Wikiloc - ruta De Sant Joan de Mediona a la Serra d’Orpinell - Sant Joan de Mediona, Catalunya (España)- GPS track\nDe Sant Joan de Mediona a la Serra d’Orpinell\nEntrentiguda sortida montada pel CEP, amb més de 100 participants. Quasi tota la caminada va per pistes molt ben condicionades. Els 3 primers Km. es fan seguint el GR172 i la resta per PR però sempre per senders molt còmodes. La rut no té una gran llargada ni un gran desnivell pel que la considero fàcil.\nEn aquesta caminada podrem veure un bon nombre de barraques i feixes fetes amb pedra seca.\nTambé passarem per les restes del nucli d’Orpinell. Les restes dels edificis fan pensar en un indret que qe havia de ser molt bonic; llàstima que avui estigui tan destrossat.\nHem pujat també al punt més alt de la serra d’Orpinell, el Pujol d’Orpinell de 737 metres d’alçada. No puc dir si té unes bones vistes perquè avui el dia estava molt enboirat i la veritat es que la visió era nula en aquell punt.\nBarraca i cami\nUna de les barraques de pedra seca que veurem en aquesta sortida. La primera fotografia mostra el tipus de pista pel que anem caminant\nSembla que hi ha qui diu que aquesta estructura es un dolmen i que hi ha qui ho posa en dubte. En tot cas es un conjunt rocós digne de veure\nUn edfici en el que hom hi pot veure arcades de diferents portes que permeten imaginar la bellesa que devia tindre aquest lloc. Una mica més lluny hi ha les restes de l’ermita d’aquest lloc. Està tant malmesa que es es dificil imaginat que allà hi pogués haver estat una edificicació religiosa Les dues últimes fotografies son de dos grossos roures que hi ha aqui\nHi havia tanta boira que resultava impossible sapiguer si les vistes eren interessants\nRestes d’una font\nHi ha un cartell sobre el punt en que hi devia d’haver la font però no he estat capaç de llegir-lo\nUna barraca més de pedra seca\nLa bassa totalment seca; de la font encara hi surt una mica d’aigua. La sequera està fent estralls.\nCan Ferrer de Puigcaní\nUna masia de gran dimensió, molt a prop de Sant Joan\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta De Sant Joan de Mediona a la Serra d’Orpinell https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/de-sant-joan-de-mediona-a-la-serra-dorpinell-22041961 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


[Domènec Martínez] OTAN, 30 anys, memòria, coherència i sobiranies\nYou are here: Home / Veus / Opinions / [Domènec Martínez] OTAN, 30 anys, memòria, coherència i sobiranies\nEl 12 de març de 1986 se celebrà el referèndum sobre la permanència d’Espanya a l’OTAN convocat pel govern presidit per Felipe González. Cal recordar que l’any 1982 es va aprovar l’ingrés per part del govern de la UCD, presidida per Calvo Sotelo. Espanya es va convertir en membre de ple dret de la Aliança Atlàntica. El 28 d’octubre de 1982, el PSOE va guanyar les eleccions generals per majoria absoluta, entre d’altres promeses figurava la de convocar un referèndum “OTAN, d’entrada no”.\nTres notes al respecte. Primera: Fem memòria. La consulta va tenir un caràcter consultiu. El “sí” a la permanència va obtenir el 52,5%. El “No” va triomfar a Catalunya, Navarra, el País Basc i a la província de les Palmes (a Canàries). A Terrassa també va guanyar el NO, per poca diferència (fet meritori tenint en compte que l’alcade Royes, socialista, estava a favor). Repassant els dossiers de premsa de l’any 1986, es fa evident el protagonisme dels moviments socials al voltant del Moviment per la Pau i el Desarmament, els diferents partits d’esquerres que donaven suport: PSUC, PCC, ERC, i les entitats socials, principalment de les veïnals. La Marxa per la Pau, durant 10 hores, barri a barri, un exemple de mobilització al carrer. Combat pacífic molt allunyat d’una actitud contemplativa o resignada que sovint es vol atribuir a les generacions de la transició.\nCoherència, o millor dit incoherències. Els socialistes van guanyar les eleccions generals del 82, amb una gran majoria (els comunistes van ser reduïts a 4 diputats) i van contribuir, sens dubte, a desenvolupar polítiques de progrés i drets socials: en educació, sanitat i altres aspectes bàsics de l’Estat de benestar. Però també es van produir incoherències, mancances, i greuges, que avui, 40 anys més tard, pesen com una llosa i posen en qüestió la qualitat de l’actual sistema democràtic. Primer de tot, es va pervertir la voluntat de molta gent que volia sortir de l’OTAN i que va confiar amb els socialistes. Felipe González va fer bandera en favor del SI, la permanència. També es va negar a desenvolupar la memòria històrica democràtica, quan tenia majoria absoluta; es van mantenir les cúpules de la judicatura i dels aparells de l’Estat més reaccionaries; entre d’altres, com la cultura de “l’enriquiment ràpid” i la guerra bruta contra els grups radicals, i no únicament ETA. Tornem a Terrassa, i veiem què va succeir. El març de 1986 el grup municipal del PSUC (dos regidors) va presentar una moció a l’Ajuntament contra la dinàmica de blocs militars i la divisió d’Europa. Fou rebutjada pels 18 vots contraris del PSC-PSOE; CiU (5) i CP (2) es van abstenir. El més greu de tot, fer el contrari del que es defensava en campanya per part dels socialistes. Inici de la corrupció política. El bipartidisme, la alternança, consagrava un sistema que ha condicionat (i devaluat) molts dels valors democràtics.\nSobiranies. La OTAN és avui un bloc militar inoperant i ineficaç davant de les noves amenaces terroristes. Serveix per consolidar governs ultranacionalistes als Balcans i diferents països de l’Est d’Europa, i dóna suport a Estats i règims totalitaris i altres de dubtosa credibilitat democràtica a l’Orient Mitjà. Hem perdut sobirania. Europa, Espanya i Catalunya no tenen capacitat per desenvolupar una política activa de pau, cooperació i de neutralitat. Com dèiem en aquells temps “el tema de la defensa és massa important per deixar-lo només en mans de professionals”. Les manifestacions contra la guerra d’Irak, massives l’any 2003, van tornar a posar de relleu la dimensió popular de la protesta contra la dinàmica de la guerra i la lògica atlantista del president Aznar. Tornem a la nostra ciutat, Jordi Labòria i Martorell, defensava com a PSC Les raons del “sí” en un article (DT 6.03.86) on es deia: “Des de l’esquerra també s’actua amb dogmatismes i es pretén simplificar la qüestió fins a uns límits que suposen un engany als ciutadans”. Raimon Escudé diputat al Parlament per CiU (Al Vent, núm 86), per la seva part afirmava “la neutralitat és inviable”. M’agrada recordar avui, quan parlem d’identitats i de la necessitat de referèndums, que la campanya OTAN-86, va ser un vot actiu per la nostra sobirania i per la pau. I ja vam guanyar a Terrassa, encara que molt sovint la memòria flaqueja, però convé recordar-ho.\nDomènec Martínez. Moviment per la Pau i Desarmament de Terrassa. 1983/1986


Guia per entendre el setembre clau per al procés - El Temps\nGuia per entendre el setembre clau per al procés\nAquest mes de setembre és clau per al procés. Amb la Diada com a termòmetre de la mobilització de l'independentisme, les forces sobiranistes han de negociar l'aprovació dels pressupostos i la qüestió de confiança a la qual ha de sotmetre's el president Carles Puigdemont. I tot, amb el debat i la pressió dels anticapitalistes i de les entitats civils en favor del referèndum unilateral d'independència.\nTot i els importants passos de desconnexió del parlament de Catalunya respecte de l'Estat espanyol amb l'aprovació de diverses lleis que desafien el Tribunal Constitucional, el procés cap a la independència de Catalunya viu els seus moments més claus. Amb la qüestió de confiança planant sobre la resta d'esdeveniments i encara per tancar els pressupostos, la demostració de múscul de la Diada i la pressió de la CUP i les entitats civils en favor d'un referèndum unilateral per a l'any 2017 marcaran el futur del full de ruta cap a la construcció de l'Estat català. Aquesta és una guia per entendre un mes clau al procés independentista:\nDiada. Com cada any, el dia nacional de Catalunya serà una data clau. Amb les demostracions de força dels passats anys, la Diada s'ha convertit per part dels sectors espanyolistes com d'una mena de termòmetre de la situació de l'independentisme. Si en aquest cas hi ha divisió a les entitats independentistes juvenils, la participació de l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, pot donar més força i simbolisme a la celebració. Del seu èxit també depèn, que tant l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) com la CUP augmenten la seua pressió a Junts pel Sí per aprovar la convocatòria d'un referèndum unilateral independència.\nRUI. Són les sigles amb les quals es coneix la consulta unilateral que defensa l'ANC, la CUP i Demòcrates de Catalunya, una escissió de tall sobiranista d'Unió. Convertit en la fórmula desitjada per aquestes organitzacions per a evitar afegir noves etapes al procés, el mecanisme genera dubtes per la seua similitud a la consulta del 9-N a la vella Convergència i qüestiona el final del full de ruta marcat. No debades, aquest estableix que l'última etapa són unes eleccions constituents i no aquest referèndum.\nQüestió de confiança. Fixada per al pròxim 28 de setembre, va ser convocada pel president de la Generalitat de Catalunya, Carles Puigdemont, després que la CUP rebutjara els pressupostos presentats. Una votació que esdevé clau per al procés, ja que del seu resultat depèn si el full de ruta marcat continua endavant amb una aliança que avança més bé que mal entre els anticapitalistes i Junts pel Sí o, per contra, es convoquen eleccions i el sobiranisme es presenta separat als comicis catalans. Amb Esquerra i el PDC no acudint junts i amb retrets a la CUP, el procés podria quedar encallat. I es podia activar l'alternativa de buscar un pacte d'esquerres entre ERC, el nou partit que prepara Colau i els anticapitalistes.\nPressupostos. Origen del setembre clau per al procés. De la seua aprovació depèn que el full de ruta vaja endavant. Tot i que la CUP defèn que la qüestió de confiança i els comptes no han d'estar lligats, resultaria estrany una votació diferent per ambdós assumptes al parlament català. Amb els cupaires demanant que aquest estiguen «al servei del dret d'autodeterminació i la ruptura», el debat està servit davant el poc marge que deixa Madrid. De l'habilitat del vice-president, Oriol Junqueras, i dels altres factors depenen que aquests tinguen llum verda pel bloc sobiranista.\nFull de ruta. Convertida en la brúixola que ha de guiar els passos de les forces independentistes cap a la construcció de l'Estat català, la CUP ha demanat una redefinició d'aquest document que recull els passos a donar en favor d'aquest objectiu. No debades, és el final d'aquest pla el que està en disputa, és a dir, si l'últim pas a donar són unes eleccions constituents o la celebració d'un referèndum unilateral d'independència. Amb els comuns intentant pescar vots al sobiranisme, el tinent alcalde de Barcelona, Jaume Asens, ha plantejat a Crític una via que combine ambdues opcions. El debat està obert. I setembre sembla ser un mes clau per al futur del procés.


