diumenge es va disputar el gran derbi per la lluita per la promoció d’ascens entre l’Horta i el Sant Andreu, que va acabar en empat a 3. La transcendència del partit, i la proximitat del desplaçament, va fer que l’afició quadribarrada es desplacés en massa per donar ales als jugadors entrenats per Mikel Azparren. Però els seguidors del Sant Andreu s’acabarien emportant una gerra d’aigua freda, i no només per l’empat.\nQuan més de 200 seguidors –la majoria andreuencs– feien cua per comprar la seva entrada es va produir un fet lamentable que s’allunya molt dels valors de l’esport. El president de l’Horta, tal i com va confirmar el Sant Andreu en el seu compte de Twitter, va decidir comunicar als Mossos d’Esquadra que tanquessin les portes del camp de futbol i no deixessin accedir a cap aficionat més. Una versió que també ha confirmat un aficionat que es va quedar fora del camp en declaracions a Andreuenc: “Fins i tot els Mossos d’Esquadra no entenien res i reconeixien que la decisió venia del president de l’Horta”.\nEls aficionats que volien entrar van ser desallotjats pels Mossos d’Esquadra sense cap explicació, però el fet més greu és que molta gent que havia comprat l’entrada a primera hora tampoc va poder accedir al camp, sense ni tan sols tenir opció a la devolució de l’import pagat. La qual cosa “és un fet molt greu, ja que molta gent havia pagat per veure un espectacle esportiu, al qual se’ns va denegar l’accés de molt males maneres per part del personal de l’Horta”, tal i com ha denunciat un altre aficionat quadribarrat que havia comprat la seva entrada a primera hora i es va quedar fora del camp.\nDavant de la gravetat dels fets, s’ha creat una plataforma d’afectats a la qual es poden dirigir totes les persones que van comprar la seva entrada i se’ls va denegar l’accés. Tothom qui hi vulgui contactar només ha d’escriure un correu electrònic a l’adreça afectatsuahorta@gmail.com, indicant el seu nom i cognoms, juntament amb un número de telèfon de contacte.\nSegons ha pogut saber Andreuenc a través dels seus impulsors, la plataforma emprendrà les mesures judicials pertinents contra l’Horta i l’objectiu és “actuar tots els afectats de manera col·lectiva per tenir més força”. El més important és que tot plegat no suposarà cap cost per a les persones afectades, ja que “les despeses judicials seran a càrrec d’un empresari que va patir aquest fet”. La plataforma, a més, recomana “no fer cap gestió amb l’Horta i dirigir-se directament a ells”.\nFotografia: Aficionats fora del camp un cop el club va tancar les portes | Andreuenc\nEtiquetes: entradesestafaUA HortaUE Sant Andreu\nDe la glòria a la decepció


About: Santes Creus\nSantes Creus és la capital del municipi d'Aiguamúrcia, a l'Alt Camp. Està situat a la riba esquerra del Gaià, al voltant del Reial monestir de Santa Maria de Santes Creus, una de les joies de l'art cistercenc del segle XII a Catalunya, per la qual cosa el poble se centra en les activitats turístiques i d'estiueig i segona residència. Amb 191 habitants l'any 2007 (158 al poble mateix i 33 de disseminats), era el nucli més poblat del terme municipal. Està comunicat per carreteres locals amb Aiguamúrcia, les Pobles i el Pont d'Armentera. El travessa el sender de gran recorregut GR-7-2.\nSantes Creus és la capital del municipi d'Aiguamúrcia, a l'Alt Camp. Està situat a la riba esquerra del Gaià, al voltant del Reial monestir de Santa Maria de Santes Creus, una de les joies de l'art cistercenc del segle XII a Catalunya, per la qual cosa el poble se centra en les activitats turístiques i d'estiueig i segona residència. Amb 191 habitants l'any 2007 (158 al poble mateix i 33 de disseminats), era el nucli més poblat del terme municipal. Està comunicat per carreteres locals amb Aiguamúrcia, les Pobles i el Pont d'Armentera. El travessa el sender de gran recorregut GR-7-2. Creat el 1843 a les antigues dependències del monestir, el poble comprèn diversos llocs d'interès relacionats amb l'edifici monàstic, com el pont de pedra fet construir el 1549 per l'abat Jaume Valls, la creu de terme gòtica (del segle XIV), la petita església barroca de Santa Llúcia (de mitjan segle XVIII) o l'antic celler cooperatiu modernista. Seguint el carrer principal, que porta al monestir, al desviament d'on surt la carretera d'Aiguamúrcia, hi ha la coneguda albereda de Santes Creus, única com a bosc de ribera de tot Catalunya, declarada espai d'interès natural per la Generalitat. Aquesta massa arbòria, que ocupa 12 hectàrees, és un dels indrets més visitats del poble, juntament amb el monestir. Aigües avall del Gaià, a la confluència amb el torrent de Rubió, vora l'antic molí de Santes Creus, hi ha la urbanització dels Manantials o de la Plana del Molí. (ca)\nSantes Creus és la capital del municipi d'Aiguamúrcia, a l'Alt Camp. Està situat a la riba esquerra del Gaià, al voltant del Reial monestir de Santa Maria de Santes Creus, una de les joies de l'art cistercenc del segle XII a Catalunya, per la qual cosa el poble se centra en les activitats turístiques i d'estiueig i segona residència. Amb 191 habitants l'any 2007 (158 al poble mateix i 33 de disseminats), era el nucli més poblat del terme municipal. Està comunicat per carreteres locals amb Aiguamúrcia, les Pobles i el Pont d'Armentera. El travessa el sender de gran recorregut GR-7-2. (ca)\nSantes Creus (ca)


Currículum i orientació. Atenció a la diversitat. Centres educatius. Atenció a la diversitat i suports. Plans individualitzats. Concreció del PI. XTEC - Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya\nElaboració i concreció del PI\nL’equip PI elabora el PI inicial en els primers mesos del curs; qualsevol docent responsable d’una àrea /matèria susceptible de PI, ha d’explicitar els objectius, continguts que adapta en relació a la seva àrea.\nAl llarg del curs aquest PI es va concretant més per adaptar-lo a les activitats i temàtiques que es treballen a l’aula, segons les responsabilitats i acords presos a l’inici. El document PI ha d’estar disponible per ser consultat per part de tots els professionals al llarg de la seva implantació, ha de ser un document viu que es va actualitzant i modificant segons el procés evolutiu de l’alumne i les necessitats educatives que va manifestant. Al marge de les reunions que es realitzin, és important també que l’equip directiu del centre faciliti eines i espais telemàtics en xarxa que permetin el coneixement de les concrecions del PI que els diferents docents i professionals estan fent. Aquestes eines faciliten també el seguiment i l’ avaluació del PI.\nConcreció a la programació setmanal\nEl PI no ha de ser una descripció detallada de tot el que l’estudiant ha d’aprendre ni de totes les adaptacions que es fan de les activitats de l’aula. En aquest sentit, la presa de decisions detallada que afecta la programació, que es fa setmanalment o quinzenalment, forma part del desplegament del PI però no s’ha d’explicitar en el PI de començament de curs. Perquè l’alumnat amb PI participi el màxim possible a les activitats del seu grup d’iguals, cal deixar un marge de flexibilitat que permeti anar adaptant les activitats i els materials de la programació de l’aula a mida que es van planificant. Aquestes concrecions les fan els docents o professionals de l’equip PI responsables de les àrees/matèries i, si s’escau, dels programes de suport específics.


