“The sandpit”. Fotografia d’autor desconegut (c. 1920). Font: pellethepoet.\nLa co-creació és un terme que ha eixamplat el seu camp d’acció més enllà de les seves diverses fonts originals. Aquí, la relacionem amb la producció i l’aprenentatge i explorem possibles oportunitats per a la co-creació en la interfície entre institucions culturals i col·lectius de diversa mena. Mostrarem alguns projectes en què hem explorat aquests extrems i comentarem avantatges i desavantatges de les diferents maneres d’aproximar la co-creació.\nEls nostres primers alumnes de co-creació del màster d’innovació i design thinking creien que la co-creació consistia en la col·laboració entre dues empreses per crear nous productes de consum. Ens van posar com a exemple una oferta «cool» per a supermercats: l’empaquetat conjunt d’una ampolla de tònica amb una altra de ginebra, tot mantenint les dues marques. Allò ens va fer obrir els ulls. Havíem arribat a la co-creació amb una altra visió. Li havíem donat un altre significat, el nostre. Tal com il·lustra l’exemple del gintònic, la co-creació, en canvi, té molts orígens i moltes interpretacions. No recordo en quin moment va aparèixer la paraula «co-creació» en els tallers que vam fer amb el CCCB Lab. Només sé que de cop i volta tot va ser co-creació. Com que tots estem co-creant, sembla útil preguntar-nos què entenem cadascú per co-creació i per què i per a què adoptem aquest terme. Compartirem el nostre recorregut per la co-creació, per si resulta útil a d’altres.\nD’on venim: disseny, tecnologia social i dansa contemporània\nA La Mandarina de Newton ens interessem per la co-creació gràcies a la nostra preocupació per barrejar idees, disciplines i persones, cosa que comporta crear processos de col·laboració per crear alguna cosa nova. En fer-ho, aprenem plegats i generem transformacions en diversos àmbits, com ara la ciència, l’art, la cultura, el disseny o una barreja desinhibida de tots ells. Al principi, ens va ser útil recórrer a les metàfores del disseny participatiu (Schuler), centrat en l’usuari, o el dirigit pels usuaris. També ens van inspirar les pràctiques de creació conjunta de l’àmbit hacker. Després, vam recórrer a la dansa contemporània. Però, anem a pams.\nEl disseny participatiu té un origen llunyà en la suposició per part dels dissenyadors que era convenient integrar els usuaris en les primeres fases del disseny d’alguna cosa (un producte, un servei, un sistema informàtic…), a fi que el producte final s’ajustés millor a les seves necessitats. El disseny participatiu s’autoimaginava com un mitjà per facilitar l’apropiació efectiva dels resultats del disseny i la seva conversió en capital social i cultural per part de la comunitat implicada. Van sorgir moltes metodologies low-tech per a la ideació compartida entre experts (dissenyadors, per exemple) i no experts. El prototipatge és la més coneguda. Permet convidar col·lectius diferents a una experiència d’interacció física compartida amb les seves pròpies idees –si en podem parlar així–, ja que les plasmen en objectes que, al seu torn, es converteixen en vehicles d’ideació, comunicació i discussió amb la resta de participants. En refinaments successius, aquests prototips al final es transformen en el sistema definitiu. Així, per exemple, en el projecte Talentlab, que vam dur a terme amb el CSIC, investigadors i professors co-creaven prototips de nous recursos educatius per explicar temes de ciència punters. Els resultats, precisament per la interacció de col·lectius diferents, van ser molt diversos: des de jocs de rol per practicar conceptes d’intel·ligència artificial fins a videojocs per qüestionar-se aspectes dels viatges espacials.\nA través del prototipatge, els coneixements, les capacitats i els punts de vista dels participants hauran canviat. També el tipus i la qualitat de les seves relacions entre ells. Hi haurà hagut aprenentatge i transformació, tant individual com col·lectiva. Ara bé, sempre hi ha aprenentatge? Sota quines condicions? Com es relaciona amb la producció? Quan vam treballar més a fons en aspectes de disseny, ens va cridar l’atenció que els professionals del disseny no sempre connectaven co-creació amb aprenentatge per part dels usuaris. Si estaven molt connectats amb la innovació social o el metadisseny (més endavant), en canvi, sí que tendien a considerar l’aspecte de l’aprenentatge i la seva connexió amb la producció compartida. Era el moment de veure altres entorns on això passava.\nGrups de treball, Taller EXPOLAB. Foto: Miquel Taverna, CCCB.\nProducció tecnològica compartida\nTreballant en la intersecció entre la tecnologia i la innovació social, vam poder observar l’evolució de projectes Open Source. Així, vam integrar algunes de les pràctiques en projectes que creaven altres tipus de desenvolupaments no estrictament de software. Per exemple, en el projecte Breakout Escape From the Office! (Forlano, 2010), primer a Nova York i després a Barcelona, havíem aplicat diversos formats d’ideació i posterior producció de nous usos per a l’espai públic. Les formes concretes de trobada (Jams, Jellys, Breakouts, Hackathons…) influïen en el tipus de producció i integració de codi i espai públic. El desenvolupament de la co-creació en aquest tipus d’aproximacions fa palesos alguns aspectes importants i crítics de la mateixa cultura hacker. Així, la invitació a la producció conjunta comporta dos