Què diuen els històrics de Cs sobre el suport taronja a l...\nConfidencial Què diuen els històrics de Cs sobre el suport taronja a la pròrroga de l'estat d'alarma?\nQuè diuen els històrics de Cs sobre el suport taronja a la pròrroga de l'estat d'alarma?\nConfidencial 07/05/2020 05:00\nEls exdiputats de Ciutadans Juan Carlos Girauta, Carina Mejías i Miguel Garaulet han estripat el carnet del partit per la decisió de la nova direcció, liderada per Inés Arrimadas, d'ajudar el govern espanyol a prorrogar l'estat d'alarma.\nAquest moviment, conegut les darreres hores, també ha generat una sorollosa reacció contrària de molts opinadors de la dreta espanyola, que contrasta amb el silenci de figures històriques de la formació taronja.\nEl seu anterior líder, Albert Rivera, no s'ha pronunciat aquest dimecres sobre la qüestió a Twitter, on no escriu res des del 3 de maig. Tampoc els dos diputats que van acompanyar-lo quan Cs va aconseguir els seus primers tres representants al Parlament de Catalunya fa 14 anys, José Domingo i Antonio Robles, han dit la seva sobre la decisió, que Arrimadas ha defensat en seu parlamentària. Tant Robles com Domingo, que ara presideix l'entitat Impulso Ciudadano, van deixar Cs fa més d'una dècada pel pacte a les europees amb Libertas. L'opinió de José Manuel Villegas tampoc ha sonat.\nEn canvi, l'eurodiputat Jordi Cañas ha repiulat dos missatges amb què Arrimadas i Cs han justificat la decisió i destaquen que "aconseguim que el govern accepti les nostres condicions", en referència als ERTO, els autònoms, el compromís per consensuar la fi de l'estat d'alarma i una reunió entre l'executiu i el partit taronja per acordar mesures contra la crisi del coronavirus.\nAltres figures mediàtiques del partit en actiu, com el també eurodiputat Luis Garicano i el diputat a les Corts Valencianes Toni Cantó, així com el portaveu adjunt al Congrés, Edmundo Bal, han defensat que la línia marcada per Arrimadas és "útil" i demostra sentit d'Estat. Francisco Igea, el vicepresident de la Junta de Castella i Lleó, també ha fet costat Arrimadas, qui va derrotar-lo a les primàries pel lideratge del partit, però troba que Cs s'ha instal·lat en una dinàmica autodestructiva,\nGirauta i Mejías pleguen de Cs pel sí a la pròrroga de l'estat d'alarma\nCiutadans Albert Rivera Jordi Cañas Inés Arrimadas


Marx - Pensament econòmic\nKarl Heinrich Marx. Economista, Filósof, Polític i Historiador (Tréveris, 1818-Londres,1883)\nVa ser un filósof alemà jueu. Va estudiar a Bonn, Berlín i Jena.\nEs va casar amb Jenny von Westphalen, el pare de la qual convertí a Marx en un demócrata radical.\nFóu el fundador del socialisme científic. Al 1848 va redactar junt a Engels el "Manifest Comunista", que propugnava la dictadura del proletariat i constituí la base doctrinal del socialisme revolucionari i el comunisme.\nUna altra de les seues obres va ser "EL Capital", que la va publicar Engels quan ell va morir.\nMarx va viure la primera gran crisi del capitalisme i de les revolucions de 1848, aleshores va elaborar una teoria econòmica per aportar explicacions a la crisi. Aquesta forma de pensar va rebre el nom de marxisme.\nEl marxisme és el conjunt de doctrines polítiques i filosófiques derivades de l'obra de Marx.\nMarx i Engels es van basar en les teories de Hegel, Feuerbach i Adam Smith i, aleshores, van elaborar una crítica de la societat. Aquesta crítica era revolucionària i asolí una major importància quan Marx escrigué la seua obra més important, "El Capital".\nDesprés de la mort de Marx, diversos grups han adoptat el marxisme com a la base de la seua política.\nEn el materialisme històric no tots els problemes històrics són economics, pero si que poden estar condiconats per l'econimia.\nEn la realitat economica es produeix una explotació de la classe treballadora. Els treballadors d'una empresa són els que li donen valor als productes que han fet. Aleshores l'empresari es queda una gran part de l'aportació del treballador. Ací es produeix una plusvàlua.\nLa superestructura tracta del grup de fenómens jurídics, polítics i ideològics juntament amb les seues institucions.\nLa teoria del canvi social es sentraben més en el canvi i l'evolució, i mostraven més interés per les branques socioeconómiques que per les ideològiques i culturals.\nAquest va ser el llibre més important escrit per Marx. És tracta d'un tractat de crítica de l'economia poolítica.\nEl llibre explica que el capital fa funcionar la societat moderna, aleshores el poder saber sobre aquest tema és fonamental per a compendre com funciona i que és la societat moderna.\n"El Capital" va ser concebut l'any 1844 i concretat el 1857 en sis parts: el capital, la propietat territorial, el treball assalariat, l'estat, el comerç exterior i meract mundial.\nMarx distingeix en qualsevol producte el valor de l'ús del de canvi.\nEl valor d'ús és el valor que té un producte per a satisfer una necessiat, ja siga biològica(menjar) o espiritual (l'oci i la cultura)\nEl valor de canvi és el valor que té un producte al mercat, en el qual s'utilitzen els diners.\nDos objectes amb diferent valor d'ús poden tindre el mateix valor de canvi.\nUna característica de la societat capitalista és que la força de treball també és una mercaderia, ja que el productor sols dispose d'aquesta força per a obtindre béns i serveis.\nEls productes tenen moltes baixades i pujades de preus gràcies a la llei de l'oferta i la demanda, i la força de treball també té un preu determinat a causa de les mateixes lleis.\nLa força de treball té un valor de canvi (el salari que recibeixen els treballadors a canvi de treballar) i un valor d'ús (el valor per a produïr altres productes). Aquests productes tenen valor d'ús i de canvi, però el valor de canvi sempre és superior al salari dels treballadors. Si afegim a aquest valor les maquinàries que s'usen i els costos financiers sempre hi haurà una diferència.D'ací prové el nom de plusvalía (benefici del capitalista)\nLa proposta del marxisme és que desaparega la plusvalía. Volen que els beneficis dels productes es distribuisquen entre tots els treballadors o que l'Estat es quede un impost i amb ell faja obres públiques (escoles, carreteres…)\nEncara que el sistema capitalista acumule capital, entra en depresió cíclicament.\nMarx va ser considerat un gran filòsof i economista. Va analitzar l'evolució del capitalisme des del principi de l'economia mercantil.\nEls països capitalistes són la base dels sistemes socialistes.\nEl capitalisme ha tingut un gran triomf en el món.\nLes pàgines que hem consultat per a fer el treball són les següents:\npage revision: 13, last edited: 20 Jan 2009 18:54


Comença la primera jornada CRS per a Agents Immobiliaris\nEl Col·legi i Associació d’Agents de la Propietat Immobiliària de la Província de Tarragona (COAPI) ha donat el tret de sortida a les jornades CRS per a Agents Immobiliaris. Uns cursos avançats on es desenvolupen els diferents aspectes de l’activitat comercial i de les tècniques universals de màrqueting aplicades al sector immobiliari, amb la incorporació de noves tecnologies.\nEl primer dels dos cursos REAP (Real Estate Advanced Practises), celebrat al Col·legi d’Advocats de Tarragona, ha estat el d’Estratègies de Negociació. Dividit en 7 temes, la jornada és un curs pràctic i útil que es pot aplicar en el dia a dia de l’agent immobiliari que compta amb els coneixements bàsics de la seva activitat professional.\nEls punts tractats durant la primera de les jornades CRS han estat: Elements de negociació i models, Preparació, El primer contacte, L’entrevista d’assessorament, Motivació i posicionament, Venda de serveis i avantatges i, per tancar la sessió, el Tancament de l’operació.\nEls cursos REAP estan dissenyats en una sèrie de mòduls, impartits en un dia cadascun, que cobreixen els conceptes fonamentals del treball del professional immobiliari. Un cop fets els dos cursos programats per enguany, i els dos de l’any que ve, els agents assistents obtindran la designació CRS (Council of Residential Specialists).


Els treballadors d'Eulen a Barajas reclamen les mateixes condicions que al Prat\nLa companyia readmet els dos acomiadats a Barcelona i desistirà de la demanda contra el comitè\n2 min. Madrid 01/09/2017 16:57\n651x366 Catalunya acapara quasi un terç dels viatgers ‘low cost’ a Espanya / CRISTINA CALDERER Catalunya acapara quasi un terç dels viatgers ‘low cost’ a Espanya / CRISTINA CALDERER\nDesprés que aquesta setmana l'arbitratge obligatori imposat pel govern espanyol hagi determinat que Eulen haurà de pagar 200 euros més als seus treballadors i retirar les sancions, els treballadors d'aquesta empresa a Barajas també volen les mateixes condicions. El comitè d'empresa d'aquest col·lectiu de treballadors a l'aeroport de Madrid es reunirà el proper dimecres amb la direcció per intentar negociar condicions econòmiques i organitzatives similars a les que han reclamat els vigilants de l'aeroport català.\nEls treballadors d'Eulen a l'aeroport madrileny no s'encarreguen de la seguretat, sinó que treballen als filtres de facturació i a les zones de l'exterior per passar camions de mercaderies per raigs X. També a la zona pública i perimetral amb cotxes.\n"Volem a nivell nacional els 200 euros del plus més el plus per radioscòpia per les 162 hores que treballem al mes", han apuntat a Europa Press fonts del comitè dels treballadors. Reclamen també aspectes com ara la formació de la plantilla, la difusió d'informes i ordres, descansos i relleus i l'actualització de l'avaluació de riscos.\nEulen readmet els acomiadats\nDesistirà de la denúncia contra el comitè de vaga\nPer la seva banda, Eulen ha confirmat avui la readmissió dels dos treballadors dels controls de seguretat del Prat que va acomiadar durant el conflicte. La companyia ja va avançar que acataria el laude i, per això, avui ha fet pública la readmissió d'aquests treballadors. Eulen ha explicat que els empleats van ser acomiadats per no presentar-se al seu lloc de treball després que la delegació del govern espanyol a Catalunya designés serveis mínims del 90% durant la vaga. Eulen també ha retirat les sancions imposades pels mateixos motius i els dos expedients sancionadors oberts.\nSobre l'augment de salari de 200 euros, l'empresa ha donat instruccions perquè es rectifiquin les nòmines d'agost per incorporar-hi la retribució. A més, també han aclarit que desistiran de la denúncia que van interposar contra el comitè de vaga en considerar que la convocatòria d'aturades era il·legal. Com que havia quedat suspesa de mutu acord, l'empresa ho deixarà córrer.


Resposabilitat Civil i Dret de Danys - Soriano Advocats ¬ Consultors\nResponsabilitat Civil i Danys\tSoriano\t2018-09-03T10:36:23+00:00\nRESPONSABILITAT PER INCOMPLIMENT DE CONTRACTE\nRESPONSABILITAT PROFESSIONAL I DERIVADA DE LA PRESTACIO DE SERVEIS\nRESPONSABILITAT PATRIMONIAL DE L’ADMINISTRACIO\nRESPONSABILITAT D’ADMINISTRADORS DE SOCIETATS MERCANTILS\nAssessorameno jurídic i assistència lletrada en l’àmbit de les responsabilitats derivades d’un incompliment de contracte, amb la finalitat de que siguin rescabalades les conseqüències del mateix.\nDavant un incompliment de contracte, existeixen diverses possibilitats d’actuació:\na) Compliment o execució forzosa: suposa reclamar l’execució per la part incomplidora de la prestació a que està obligada i que no ha complert voluntariament. Basta per això la mera existència de l’incompliment.\nb) Indemnització per danys i perjuicios: suposa reclamar una quantitat econòmica que compensi o rescabalgui a la part perjudicada dels perjudicis derivats de l’incompliment. D’ha de probar que hi hagi un incompliment imputable.\nc) Clàusula penal: Es tracta de sol.licitar que es faci efectiva una indemnització per danys i perjuicis que les parts previament tenen estipulada en el propi contracte en previsió d’un incumplimento del mateix.\nd) La resolució per incompliment: la part contractual perjudicada per l’incompliment pot optar per instar la resolució del contracte amb la conseqüent indemnització de danys i perjudicis.\nRESPONSABILITAT PROFESSIONAL I DERIVADA DE LA PRESTACIÓ DE SERVEIS\nAssessorament jurídic i assistèencia lletrada en reclamacions a empresaris i/o a les seves asseguradores per danys i perjudicis produits en el marc de l’exercici normal d’una activitat professional o d’una prestació de serveis, en especial per errades professionals o d’execució dels treballs contractats o bé per omissions que han suposat un perjudici al client\nLa responsabilitat patrimonial de les Administracions Públiques suposa que els particulars tenen dret a ser indemnitzats per tota lesió que sufreixin en qualsevol dels seus béns i drets per causa d’una actuació administrativa, excepte en casos de força major. Aquesta responsabilitat és objectiva, independentment de la culpa o dol de les autoritats, funcionaris i agents de l’executius, i exigeix la realitat efectiva d’un dany o perjudici que sigui conseqüència del funcionament normal o anormal dels serveis públics en una relació directa de causa i efecte, però que apareix fundada en el concepte tèccnic de “lesió” entenguda com a dany o perjudici antijurídic que qui el sofreix no té el deure jurídic de soportar.\nPer a fer possible que l’Administració respongui per tots els perjudicis que causi a l’administrat com a conseqüència de la seva responsabilitat, comptem amb el millor grup d’especialistes de cada àmbito: metges especialistas en valoradoció del dany corporal i biomecànica, assistents socials, ingeniers industrials reconstructors d’accidents, arquitectes tècnics i superiors, pèrits especialitzats en danys materials i incendis, economistes, actuaris, psicòlegs… en constant contacte amb el nostre despatx per a poder atendre, amb el màxim grau d’èxit, la gravetat de la situació soferta.\nAssessorament jurídic i assistència lletrada en procediments de reclamació de responsabilitats a administradors i directius de societats mercantils i/o a les seves asseguradoreS\na) Responsabilitat por danys: En base al artículo 236.1 de la Ley de Sociedades de Capitales, “Los administradores responderán frente a la sociedad, frente a los socios y frente a los acreedores sociales, del daño que causen por actos u omisiones contrarios a la ley o a los estatutos o por los realizados incumpliendo los deberes inherentes al desempeño del cargo, siempre y cuando haya intervenido dolo o culpa.”\nLa LSC distingeix entre acció social y acció individual de responsabilitat en funció del patrimoni que directament hagi sofert el dany causat per l’acció o l’omissió negligent de l’administrador: el patrimoni social o el patrimonio individual d’un soci o d’un tercer.\nb) Responsabilitat per deutes socials: L’acció de responsabilitat objectiva o per deutes establerta a l’article 363 de la Ley de Sociedades de Capital, és una acció protectora del crèdit del creditor societari por l’incomopliment de l’administrador del seu deure de dissolució de la societat, quan aquesta es trobi en causa legal per això, però amb el matís de que només és vàlida per als crèdits posteriors a l’esdeveniement de la causa legal de dissolució.\nSi vostè es troba davant la situació de que una societat li deu diners i no és possible cobrar el deute, comprovem si és possible reclamar-lo a l’administrador mitjançant les corresponents actuacions extrajudicials i judicials encaminades a aquesta finalitat.\nReclamacions a clíniques o hospitals, o contra les administracions públiques sobre les que depenen, o contra les actuacions dels facultatius metges que poden ser considerats com negligents o de mala praxis amb resultat de lesions o mort.\nCirugia estètica, pròtesis mal col.locadas o defectuoses, consentiment mal informat, trataments tardans, errades de diagnòstic, etc… . Reclamem al facultatiu, centro mèdic o administración responsable de l’actuació mèdica defectuosa i contra les companyies asseguradores corresponents, exigint la indemnització pels danys i perjuicis causats a l’afectat o familiars.\nAquesta materia requereix la supervisió i col.laboració dels millors pèrits mèdics especialistes. Comptem amb el suport tècnic i profesional d’expert en cada matèria per valorar tant la negligència o mala praxis professional com la correcta valoració del dany corporal.\nRESPONSABILITAT PER DEFECTES CONSTRUCTIUS\nPrestem assistència lletrada en reclamacions contra els diferentes agents de l’edificació (promotors, constructors i direcció facultativa) per vicis o defectes constructius soferts pels adquirents d’immobles.\nPer això, comptem amb un equip interdisciplinar experimentat d’arquitectes y pèrits, imprescindible per l’èxit de qualsevol