Grandvalira tanca amb un balanç satisfactori d’esquiadors les vacances de Nadal - Diari de la neu\nGrandvalira tanca amb un balanç satisfactori d’esquiadors les vacances de Nadal\nLa mitjana d'esquiadors a pistes per dia s'ha situat en 16.600\nAndorraAgències 09.01.201813.45 h\nLa mitjana d'esquiadors a pistes per dia s'ha situat en 16.600 Autor/a: Grandvalira\nDel 23 de desembre fins el 7 de gener, Grandvalira ha tornat a situar-se entre les principals destinacions de neu de referència del sud d’Europa. Durant aquests 16 dies del període de vacances de Nadal, l’estació andorrana ha rebut una mitjana diària de 16.600 esquiadors diaris, uns resultats molt en línia de l’afluència registrada la temporada passada, malgrat haver patit dos dies amb condicions meteorològiques adverses. Segons la radió-trelevisió andorrana el compte final seria de 265.600 visitants.\nEls dies en els que Grandvalira ha concentrat més visites han estat els últims dies de l’any, (30 i 31 de desembre) seguits dels dies previs a Reis, (3 i el 4 de gener). L’origen dels esquiadors que han visitat el domini andorrà durant les festes ha estat principalment de destinacions de proximitat com Catalunya, Madrid, València i el sud de França, però també s’ha registrat un augment en el nombre d’usuaris d’altres destinacions més llunyanes com Regne Unit o Rússia.\nUn any més, Grandvalira ha comptat aquests dies amb l’oferta esquiable més gran de la Península Ibèrica amb els 6 sectors oberts i enllaçats per pista.\nVacances familiars i gastronòmiques\nDurant el Nadal, Grandvalira ha desplegat un complert programa d’activitats destinades a tota mena de públics, especialment a les famílies i als esquiadors més “gourmet”. Els més petits de la família han tornat a ser els grans protagonistes d’aquests dies amb els circuits infantils com el Mon(t) Magic a Canillo, el circuit Imaginarium a Grau Roig i el Bababoom Circus d’El Tarter. Però els moments estrella d’aquestes festes han estat la cerca de tions, l’arribada del Pare Noel, les baixades de torxes i llumetes i l’arribada de Ses Majestats els Reis que un any més han visitat l’estació.\nAquestes festes han estat també molt gastronòmiques a Grandvalira amb noves propostes com ara la nova food ratrac ‘Yours Mandonguilles’ situada al sector Grau Roig o The Exceptional Tea Lounge Experience by Dilmah al sector Soldeu. O la incorporació als restaurants de servei a taula dels sectors de Pas de la Casa i Grau Roig de les postres tematitzades del prestigiós mestre pastisser, Christian Escribà.\nL’Escola d’Esquí i Snowboard ha treballat a bon ritme durant el període nadalenc així com les activitats d’aventura amb les motos de neu i el múixing com a activitats més sol·licitades. A l’Ski & Mountain Academy del sector Grau Roig s’ha posat en marxa un nou servei de massatges destinat als esquiadors. De la seva part, durant aquests dies i gràcies a les nevades, també s’ha procedit a la construcció de l’Iglú Hotel i s’han començat a esculpir les obres escollides de la col·lecció Carmen Thyssen en el marc de l’acord de col·laboració amb el Museu Carmen Thyssen d’Andorra.\nEls tres snowparks de Grandvalira, l’Snowpark El Tarter, el Xavi Park (sector Grau Roig) i el Sunset Park Henrik Harlaut (sector Grau Roig, El Peretol) han anant obrint més superfície progressivament i han rebut molt bona acceptació i afluència dels freestylers durant les festes.\nL’après-ski de Grandvalira també ha estat un dels principals atractius pels esquiadors que han triat el domini més gran del sud d’Europa per a passar-hi les seves vacances de Nadal. L’Abarset al sector El Tarter s’ha convertit un any més en un dels punts neuràlgics dels Pirineus amb actuacions de dj’s de renom com Viktor Ollé, Chelina Manuhutu, Oriol Calvo, Simply J o Dj Soundbouree, entre d’altres. A més, la terrassa d’Abelletes va rebre la sessió de dj de Family Piknik el passat 30 de desembre.\nLlançament del Forfet Plus+\nCoincidint amb l’inici de les festes de Nadal i la finalització del preu promocional del Forfet de Temporada, Grandvalira va posar a la venda el Forfet Plus+, un producte que temporada rera temporada guanya adeptes. Es tracta d’un forfet personal i intransferible de pagament per utilització, dirigit a tots aquells que volen gaudir al màxim de la neu, al millor preu i sense haver de passar per taquilles cada vegada.\nAmb el teu Forfet Plus+ les esquiades a Grandvalira surten a millor preu. Es paga només pels dies que s’esquia i es premia les esquiades amb descomptes, de manera que, a partir del segon dia, s’obté un 15% de descompte diari sobre el preu del forfet.\nNevades al tram final de les festes\nEn els darrers dos dies, Grandvalira ha rebut més de 75 cm de neu nova que fan que actualment l’estació disposi d’uns gruixos d’entre 40 i 110 cm de neu pols. Properament Grandvalira informarà sobre les condicions d’obertura dels propers dies que es preveuen excepcionals per a la pràctica dels esports blancs.\n11.12.2017. Grandvalira: 60.000 esquiadors! Mitjana de 12.000 esquiadors/dia a la setmana dels ponts\nAmb 2147 lectures. 26.02.2020