aspectes: un, d’aprenentatge dels no experts i del grup, i un altre, de producció pròpiament dita. És a dir, s’aprèn desenvolupant codi i la integració de nouvinguts aporta noves possibilitats. Ara bé, aquest mateix procés suposa una separació clara entre experts i no experts i uns requeriments molt estrictes per passar d’una categoria a l’altra. En general, aquest és un aspecte de la co-creació que cal remarcar. En la fase d’ideació, és molt útil comptar amb no experts, ja que integren visions no viciades per l’experiència. En canvi, en la fase de producció, o els no experts ja han evolucionat o poden alentir el projecte sense una clara aportació de qualitat final. Això introdueix un component jeràrquic en l’organització del grup i estableix prioritats respecte del pes de cadascú en la presa de decisions, com ja vaig comentar a l’article sobre espais de democratització de la tecnologia (Sangüesa, 2011). També s’obria una discussió i unes alternatives molt interessants pel que fa a la propietat grupal i compartida dels desenvolupaments, com es fa evident a partir de la creació de llicències creative commons i d’altres de relacionades.\nEn aquest punt, és útil tornar a la co-creació en un sentit general. Aquesta citació d’Elizabeth Sanders intenta acotar la co-creació des de la seva perspectiva de disseny.\nEn resposta a aquesta invitació a abraçar la incertesa del que és desconegut, la contingència del resultat futur, ens vam adreçar a la dansa contemporània per veure si hi podíem trobar algun altre agafador.\nIncertesa i dansa\nDins de La Mandarina de Newton, Irene Lapuente sempre ha estat involucrada en la dansa. Quan va passar de la dansa clàssica a la contemporània, va tenir una veritable revelació. Les rígides instruccions que marcaven la seva acció com a ballarina van donar pas a altres patrons menys tancats. Podia evolucionar creant amb d’altres un objecte immaterial i transitori, la coreografia, sense tenir pautat cada moviment. On abans seguia un esquema rígid decidit per d’altres, ara s’obria un camp de contribució personal. (Entendreu com la Irene connecta aquestes idees a l’aprenentatge en la seva presentació per a TEDxRamblas) Algunes tècniques han quedat dins de l’àmbit de la «Improv» (Buckwalter). D’altres (Lepecki) van més enllà i articulen processos sistemàtics per generar nous moviments. Cal destacar, per exemple, la «contact improvisation», que admet els no experts. També un cert reflux entre els ballarins professionals respecte a la velocitat i qualitat de les obres quan es continua mantenint en el grup no experts que no evolucionen\nEn co-creació el treball de coreògrafes com Trisha Brown o Twyla Tharp és molt rellevant. A Barcelona, Cecilia Colacrai, entre d’altres, duu a terme estratègies de co-creació en dansa. Recordem la intenció darrere d’aquests mètodes: generar el que encara no sabem com serà. En això tenen un punt de contacte amb l’aspecte generatiu de les tècniques de prototipatge d’Elizabeth Sanders. Twyla Tharp va reflexionar sobre la creativitat individual (Creative Habit) i col·lectiva (Collaborative Habit) . Les seves idees es poden combinar per a co-creació més enllà de l’àmbit de la dansa.\nLa hibridació de mètodes\nLes interseccions entre processos de co-creació en dansa i disseny també són interessants. El paper del grup o el de l’experiència física en la creació de coneixement serien dos dels més evidents. Hi ha molt coneixement tàcit en els cossos dels ballarins, en l’objecte prototipat, en les mans dels prototipadors (Sangüesa, Lapuente, 2010), etc. El cos és el dipòsit i la memòria d’aquest coneixement. Altres analogies es vinculen a l’obertura vers el futur i el paper del cos en altres aproximacions de disseny, com el bodystorming. O altres àmbits que, com la dansa contemporània, utilitzen l’estructura del procés com a suport obert i no pas com una presó rígida. El paper obert de l’estructura és cabdal en creativitat i en processos generatius com els jocs (gamestorming). Trobem ressons de la seva importància en els processos productius del codi obert que tenen normes clares, però que permeten una gran variabilitat de trajectòries (a través de la norma del forking, per exemple).\nPer tant, podríem resumir algunes facetes i variants de la co-creació:\nCo-creació com a ideació conjunta.\nCo-creació com a producció conjunta.\nCo-creació com a part d’un procés col·laboratiu de disseny (co-disseny).\nCo-creació com a procés d’ideació i producció que genera aprenentatge.\nTensió entre producció i aprenentatge: idoneïtat de la integració de no experts en la fase d’ideació, problemàtica en la fase de producció.\nDialèctica entre co-creació i estructures planes i jerarquia dels experts.\nExperiència i capacitat i presa de decisions sobre el projecte.\nPerò tot això es correspon amb una visió molt pròpia de la co-creació. N’hi ha d’altres.\nTambé havíem arribat a la co-creació per la nostra experiència en projectes col·laboratius d’innovació empresarial i social. Fèiem servir altres tècniques o vam traduir les que hem comentat abans. És útil contrastar-les amb altres accepcions de la co-creació en aquests mateixos àmbits on l’aprenentatge per la producció conjunta no és tan determinant. En màrqueting, per exemple, es consulta amb usuaris (en el seu paper de futurs compradors de la idea de producte ja pensada per l’empresa), però no s’espera que el grup n’aprengui. Tot i així, es parla de co-creació. Això ens porta a preguntar-nos quina influència té el context on es desenvolupa la co-creació sobre els valors que transmet, els colors que adopta i l’ambició que presenta.