Es busquen milions de veus per ajudar les màquines a parlar català – Diari de la llengua\nEs busquen milions de veus per ajudar les màquines a parlar català\n15 de febrer de 2022 9 de juny de 2022 Diari de la llengua\t0 Comments\nEl català a Common Voice\nEl govern de Catalunya destinarà 3 milions d’euros al primer diccionari de veu en la llengua pròpia\nEl projecte col·laboratiu Common Voice ja té mil hores enregistrades\nEl vicepresident i conseller de Polítiques Digitals i Territori de la Generalitat de Catalunya, Jordi Puigneró, ha anunciat aquest dimarts que el govern destinarà tres milions d’euros aquest any al projecte Aina per tenir un corpus o “diccionari” de veu en català que pugui ser utilitzat perquè els assistents de veu ofereixin aquesta llengua.\nLes veus s’obtindran a través de la plataforma Common Voice, que ha arribat a les 1.000 hores de veu enregistrades i a les 900 validades, segons ha anunciat Softcatalà.\nL’objectiu, segons ha explicat Puigneró, és enregistrar “milions de veus” que han de servir per ensenyar català a les màquines perquè qualsevol empresa o organització les pugui fer servir per posar en marxa serveis com traductors o assistents de veu en català. El projecte Aina pretén que els parlants de català puguin participar en el món digital al mateix nivell que els d’una llengua global, com ara l’anglès.\nTothom qui vulgui participar en la campanya de recollida de veus La nostra llengua és la teva veu haurà de llegir i enregistrar un nombre il·limitat de frases (agrupades de 5 en 5 però sense límit) a la plataforma Common Voice. El procés es pot fer de manera totalment anònima i sense cap registre previ, però els impulsors del projecte remarquen que conèixer el gènere, edat i variant dialectal del “donant” de veu facilita molt la feina de classificar les dades obtingudes i permet saber si s’està tenint en compte tota la diversitat lingüística del català.\nLes darreres dades sobre el català aportades per Common Voice revelen que hi ha un un important desequilibri pel que fa a les variants dialectals en les aportacions de veu. El català central suposa el 76% del volum de les donacions de veu, mentre que el valencià (5%), el nord-occidental (1%), el septentrional (3%) i el balear (1%) hi estan infrarepresentats. També hi ha un desequilibri important per gènere: el 63% de les aportacions són d’homes, el 19% dones i el 18% no identificades.\nLes dades aportades pels voluntaris es passen a una xarxa neuronal profunda que va aprenent com es combinen les paraules fins a generar un model de la llengua capaç de distingir els diferents significats de paraules polisèmiques gràcies als diferents contextos en què es fa servir. Per construir el corpus de la llengua calen milions de textos i milions d’hores d’àudio i vídeo en aquella llengua i que representin persones de diferents gèneres, franges d’edat, variants dialectals i registres.\nEn el projecte hi col·laboren entitats com Softcatalà, universitats, l’Enciclopèdia Catalana, la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) i ràdios locals. Puigneró mantindrà reunions amb els governs de la resta de territoris de parla catalana perquè se sumin a la campanya.\n← Joaquim Arenas guanya el Premi Especial Martí Gasull\nEl Moviment per l’Escola en Català es rebel·la contra la llei educativa balear →