El Consell Comarcal presenta el “Libre de plantar vinyes e arbres...” — Alt Penedes\nEl Consell Comarcal presenta el “Libre de plantar vinyes e arbres...”\nEl Consell Comarcal presenta el “Libre de plantar vinyes e arbres...” Es tracta d’un manuscrit copiat per un escrivà anònim del Maestrat a finals del segle XV a partir d’una obra prèvia desconeguda. El primer llibre d’aquest tractat d’agricultura pràctica està dedicat a les feines de la vinya i el llibre sisè tracta sobre “fer vins e conservar aquells”. https://www.ccapenedes.cat/actualitat/noticies/el-consell-comarcal-presenta-el-201clibre-de-plantar-vinyes-e-arbres...201d https://www.ccapenedes.cat/actualitat/noticies/el-consell-comarcal-presenta-el-201clibre-de-plantar-vinyes-e-arbres...201d\nEs tracta d’un manuscrit copiat per un escrivà anònim del Maestrat a finals del segle XV a partir d’una obra prèvia desconeguda. El primer llibre d’aquest tractat d’agricultura pràctica està dedicat a les feines de la vinya i el llibre sisè tracta sobre “fer vins e conservar aquells”.\nEstà escrit en un català concís i directe que conté molts trets dialectals de les Terres de l’Ebre i del nord del País Valencià. És un text curiós de gran valor per a la història dels dialectes catalans i un document remarcable en la història dels textos agronòmics catalans.\nEl manuscrit ha estat editat per la Universitat de Barcelona, el Ministeri de Ciència i Innovació i Publicacions de l’Abadia de Montserrat, i és el primer d’una sèrie de textos que es publicaran dins el projecte Scripta. Aquest projecte aplega els més eminents estudiosos de la Dialectologia catalana i té com a objectiu general reunir un corpus automatitzat de textos representatius en català des del segle XIII que serveixin per estudiar les variants dialectals i la relació entre llengua oral i llengua escrita.\nEl responsable d’aquesta edició és Xavier Luna, professor de Filologia Catalana de la Universitat Autònoma de Barcelona, que, a més de tenir cura de la transcripció, ha estudiat els aspectes genealògics i lingüístics i ha elaborat un glossari amb els significat dels mots i les expressions.\nEl mateix Xavier Luna, juntament amb M. Àngels Massip, professora de Filologia Catalana de la Universitat de Barcelona i autora del pròleg del llibre, i el president de l’Institut d’Estudis Penedesencs, Ramon Arnabat, seran els encarregats de presentar el “Libre de plantar vinyes e arbres...“ a la sala d’actes del Consell Comarcal de l’Alt Penedès, el divendres 20 d’abril, a les vuit del vespre.


Salou, absolutament Smart fins dissabte\nAl passeig Jaume I de Salou hi ha exposats cotxes Smart de tota mena.\nFins dissabte la localitat viu una concentració mundial que atreu cotxes de 44 països d’arreu del món\nActualitzada 14/06/2017 a les 17:10\nSalou és el centre d’atenció del món dels vehicles Smart gràcies a la concentració de més de 1.200 vehicles d’aquesta gamma de la marca Mercedes. Al voltant de 3.000 persones , 'smart lovers' es reuneixen al voltant del passeig Jaume I, on es concentren nombroses activitats relacionades amb aquest petit cotxe. Salou s'omplirà de cotxes vinguts des 44 països diferents, molts d’ells ja han arribat, i continuaran fent-ho per tal de participar a la desfilada única al món que porta realitzant-se des de fa 17 anys de forma consecutiva.\nFins dissabte s’han previst una llarga llista d’actuacions, entre elles el concert de música electrònica de les bessones Nervo (dissabte 17 a les 22,30h, gratuït). Aquest esdeveniment serà el fi de festa amb la música dance i house futurista de les germanes que es farà sentir arreu. A més però el mateix divendres també s’han preparat actes més populars com rumba catalana (18h) o castells (20,15h) però el tret de sortida oficial serà el divendres a l’escenari de la platja a les 20.45h.\nUna acolorida caravana que sortirà el dissabte 17 als volts del migdia, des de la platja i recorrerà el paisatge de les costes catalanes. En una ruta bidireccional, els participants gaudiran d'unes vistes espectaculars del mar i dels milers de curiosos que segur s'acostaran a veure la particular estampa.\nAquest dimecres al matí, uns quants centenars de cotxes ja han dut a terme la primera de les sortides en grup fins a Cambrils i Reus i, des de dilluns es poden veure al passeig Jaume I amb totes les variants de smarts, de gasolina i elèctrics, a més de comptar amb estètiques diferenciades que fan que cada un dels vehicles sigui únic. Al passeig també hi ha una zona d’Expositors i de zones infantils visitable per a tothom.