\nQuè co-creem? Objectes i processos. Metadisseny\nPel que fa a ambició, el disseny permet ampliar el seu àmbit d’acció a objectes immaterials, serveis, processos i organitzacions, etc. Per tant, cal dissenyar processos que generin processos de disseny, metadissenyar. El metadisseny és inherentment participatiu i orientat a la transformació del grup a través de l’aprenentatge.\nLlavors sorgeixen nous reptes: la representació, la propietat del procés i del resultat, com es prenen les decisions que orienten el metadisseny, etc. Un grup que decideixi dissenyar-se cal que s’enfronti a totes aquestes qüestions. En els nostres primers tallers sobre noves pràctiques col·laboratives per al sector cultural, vam maldar per remarcar-ho. Vam haver de treballar de valent per desviar l’atenció del que llavors s’identificava com el que és col·laboratiu i co-creatiu: el que és 2.0 entès només com a tecnologia. Vam insistir molt en què aquests nous mètodes afectaven els objectius i l’organització de les institucions culturals. A aquestes se’ls obria una porta per transformar-se amb els qui abans anomenaven «el seu» públic. Per fer-ho, havien d’entendre la co-creació com el pilar d’un autèntic co-disseny compartit del nucli i la interfície de les mateixes institucions. Era possible plantejar un redisseny basat en la co-creació i l’aprenentatge conjunts, en el prototipatge i la implicació col·lectiva. Per exemple, en el projecte que vam dur a terme amb Kukuxumusu, Kukuxumusu Relocated, es va fer una acció artística que consistia a portar tota l’empresa en el seu dia a dia a una galeria artística, és a dir, tot el personal treballava a la galeria i esdevenia objecte d’art. Aquest procés es va oferir com a prototip als mateixos components de l’empresa per reflexionar sobre les seves maneres de treballar i es va iniciar un procés de co-creació i co-disseny organitzatiu. Per tant, és possible co-crear-se i redissenyar-se i crear una nova organització que ens inclogui en el mateix procés. I es va aprendre molt sobre la mateixa empresa i sobre les seves possibilitats.\nCoda final: les institucions de la cultura i la co-creació\nDes de la nostra perspectiva, el que els resulta més dislocador de la co-creació a aquestes institucions és que estigui més basada en els processos de producció conjunta amb el públic i en l’activitat que no pas en els resultats predefinits. És significatiu, per exemple, que, quan això s’assumeix, apareguin noves espècies en l’ecosistema institucional. Per exemple, centrar-se en processos productius i co-creació permet entendre les biblioteques com a espais culturals completament diferents, makerspaces on es consulta i produeix informació des de les necessitats de la creació conjunta (3D printers and makerspaces).\nTanmateix, hi ha una oportunitat per a les institucions que ens sembla possible i clara. Les institucions tenen recursos, recorregut i xarxes, experiència i personal. Es poden obrir projectes amb altres col·lectius i aportar les capacitats i experiència allí on calgui. Hi ha moltes variacions. Per exemple, quan vam desenvolupar el projecte «De la contemplació a la participació i més enllà», les plataformes del Tech Museum i els seus tècnics van permetre un tipus de desenvolupament que no hauria estat possible. De la mateixa manera, la participació de dissenyadors professionals va permetre un acabat de qualitat. L’aprenentatge va ser comú i compartit per multitud de persones diferents. Així doncs, hi va haver aprenentatge i producció, si bé va involucrar comunitats diferents, amb un cert solapament.\nEn resum, hi ha moltes possibilitats quant a ambició de la co-creació que suposen més o menys implicació per part de les institucions culturals. Diferents moments en què poden o bé obrir un projecte i involucrar-hi altres actors o bé entrar en un projecte proposat per col·lectius fora de la institució. Poden oferir la seva xarxa o els seus recursos, actuar com a «aprenents» d’un aspecte i «experts» d’un altre. Hi ha vies molt interessants perquè les institucions puguin enfocar una estratègia de co-creació amb sentit.\nEns ve de gust remarcar aquest «gir productiu» i «co-» citant unes declaracions de Vicente Todolí, exdirector de la Tate Modern. Parlava de museus, però ho podia haver fet d’altres institucions. Ens permet intuir com es podria enfocar la co-creació institucional.\n«Un museu no és l’edifici, ni tan sols la seva col·lecció, tot i que les seves obres siguin l’ADN de molts museus, sinó una activitat per als ciutadans, que es pot fer en qualsevol lloc».\nTodolí desplaça el focus cap a l’activitat. Posa en qüestió els espais habituals. Encara parla de treballar «per a» més que no pas «amb» els ciutadans. Volem pensar que no devia imaginar la co-creació en el si d’una institució com un procés per crear «gintònics culturals». Només faltaria que la co-creació donés peu a «institucions gintònic».\nCo-creació en disseny\nCo-creació en tecnologia i innovació social\nCo-creació i dansa contemporània\nFerran Adrià, «No se puede ser creativo sin una buena organización». A Adrià, A; Adrià, F.; Soler, J. (2010). Cómo funciona el Bulli. Las ideas, los métodos y la creatividad de Ferran Adrià. Phaidon Press.