abril | 1945 | EL TERCER REICH | Page 3\nHome // 1945 // abril (Page 3)\n20 juliol 2018 Marc Reply\nL’Adolf Hitler va decidir, després de moltes pressions, traslladar el seu quarter general a la seva casa de muntanya del Berghof, a Obersalzberg, i en seguit la seva cúpula militar va començar a marxar cap a Berchtesgaden. Precisament, a Obersalzberg, l’Adolf Galland es va reunir per últim cop amb el ministre Hermann Göering, que estava molt ocupat supervisant el destí de les seves obres d’art. Després de reunir-se, Göering li va dir que l’envejava i que tant de bo tingués uns quants anys menys per poder lluitar com els bells temps. Després d’acomiadar-se, Galland va rebre permís per retirar-se i en Göering va tornar a Berlín.\nEls caces d’envestida (suïcides) alemanys varen fracassar en el seu objectiu suïcida ja que els caces Aliats els van disparar i interceptar amb facilitat perquè eren caces antiquats. Molt pocs varen aconseguir tocar els seus objectius.\nA la ciutat de Königsberg els civils que encara quedaven varen penjar llençols blancs a les finestres per indicar la rendició i, inclús, varen treure els fusells dels soldats alemanys que encara volien lluitar. Al cap de poc, els alemanys varen capitular davant del 3º Front de Bielorússia del general Alexandre Vassilevski després de sis setmanes d’intens bombardeig, que va deixar la ciutat en ruïnes i amb els alemanys només defensant-se a la plaça de la ciutat. El comandant de la plaça, el general Otto Lasch, era conscient de que no podien continuar, ja que només les SS volien continuar amb la inútil batalla, i va decidir que l‘endemà es dirigiria al quarter general de l’Alexandre Vassilevski per rendir-se. La defensa de la ciutat va costar la vida de 42.000 alemanys, i el general Otto Lasch va ser condemnat a mort pels alemanys per no obeir i oposar-se a les ordres d’en Hitler. La família de Lasch va ser empresonada.\nA Viena, els soldats alemanys varen anar deixant les armes i l poble va donar suport a l’entrada de l’exèrcit soviètic. Al matí, els soviètics havien avançat fins al Gürtel (cinturó) de ronda que rodejava els Bezirke (districtes) del centre. A la tarda, el gruix principal de les tropes soviètiques varen entrar a la ciutat seguint al grup d’avançada. Varen arribar en tot tipus de transports; en cotxes de cavall i en carros de dues rodes. Els vienesos onejaven els seus mocadors i es treien els barrets per saludar-los. Al vespre, els soldats alemanys varen abandonar el centre de la ciutat, donant lloc a la sortida als carrers dels moviments de resistència sorgits de la clandestinitat que portaven braçalets de franges vermella, blanca i vermella.\nA prop de Mülhausen, a la ciutat de Turíngia els soldats nord-americans varen trobar unes mines de sal, les reserves d’or del Reich (cent tones) i tresors artístics. Continuant amb l’avanç, els Aliats varen penetrar per Westfàlia i varen ocupar Münster i Hamm.\nEl 5º Exèrcit nord-americà i el 8º Exèrcit britànic varen llançar la seva ofensiva final, trencant la línia del Po. De seguida les defenses alemanyes es varen enfonsar davant d’ells. En el congost d’Argenta, a la nit, després d’un bombardeig aeri massiu i cinc bombardejos d’artilleria, es va obrir l’ofensiva aliada amb la 8º Divisió índia i la 2º neozelandesa atacant cap a Lugo, a través del riu Senino.\nErnst Wilhelm Bohle va informar al ministre Joseph Goebbels que el Auswärtiges Amt havia intentat sense èxit negociar la pau amb els Aliats a Suècia, Suïssa i Espanya. Segons Bohle, la Gran Bretanya no hi estava gaire interessada i molt menys els Estats Units, però en canvi amb la Unió Soviètica hi havia més esperances tot i que exigien el control de Prússia Oriental.\nA Viena, casi tot el sud-est de la ciutat va quedar sota al control de l’exèrcit soviètic i es produïen disturbis en els barris obrers. Dins la ciutat corrien rumors que deien que els soviètics havien arribar al Zentralfriedhof, el cementiri principal. Davant de l’imminent derrota, l’Adolf Hitler va ordenar que s’havia de conservar la capital austríaca costés el que costés, tot i que l’exèrcit alemany havia rebut ordres de ser evacuat i començava a fugir. Durant aquell dia es varen imprimir alguns diaris, però no es varen poder distribuir. Les comunicacions no es varen poder restablir fins al dia 15 d’abril.\nL’Adolf Hitler estava convençut, dins del seu deliri, que podia tenir alguna possibilitat en la guerra. Creia que enviant uns quants tancs contra l’exèrcit nord-americà els espantaria i fugirien d’Alemanya per pactar amb ell per lluitar contra els soviètics. Per això va ordenar imprudentment enviar tancs en el front occidental. Aquella ordre va ser aprovada per alguns dels seus generals. Seguidament, va mantenir una reunió amb el seu ministre d’Armament Albert Speer, on va rectificar l’ordre de destruir totes les infraestructures alemanyes, l‘Ordre Neró. Al final de la reunió varen aprovar un decret, escrit per Speer, on es demanava només destruir els ponts d’importància operativa de manera que els soldats Aliats no els poguessin utilitzar, igual que les restes d’infraestructures, indústries i vies de comunicació, que només s’havien de paralitzar durant un temps per tornar a ser utilitzables per la producció alemanya en un futur. Quan aquell decret va arribar a les mans del cap de les Forces Armades Wilhelm Keitel no va entendre perquè en qüestió de pocs dies es va canviar d’opinió sobre la política de terra cremada, ja que tenia l’ordre de destruir totes les infraestructures sense tenir miraments. Aquell decret només va portar confusions dins l’Exèrcit, ja que no sabien si havien de destruir o no les infraestructures.\nB-24 de la 67º Companyia del 44º Grup de Bombarders varen bombardejar la ciutat alemanya de Neumünster.\nA la nit, les tropes del comandant Rodion Malinovski varen rodejar Viena i varen trencar el contacte del 6º Exèrcit blindat de les SS amb les tropes alemanyes que lluitaven al nord de la ciutat. Aquell va ser l’últim dia que varen aparèixer diaris a la capital austríaca dins del Tercer Reich. Davant de l’imminent derrota, Josef Dietrich va ordenar evacuar la capital austríaca. Mentre la ciutat començava a ser evacuada, Badur von Schirach i els seus homes varen ser els primers ciutadans en fugir pel pont de Floridssdorf, l’únic pont que quedava obert sobre el riu Danubi.\nA prop d’Okinawa, a dos quarts de vuit del matí, el grup de naus japoneses que pertanyien al cuirassat Yamato de l’almirall Seiichi Ito es varen dirigir cap a l’illa en una missió sense retorn amb combustible només suficient per arribar-hi. Però, a mig camí, varen ser detectats per un submarí. De cop, la tripulació del Yamato va veure uns quants avions nord-americans en picat i torpeders llançats per l’almirall Mitscher que volaven lluny d’on eren ells i, quan pensaven que no havien sigut descoberts, al migdia varen rebre un missatge que deia que 250 avions nord-americans es dirigien cap al nord-oest, on eren ells en aquells moments. A les 12:10, el destructor Asahimo, que marxava darrere de la flota perquè haver tingut una avaria en les seves màquines, li va comunicar en el Yamato que estava sent atac pels nord-americans. Al cap de pocs minuts, quan estaven al sud-oest de Kyushu, els avions nord-americans varen atacar directament al Yamato. Després, els caces i els bombarders varen destruir primer els canons antiaeris del cuirassat japonès. Cap a la una del migdia, el cuirassat va ser tocat per dues bombes que varen caure a prop de la torreta de popa. Uns minuts més tard, un torpede va tocar a babord i el cuirassat va començar a enfonsar-se. Mentre s’enfonsava, 150 avions nord-americans el varen continuar bombardejant. A dos quarts de tres, el Yamato estava inclinat sobre una banda i a les 16:23 es va enfonsar. Dels 3.332 homes que componia la seva tripulació només se’n varen salvar 269. El comandant del cuirassat, l’Ariga, es va fer lligar al peu del compàs morint en el seu cuirassat. A més del Yamato, l’aviació nord-americana va enfonsar a cinc embarcacions d’escorta. Els nord-americans només varen perdre en aquella acció a 10 avions i 12 tripulants. Al mateix temps, davant de les costes d’Okinawa, 383 furiosos kamikazes varen enfonsar dos destructors i dos transports de munició nord-americans i varen danyar 24 bucs.\nMés de 108 Mustangs P-51 que servien d’escorta varen sortir d’Iwo Jima per escortar als bombarders B-29 que es dirigien a Japó. Els Mustangs, que varen ser els primers caces nord-americans amb base a terra en arribar a terra ferma japonesa, varen poder comprovar durant un vol sobre el Japó en ple dia que les pèrdues japoneses en defensa eren més grans que la dels atacants.\nDavant la crisi política i militar que patien, l’almirall Kanataro Suzuki va formar un govern on en Shigenori Togo va tornar a ser nombrat ministre d’Afers Exteriors i en Sato va ser nombrat ambaixador del Japó a Moscou.\nL’Adolf Hitler estava desesperat, sabia que era qüestió de temps de que tot acabés, i va trucar al general Walter Wenck, que estava convalescent a Baviera recuperant-se d’un accident de cotxe, i el va nombrar comandant d’un Exèrcit que no existia, però que en Hitler no sabia. Per altra banda, el ministre Joseph Goebbels va aprofitar un discurs a les tropes per dir que el destí els havia enviat, fent referència a en Hitler, a aquest home perquè poguessin donar testimoni d’aquell miracle.\nA Àustria, les avantguardes de xoc del comandant Rodion Malinovski varen arribar als ravals del sud de Viena. Llavors, l’Adolf Hitler va ordenar al general Lothar Rendulic que conservés la ciutat com fos. Però, a la nit, la situació era desesperada a Àustria per les tropes alemanyes, i en Rendulic va ordenar la rendició del seu Exèrcit, fent possible que gran part d’Àustria caigués en mans dels nord-americans, que havien penetrat a Àustria per l’Alemanya meridional. A partir d’aquell dia els alemanys es varen començar a retirar i es varen endur amb ells a la majoria dels policies.\nEl quarter general del Grup d’Exèrcits del Vístula va observar com els soviètics intentaven avançar en direcció a Berlín, i varen sentir els motors dels tancs procedents del sector de Reitwein, al sud-oest de Küstrin, i al nord-est, a prop de Kienitz. Per altra part, els Aliats varen alliberar el Kommando S3 de Buchenwald.\nEls alemanys que desertaven del front marxant en direcció a Brion es varen trobar amb una unitat armada de la Reichsrbeisdienstes, la RAD, que depenia de la Wehrmacht, i els varen ordenar que tornessin a lluitar per la ciutat de Paderborn sinó volien ser afusellats.\nA les aigües d’Okinawa, a la matinada, la flota del vicealmirall Seiichi Ito va descendir sobre les platges d’Hagushi i amb els seus canons varen aixafar als invasors nord-americans. Però la petita flota japonesa va ser descoberta en sortir de l’estret de Bungo, entre Kyushu i Shikoku, per submarins nord-americans, els quals varen informar a l’almirall Raymond Spruance. Els avions de reconeixement li varen confirmar a l’almirall l’existència d’aquella flota. Per ajudar als seus companys, el grup del Yamato varen salpar de Japó amb la cobertura de 355 kamikazes.\nEn un sanatori clausurat proper a Königgrätz, a Bohèmia, que servia de comandament, el comandant Ferdinand Schörner els va dir en els seus homes de la seva comandància que en Hitler els havia demanat que resistissin i que no tenien que decebre’l. En Schörner estava tant animat aquell dia perquè en Hitler l’havia nombrat mariscal de camp. Va ser l’últim oficial nombrat mariscal de camp per en Hitler.\nA Weimar, després d’haver sigut sentenciat a morir per haver volgut entregar la ciutat de Gotha, una petita ciutat de Turíngia, el comandant Josef Ritter von Gadolla va rebre l’extremunció del capellà Leo Schramm. En Von Gadolla estava segur d’haver fet el correcte per preservar a la gent d’una mort segura. Al voltant de les set del matí, els soldats varen agafar el comandant que va cridar: Moro per què Gotha pugui viure!. Poc després va ser afusellat.\nEls Aliats varen alliberar al camp de concentració d’Ohrdruf. Per altra banda, els nord-americans es trobaven a la Selva de Turíngia, i el 9º Exèrcit nord-americà i la 83º Divisió d’infanteria varen arribar al riu Weser mentre avançaven en direcció a Berlín. Al mateix temps, els nord-americans de la 7º Divisió Blandada del 31º Batalló de Tancs lluitava al nord de Renània contra els alemanya a Oberkrichen. En aquells moment hi havia 125.000 soldats alemanys atrapats a la bossa del Ruhr.\nA Washington, el Ministeri de Guerra va aprovar el nom convencional de Centerboard, Deriva, per la missió d’un bombardeig atòmic sobre el Japó. Aquest nom va ser proposat per un oficial que no tenia ni la menor idea de la finalitat de la missió.\nA Berlín, l’Adolf Hitler va ordenar en els seus oficials que havien de lluitar amb tots els soldats fins la mort per defensar la ciutat de Viena, i va donar ordres de disparar a tots els soldats que abandonessin el seu lloc i desertessin. Seguidament, va continuar ordenant que es continués destruint instal·lacions, vies de comunicació i material sota les ordres de l’Albert Speer. Però el ministre d’Armament va rebutjar dirigir la política de terra cremada. Després, en Hitler es va reunir amb en Gotthard Heinrici per examinar les defenses del riu Òder, i li va donar el comandament de totes les bateries antiaèries del Heer i de la Luftwaffe. Mentrestant, en Joseph Goebbels va escriure una pauta, aprovada per en Hitler, perquè la seguís tota la premsa alemanya. Entre altres coses, en Goebbels va ordenar que tota la política de propaganda i informació tenia l’obligació de fer créixer la resistència, l’esforç bèl·lic i la moral del poble i de l’Exèrcit, i tenien la missió de fer veure en el poble alemany que l’enemic occidental perseguia uns objectius infames i diabòlics. En Goebbels també va donar ordres per què es divulguessin totes les gestes realitzades pels soldats alemanys en el front. El ministre alemany aquell dia era crític amb algunes decisions. En el seu Diari va criticar que en Martin Bormann havia convertit la Cancelleria del Partit en la Cancelleria del paper per la quantitat de decrets i ordres que enviava en els gauleiters, enviament que trobava inútil perquè estaven enmig d’una batalla.\nA Weimar, es va produir un consell de guerra contra el comandant Josef Ritter von Gadolla per haver volgut entregar el dia anterior la petita ciutat de Gotha. L’acusat va ser tractat amb extrema duresa. En Von Gadolla va declarar que havia fet tot allò per salvar la ciutat de la mort i la ruïna tot i que va confessar, sense immutar-se, que havia desentès la seva obligació de defensar la ciutat fins al final. El jurat el va condemnar a mort i a perdre tot els honors militars. L’endemà seria afusellat.