Dones amb Compromís organitza a Palma un acte obert “contra la violència masclista” – Compromís Safor-Valldigna\nTindrà lloc el 18 de novembre a la casa de la cultura de Palma, a partir de les 20h.\nLa casa de la cultura de Palma acollirà el proper divendres 18 de novembre, a partir de les 20h, un acte comarcal obert contra la violència masclista. L’acte està organitzat per Dones amb Compromís per la Safor-Valldigna i hi col·laboren els col·lectius locals d’Ador i Palma.\nLes activitats començaran amb una xarrada, a l’interior de la casa de la cultura, a càrrec de Vanessa Rosa Yepes, policia local, experta en violència de gènere. Posteriorment, a l’exterior, tindrà lloc la lectura d’un manifest, l’actuació de músics d’Ador i Palma i una “acció artística” (performance).\nFinalment tindrà lloc un sopar de germanor al Bar l’Edo (Ador). Si voleu apuntar-vos al sopar, heu de posar-vos en contacte amb Xaro (617765491). Sopar: picadeta; elegiu (i indiqueu-ho) entre llom amb bolets i allets o sépia amb picadeta o maionesa, postres, beguda i café: 12€.\nDones en Compromís també ha donat a conèixer la moció que presentarà als diferents ajuntaments, en què es demana dissenyar estratègies d’actuació i elaborar els pressupostos municipals amb perspectiva de gènere.\n←Pau Canet, la nova veu dels i les joves saforauis a les institucions\nReclamem celeritat i un servei de mobilitat integral per a la nostra comarca→


Oberta convocatòria de projectes de cooperació cultural de l’Euroregió – Públics culturals. Connectant comunitats\nEuropa i els públics / Notícies\nOberta convocatòria de projectes de cooperació cultural de l’Euroregió\n03 març 2015 04 abril 2017 xarxesDeixa un comentari\nL’Euroregió escollirà un sol projecte, entre els presentats, que rebrà 100.000 euros i que tindrà el compromís de presentar-se a la convocatòria de la línia “projectes de cooperació a petita escala” del subprograma Cultura d’Europa Creativa (condició nova d’aquest any).\nEls objectius dels fons de l’Euroregió són principalment tres: encoratjar partenariats euroregionals a projectar-se a escala europea; enfortir i ampliar els partenariats i les entitats culturals existents; promoure les entitats que tinguin una forta implantació en el territori euroregional.\nAtès que els projectes presentats pel fons de l’Euroregió tindran el compromís de presentar-se a la línia d’ajuts d’Europa Creativa “suport a projectes de cooperació europea”, també s’hauran d’orientar els projectes a acomplir els objectius d’aquesta; entre els quals en destaquem Contribuir al desenvolupament d’audiències.\nSi esteu interessats, podeu consultar les bases\narts escèniques, arts visuals, audiovisual, europa i els públics, literatura, música, recursos\nNous públics. Del cinema d’animació al centre cultural i a l’auditori\nEl Consell Social de la Cultura a Catalunya


Raffel Pages Rubí: Com triar les brotxes de maquillatge professional.\nCom triar les brotxes de maquillatge professional.\nT'agrada el maquillatge i vols aconseguir els millors resultats? Et mostrem les eines!\nRealitzar un bon maquillatge no és només qüestió de tenir un bon producte, sinó de tenir les eines adequades per aplicar-ho.\nAixí com els pintors i els escultors tenen els seus instruments, els maquilladors també.\nUtilitzar brotxes i pinzells de maquillatge millora l'aplicació del producte i aconsegueix uns resultats òptims.\nUn bon kit de maquillatge inclou l'ús de productes de gran qualitat, així com un set de brotxes de maquillatge.\nCONEIXEMENTS BÀSICS SOBRE LES BROTXES.\nEl pèl de la brotxa\nLes brotxes, igual que els pinzells, poden ser de pèl natural, sintètic o una combinació de tots dos.\nEl pèl natural és molt útil per aplicar productes en pols, compactes o solts, i difuminats. El tall d'aquest tipus de pèl és irregular.\nEls materials de pèl natural normalment estan fets de pèl de poni o de marta kolinsky, un tipus de mostela el pelatge de la qual és molt preuat. El pèl s'obté a partir de la muda hivernal.\nLes brotxes amb pèl sintètic, per la seva banda, són més dures, i s'utilitzen per a aplicacions més precises, ja que permet dibuixar traços nets. Els productes cremosos, grassos i fluids s'apliquen molt bé amb aquest tipus de pèl.\nCaracterístiques que marquen la diferència\nA part del tipus de pèl que s'utilitzi, has de tenir en compte altres factors a l'hora de triar l'eina en qüestió.\nLa grandària del pèl, la forma i longitud de la brotxa, per exemple. Tots els elements són importants.\nPerquè sàpigues què brotxa utilitzar en cada cas, t'expliquem detalladament els diferents tipus i el seu ús.\nDins d'aquesta categoria es troben diversos tipus de brotxes, catalogades segons la seva numeració i característiques, que serveixen tant per estendre bases fluides amb rapidesa i precisió com per aplicar el producte en zones puntuals del rostre.\n- Brotxes per a fons.\nSolen ser de pèl combinat, ja que cada tipus proporciona un efecte diferent. El pèl sintètic llisca i estén la base fluida, mentre que el natural s'encarrega d'aportar força per difuminar amb un acabat natural.\n- Brotxes per a pols.\nLes brotxes per aplicar pols acostumen a ser de pèl natural, ja que és el material més adequat per aplicar aquest tipus de productes. El pèl natural de cabra blanca és una de les opcions més freqüents.\nServeixen tant per aplicar els pols uniformement com per definir el pòmul. Solen ser grans, suaus i de truges llargues. És molt polivalent, ja que té diferents usos.\n- Brotxa diagonal\nCom el seu propi nom indica, el pèl d'aquesta brotxa té una forma diagonal. D'aquesta manera, quan la brotxa recorre la línia del pòmul, ho fa de manera més precisa.\nS'utilitza per aplicar colors foscos i crear un efecte ombra.\n- Brotxa rodona\nEn canvi, amb la brotxa de forma rodona s'apliquen colors més suaus, que ressalten i proporcionen rubor al pòmul.\n- Brotxa ventall\nI finalment, una de les brotxes més populars, encara que no s'utilitza per a l'aplicació de cap producte, i tampoc per obtenir major precisió.\nÉs una eina imprescindible per aconseguir un acabat perfecte. Una brotxa que té com a principal funció polir i eliminar les restes de maquillatge, i és de pèl natural.\nCom utilitzar correctament les brotxes.\nEn primer lloc, hem de prestar atenció a com carreguem de producte la brotxa.\nLa forma més adequada de carregar la brotxa és lliscant la seva part lateral, per les dues cares, sobre el producte. No és recomanable clavar la punta del pinzell, ja que espatllaria el pèl i el producte.\nAra, una vegada que hem impregnat la brotxa de producte, ens assegurem de descarregar l'excés donant-li lleugers tocs en el mànec del pinzell. Mai s'ha de bufar el pinzell/brotxa per eliminar l'excés de producte, ja que a més a més de no ser higiènic, pot crear certa humitat, en entrar en contacte amb el baf, i provocar que el producte no es difumini bé.\nSi necessites ampliar aquests consells ens trobaràs a la nostra perruqueria Raffel Pages Rubí.