AMPLIACIÓ:Unes 200 persones tallen l’A-7, l’A-27 i la T-11 a Tarragona\nLa marxa acaba a la plaça Imperial Tarraco sense incidents\nACN Tarragona.-Unes 200 persones han tallat aquest dimarts al vespre les autovies A-7 i A-27, i la carretera T-11 a Tarragona. Els manifestants havien estat convocats pel Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans (SEPC), l’Assemblea Juvenil de la URV i Batzac-Joventuts Llibertàries al Campus Catalunya de la URV a les set de la tarda, i han decidit fer talls de carreteres. S’han anat desplaçant a peu d’una a l’altra i han acabat a la plaça Imperial Tarraco sense que s’hagin produït incidents, més enllà de retencions puntuals a les vies afectades.\nLa convocatòria de la protesta demanava portar roba d’abric, calçat còmode, aigua i queviures, amb la intenció “d’aturar la normalitat”. L’acció ha durat en total unes tres hores. Primer s’han dirigit a l’A-7, entrant per l’accés de l’avinguda Catalunya. L’efecte ha estat escàs, ja que només ha afectat una vintena de vehicles en sentit sud perquè els Mossos d’Esquadra ja havien desviat el trànsit anteriorment. Al cap d’uns minuts, els Mossos han fet girar cua als vehicles aturats i han alliberat la via, per la qual cosa els manifestants han començat una marxa en sentit sud amb la intenció d’entorpir el trànsit en altres carreteres.S’han dirigit a l’A-27 i han tallat els dos sentits de la marxa i els dos vials laterals. Tot i que els Mossos hi havien arribat abans, aquí les retencions han estat més significatives. Fins i tot s’han viscut uns moments de tensió amb una dona que viatjava en un vehicle, que s’ha encarat amb alguns manifestants mentre que demanava que la deixessin passar perquè tenia una filla a l’hospital en estat molt greu. Els concentrats finalment li han obert pas. Després d’aproximadament una hora ja quasi no quedava cap vehicle perquè els Mossos han repetit l’acció de l’A-7. Aleshores els concentrats s’han dirigit cap a la T-11, amb la intenció de tornar cap al centre de la ciutat. Aquesta via també ha quedat tallada uns minuts mentre hi passaven els manifestants, que han acabat l’acció a la plaça Imperial Tarraco, on l’han desconvocada.


Serveis Ferroviaris de Mallorca adjudica a GMV la gestió de part dels seus trens per dos milions d'euros\nActualizado 20/7/2010 19:53:13 CET\nServeis Ferroviaris de Mallorca (SFM) ha adjudicat a GMV, dins d'una UTE de la qual també forma part Retorni Enginyers, el subministrament i instal·lació d'un Sistema d'Informació al Viatger (SIV), a més d'un Sistema d'Ajuda a l'Explotació (SAE) per a la línies ferroviàries interurbanes Palma-Manacor i Palma-Sa Pobla. El contracte adjudicat té un valor d'aproximadament dos milions d'euros.\nEn concret, la plataforma permetrà conèixer la localització i estat de qualsevol tren a cada moment i les incidències que puguin sorgir en l'explotació. El sistema aportarà millores en l'eficàcia i rapidesa respecte als sistemes actuals, ja que es disposarà de millor informació sobre cada tren que circula, tal com han explicat avui des de GMV en un comunicat.\nPer a això, el Sistema d'Informació al Viatger (SIV) contractat inclou sistemes de megafonia, d'interfonia i vídeo, teleindicadors i mòduls de presentació TFT (panells multimèdia) per a les 23 estacions que formen el recorregut, que oferiran informació sobre temps estimats d'arribades, destinacions finals, o correspondències amb altres línies.\nPer la seva banda, el Sistema d'Ajuda a l'Explotació (SAE) contractat inclou la solució SAE-R, embarcada per a un total de 41 trens i la plataforma de centre de control, que s'instal·larà a les dependències centrals de SFM a Palma.\nAquest sistema, desenvolupat per GMV, facilitarà les connexions de veu i dades entre centre de control i trens, generant també la informació de servei i els temps estimats d'arribada que alimentaran al SIV en estacions (megafonia, teleindicadors i mòduls de presentació TFT).\nTota aquesta gestió i control de les operacions en temps real es complementarà amb una avançada eina d'Històrics que permet l'exhaustiu anàlisi 'a posteriori' de l'operació del sistema ferroviari (compliment d'oferta i esdeveniments en l'operació, entre d'altres).\nGMV ha transferit la seva experiència en Sistemes d'Ajuda a l'Explotació a la gestió del transport ferroviari a través del seu producte SAE-R. Una solució que permet, a operadors tant urbans com interurbans, disposar d'un sistema integral per a la planificació, gestió i explotació del transport.\nLa solució desenvolupada per GMV està i han estat actualment implantada en diferents unitats de negoci de Renfe, que ha comptat amb GMV per a la gestió de tota la seva flota (més de 1800 trens) i es perfila com un estàndard a incorporar en futurs projectes d'àmbit ferroviari, no només en trens, sinó també en tramvies i trens lleugers.