\nDurant aquell dia va morir en combat l’as de la Luftwaffe, en Heinrich Ehrler, que està acreditat que va destruir a 208 avions enemics en el voltant de 400 missions de combat.\nA la ciutat de Kassel, que havia capitulat el dia anterior, va veure l’entrada de les tropes nord-americanes, i la ciutat de Karlsruhe va ser ocupada per les tropes franceses. Els nord-americans varen afirmar que varen ser rebuts a la ciutat de Francfort amb grans mostres d’alegria i amb el lema: fem-se un petó i siguem bons amics. Per altra part, les avantguardes del 9º Exèrcit nord-americà varen travessar el riu Wesser. Aquell dia, bombarders nord-americans varen bombardejar la ciutat de Nordhausen, a on hi havia al camp de concentració de Dora Mittelbau.\nA Holanda, el 21º Grup d’Exèrcits d’en Bernard Law Montgomery va començar la seva ofensiva per alliberar Holanda i penetrar en el nord d’Alemanya. Com que les existències d’aliments a Holanda eren escasses, aquesta operació va ser molt important, ja que l’actitud política de postguerra dels holandesos cap als Aliats depenia de la rapidesa de l’alliberació.\nDes de Warm Spring, Geòrgia, en Franklin Delano Roosevelt li va escriure una carta a en Iosif Stalin desmentint-li el seu missatge del dia anterior que deia que els mariscals de camp Harold Alexander i Albert Kesselring havien arribat a un acord a Brena, i li va manifestar que se sentia disgustat davant de la seva desconfiança.\nEl ministre d’Armament Albert Speer va tornar a Berlín del seu viatge per Alemanya per impedir la política de l’Adolf Hitler de terra cremada. Només arribar a la capital, Speer va prohibir que es destruïssin les encluses, les preses, els pantans i els ponts de canals que encara controlaven. Però Speer no era l’únic que no va obeir les ordres del dictador, molts representants i col·laboradors del Reich es varen oposar a destruir el seu propi territori. Es podria arribar a dir que en Hitler només dominava la política de dins del seu búnquer de la Cancelleria on estava amagat, perquè a fora del búnquer s’aplicava una altra política.\nLes tropes del general Ferdinand Schörner varen aconseguir conservar Ostrava, i com a premi en Hitler el va ascendir a mariscal de camp. A més, tant en el sud de Viena com a Breslau, l’exèrcit soviètic va ser rebutjat. Tot i aquella lleugera frenada, els soviètics continuaven ocupant territori i aquell dia les tropes del comandant Rodion Malinovsky varen ocupar Bratislavia i les tropes del comandant Fiodor Tolbujin varen entrar a Wiener Neustadt. La victòria soviètica era qüestió de dies, i el mariscal Gregory Zhukov va tornar amb avió de Moscou al seu quarter general amb l’estratègia d’atacar Berlín el 16 d’abril de 1945 i ocupar-la el 22 d’abril, dia que es celebrava l’aniversari del líder soviètic Vladimir Lenin.\nA Gotha, una petita ciutat de Turíngia, al voltant de les quatre de la tarda el tinent coronel Josef Ritter von Gadolla va intentar travessar la localitat amb el seu vehicle oficial amb una bandera blanca les posicions nord-americanes per oferir l’entrega de la ciutat. Però quan els seus companys de les SS el varen veure el varen amenaçar d’afusellar-lo i varen treure els llençols blancs que ell havia penjat a les façanes de les cases. Però en Von Gadolla tenia clar que havia de fer alguna cosa i va tornar a intentar entregar-se als nord-americans i a les set de la tarda semblava que ho aconseguiria. Però poc abans d’arribar a la zona nord-americana, el cotxe va ser aturat per membres d’una secció motoritzada alemanya amb artilleria antiaèria. Un sergent va apuntar amb la seva pistola a la cara del xofer d’en Von Gadolla, l’Ernst Rudolph. Sense tenir en compte la graduació militar, varen agafar a en Von Gadolla i al seu acompanyant i els hi varen arrencar els gallons.. A la nit varen ser duts al comandant de la Wehrmacht més pròxim, a Weimar. Rudolph es va poder escapar aprofitant un atac produït durant el trasllat.\nEl secretari de l’Adolf Hitler Martin Bormann va dir en els funcionaris del Partit que seria un canalla qui abandonés la seva regió sense una ordre d’en Hitler. Bormann va demanar a tothom que lluitessin amb totes les seves forces fins al final, i que qui no lluités seria titllat com a desertor i seria tractat com a tal.\nAl migdia, el mariscal Albert Kesselring va trucar al ministre Joseph Goebbels per explicar-li que s’haurien d’esperar tres o quatre dies perquè les mesures de represàlies contra les desercions donessin els seus fruits. Per evitar que la gent no possés resistència i els soldats no desertessin, el Ministeri de Propaganda va distribuir fulls de mà entre les tropes i la població per demanar-los que lluitessin fins al final. A part, a la tarda va començar a funcionar la Wehrwolf, una milícia popular, i en Goebbels va emetre a la nit un missatge on va demanar al poble alemany que lluités per la seva llibertat.\nPer altra banda, un dels oficials de l’Estat Major del ministre i comandant Heinrich Himmler li va proposar des del tren especial d’en Himmler que es sumessin 4.000 soldats més a la xifra de 25.000 que havien d’arribar del Reichspost.\nLes divisions del 9º Exèrcit nord-americà del tinent general Bill Simpson varen començar el seu avanç en direcció al Elba, direcció a Berlín. Per altra banda, els nord-americans, després d’haver-se apoderat d’una fàbrica de municions, la Walther, varen descobrir a l’interior d’una mina de sal, a prop de Merkers, la reserva d’or del Banc d’Alemanya on hi havia enormes quantitats de moneda i col·leccions d’obres d’art. En un humit pou de ferro a Siegen varen trobar sis enormes caixes etiquetades Catedral d’Aachen, en les que hi havia un bust de plata de l’emperador Carlemany incrustat amb un fragment de la calavera de l’emperadr. A altres caixes de filó de Siegen hi havia pintures de Rembrandt, Van Dyck i Van Gogh, i el manuscrit original de la Sisena Simfonia de Beethovem.\nA Berlín, l’Adolf Hitler es va discutir amb el ministre Hermann Göering perquè els avions de la Luftwaffe no actuaven tal i com ell desitjava i no defensaven el país davant dels bombardejos Aliats. Mentrestant, el ministre Joseph Goebbels va rebre el cap nazi de Karlsrhe, en Robert Heinrich Wagner, que li va entregar un informe on explicava, entre altres coses, que la moral de la població havia baixat molt i que ja es criticava obertament a l’Adolf Hitler. Dels Aliats, l’informe deia que la gent no tenia por dels occidentals i que inclús se’n alegraven de la seva arribada perquè amb ells se sentien protegits dels soldats soviètics. Després de llegir aquest informe, Goebbels va analitzar els bombardejos que hi havia hagut, i va ordenar que es llancessin vells avions en atacs suïcides contra els avions Aliats. Entre el 50 i el 90 % dels pilots dels caces es varen oferir com a voluntaris per pilotar aquests avions.\nA les vuit de la tarda, el govern alemany va emetre per ràdio un missatge dirigit al poble alemany per cridar-los perquè s’unissin a la Wehrwolf, una milícia popular, dient-los que era el moment de morir o de conquerir, i que qualsevol soldat Aliat que possés un peu en territori alemany era un objectiu del moviment. Mentrestant, el secretari Martin Bormann va informar als funcionaris del Partit de que qualsevol persona, a la qual va qualificar com a canalla, no lluités fins l’últim alè l’hi esperava un càstig sumari i draconià per desertar. Per endurir els combats, va enviar funcionaris amb les unitats de la Wehrmacht perquè enfortissin la moral en zones pròximes al front i construïssin organitzacions de semi-guerrilles com els Freikorps Adolf Hitler.\nAl mateix moment, en el camp de concentració de Dora Mittelbau, davant de l’imminent arribada dels Aliats, les SS varen evacuar el camp per dirigir els presoners cap al nord. Abans de marxar, els nazis varen assassinar als presoners que estaven massa dèbils per fer aquell trajecte.\n22 divisions alemanyes del Grup d’Exèrcits B, del 15º Exèrcit, del 5º Exèrcit blindat i del 1º Exèrcit de paracaigudistes, uns 100.000 soldats, sota les ordres del mariscal Walther Model, varen quedar envoltats a la bossa del Ruhr quan la 3º Divisió blindada del 1º Exèrcit nord-americà del comandant Courtney Hodges i la 2º Divisió blindada del 9º Exèrcit nord-americà del tinent general Bill Simpson varen tancar el cercle. Els soldats alemanys de la ciutat de Lippstadt, a la Westfàlia de l’est, es varen veure atrapats. Mentre avançaven cap a la ciutat alemanya, els capellans de l’exèrcit nord-americà celebraven el Diumenge de Pasqua a les esglésies properes a la ciutat. El repic de les campanes de Lippstadt també anunciaven el Diumenge de Pasqua i els devots alemanys varen córrer a missa tot i les bombes que explotaven a Barbarossastrasse. Els últims soldats alemanys fugien en bicicletes i els guàrdies saquejaven els seus barracons per trobar roba interior i matalassos. A les dotze del migdia, avions de reconeixement varen informar de que les avantguardes de la 2º i 3º Divisions Blindades s’apropaven l’una a l’altra des de l’oest i l’est respectivament; la primera curiosament era comandada per un sergent anomenat Werner Osthelmer, que havia emigrat de Lippstadt vuit anys enrere per obrir una carnisseria a Detroit. Poc després de les quatre les columnes es varen reunir per completar el cercle del Ruhr. Els refugiats i els obrers esclaus alliberats varen saquejar les botigues de Lippstadt, trencant els vidres dels bancs i s’encenien les cigarretes amb bitllets de 100 Reichsmarks.\nPer altra banda, el 1º Exèrcit canadenc del comandant Crear varen penetrar per Emerich. Per altra part, el 1º Exèrcit francès va creuar el Rin per Spira i llavors es varen dirigir cap el sud-est.\nL’Alt Comandament soviètic va ordenar al 2º Front d’Ucraïna, sota al comandament del comandant Rodion Malinovski, que ocupessin Bratislàvia i Viena.\nA Moscou, en una reunió convocada per la Stavka, en Iosif Stalin es va reunir amb els comandants Gregory Zhukov, l’Ivan Konev, i els generals Antonov i Shtemenko en el seu estudi del Kremlin. De seguida que es varen reunir, Stalin els va fer llegir un telegrama procedent d’un dels oficials d’enllaç de l’exèrcit soviètic en els quarters generals del SHAEF que deia que les tropes del mariscal Bernard Law Montgomery es dirigirien cap a Berlín i que el 3º Exèrcit del general George Patton també tenien planejat desviar-se del seu camí cap a Leipzig i Dresden amb la intenció d’atacar la capital alemanya des del sud. Llavors, Stalin els va preguntar qui ocuparia abans la capital alemanya si ells o els Aliats occidentals. Konev li va assegurar amb rotunditat que serien ells. Stalin li va dir que l’hi agradaven els homes com ell i, amb un somriure a la boca, li va preguntar com pensava concentrar totes les seves forces. Konev li va dir que podia està tranquil i que confiés amb ell. A continuació, Stalin els va ordenar que ocupessin Berlín abans que els Aliats occidentals i, seguidament, varen planificar la invasió a la capital alemanya. Va quedar clar que seria el 1º Front de Rússia del comandant Zhukov qui ocuparia la capital alemanya, mentre que les tropes del comandant Konev atacarien pel sud, i es va convenir que era necessari reforçar la línia d’atac amb algunes divisions més i concentrar 250 canons per quilòmetre. Per últim, es va fixar la data del 16 d’abril de 1945 com la data per començar l’ofensiva. Un cop acabada la reunió, Stalin va enganyar a propòsit al comandant suprem Dwight D. Eisenhower dient-li en un comunicat que Berlín havia perdut tota la importància i que l’ofensiva soviètica tindria lloc a mitjans de maig enviant només a Berlín forces secundàries. Tot i això, Eisenhower havia rebutjat des del 28 de març avançar cap a la capital alemanya.\nEncara cuejava la decisió de l’Eisenhower de no atacar Berlín i el primer ministre Winston Churchill li va escriure al president Franklin Delano Roosevelt una carta on li deia que Berlín seguia tenint una gran importància estratègica i que els exèrcits soviètics no dubtarien en envair tota Àustria i entrar a Viena. Llavors el va avisar de que si els soviètics també envaïen la capital alemanya seria un error gravat a les seves ments. Tot i això, el primer ministre estava d’acord en avançar a màxima velocitat cap al Elba. Des de la seva residència de Warm Springs, el President li va dir que a l’exèrcit britànic se li donaven objectius molt lògics en el flanc nord.\nA Okinawa, a dos quarts de nou del matí, els nord-americans varen posar en marxa l’Operació Iceberg i l’artilleria naval aliada va disparar contra les defenses japoneses de l’illa. L’almirall Chester W. Nimitz va nombrar al vicealmirall Marc Mitscher comandant de les forces de portaavions ràpids per aquella operació. Amb l’ordre d’atacar l’illa, el USS Idaho (BB-42) va disparar amb els canons de la tercera torreta. Al migdia, el 10º Exèrcit nord-americà, amb 60.000 marines de la 1º i 6º Divisió Marina i la 7º i 96º d’Infanteria del 2º Cos amfibi i del 24º Cos nord-americà sota les ordres del general Simon Bolivar Buckner Jr., varen desembarcar a la costa sud-oest de l’illa amb 1.300 bucs de guerra. El desembarcament es va efectuar sense dificultat i els soldats nord-americans no varen rebre ni un tret. El comandament japonès, el general Mitsuru Ushijima, havia decidit no sacrificar els seus homes per no res i sobretot no volia revelar la posició de les seves bateries amb dispars inútils, i va fer retirar els seus 80.000 soldats darrere de Suri, al sud de l’illa, on havia construït una important línia defensiva. L’illa, a només 500 quilòmetres de Japó, posseïa dos aeròdroms en el costat occidental, així com dues badies parcialment protegides a la costa oriental, i era un excel·lent trampolí per la planejada invasió del Japó.\nPer altra banda, l’Alt Comandament japonès va decidir que el Yamato sortís de la seva base a Kure acompanyat per un creuer lleuger i vuit destructors per atreure la flota aliada per facilitar els atacs suïcides en l’Operació Ten Go. El Yamato havia d’atacar a les forces que es concentraven a Okinawa.\nPer altra part, el capità d’un submarí nord-americà va enfonsar al Awa Maru, una embarcació de transport japonesa de gran envergadura que el Departament d’Estat nord-americà havia donat via lliure per destruir perquè se suposava que transportava personal diplomàtic evacuat del sud-est d’Àsia i, a més, es creia que transportava subministraments de la Creu Roja pels presoners de guerra i les persones internades. El que també portava el Awa Maru eren articles de contraban que escassejaven a Japó i personal especialitzat de la Marina. El Awa Maru va ser tocat per quatre torpedes i es va enfonsar amb casi totes les 2.000 persones que anaven a bord, entre tripulants i passatgers, provocant una polèmica jurídica i política que va durar trenta anys.\nCopyright © 2018 EL TERCER REICH