La Generalitat lidera el procés d'implantació BIM en l'obra pública - Bim Academy\nLa Generalitat lidera el procés d’implantació BIM en l’obra pública\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, s’ha referit al BIM com una metodologia “que ens dóna molts avantatges perquè permet minimitzar les pèrdues d’informació, millorar la coordinació del projecte entre els diversos actors i les diverses fases, reduir costos i optimitzar els recursos en la construcció i el manteniment”. Per a Rull, el BIM “ens fa ser més eficients i eficaços, les desviacions de costos es redueixen a la mínima expressió i ens permet fer una obra pública de major qualitat”.\nLa Generalitat lidera el procés d’implantació a Catalunya de l’anomenat Building Information Modelling (BIM), un nou sistema de treball per a l’obra pública basat en l’elaboració d’un model virtual d’una obra, fet que permet compartir informació entre tots els involucrats en la seva execució i fer-hi canvis.\nL’adopció del sistema BIM suposa la transformació íntegra del model de treball actual, motiu pel qual la seva implantació ha de ser progressiva. El Departament de Territori i Sostenibilitat lidera la comissió interdepartamental que guiarà tot el procés de desplegament.\nEntre les seves funcions s’inclou:\nanalitzar la viabilitat de desplegar el BIM,\navaluar les diferents plataformes i softwares existents en el mercat,\nproposar un pla d’implantació i\ndeterminar les obres en què s’haurà d’aplicar de manera prioritària.\nFormaran part de la comissió representants dels departaments de Territori i Sostenibilitat, Economia i Hisenda, Salut i Governació, Administracions Públiques i Habitatge. També d’Infraestructures Ferroviàries de Catalunya (Ifercat), Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC), Institut Català del Sòl (INCASÒL), Centrals i Infraestructures per a la Mobilitat i les Activitats Logístiques (CIMALSA) i d’Infraestructures de la Generalitat de Catalunya (Infraestructures.cat).\nA les reunions de la comissió es podran convidar membres de col·legis professionals i entitats representatives dels sectors empresarials afectats.\nAventatges d’utilitzar BIM\nRull ha explicat que amb el model BIM “es pot assolir un estalvi en l’execució del projecte d’entre el 20 i el 30%”. “En moments de dificultats econòmiques és molt important que puguem incorporar mecanismes de major eficiència”, ha dit.\nAmb BIM, s’elabora un model de l’obra en tres dimensions que integra totes les dades gràfiques, econòmiques i temporals. Permet que els diferents implicats hi treballin alhora, garantint l’actualització automàtica i la continuïtat en tot el procés. També permet fer simulacions de la fase de construcció, detectant possibles disfuncions que es poguessin produir per adoptar les mesures correctores ja durant l’etapa de disseny.\nuser_india\t2016-10-25T10:29:29+02:00\tWednesday, June 1, 2016|Información|Comments Off on La Generalitat lidera el procés d’implantació BIM en l’obra pública


Penguin - Puck Cinema Caravana\nJulia Ocker (2017)\nUn pingüí cambrer ho té tot a punt per a que la festa sigui perfecta. Però no tot es pot controlar i molts cops, quant més impecables volem que surtin les coses, més inesperades es tornen. Potser no val la pena voler controlar-ho tot.\nJulia Ocker és una directora d’animació, dissenyadora i escriptora amb seu a Stuttgart. Va néixer l’any 1992 a Pforzheim, Alemanya, i va créixer a Black Forrest. Entre el 2003 i el 2005, va estudiar disseny gràfic a Pforzheim i El Caire i del 2006 al 2012, va fer Animació a Filmakademie Baden-Württemberg. Les seves pel·lícules cobreixen una àmplia gamma de temes, des del seu fosc i espantós drama Kellerkind, fins a l’enginyosa Zebra. El 2017, Ocker va crear una sèrie de pel·lícules animades d’animals anomenades “Animanimals”.


Detenen un pedòfil a Roses i tanquen un web de material d'abusos infantils - Diari de Girona\nDetenen un pedòfil a Roses i tanquen un web de material d'abusos infantils\nEn total hi ha 12 arrestats, quatre d'ells menors, a Espanya i Portugal Intercanviaven el material sexual a través de missatgeria instantània La web tenia la seu a Portugal i la policia va estirar els fils de la gent que s'hi connectava per trobar tots els usuaris de la pàgina desmantellada\neva batlle eva batlle 07.10.2020 | 00:16\nLa comissaria de la Policia Nacional a Figueres, ahir. conxi molons\nLa comissaria de la Policia Nacional a Figueres, ahir.\nLa Policia Nacional ha detingut un pedòfil a Roses i ha desmantellat un web amb seu a Portugal que venia material d'abusos sexuals infantils. En total, hi ha 12 arrestats, quatre d'ells menors, a Espanya i Portugal. Els pedòfils intercanviaven el material sexual a través de missatgeria instantània.\nL'administrador del web -així com els seus servidors- es trobaven a Portugal i va ser detingut per la policia lusitana gràcies a les indicacions dels agents de la Unitat Central de Ciberdelinqüència.\nLa posterior investigació sobre els usuaris del lloc web comercial va permetre la identificació i detenció de la resta dels pedòfils a Roses, Barcelona, Sabadell, Càceres, Albacete, Cadis, Castelló, Madrid, Màlaga, Múrcia i València. La investigació ha comptat amb el suport i col·laboració d'Europol, Interpol i la Policia de Seguretat Pública de Portugal.