NAVEGANTS - Butaques i somnis\nElisa Díez 16:55 Andreu Sans, criticas, Roser de Catsro, TGB, Toni Cabré\nTEXT: TONI CABRÉ\nDIRECCIÓ: MARC MOLINA\nINTÈRPRETS: ROSER DE CASTRO i ANDREU SANS\nPRODUCCIÓ: FACTEA CREACIONS i PRODUCCIONS TEATRALS\nDues personatges es coneixen per atzar a Internet. Estableixen una relació íntima d'amistat. I els problemes sorgeixen quan decideixen deixar de ser virtuals i donen el pas a conèixer en persona. A partir d'aquí comença un joc que en un principi pot semblar innocent però que s'acaba convertir en un malson.\nCom a idea de partida és interessant, però dramatúrgicament no funciona. Un cop passats els primers quinze minuts, el text es perd entre una i mil voltes incomprensibles que al final de l'obra no aconsegueixen aclarir res del que ha passat en escena a l'espectador. Si em pregunten si he entès el final diré que no, que no hi ha final, que l'espectacle s'acaba en el nus. Tot una decepció després de seguir una història que no porta enlloc.\nUn altre dels problemes del text és que no dibuixa als personatges. Llavors, tota aquesta responsabilitat recau en la Roser de Castro i l'Andreu Sans. Roser de Castro fa veritables esforços per aixecar del no res al seu personatge, llàstima d'alguns moments de sobreactuació que no ha sabut cuidar la direcció.\nL'escenografia resulta més simbòlica que efectiva. La multitud d'ampolles amb líquid blau per simbolitzar que l'únic que sembla que uneix aquesta parella sigui els còctels que es preparen en les seves trobades, realment és més decorativa que no pas útil.\nNavegants és teatre de petit format, creat del no res i amb poques pretensions, per això sap greu sortir del teatre amb la sensació del que has vist no t'ha agradat com ho hauria d'haver fet. Una tristesa immensa.\nTags # Andreu Sans # criticas\nEtiquetas: Andreu Sans, criticas, Roser de Catsro, TGB, Toni Cabré


Hola a tots i a tot@s,\nCom cada any hem celebrat la diada de Sant Jordi al nostre centre. La jornada va combinar activitats de caire literari així com també d'altres més festives. El dia va començar amb la Marató Literària en què alumnes i professors vàrem compartir els nostres llibres preferits i especials. Després, el dia agafà un aire més plàstic amb el Diseny de desitjos que, més tard, ompliren les parets de les aules i també embolcallaren els nostres arbres del pati amb un record especial per a les noies segrestades des de fa més d'un any per Boko Haram. A continuació, amb un pati més llarg de l'habitual, tingué lloc el bescanvi de llibres a través de la ja tradicional paradeta gestionada pels nostres alumnes de batxillerat i l'esmorzar amb la venda de pastissos pels alumnes de 4t. d'ESO.\nD'altra banda, facabades aquestes activitas, arribà l'hora del lliurament de Premis Literaris en totes les llengües del centre i també dels diplomes de les Proves Cangur. A més a més, entre premi i premi, els nostres alumnes varen escenificar diverses actuacions musicals i de dansa. Així mateix, com a cloenda, es va fer una lectura dedicada al malhaurat company de l'Institut Joan Fuster de Barcelona, que va perdre la vida exercint la seva feina de professor i que voldríem compartir amb vosaltres:\n"No podem marxar avui d´aquí sense recordar que aquest dilluns va morir, de forma sobtada i violenta, l´Abel Martínez, un professor com els del nostre institut. Abel havia escollit la professió docent, que consisteix en ensenyar, aprendre, equivocar-se, rectificar, i sobretot, dialogar amb els alumnes, veure com creixen, conviure amb ells, acompanyar-los en els seus dubtes i en els seus encerts. Abel, tot i que no t´hem conegut, tots nosaltres, professors i alumnes, et recordarem sempre a les nostres classes. Estaràs present cada vegada que ensenyem, cada vegada que aprenem, cada vegada que convivim."\nFinalment, gràcies a la sempre excel·lent col·laboració de l'AMPA, es va dur a terme una butifarrada de germanor de què vam poder gaudir tot el centre. Val a dir, a més a més, que agraïm especialment la seva gestió de tota la logística necessària per dur a terme les activitats al pati.\nDes del Departament de Llengües desitgem que n'hàgiu gaudit molt i us esperem el proper curs amb més il·lusió encara!


MAGRET D'ÀNEC AMB COSES\nporros i pastanagues Sal i pebre Per la salsa: oporto\nConfitarem els porros tallats i rentats.\nBullirem les pastanagues pelades sense deixar que quedin toves i les refredarem en aigua i gel.\nAmb un buidador farem uns forats a les patates i les courem al microones fins que estiguin fetes.\nFeu una salsa amb oporto, soia i una mica de melmelada de gerds.\nSalpebrar els magrets i fer uns talls per la banda de la pell. Marcar primer a foc viu per la banda de la carn per segellar, donar la volta i baixar el foc perquè es facin lentament i perdin part del seu greix.\nEmplateu com us vingui més de gust\n#magret #anec #sensefeina\nAug. 3, 2014, 2:19 p.m.