Hotel San Jorge Alcalá de los Gazules Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 7 allotjaments a Alcalá de los Gazules.\nPico del Campo s/n, Alcalá de los Gazules, Alcalá de los Gazules, Espanya, 11180 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Alcalá de los Gazules, no busqui més enllà de Hotel San Jorge. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel San Jorge asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcacotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, mini bar per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de equitació, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hotel San Jorge és una selecció idònia per a la vostra estada a Alcalá de los Gazules.\nAllotjaments a Alcalá de los Gazules


Xavier Gens: "A Sánchez Piñol li hauria agradat ser Darwin"\nXavier Gens ('La pell freda'): "A Sánchez Piñol li hauria agradat ser Darwin"\nEntrevista amb el director francès, que porta al cine 'La pell freda', la referencial novel·la fantàstica de l'escriptor català\nBarcelona - Dijous, 19/10/2017 | Actualitzada 01/11/2017 - 18:00\nPau Marti Moreno\nEl director francès Xavier Gens (Dunkerque, 1975) ha treballat durant cinc anys en l’adaptació cinematogràfica de 'La pell freda', la referencial novel·la d’Albert Sánchez Piñol en què dos homes reclosos al far d’una illa perduda s’han d’enfrontar al setge nocturn d’unes criatures amfíbies. La pel·lícula, rodada en anglès i protagonitzada per Ray Stevenson, David Oakes i Aura Garrido, arriba avui als nostres cines després del seu recent pas pel Festival de Sitges.\n'La pell freda' és una novel·la amb milers de fans, molts d’ells joves, que la consideren iniciàtica, crucial en les seves vides. ¿Li ha suposat pressió estar a l’altura d’aquestes expectatives? La veritat és que no, perquè desconeixia que la novel·la tingués tants seguidors. Però sabent que és tan important per a tanta gent tampoc sento aquesta pressió, perquè he fet la pel·lícula amb el cor, ho he fet tot de la forma més honesta possible, posant-hi tanta emoció com era possible.\n¿Coneixia el llibre abans d’entrar en el projecte de 'La pell freda'? Sí, soc un fanàtic del gènere fantàstic i vaig llegir el llibre el 2009. Em va semblar una obra fascinant, una gran reflexió sobre la por de l’altre en forma de relat d’aventures. Des del principi em vaig adonar que volia portar-la al cine. I, en fi, així va acabar sent, encara que una mica per atzar. Els productors van veure la meva pel·lícula 'The divide', els devia agradar i em van proposar adaptar 'La pell freda'. No vaig dubtar ni un instant. Han sigut cinc anys de treball molt intens, molt personal, i el resultat és aquest, tot un somni.\n¿Va parlar amb Sánchez Piñol abans i durant el rodatge de la pel·lícula? I tant. L’Albert va venir a veure’ns al plató de rodatge i jo vaig voler entendre què li passava pel cap, què pensava, just en el moment en què va decidir escriure les primeres paraules del llibre. Ell és antropòleg i vaig voler fer com ell: aproximar-me de manera antropològica a la pel·lícula, de manera científica. Vaig parlar amb ell, vaig parlar amb científics. Vam conversar molt sobre la figura de Charles Darwin. De fet, crec que a l’Albert li hauria agradat ser Darwin. I ell ha inventat, en el seu llibre, la seva pròpia teoria de l’evolució, la de les criatures amfíbies. Els seus monstres no són monstres, són humans que han evolucionat d’una altra manera.\n"Vaig llegir la novel·la el 2009. Em va semblar una obra fascinant, una gran reflexió sobre la por de l'altre en forma de relat d'aventures"\nLa seva adaptació és molt pulcra, respectuosa, però el seu to de torbació moral i sexual és molt menor respecte a l’obra. Només volia parlar de personatges. No volia incloure escenes eròtiques gratuïtes, volia oferir una visió general més romàntica. Ja s’intueix, veient la pel·lícula, que el protagonista i la criatura amfíbia tindran relacions, però he preferit l’aspecte soft, romàntic, al frontal. Per a mi són molt importants tres paraules que hi ha al final del llibre: amor, amor, amor. Tota la pel·lícula està basada en això: en l’amor i en la incapacitat d’estimar.\n'La pell freda' és la seva pel·lícula de factura més clàssica, més reposada. ¿Era l’únic to possible per explicar la història? No vaig voler provar res massa modern perquè s’hauria perdut el classicisme que la història requereix. És una història ambientada el 1914 i havíem de viatjar al 1914. En qualsevol cas, la factura clàssica de la posada en escena està recolzada per un gran treball d’efectes especials. Hi ha molts plans trucats amb CGI, en cas contrari no hauríem pogut fer la pel·lícula que tenia al cap: aquell aire èpic, aquelles hosts de criatures que surten del mar, ataquen el far i tornen al mar...\nÉs pura casualitat, però en el festival de Sitges hem vist dues pel·lícules amb criatura amfíbia: la seva i 'La forma del agua', de Guillermo del Toro. ¡Soc un gran fan de Del Toro! Encara que mai m'hauria imaginat que fes una pel·lícula amb criatura aquàtica el mateix any que jo (rialles). Tinc moltes ganes de veure-la, la veritat.\nAura Garrido, caracteritzada com la criatura Aneris, amb Xavier Gens, en el rodatge de 'La pell freda'.\nEl seu cine, senyor Gens, sempre ha estat vinculat al cine fantàstic, al terror. ¿Què l’atrau del gènere? Per mi, el cine fantàstic em serveix per evadir-me de la realitat, però també em serveix per explicar coses sobre l’ésser humà. Ho diré d’una altra manera: utilitzo la realitat com una temàtica, però li dono un embolcall fantàstic per escapar d’aquesta realitat.\nEn la seva primera pel·lícula, 'Frontière(s)' (2007), vostè va combinar el gore amb l’eclosió de l’extrema dreta a França. Va ser una obra profètica. Per desgràcia, sí... El 2002 hi va haver un augment de l’extrema dreta després dels atemptats de l’11-S. I ara estem en ple període de terrorisme de l’Estat Islàmic, en una situació que va de mal en pitjor. No n’hem après res: només estem repetint els mateixos errors. L’opinió pública s’inclina per l’extrema dreta, desgraciadament, perquè vol protegir-se del desconegut. I això és, exactament, del que parla 'La pell freda'.\nVostè va formar part d'una generació de cineastes, amb Pascal Laugier, Alexandre Aja o Alexandre Bustillo&Julien Maury, que va renovar el cine de terror francès. ¿Quina és ara la situació del cine de gènere al seu país? Hi va haver un gran moment fa una dècada, sí, però la cosa es va estancar una mica amb la crisi. Es va acabar el finançament i molts se'n van haver d'anar als Estats Units. Ara, però, hi ha una fornada molt potent, molt treballada, pròxima al cine fantàstic, com ho demostra 'Crudo', de Julie Ducourneau, o 'Revenge', de Coralie Fargeat. En podran veure el resultat d'aquí un, dos, tres anys.\n'La pell freda': el que ens fa humans\nTemes: Pel·lícules Albert Sánchez Piñol Estrenes de cine Novel·la Cine


Temàtiques mensuals | Ajuntament Pineda de Mar\nPla d’Acció pel Civisme de Pineda de Mar: Activitats especials i Calendari del Civisme – 2013\nConvivència i coresponsabilitat\nEs duran a terme tallers i xerrades per fomentar la convivència i la coresponsabilitat entre els ciutadans, així com la primera Crida a ser CiviAgent i la inauguració de la CiviBústia.\nCivisme al carrer\nS’impulsaran les actituds cíviques als carrers, com espais de trobada i de convivència que representen la identitat del poble. Activitats com el concurs fotogràfic : Abans i Després, ajudaran a difondre com entre tots, podem millorar l’estat dels espais públics.\nLa cultura és un dret universal i és el nostre deure i responsabilitat apropar-la a la ciutadania per a que sigui gaudida i compartida, com una eina de cohesió social inherent a la identitat local. Conèixer i ser part de la cultura de Pineda de Mar serà un dels grans objectius d’aquest mes.\nEntitats i solidaritat\nAmb la Fira d’Entitats com a principal esdeveniment del mes, s’intentarà donar impuls a tot el teixit associatiu del municipi, per tal de que els ciutadans coneguin les tasques que duen a terme i com poden col·laborar per fer possibles els seus objectius.\nL’educació és un projecte de futur on famílies, escola i comunitat son les peces clau per garantir que els ciutadans del demà sabran resoldre els principals reptes que encararan. Dedicarem aquest mes a reconèixer la tasca docent i educativa mitjançant activitats i actes que premiïn la seva dedicació vocacional.\nTots som coresponsables dels residus que generem i on van a parar. Complementarem els continguts d’aquest mes amb visites a la deixalleria, a més de continguts pràctics per gestionar els residus quotidians i extraordinaris.\nLa tolerància és essencial per la convivència i especialment important en èpoques d’estiu i revetlles, on tots volem gaudir i passar-ho bé. Un dels millors mesos per recordar-nos que quan l’amabilitat i l’empatia van per davant, tot flueix.\nHàbits saludables i mobilitat\nA tots ens agrada estar sans i en aquest mes, aprofitarem per treballar quins són els millors hàbits per aconseguir-ho. Un d’ells, la mobilitat sostenible.\nMoltes vegades no som conscients de l’entorn que ens envolta i de la zona privilegiada de la que gaudim. En aquest mes, us convidarem a conèixer i sentir la terra on vivim.\nConeixerem l’impacte de les nostres compres i com podem apostar pel comerç de proximitat i de temporada per tal d’impulsar el nostre teixit productiu.\nRepassarem tots els continguts treballats al llarg de les 10 temàtiques i impulsarem la creació de noves, gràcies a la participació ciutadana.


TV3 es fa ressò de la Pobresa estructural a Catalunya visitant Iniciatives Solidàries - Iniciatives Solidàries\nTV3 es fa ressò de la Pobresa estructural a Catalunya visitant Iniciatives Solidàries\nTV3 visita a un usuari d’ Iniciatives Solidàries. Aquest mes es presenta un informe relatiu a la pobresa estructural a Catalunya i TV3 ha volgut conèixer de primera mà a un dels seus residents. El centre d’acollida Puigmal treballa amb persones en risc d’exclusió social i pertany al programa de la SASSEP ( Servei d’Atenció Social al Sensellarisme a l’Espai Públic) de l’Ajuntament de Barcelona que treballa amb persones vulnerables.\nLa pobresa creixent en els darrers anys ha disparat el nombre d’ usuaris que viuen en precari, bé sigui per ser aturats de llarga durada, bé sigui per no poder regularitzar el permís de residència i el permís de treball.\nPersones que per diverses raons queden en situació de vulnerabilitat, sense papers i sense dret a la renda garantida malden per trobar una feina que els permeti tornar-los l’autoestima i sentir que pertanyen a la societat que els ha acollit. Com per qualsevol ésser humà, la feina és el millor ancoratge.\nDesprés de dos anys de pandèmia es celebra presencialment la VII Jornada Networking del Programa Làbora\nLa comissionada d’Acció Social, Sonia Fuertes; la comissionada de Promoció\nIniciatives Solidàries promou el coneixement de les arrels identitàries\nA la llar Costabona han celebrat el dia de Sant\nLa Setmana Santa omple d’activitats de lleure les llars\nEls joves de les llars han aprofitat les vacances de


Javier Marías:"Seria aprofitat desdir-me d'allò manifestat i acceptar el premi"\nL'escriptor ha explicat els motius pels quals ha rebutjat el Premi Nacional de Narrativa 2012, atorgat pel Ministeri de Cultura. Marías afirma que sempre ha dit que no accepta premis, remuneracions o invitacions d'institucions públiques i tot i agrair el reconeixement, ha reconegut que "seria aprofitat desdir-me d'allò manifestat i acceptar el premi".\nRedacció 25/10/2012 - 15.26 Actualitzat 26/10/2012 - 08.12\nL'escriptor Javier Marías ha decidit rebutjar el Premi Nacional de Narrativa 2012, que el Ministeri de Cultura li ha concedit aquest mateix dijous. Marías sempre ha dit que no accepta remuneracions que "procedeixin de l'erari públic" o invitacions d'ambaixades o institucions públiques com l'Institut Cervantes. Conseqüent amb els seus comentaris, ha rebutjat el guardó, com ha avançat en un comunicat.\nUnes hores després, l'escriptor ha comparegut en roda de premsa. "Lamento no poder acceptar el que en altres èpoques hauria estat motiu d'alegria", ha afirmat Javier Marías davant dels mitjans. L'escriptor ha agraït el reconeixement i ha remarcat que en cap cas vol que el seu gest sigui vist com un "greuge". "Insisteixo en el meu agraïment, però seria aprofitat desdir-me d'allò manifestat i acceptar el premi". He mantingut aquesta postura "independentment del partit que governés. M'era igual que fos el PP o el PSOE. Vaig decidir que no permetria que "algú digués que aquest escriptor ha estat afavorit" o "que ha fet la seva carrera gràcies a ajudes estatals".\nResponent a la pregunta sobre per què no ha acceptat els 20.000 euros del premi per donar-los a alguna institució, Javier Marías ha explicat que no li han donat temps de pensar-hi ni de reaccionar. Tot i això, Marías considera que hauria estat una mica "demagògic".\nFent broma amb els periodistes, l'escriptor ha reconegut que "a tothom li van bé els diners. Aquest any crec que ja he rebutjat 35.000 euros (...) Potser sóc una mica insensat", però així "em sento més tranquil". "Una altra cosa m'hauria semblat" un acte pocavergonya.\nEl Ministeri, que concedeix el premi a obres escrites en qualsevol llengua oficial i editada a Espanya durant el 2011, ha decidit premiar Marías per la novel·la "Los enamoramientos", una obra sobre la cara més fosca de l'amor.\nEl jurat que ha seleccionat l'obra de Javier Marías ha estat format, entre d'altres, per Clara Sánchez, Soledad Gallego-Díaz Fajardo, Fernando Rodríguez Lafuente, Javier Cercas i Marcos Giralt Torrente, guanyador de l'edició passada del guardó pel seu llibre "Tiempos de vida".\nMarías rebutja els 20.000 euros