\nEn el cas del detingut a Roses es tracta d'un home de 48 anys que compta amb diversos antecedents policials. Entre aquests hi ha fins i tot abusos sexuals. Durant la investigació, la policia va descobrir que utilitzava una aplicació de mòbil, anomenada KIK, de missatgeria instantània per accedir als continguts pedòfils.\nUn cop localitzat i identificat, la Policia Nacional de Figueres va realitzar l'escorcoll al seu domicili i li van comissar el telèfon mòbil i el portàtil. En aquests aparells s'hi va localitzar diversos arxius així com també correus electrònics que van ser investigats. Davant dels fets aquest home va quedar arrestat i, posteriorment, després de prestar declaració davant del jutge, va quedar en llibertat amb càrrecs.\nLa investigació que ha permès localitzar la web i els pedòfils va començar gràcies a una informació ciutadana rebuda a través del portal www.policia.es/colabora.php, que va posar els agents sobre la pista d'un lloc web de distribució comercial de material pedòfil.\nEls policies van procedir a l'anàlisi detallada del web investigat i van aconseguir localitzar el seu administrador, un ciutadà resident a Portugal i que obtenia regularment abundants beneficis econòmics d'aquestes activitats.\nAmb la finalitat de rendibilitzar el negoci, i obtenir importants guanys, oferien dues ofertes diferents: una era efectuar un pagament directe a través de monedes virtuals o de plataformes de gestió econòmica en línia, el que permet al visitant evitar la publicitat. La segona consistia a interposar entre la pàgina i les imatges d'abusos sexuals a menors un intermediari publicitari. D'aquesta manera, cada vegada que algú accedia a aquest enllaç, el creador del web il·legal rebia una petita contraprestació.\nLa Policia Nacional va descobrir el parador de l'administrador de la web i va sol·licitar a través d'Europol la col·laboració dels seus homòlegs i va poder ser detingut, ingressant posteriorment a la presó. La pàgina web estava allotjada en un proveïdor de serveis i, davant el requeriment de les autoritats espanyoles, va ser desmantellada.\nNo obstant això, els investigadors van continuar l'anàlisi de la web i van localitzar un apartat de grups de missatgeria instantània dedicat a material d'abús sexual infantil. D'aquesta manera, van aconseguir identificar la resta de pedòfils a Espanya. Entre ells destaca la detenció d'un individu a Màlaga que era un dels membres més actius en aquests canals investigats i amb més volum de material il·legal compartit, un total de fins a 38 vídeos de nens de molt curta edat sotmesos a greus abusos sexuals.\nTambé crida l'atenció la presència d'un menor d'edat, arrestat a Barcelona, que havia compartit 49 vídeos i nou fotografies de nenes molt petites. Cal destacar la joventut dels detinguts, dels quals quatre eren menors d'edat.


LES OVELLES ELÈCTRIQUES: Les tres 'resurreccions' d'Steve Jobs\nd’octubre 06, 2011 Les tres 'resurreccions' d'Steve Jobs\nSteve Jobs ha mort i li ha dolgut tant a fans com a rivals. Gràcies a ell, es va encunyar el terme 'gurú' de la informàtica. I ho va ser de la informàtica, primer, però de totes les noves tecnologies, després. Trobareu milers de biografies arreu de Internet, però més enllà d'això, el que em crida especialment l'atenció de Jobs el dia de la seua mort és la capacitat que sempre de 'resurrecció' que sempre va tenir. Si alguna cosa caracteritzava el patró d'Apple era la seua capacitat de lluitar que es resumeix en tres 'històries de la seua vida', com diu el propi Jobs. La primera resurrecció va ser quan els seus pares el avorrir i li van buscar a una altra família que el cuidara. No hi havia nascut encara. "Tenim un fill no esperat. El volen vostès? ", van preguntar els pares biològics de Jobs a una família de adoptants. Jobs ja es va revelar quan pràcticament encara no havia nascut. Es va revelar a un destí dubtós, a un rebut familiar i li va donar la volta a la truita, com faria al llarg de tota la seua vida.\nLa segona història de superació va succeïr quan el 1984 el van fer fora d'Apple, l'empresa que ell havia fundat. Jobs havia nomenat com a conseller delegat a l'expresident de Pepsi Cola, John Sculley . I aquest mateix home el va fotre al carrer amb el suport del consell d'administració, que pensava que Jobs no sabia dirigir empreses. Jobs tornaria el 1996 i ressuscitaria l'empresa, que estava moribunda i en portes d'una fallida, reiventant la informàtica, la forma d'escoltar música i, posteriorment, la telefonia.\nI la tercera història tracta sobre un fet terrible: el 2004 li van anunciar que només viuria seis mesos a causa d'un càncer de pàncrees. També va superar aquesta vegada els entrebancs i va 'resucitar' per tercera vegada. Arran d'allò es va prometre viure cada dia "com si fos l'últim". Va resultar que el càncer de pàncrees de Jobs era una modalitat no mortal, però això ho va descobrir un metge en una revisió rutinària. Però finalment, el càncer ha pogut més que l'home més visionari del món de la tecnologia. Sempre passa així. Ara falta un visionari que venci el càncer com Jobs va vèncer tots els qui creien que tot estava inventat a l'era d'Internet.\nAl meu entendre, encara queda una i definitiva 'resurrecció': la de l'Steve Jobs que seguirà per sempre penjat a les parets de les habitacions dels adolescents que viuen avui la tecnologia i ho faran els propers anys amb la nova visió que Jobs va donar a aquest món. Amb aquesta quarta resurrecció, Jobs viurà per sempre.