La contundent resposta de Thiago a l'interès del Barça - XCatalunya.cat\nLa contundent resposta de Thiago a l’interès del Barça\nThiago diu NO al Barça\nDani Alves ha estat la gran sorpresa del Barça de Xavi. Feia setmanes que el rumor circulava i finalment es va confirmar el retorn del mític lateral dret del millor Barça de la Història. Amb 38 anys encara pot donar moltes alegries. El brasiler ha signat fins el mes de juny i si compleix una sèrie d’objectius renovarà per un any més. El temps suficient per aportar a l’equip, ajudar els nous jugadors i que el Barça pugui trobar un lateral dret de garanties al mercat després dels fracassos de Dest i Óscar Mingueza.\nS’ha parlat molt d’altres possibles retorns. Messi i Iniesta els principals. Però sembla una utopia. En el cas de l’argentí perquè podria ser contraproduent i la seva actitud no és l’adequada. Difícilment assumiria un rol menor al seu equip de tota la vida. En el cas d’Iniesta, de ben segur, que encara demostraria el seu talent però està molt bé al Japó, es vol retirar allà i ja ha dit que no es veu capaç de tornar a competir a primeríssim nivell com li exigiria el Barça.\nUn altre nom més factible és el de Thiago Alcántara. Té 30 anys, juga al Liverpool i sembla ser que el Barça s’hauria plantejat el seu retorn. Va coincidir amb Xavi quan el de Terrassa era jugador i la seva manera de jugar s’adapta perfectament a l’estil que busca l’entrenador del Barça. Al Liverpool no ha acabat de tenir continuïtat per culpa de les lesions però quan juga ho fa molt bé.\nUn interès que Thiago valora però que no comparteix. El futbolista espanyol ha dit clarament que no pensa marxar en els propers mercats de fitxatges i que es vol quedar al Liverpool. Caldrà esperar com a molt aviat al 30 de juny de 2024, quan finalitza contracte amb el club anglès.\nQuan acabi contracte tindrà 33 anys. En funció de les lesions i les necessitats del Barça en aquell moment caldrà valorar-ho.\nTags: Barça, Thiago


Figueres necessita 800.000 euros per «tenir la ciutat neta» mentre no treuen el nou concurs d'escombraries - Empordà\nFigueres necessita 800.000 euros per «tenir la ciutat neta» mentre no treuen el nou concurs d'escombraries\nPere Casellas aporta la xifra al plenari, després que el contracte hagués quedat anul·lat\nACN 13.01.2020 | 18:14\nFigueres necessitaria 800.000 euros per «tenir la ciutat neta» MAIRENA RIVAS\nFigueres necessitaria 800.000 euros per «tenir la ciutat neta»\nL'Ajuntament de Figueres calcula que necessita «uns 800.000 euros» per «comprar maquinària» i augmentar les hores dels treballadors de la neteja per «tenir la ciutat neta», tal com ha afirmat el vicealcalde, Pere Casellas, durant el plenari d'aquest dilluns. El govern municipal ha afirmat que aquesta inversió haurà d'arribar abans treure el nou concurs d'escombraries, que encarà tardarà «com a mínim un any». En el plenari ja han declarat nul el contracte actual després de la resolució del Tribunal Català de Recursos Contractuals. L'alcaldessa de Figueres, Agnès Lladó, ha destacat que aquesta és una oportunitat per «fer-ho bé» i donar «una solució definitiva, eficaç i eficient» a la gestió de residus i neteja de la ciutat.\nLa ciutat de Figueres haurà de fer una inversió extraordinària per posar al dia la maquinària del servei de neteja i recollida d'escombraries i augmentar les hores que fan els treballadors. El vicealcalde de la ciutat, Pere Casellas, ha avançat que el govern local haurà de gastar "com a mínim uns 800.000 euros" per així "tenir la ciutat neta". Així ho ha explicat Casellas en el plenari municipal d'aquest dilluns a la tarda, en què s'ha aprovat per unanimitat declarar nul l'expedient de licitació del servei d'escombraries que es va obrir el 2016.\nAquesta mesura arriba després que el Tribunal Català de Recursos Contractuals anul·lés el concurs de serveis d'escombraries, ja que considerava que no s'havia tramitat correctament.\nCasellas ha assegurat que el nou concurs encara tardarà "com a mínim un any" abans el plec de condicions no estigui "ben embastat". Mentrestant, preveuen tirar endavant aquestes inversions prioritàries de renovar la maquinària, ja que la que tenen és "obsoleta".\nL'alcaldessa de Figueres, Agnès Lladó, ha avançat que el nou concurs ha de ser una "solució definitiva, eficaç i eficient" del servei de recollida d'escombraries i de la neteja de la ciutat. Lladó ha remarcar que l'Ajuntament té "l'oportunitat de fer-ho bé" i per això cal temps per buscar el contracte a mida.\nObertura d'un nou supermercat\nEn el plenari d'aquest dilluns també s'ha aprovat el projecte d'arranjament d'un aparcament públic entre el carrer del Ter i el carrer del Llobregat. Segons Lladó, aquestes obres les pagarà l'empresa Casa Ametller, que obrirà un nou supermercat d'Ametller Origen a la ciutat.\nLladó ha destacat que es tracta d'una "inversió important" al municipi, ja que obriran el segon centre més gran de tot Catalunya. Tot i així, l'empresa i l'Ajuntament han arribat "a un acord perquè ells es facin càrrec de l'arrenjament de la zona", ha detallat l'alcaldessa. Agnés Lladó ha afegit que aquesta nova superfície comercial preveu la creació de 40 llocs de treball a la ciutat.\nL'Agència de Residus destina 4,6 MEUR al centre de tractament de Pedret i Marzà.