alcaldes.eu | Josep Regué Montserrat,Alcalde de Cubells “Millor la independència: 7 milions es governen millor que 50”\nJosep Requé exposa les dificultats d’un poble agrícola i ramader que no rep els ajuts que li calen\nJosep Requé és alcalde de Cubells des de la passada legislatura. Home afable i proper, dóna respostes abundants i plenes d’exemples a les nostres preguntes. Per a editar l’entrevista escrita n’hem hagut de retallar un bon tros, per motius d’extensió. És la primera vegada que hi tenim contacte i ens transmet una imatge molt bona del poble que acabem de conèixer.\n"Els polítics parlen i parlen però a l’hora de la veritat no han estat capaços de posar-se d’acord"\n"Sembla que a Barcelona vulguin que els pobles petits segueixin petits perquè són bonics i s’hi pot passar el cap de setmana, però la gent hi ha de viure i hi ha de trobar oportunitats, o si no se’n va d’aquí"\n"Tinc la teoria que un poble de 400 habitants és més fàcil de dirigir que un de 40.000. Així que aquí passa el mateix: 7 milions són més fàcils d’acontentar que 50"\n"Opino que en la relació de forces d’un ajuntament hi ha d’haver pagesos, ramaders i persones de tots els oficis, però també va molt bé una mica de formació empresarial o bé organitzativa"\n"Tenim una vida tranquil·la, no hi ha trànsit, la mainada pot jugar al carrer i el ritme de treball és calmat. La gent aquí viu fins als 90 anys"\n"Hi ha polítics que quan estan de pas per aquí, paren a menjar a Cubells perquè bé coneixen el què s’hi cou..."\nUna de les preguntes que sempre fem als alcaldes és per a saber l’opinió que mereixen els estudis superiors. Vostè ha estudiat com a arquitecte tècnic. Creu que els alcaldes s’haurien de formar bé per a poder ser-ho?\nOpino que el millor és que els alcaldes es formin una vegada arribin a ser-ho. Sóc arquitecte tècnic i després vaig estudiar Direcció Econòmica i Financera a ESADE durant dos anys i Direcció General d’Empreses a IESE un any més. Tot això ajuda molt, perquè he pogut aplicar una sèrie de coses que han funcionat.\nOpino que en la relació de forces d’un ajuntament hi ha d’haver pagesos, ramaders i persones de tots els oficis, però també va molt bé una mica de formació empresarial o bé organitzativa. Els polítics en saben molt, de parlar, però també cal saber fer feina. Quan es té assessors adequats, la cosa va molt bé, però això no sempre és possible. Així que jo interpreto el meu treball a l’ajuntament més com una feina que cal organitzar bé i en això la formació tècnica i empresarial són adequades.\nAhir, precisament, vam estar reunits amb el meu equip. Ells mateixos m’ho van dir: l’anterior alcalde es dedicava amb passió a l’ajuntament però ho feia tot ell. Jo procuro que tots estiguin informats de tot. Intento que m’acompanyin a les reunions a la Diputació, a l’ACA o a Barcelona, tot i que és difícil de vegades. Si no venen, els dono el feedback de com ha anat. I ho agraeixen. En el mandat anterior hem arreglat l’equilibri pressupostari i ara estem al dia. Paguem al termini adequat i tenim un Pla de Tresoreria que es pot entendre ràpidament. Tot està molt organitzat.\nParlem del municipi. El nom de “Cubells”, sap dir-me d’on ve?\nNo sé donar-li una definició exacta. Fins i tot vaig estar-ne parlant amb un advocat local, que també fa d’historiador i sembla que no es coneix ni l’any de la fundació del poble ni tampoc l’origen del nom. Però aquesta era terra de vins fa molts anys. Al nostre escut municipal hi podreu veure unes portadores de raïm que, un cop collit, se n’anava a unes fascines. Imagino que el nom ve d’aquí. Ara no en queda gaire de vi. Aquesta terra és pràcticament tota de secà.\nEn alguns pobles de la Noguera diuen que vostès, com que estan al capdamunt d’un turó, havien de portar l’aigua en cubells...\nTambé va lligat a això. L’aigua era tan difícil de portar al poble que durant molts anys les cases s’estimaven més que els demanessis un trago de vi que un d’aigua. Calia anar a buscar l’aigua al Canal d’Urgell, avall. I a una fonteta que hi havia prop d’aquí, amb aigua crua. Fa un any van descobrir uns rentadors del poble, tot enrunats, de fa un segle, i dels quals gairebé ningú no es recordava...\nCuriosa història. Quins elements del poble creu que atraurien a algú a venir a viure aquí.\nMiri, el primer que he de dir és que la gent d’aquí es fa gran. Aquí hi viuen 400 persones i 15 d’elles tenen més de 90 anys i 50 tenen més de 85. Això és indicatiu de què el poble és saludable. Tenim una vida tranquil·la, no hi ha trànsit, la mainada pot jugar al carrer i el ritme de treball és calmat. Quan jo vivia a Barcelona, m’estimava molt venir aquí els caps de setmana. I això passa amb molts fills del poble que viuen a Barcelona, perquè a l’estiu i per Pasqua la població es dobla i arriba als 800 o 900 habitants.\nA nivell arquitectònic el poble té història. Hem conservat 5 esglésies i abans de la Guerra Civil aquí hi vivien sis capellans... ara n’hi ha un de sol que s’ocupa de diversos pobles. Antigament aquest poble, per la situació privilegiada sobre un turó, era molt visitat i la gent generava molta riquesa.\nQuant a hostaleria també estan ben servits.\nAquí la gastronomia ha estat sempre molt ben considerada. Tenim dos molt bons restaurants que han tingut molt bona acceptació per la qualitat i el preu. Hi ha polítics que quan estan de pas per aquí paren a menjar a Cubells perquè bé coneixen el què s’hi cou...\nDes del punt de vista econòmic, quines són les prioritats del municipi ara mateix?\nTenim el problema que els ajuts agraris i ramaders no ens arriben. I això afecta els pocs joves que s’han quedat a treballar aquí. Temps enrere vam plantejar-nos crear un petit parc industrial, però vam haver de barallar-nos amb els tècnics perquè deien que el nostre és un poble petit i no admet un polígon industrial. Sembla que a Barcelona vulguin que els pobles petits segueixin petits perquè són bonics i s’hi pot passar el cap de setmana, però la gent hi ha de viure i hi ha de trobar oportunitats, o si no se’n va d’aquí.\nHi ha algunes iniciatives que valdria la pena de considerar. Ara mateix portar aigua aquí és car per a la pagesia i vaig expressar a les reunions del Canal Segarra Garrigues que caldria donar aigua gratis el primer any i que l’anessin apujant durant cinc anys, de manera que els pagesos tinguessin temps d’adaptar-se. Però aquestes coses no es miren.\nQuina valoració fa del seu pas per l’alcaldia de Cubells?\nPer a les associacions ha estat un èxit. En temps de poc pressupost hem fet moltes coses durant els quatre anys anteriors. En bona part, heretades de l’alcalde anterior, com són plans d’obres. Ara mateix tenim els carrers del poble arreglats en un 80%, s’ha fet una sala de vetlles, s’ha arreglat el local del poble amb lavabos, vestuaris i s’ha pintat tot. S’ha recuperat un antic camí de pujada al poble i fet una plantada d’arbres. Són coses petites, però aquí són importants. La gent gran del poble m’han vingut a felicitar per aquestes coses... També hem recuperat el camí de la Torre de Fluvià, que és un poblet agregat al nostre on hi viuen unes quinze persones, i hem canviat l’abastament de la canonada d’aigua en un quilòmetre. Hem instal·lat bandes protectores al davant de l’escola per a protegir els nens del trànsit i posat semàfors nous.\nI per a aquesta legislatura quins serien els eixos o prioritaris?\nAra estem preparant-nos per a fer uns antics graners que tenim aquí baix i que adaptarem com a local social. El jovent hi va avui en dia però hi ha molt de perill de caiguda de la teulada.\nTambé volem fer un magatzem on ordenar les coses i voldríem tenir una biblioteca i un lloc d’exposició de coses del poble, com ara una col·lecció de pergamins que la tenim guardada a l’ajuntament. També tenim la idea d’impulsar una depuradora i una potabilitzadora. L’aigua és bona, però quan hi ha tempesta, és possible que el Canal d’Urgell ens dugui també fang. Tenim mots altres projectes oberts, també.\nVostè considera que els alcaldes han de limitar la durada dels seus mandats? A quatre anys? A cinc?\nOpino que quatre anys són una mica justos i l’administració va molt lenta en moltes coses, lamentablement. Per això penso que haurien de ser un màxim de dos mandats de cinc anys. En els primers quatre anys sembla que vagis a fer moltes coses i després no pots. Jo no crec que segueixi més enllà de la segona legislatura, i si ho faig, faré com en Maragall, que va marxar a la meitat i va deixar un successor en marxa.\nDes de Cubells, quina és la valoració general que es fa de la situació del país?\nAquesta pregunta va per nota! La situació a Espanya i a Catalunya és complicada. Tots busquen interessos propis, i no ho entenc. A Espanya, caldria canviar la Constitució: hi ha coses que grinyolen i no s’ha fet res per a canviar-les. Tots parlen i parlen però a l’hora de la veritat no han estat capaços de posar-se d’acord. D’altra banda, Catalunya ha estat maltractada històricament. Ha demanat de totes les maneres de millorar i sempre ha rebut el “no, no i no” de Madrid. Això ha creat cada cop a més independentistes. No ho cuiden massa. Per a mi la sortida és marxar d’Espanya, perquè no estan arreglant les coses. Si ens estimbem, ens estimbem nosaltres, per què no ens deixen provar-ho? No veig problema en l’independentisme, perquè les relacions seran sempre de germanor amb Espanya, vagi com vagi. Per mi el problema és l’extremisme.\nQuè pot aportar la Independència als ciutadans?\nJo penso que podem anar més bé. Tinc la teoria que un poble de 400 habitants és més fàcil de dirigir que un de 40.000. Així que aquí passa el mateix: 7 milions són més fàcils d’acontentar que 50.\nD’altra banda, aquí es genera molta riquesa que se’n va fora. A Andalusia fan moltes coses gratis que aquí no podem fer. Els nanos d’Extremadura tenen tots ordinador de franc, i aquí no. Si tinguéssim llibertat, això ho faríem més bé. A banda, opino que en altres llocs d’Espanya no els agrada gaire de treballar: van més a remolc. Tampoc hauria de ser.\nQue el que estem procurant és posar pau i tranquil·litat al poble. Mirem de servir el públic i és difícil d’acontentar tothom. Cal anar buscant la petita convivència.


El Poble Sec i la Satalia\nEl Poble Sec, el barri que va néixer a les faldes de Montjuïc a partir de 1869. Parlarem del Paral·lel, amb els seus cabarets i music halls de l'època. De la "Canadenca", la fàbrica que amb la seva famosa vaga el 1919 va fer possible la jornada laboral de 8h. De l'arribada de la Guerra Civil a la ciutat i, com va afectar el conflicte a aquesta zona, la gana durant la guerra i la postguerra i la construcció de refugis. Explicarem altres històries relacionades amb la seva biblioteca i la seva església i coneixeràs molts edificis modernistes que es troben als seus carrers... i es que no només hi ha modernisme a l'Eixample! Finalment farem un petit recorregut per la Satalia, el barri desconegut a la falda de Montjuic on ja fa anys es va aturar el temps, i gaudirem d'unes vistes impresionants.\nPUNT DE TROBADA: a l'hora convinguda davant el Molino. Final de la ruta Blai/Paral.lel. Durada aprox. 2.15h. Caldrà portar justificant de pagament. Mireu de ser puntuals si us plau, no podem assegurar que a l'hora de la sortida es puguin atendre trucades o missatges.\nMenors de 16 anys paguen la meitat (caldrà abonar-ho el dia de la sortida). Menors de 12 anys gratis.