Jordi Llavina: “El vi, com l’amor i la mort, és un tema essencial”\nL’escriptor i periodista gelidenc plasma la seva ànima de poeta al llibre La vinya i el vi a Catalunya\n"La vinya i el vi a Catalunya ofereix un panorama complet de tot l'univers humà, social, econòmic i cultural creat a l'entorn del conreu de la vinya, el procés del raïm i l'elaboració i la comercialització de vins i caves arreu de Catalunya". D'aquesta manera defineix Angle Editorial el nou llibre del poeta i periodista gelidenc Jordi Llavina, presentat recentment dins de la col.lecció Catalunya en blanc i negre.\n“A partir d'una imatge irrefutable, havia de reconstruir la realitat”.\nLa vinya i el vi a Catalunya té la forma i el contingut d'un d'aquells llibres de consulta i/o contemplació periòdica. Una acurada i extensa selecció fotogràfica de gran valor documental s'acompanya dels textos de Llavina i tot queda estructurat en cinc capítols, tan genèrics com explícits en els seus respectius títols: La vinya i la verema, El procés del vi, El procés del vi escumós, La dimensió comercial del vi i El vi i el cava en la societat.\nLa vinya i el vi a Catalunya té nombroses particularitats que el fan aspirar a convertir-se en una obra imprescindible per als amants del món del vi i per a aquells que s'hi vulguin aproximar d'alguna manera. Començant per les ja esmentades fotografies, que van del 1850 fins a mitjans del segle passat, i seguint per l'estil personal de l’autor. Llavina aconsegueix que el lector vagi explorant aquest "panorama" que menciona la definició de l'obra com si llegís una novel·la; o millor encara, com si degustés una copa de vi d'aquell amb cos i fusta, del que embolcalla la boca i el nas i perdura en la memòria.\nLlavina, que plasma la seva ànima de poeta en tot el que fa, creu que la vinya i el vi són referències universals, com l’amor i la mort. Per això, tot i que el llibre sigui un encàrrec i el seu pes fonamental recaigui en les imatges, l’autor aporta amb la seva pròpia poesia i multitud de referències a altres poetes, un equilibri fonamental a l’obra. I, un altre cop, podem fer el paral·lelisme perquè, l’equilibri, en el vi, és una qualitat indispensable.\n- Què et va dur a embarcar-te en aquest projecte?\nVa ser un encàrrec. Angle editorial té una col.lecció titulada Catalunya en blanc i negre, en la qual hi ha, per posar un exemple, un llibre de Lluís Permanyer sobre la burgesia de Barcelona (Vides privades de la Barcelona burgesa). Volien parlar de la vinya i del vi i com que jo sóc de la zona i conec aquest món, me'l van encarregar. Part de la meva feina és fer llibres per encàrrec i, en aquest cas, a més, La vinya i el vi a Catalunya és un llibre agradable de fer.\n- Com vas decidir l'estructura? Per què aquesta i no una altra?\nHavia de trobar una divisió en parts i ho vaig fer amb una estructura que tracta quatre grans assumptes. El primer parla de la terra, la vinya, tot el que passa fora, a la naturalesa. El segon es divideix en dos i parla de l'elaboració del vi i del vi escumós. El següent tema és la dimensió comercial del vi i, finalment, tracto la dimensió social dels productes. És una estructura senzilla i elemental.\n- Quin pes tenen les fotografies i d'on provenen?\nVaig tenir la sort de treballar amb una documentalista que va contactar amb multitud de llocs on tenien arxius fotogràfics de gran valor. Sincerament crec que la gran aportacio d’aquest llibre no és el meu text, que és un text relativament breu. Hi ha moltes fotografies i molts peus de foto. El que pesa veritablement en aquest llibre són les imatges. I per trobar aquestes fotografies s’ha recorregut a molts fons, a museus. El mateix Vinseum ha fornit moltes d’aquestes imatges. També el Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí, amb el qual col·laboro. També hi ha imatges que provenen d’arxius diversos, com l’arxiu Roqueta, i de zones diferents, d’Alella, l’Empordà, la Terra Alta, el Priorat… Aquesta varietat de les imatges és la veritable gràcia de La vinya i el vi a Catalunya.\n- Com compensa aquest pes de les imatges el teu text?\nDe fet és més important el text que acompanya les fotos que el mateix text que fa de fil conductor. La clau és que són imatges de gent que treballa. Això és pràcticament una raresa, perquè abans les fotografies es prenien només en ocasions especials. Jo no sóc cap expert en aquests temes però em vaig assessorar amb gent com l’enòleg Fèlix Sàbat, l’expert en el món rural Llorenç Ferrer, Joan Gil, secretari general de l’Associació Vinícola Catalana o el cavista Pere Guilera, entre altres. Per les fotografies, només tenia una petita llegenda de l'estil "boters" o "arribada del rei Alfons XIII al port de Barcelona" i, sobre això, m'havia d'inventar un relat de 700 caràcters. Era estimulant. A partir d'una imatge irrefutable, havia de reconstruir la realitat.\n- Parlem ara del text. Quin paper té el teu propi estil com a escriptor dins d'aquest llibre?\nSí que hi deu haver alguna cosa meva, de la part mes poètica. De fet, el llibre comença amb un fenomen de la vinya que m’apassiona, el plor. Pels voltants de Sant Josep, després de sis mesos hivernant, la saba comença a circular pel cep i la fusta que semblava morta plora. És l’inici del procés que donarà com a fruit el raïm i, més tard, el vi. Aquest és només un exemple però jo crec que el vi, com l’amor i la mort, és un tema essencial. Grans poetes n’han parlat: Joan Vinyoli, Francesc Parcerisas, el mateix Omar Khayyam… Al llibre hi ha constants referències a aquests poetes, referències cultes i alguna de popular que encaixaven bé en el discurs.\n- Què has après amb La vinya i el vi a Catalunya?\nMoltes coses de l’elaboració del vi i de l’escumós. També he entès un moment clau per a la vinya catalana: quan es va fer front a la plaga de la fil·loxera. He entès per què es van arrencar les vinyes, com es tornaven a plantar amb els ceps de peu americà, immunes a l’insecte. He après aspectes concrets de la comercialització. Però sobretot m’ho he passat molt bé perquè tot això és història viva. És un privilegi fer un llibre així i que, a sobre, te’l paguin.\n- Quin és l'objectiu d'aquest llibre? A quin perfil de lector vol arribar?\nLa veritat és que s’està venent molt bé, tot i ser un llibre relativament car (ronda els 35 euros). És un llibre de regal i crec que agrada perquè la gent se sent atreta per les fotografies. Recull tot un patrimoni fotogràfic i expert en un volum. En el fons, tots ens sentim atrets per la memòria i la memòria té el seu públic.\nJordi Llavina va néixer a Gelida (Alt Penedès) l’any 1968. És llicenciat en filologia catalana per la Universitat de Barcelona i fa dues dècades que es dedica al periodisme amb programes especialitzats en literatura. Com a crític o columnista, publica regularment a El Punt, La Vanguardia, Sàpiens, El Mundo, Avui i El 3 de vuit. És autor dels llibres de poemes La corda del gronxador (premi Joan Alcover de poesia), Diari d’un setembrista (premi Alfons el Magnànim i premi de la Crítica Serra d’Or), País de vent (premi Vila de Martorell ), Vetlla (Premi Octubre 2011 i Premi de la Crítica) i Contrada. Com a narrador, ha tret Ningú ha escombrat les fulles, Londres nevat i la novel·la El llaütista i la captaire. Ha publicat la novel·la per a infants L’arqueta dels rellotges (Cruïlla). Col·labora amb el Museu de la Vida Rural en tasques de promoció, dirigeix la col·lecció de temàtica etnogràfica del mateix museu. És membre de l’Acadèmia Tastavins Penedès.