Alcaldessa les estones lliures | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nSònia Gomà-Camps és la primera edil accidental de Barberà de la Conca en substitució del titular, que ha marxat de vacances\nTarragona 31 JUL 2017 - 22:41\tCEST\nSònia Gomà-Camps, alcaldessa accidental de Barberà de la Conca J.L. SELLART\nLa Sònia Gomà-Camps elabora vins orgànics en un petit celler familiar d'un poble de menys de 500 veïns de la Conca de Barberà, a mig camí entre Tarragona i Lleida. Quan li truco perquè es presti a protagonitzar el primer capítol del serial sobre professions d'estiu, és fàcil imaginar-se-la asseguda en un porxo, amb vista a un camp daurat de cereals, fent tasts de copes de vi parsimoniosament i embolcallada per una calmada atmosfera rural. "Com? Veure'ns demà, dius? Impossible, vaig molt enfeinada. Truca'm la setmana que ve, a veure si tinc un forat", respon. Gomà-Camps és l'alcaldessa accidental de Barberà de la Conca, un poble amb un passat irrefutable: aquí es va crear el 1894 la primera cooperativa vinícola de Catalunya, però l'indret deu la seva popularitat més recent a l'aparició d'una misteriosa esquerda que amenaça la preservació de diverses cases del municipi i que ha obligat a tancar l'església davant del perill que es desplomi el campanar.\n“L'estiu fa olor de sofre”\nA. On marxaries de vacances? A una illa.\nB. Què vols ser de gran? Quan sigui gran jo no vull treballar.\nC. De què fa olor l'estiu? De sofre.\nD. Ets més de vi amb gasosa o de gintònic? Ni un ni l'altre. Per mi, vi de trepat (varietat de raïm).\nPropietària, amb el seu marit, del Celler Carlania i mare de dos fills, la Sònia té totes les estones molt ocupades. Més fins i tot que el Marc, l'alcalde del poble, que ha marxat de vacances a la platja i l'ha nomenat alcaldessa accidental. Per fi dona el vistiplau per citar-nos a l'Ajuntament i xerrar mentre es fa una comissió informativa on s'han de debatre alguns assumptes que afecten el municipi.\nBarberà de la Conca no és precisament un formiguer d'activitat. Prop de la casa consistorial només hi ha un caixer. Ni rastre de bars. La lectura dels fullets que decoren el tauler d'anuncis amenitza l'espera. "Es venen dos nínxols nous. A bon preu", anuncia un paper escrit a mà i amb pols ferm. La Sònia arriba amb el temps just. L'equip de govern rep l'estrany amb tracte cordial. Silenci total de l'oposició: no n'hi ha. Des del 1979, només una vegada els veïns han pogut votar més d'una llista a les municipals. "Aquí ningú vol ser de l'Ajuntament", informa la Sònia. Els seus regidors, la Maria Antònia, el Guillem i el Jordi, assenteixen. "A Montblanc [municipi veí i capital de comarca] poden fer reunions al matí, però aquí tots treballem i hem de quedar a partir de les vuit del vespre", indica el Guillem. La paga que reben no ajuda a estimular les vocacions: 12 euros per sessió. "Això és un voluntariat", coincideixen. Debaten sobre la necessitat d'esbrossar i renovar una font i recorden les goteres que hi ha en un local que fan servir els joves del poble. També valoren organitzar una cursa popular que es faria coincidir amb la Festa del Trepat. "Hi ha diners per fer-ho?", pregunta la Sònia. "Tenim un pressupost molt limitat i sempre estem plorant", assenyala la Maria Antònia. La decoració de la sala confirma que la tresoreria deu ser minsa. Damunt de la taula hi ha un portallapis pintat amb els motius del 75è aniversari de Caixa Penedès. La relíquia ja té gairebé 30 anys.\n“Em vas mirar aquell tema?”, insisteixen els veïns en creuar-se-li cada dia pel carrer\nTots confessen que compten els dies perquè s'acabi la legislatura. No pensen repetir. Més tard i ja en el seu bonic celler, la Sònia indica que ser a l'Ajuntament d'un poble implica "no desconnectar mai". No exigeix aprendre a sobreviure amb una agenda plena de reunions, sinó més aviat acceptar que les demandes de la gent arribaran a mesura que et trobin pel carrer. "No m'has mirat aquell tema?", apunta l'alcaldessa que és una petició habitual. "Això crema", lamenta. L'últim diumenge es va passar part de la tarda al telèfon perquè una de les cuidadores de l'escola bressol es va posar malalta i dilluns no podia anar a treballar. "Són coses que has d'anar solucionant sobre la marxa". No és una persona a qui li facin por els reptes. Amb una feina fixa i segura a l'empresa familiar, la potent paperera Gomà-Camps, la Sònia va fer les maletes per anar-se'n a treballar al camp. "No me'n penedeixo", diu quan es refereix a les seves vinyes. Les estones de política, sí que l'han cansat


deformacions direcció forces fricció gravetat magnètica N sentit vectors velocitat\nLes no es veuen, però podem observar-ne els seus efectes. Un d'aquests efectes és canviar la dels cossos i l'altre efecte és produir com l'estirament d'una molla.\nLa unitat de força en el Sistema Internacional és el Newton i el seu símbol és .\nPer determinar com és una força, no n'hi prou de donar-ne el valor numèric (intensitat), sinó que també cal especificar-ne la , el i el punt d'aplicació. Per això les forces es representen gràficament per mitjà de fletxes o .\nLa força d'atracció que la Terra exerceix sobre els cossos s'anomena . Hi ha altres forces com ara: la o fregament que fa disminuir la velocitat dels cotxes, la força muscular per xutar una pilota, la força elèctrica, la força dels imants, etc.