Al MGCN es duen a terme diverses línies de treball al voltant dels lepidòpters. Majoritàriament, la recerca es fonamenta en la base de dades fornida pel Catalan Butterfly Monitoring Scheme (CBMS), el projecte de seguiment de papallones diürnes a Catalunya. Tanmateix, altres línies de recerca exploren diversos aspectes de l’ecologia dels lepidòpters, i només es relacionen amb el CBMS de forma indirecta.\nLa revista científica Nature Comunications acaba de publicar un article amb resultats preocupants pel que fa a l’adaptació dels animals al canvi climàtic. Les espècies, conclou l’estudi, responen a l’escalfament global canviant alguns aspectes de la...\tcontinuar llegint\nLa sequera és la principal culpable de la davallada d’ocells i papallones al mediterrani.\nAixí ho revelen les dades dels dos programes de seguiment d’ocells i papallones que funcionen a Catalunya des de fa 17 i 25 anys respectivament. La sequera afecta de forma invertida a ocells i papallones: afecta més a les papallones de les zones àrides i...\tcontinuar llegint\nApunta’t als cursos del CBMS!\nT'agradaria formar part del programa de seguiment de papallones CBMS? L'ICO i el Museu de Granollers organitzen un curset adreçat a totes aquelles persones interessades en formar part de la xarxa. Les papallones diürnes constitueixen un dels grups...\tcontinuar llegint\nEl darrer pòster de les papallones de Catalunya ja ha sortit!\nUs presentem l’últim pòster de la sèrie de tres que completa el gradient dels diferents ambients que habiten les papallones de Catalunya: el d’alta muntanya. S’hi troben dibuixades 47 papallones diürnes de la...\tcontinuar llegint\nEl passat 10 de novembre, Butterfly Conservation (la societat més important en el món de la conservació dels lepidòpters) va atorgar a Constantí Stefanescu el 2018 Marsh Lepidoptera Award. Aquest premi el concedeix anualment aquesta societat a una...\tcontinuar llegint


El Barça, guardonat amb el premi Alegría de Vivir - FC Barcelona\nHomeClubNotíciesEl Barça, guardonat amb el premi Alegría de Vivir\nEl Barça, guardonat amb el premi Alegría de Vivir\nCarles Rexach i Josep Maria Fusté han estat els encarregats de recollir en nom del Club aquest premi impulsat per la cantant Lucrecia\nRexach, durant l'entrega del premi, acompanyat per Lucrecia, Cubero i Fusté. GERMÁN PARGA / FCB\nEl FC Barcelona ha estat un dels guanyadors de la IV edició dels premis Alegría de Vivir, que entrega cada any la cantant Lucrecia. Els exjugadors del Club Carles Rexach i Josep Maria Fusté han estat els encarregats de recollir aquest reconeixement en una gala celebrada aquest dimecres a la sala Luz de Gas de Barcelona.\nRexach, en recollir el premi de mans de la periodista Cristina Cubero, ha agraït al jurat la menció i ha assegurat que el "FC Barcelona, a més de ser un Club amb grans jugadors, fa una gran tasca amb la gent jove, a La Masia. El Barça a més de formar jugadors, forma persones".\nEls premis 'Alegría de Vivir' destaquen la bona feina i l'esperit positiu d'entitats i personalitats que transmeten l'"alegria de viure" a la societat. En la seva IV edició aquests guardons han donat suport a la tasca de la Fundació ESI (Esport Solidari Internacional), fundada pel Josep Maldonado, patró de la Fundació FC Barcelona, que ofereix ajuda als infants i joves més vulnerables d'arreu del món.


Llibre "Play" de l'Escola del Gremi Provincial de Pastisseria de Barcelona | Llepadits\nHome » Botiga » Productes » Llibre “Play” de l’Escola del Gremi Provincial de Pastisseria de Barcelona\nLlibre “Play” de Escola Pastisseria Gremi de Barcelona\nUn macaron en forma de yoyo, unes bales de caramel, un bombó pirata, unes pilotes de tennis de massapà… són només alguns exemples del que el lector trobarà en aquest singular llibre. No es tracta de banalitzar el noble ofici pastisser, ni de carregar contra la rebosteria i els petit-fours clàssics. Els grans bufets dolços, l’elegància i el pes històric de les especialitats tradicionals, en definitiva, la pastisseria de tota la vida en el millor sentit de la paraula, sempre tindrà un lloc reservat en l’univers gastronòmic. Però això no és incompatible amb explorar nous camins com aquest de la pastisseria lúdica i divertida.\nCategoria: Grupo Vilbo Etiquetes: bombó, caramel, EPGB, Escola del Gremi Provincial de Pastisseria de Barcelona, macaron, massapà\nAutor: Escola del Gremi Provincial de Pastisseria de Barcelona\nUn macaron en forma de yoyo, unes bales de caramel, un bombó pirata, unes pilotes de tennis de massapà … són només alguns exemples del que el lector trobarà en aquest singular llibre. No es tracta de banalitzar el noble ofici pastisser, ni de carregar contra la rebosteria i els petit-fours clàssics. Els grans bufets dolços, l’elegància i el pes històric de les especialitats tradicionals, en definitiva, la pastisseria de tota la vida en el millor sentit de la paraula, sempre tindrà un lloc reservat en l’univers gastronòmic. Però això no és incompatible amb explorar nous camins com aquest de la pastisseria lúdica i divertida.\nL’equip de professors de l’Escola del Gremi Provincial de Pastisseria de Barcelona (EPGB), amb el seu director Olivier Fernández al capdavant, ens convida a jugar, a posar en marxa la imaginació, a crear amb una mentalitat oberta i desenfadada. Aquesta petita però molt intensa obra, editada per Grup Vilbo i amb el suport de les nostres revistes tècniques So Good i Dulcypas, és una bona mostra de la mentalitat creativa i renovadora del jove i molt professional equip de professors de l’Escola.\nCaracterístiques: 128 pàgines,\nMés de 100 fotos a color.\nPas a pas de processos d’elaboració.\nReceptes detallades de totes les creacions\nPlay, el llibre.


RUTA FRANCESC D’ALBRANCA 2012\nLa ruta es fa en el marc de la celebració as Migjorn Gran dels “Dimarts as Migjorn”.\nEnguany se celebrarà els dies:\n- Juliol: 3, 17 i 24\n- Agost: 7, 14, 21 i 28\n- Setembre: 4\n* LLOC DE TROBADA I DURADA DE LA RUTA:\nEl punt de trobada és a la Biblioteca Pública des Migjorn Gran (carrer Sant Cristòfol, 7)\nL’hora d’inici és a les 19.30 h\nLa visita té una durada, aproximada, d’una hora i mitja.\nHo organitza: Ajuntament des Migjorn Gran.\nHo coordina: Centre d’Estudis Locals d’Alaior.\n* ITINERARI DE LA RUTA:\n- Inici a la biblioteca. La ruta s’inicia a la Biblioteca. S’informa sobre la personalitat, els primers anys, els estudis a Maó i la carrera de medecina a Barcelona de Francesc d’Albranca.\n- Casa pairal o Casa Gran. Aturada davant la casa de Francesc Camps i Mercadal. Explicació sobre la seva vida laboral i religiosa. Aturada davant la Casa Petita.\n- Tanca de sa Creu del Pujolet de Binicodrell. Aturada a la tanca de sa Creu des Pujolet de Binicodrell per parlar sobre la creu d’aquell lloc, la importància del símbol de la creu per a Albranca i la seva religiositat.\n- Cementeri municipal. Visita de la caseta del Metge Camps i la seva família al cementeri, així com una explicació sobre el mil·liari, a l’entrada del cementeri.\n- Vinya des Metge Camps. Arribada fins davant la vinya del Metge Camps. Explicació sobre la vinya, el patrimoni natural i la tasca cultural que fa a final del segle XIX i inici del XX, en els àmbits del periodisme de combat ideològic, el folklore, la història, l’arqueologia, etc.\n- Centre Educatiu Francesc d’Albranca. Es recorda la figura de Francesc Camps i Mercadal, els homenatges, els actes commemoratius, la seva relació amb Andreu Ferrer Ginard i la publicació "Llum Nova", i les línies de treball que es podran fer a partir del seu fons personal.\nTornada per l’Avinguda de Binicodrell, per evitar les aglomeracions del mercat.\n- Biblioteca Pública. Lloc a on es dóna informació sobre els materials que formen el Fons Francesc d’Albranca i una breu explicació fins que el fons va arribar a la Biblioteca, la seva catalogació i la seva posada en actiu per ser consultat pel públic. Finalització de la ruta.


Dúplex Zona supermercat consum. Àtic amb vistes espectaculars\n100m2 - 3 habitacions - 1.372 € /m2 A l´avinguda girona d´olot, trobem aquest fabulós àtic dúplex d´uns 100 m2 de superfície. el dúplex està distribuït de la se...\nÀtic Centre d´olot. Amb gran terrassa\n45m2 - 2 habitacions - 2.622 € /m2 Vols oblidar-te de l´cotxe i gaudir de la ciutat? doncs truca´ns it´ensenyarem aquest deliciós àtic que tenim a al centre. és un...\nPis Zona plaça balmes. Pis molt proper al centre d´olot\n100m2 - 3 habitacions - 1.800 € /m2 Pis de 100 m2 molt ben ubicat a olot. aquest pis es troba situat a la zona de la plaça balmes d’olot, 5 minuts caminant del ce...\nPis Prop del centre d´olot. Prop del centre d´olot\n60m2 - 3 habitacions - 1.833 € /m2 Molt a prop del centre d’olot (a tant sols 5 minuts caminant) hi trobem aquest pis de 60 m2 situat en una quarta planta amb asce...\n550m2 - 5 habitacions - 1.800 € /m2 A la capital olotina de la Garrotxa i en mig de volcans, trobem aquesta preciosa casa de 550 m2, en una parcel·la d´uns 1350 m2 ...\nÀtic Zona les cols. Dúplex molt assolellat\n110m2 - 2 habitacions - 1.136 € /m2 A la zona del restaurant de les cols, trobem aquest fabulós àtic dúplex d’uns 110 m2 de superfície. el dúplex està distribuï...\nPis Zona carrefour. Molt assolellat\n95m2 - 3 habitacions - 1.447 € /m2 Molt proper a l’institut bosc de la coma , trobem aquest lluminós pis d’uns 95 m2 de superfície. està distribuït de la següe...\nPis Zona firal. Molt cèntric\n75m2 - 3 habitacions - 2.133 € /m2 En ple centre d´olot (a dos minuts caminant del firal), tenim aquest bonic pis de 75 m2 (útils) amb un pati d´uns 30 m2 de super...\nPlanta baixa Plaça amèrica. A 10 minuts del centre.\n100m2 - 4 habitacions - 2.400 € /m2 Pis planta baixa de 100 m2 amb jardí privat de 47 m2 i terrassa de 12m2, amb 4 habitacions (1 suite, 1 doble i 2 individuals), 2...\nMasia Prop de l´església de les preses. Impecable a les preses\n770m2 - 10 habitacions - 1.130 € /m2 Al poble veí d´olot, les preses, hi trobem aquesta meravellosa finca rústica. una d´aquelles que et deixa impressionat: un conju...\nMasia A sant joan les fonts. Espectacular i de luxe\n750m2 - 7 habitacions - 2.400 € /m2 Enmig de la zona volcànica de la garrotxa, s´hi troba aquesta masia única i espectacular, de grans dimensions, que et deixarà be...\nCasa adossada Zona biseroques. Casa adosada a reformar\n131m2 - 3 habitacions - 1.046 € /m2 Aquest immoble és una casa adossada de 131 m2 distribuits en 3 plantes (planta baixa més 2). hi podem trobar 3 habitacions, 2 qu...\nPis Folch i torres. Molt assolellat\n58m2 - 3 habitacions - 1.534 € /m2 Oportunitat!!! pis força cèntric, de 58m2 útils, molt proper a l’estació d’autobusos. té tres habitacions, menjador i cuina amb...\nCasa adossada Zona parc de castellfollit. Oportunitat\n300m2 - 4 habitacions - 700 € /m2 Al bonic poble de castellfollit de la roca, hi trobem aquesta cas de 3 plantes d’uns 300 m2 amb un jardí (terreny) annex de 100...\n90m2 - 3 habitacions - 2.222 € /m2 Casa de 90 m2 distribuïts en dues plantes, amb garatge per dos cotxes i traster al soterrani. planta baixa amb cuina, menjador,...\nTipus d´immoble: Tots els tipus Habitatges Terreny i Solar Aparcament Local comercial Industrial Inversió Poblacions Totes les poblacions BrugueraCamprodonCastellfollit de la RocaEmpuriabravaGombrènLloret de MarMontagut i OixOlotPreses (Les)RipollRiudauraSant Feliu de GuíxolsSant Feliu de PallerolsSant Joan les FontsSanta PauVall d´en Bas (La) Districtes tots els districtes Zones totes les zones Urbanitzacions del NordTueda totes les zones Urbanitzacions del NordTueda