4 de cada 10 persones de més de 65 anys pateixen soledat\nGairebé la meitat recorren a les xarxes socials, Facebook i Whatsapp principalment, per no sentir-se soles\nCada vegada hi ha més gent gran que utilitza les xarxes socials per combatre la soledat\nAnna Arboix 13/06/2019 - 09.18 Actualitzat 13/06/2019 - 09.33\nA Catalunya, hi ha prop d'1 milió i mig de persones de més de 65 anys. De totes elles, 4 de cada 10 se senten soles. Una xifra que augmenta amb l'edat, i, als 80 anys, la meitat de les persones estan en situació de soledat.\nPer no sentir-se soles, gairebé la meitat recorren a les xarxes socials, Facebook i Whatsapp principalment. La segona via per combatre la soledat són les trucades a familiars, amistats i veïns, amb un 23% de casos. El 15% de la gent gran fa cursos fora de casa, va al gimnàs, se'n va a la plaça del poble o al mercat, centre cívic o a la biblioteca per relacionar-se amb la resta de persones i evitar la soledat. Un 18% de les persones grans no utilitzen cap d'aquestes opcions perquè asseguren que no se senten soles.\nInés Esteban: "Quan el meu marit va morir, em vaig quedar buida"\nL'ordinador va ser clau perquè Inés Esteban superés la soledat. Fa un munt de coses i no se sent sola. Però, quan fa 7 anys va morir el seu marit, ho va passar molt malament i li va costar un parell d'anys aixecar el cap.\n"Quan el meu marit va morir, em vaig quedar buida. Fins que un dia vaig pensar: això, ho he d'afrontar jo sola."\nDesprés de fer les feines de casa i el passeig diari, es connecta a l'ordinador. Diu que això l'ha salvada.\n"L'ordinador me'l va regalar el meu net. I em va dir: Inés, que tu aprendràs l'ordinador, apunta-t'hi. La meva filla, el meu fill, tots em van animar. I això va ser la meva salvació. Buscar i remenar m'agrada molt. Entro a internet, i a internet ets tot el que vulguis i més."\nInés Esteban: "Entro a internet, i a internet ets tot el que vulguis i més"\nLa Inés té 85 anys. I a més de les classes d'informàtica, on ara és una de les mestres, també va a activitats d'Amics de la Gent Gran. Al principi, amb temors, pel fet d'anar-hi sola.\n"Jo deia: i què faré jo sola? Cada vegada t'ambientes més, veus que no ets tu sola que estàs sola. Jo sempre dic que, com més serem, més riurem."\nLa soledat no és un problema de salut, però sí que hi té relació ja que les persones soles tenen més problemes de salut. Per tant, si les persones no se senten soles, es troben millor.\nEl metge Joan Jené afirma que l'ús de les xarxes té efectes positius sobre la salut de les persones grans\nI per minimitzar la soledat, és molt important que els avis participin en activitats grupals, on coneixen gent i poden arribar a fer bons amics. Així ho van comprovar amb els pacients del CAP Casanova. Joan Jené, metge de família CAPSBE.\n"Van reduir el seu sentiment de soledat, van augmentar el seu nivell de socialització, i van millorar en tots els indicadors de salut. De fet, es fan amics, quan surten se'n van a esmorzar junts, i això és una xarxa que segur que té efectes positius sobre la seva salut."\nAlmenys un cop al mes, Amics de la Gent Gran fa trobades grupals per districtes o per poblacions. Han comprovat que, a més del servei de voluntaris a domicili, les activitats en grup són molt ben rebudes, tal com explica Isabel Ortiz\n"Surts de la rutina, perquè les tardes es fan molt llarguetes."\nEls mòbils també hi són presents en grups de gent gran\nI com passa en moltes altres reunions, els mòbils també hi tenen presència. Les persones grans cada vegada utilitzen més les xarxes socials com Facebook i Whatsapp per combatre la soledat. Tot i que l'edat és un dels principals motius que genera "gap" digital, les xifres mostren que les persones grans cada vegada incorporen més les xarxes socials en la seva vida diària i, per tant, el salt digital s'està reduint progressivament.\nLes dones, més actives\nAmics de la Gent Gran comença a incorporar l'ús de la informàtica a les reunions\nL'estudi "La soledat de les persones grans", elaborat per l'Associació Serveis Integrals per a l'Envelliment Actiu (SIENA), demostra que les dones són les que participen més activament en les activitats del seu entorn i tenen una xarxa social més variada. Les persones grans que gaudeixen d'un envelliment actiu, amb unes bones relacions familiars i d'amistat i una bona percepció de salut, tenen menys percepció de soledat, tot i viure soles.\nFa poc, un altre estudi també se centrava en la gent gran i la soledat. L'enquesta "Soledat i risc d'aïllament social en les persones grans", feta per "la Caixa", determina que aquest sentiment està present a totes les edats, però esdevé més preocupant entre les persones grans i arriba a un 48% en les persones més grans de 80 anys.\nGairebé la meitat dels més grans de 65 anys se senten sols\nL'informe també revela que les persones amb menor nivell educatiu tenen més risc d'aïllament social, les persones sense estudis tenen un 37% de risc, davant d'un 6,6% entre les persones amb estudis superiors. A més, la pèrdua de la xarxa social d'amics comença abans en els homes, entre els 40 i els 64 anys, que en les dones, entre els 65 i els 79 anys.