Les Illes, un nou model de lluita - VilaWeb\nDimarts 22.10.2013 11:52\nAutor/s: Gabriel Ubieto, Gerard Vilà\nLes Illes, un nou model de lluita\nLa visió des del Principat d'una vaga que ha superat els esquemes clàssics, i ha dibuixat el mapa de la solidaritat als Països Catalans.\nDes de fa uns mesos les Illes ja no són les Illes de la calma. Una societat que mai havia destacat per ser especialment convulsa, viu ara en el focus mediàtic per les mobilitzacions que es duen a terme arran la polèmica llei del Tractament Integrat de Llengües (TIL), aprovada pel govern Bauzà. Però el rebuig no només s’ha fet palès a les Illes, si no arreu dels Països Catalans, a través d’un suport generalitzat i transversal.\nEl president balear s’ha trobat amb una vaga indefinida sense precedents durant més de tres setmanes, coordinada per l’Assamblea de Docents, i ara, després de la suspensió, actes d’insubmissió de tota la comunitat educativa. Bauzà, a més, ha hagut de veure com membres del PP han votat en contra o s’han abstingut a la TIL. I és que l’aprovació per decret d’una llei, malgrat la suspensió del Tribunal Superior de Justícia de les Balears, provoca un cert rebuig. El cas d’aquesta llei ha resultat especialment frontal i unànime per part de tota la Comunitat educativa balear, i amb el suport general dels Països Catalans.\nPerò més enllà de la TIL com a detonant, les més de 120.000 persones que sortiren als carrers de les Illes el passat 29 de Setembre es manifestaren contra tot un model i concepció del servei públic educatiu. A banda del component lingüístic, que és el que ha cooptat més portades, la fulla de reivindicacions que defensa la comunitat docent pivota també sobre el rebuig a la mercantilització de l'ensenyament públic que comporten les polítiques neoliberals de l'executiu de Bauzà. "És un atac contra la identitat, contra els drets de les treballadores i contra les més bàsiques llibertats democràtiques" expressa Isabel Vallet, diputada per les CUP al Parlament de Catalunya. Tornar a les ràtios a les aules prèvies a les retallades per evitar la massificació, cobrir les baixes amb el 100% del salari, més atenció a la diversitat o finançament per projectes de reutilització de llibres i beques per transport i menjador són alguns dels punts que ondegen a la bandera verda dels vaguistes.\nLa posició enrocada del govern Bauzá\nUna vaga indefinida de tres setmanes que ha tingut un component transformador en la societat illenca. Davant la posició d'enroc del govern, que deixava com ineficaç la lluita simbòlica de vagues d'un dia, els docents decidiren saltar a la indefinida, entesa com a eina d'acció directa, des de la base i amb ambició de canvi. Una vaga històrica, en tant que ha aconseguit superar els esquemes tradicionals de representació sindical. No s'ha tancat en el corporativisme i ha vinculat a pares i alumnes en la defensa del dret universal a la educació pública de qualitat. L'assemblea de docents ha estat el motor i punta de llança del moviment, defugint a través de l'estructura assembleària les inèrcies burocràtiques i permeten una solidaritat més inclusiva, que ha generat un clima d'opinió, a nivell popular, clarament favorable.\nDos anys de treball de la plataforma Crida, la comunitat universitària i la solidaritat d'iniciatives com els jubilats que es posaren en vaga de fam per la llengua, entre d'altres, han aconseguit unir tant a Balears com a Pitiüses les lluites de docents, famílies i agents dirigents. Després de la suspensió de la vaga indefinida, el repte de l'assemblea passa per reconduir aquesta força cap a noves formes de lluita.\nEl seguiment en dades\nLa bel·ligerància amb que Bauzà ha decidit aplicar la llei ha provocat la reacció frontal de tota una comunitat educativa que ha rebut un suport transversal i unànime al llarg dels Països Catalans. "La solidaritat és clau, no és un tema aïllat de les illes. És una ofensiva global i hem de respondre tots" alerta Carles Sastre, secretari general de la Intersindical CSC. Concentracions al Principat, País Valencià i a les mateixes Illes cal sumar-hi el que es rebia des d’altres punts de l’Estat espanyol com Andalusia o Madrid. Una manifestació històrica va recórrer els carrers de Mallorca el passat 29 de setembre aplegant 100.000 persones. La declaració d’una vaga indefinida que amb un suport de vora el 95%, en el conjunt de les illes durant tres setmanes, i que va comptar amb el suport d’associacions, partits polítics, sindicats i bona part de la societat civil, no va canviar l’immobilista Govern del PP, que ara afronta la insubmissió per part dels propis professors.\nLa capacitat de mobilització de les dues posicions es mostra molt dispar si es comparen les 120.000 persones del passat 29 de Setembre amb el miler de persones que es manifestaren en favor de la TIL i de l'acció de govern el passat diumenge 13 d’octubre. Per la seva banda Bauzà manté la línea discursiva del PP i menysté les accions contràries de reivindicació ciutadana, tant la vaga en general com l'episodi del 29S en particular, apel·lant a la legitimitat de les urnes i escudant-se en la "majoria silenciosa".\nLes mostres de solidaritat han arribat des d’arreu dels Països Catalans, gairabé monopolitzades per l'esquerra independentista. "El projecte dels Països Catalans no interessa ni a la dreta espanyola ni a la dreta catalana, perquè és un projecte nítidament de classe, alliberador i radicalment democràtic" raona la diputada Vallet.\nDes d’entitats privades a personalitats públiques, passant per societat civil, sindicats o partits polítics, que d’una forma o altre mostraven el suport a la vaga. Des de la Coordinadora Obrera Sindical, Ausiàs Ferrer recordava la vaga com un "element polític i transformador, una eina de classe contra les elits dominants". "L'única diferència entre la Llei d'Educació de Catalunya aprovada per CiU i la LOMCE és el component lingüístic, a nivell de mercantilització de l'ensenyament segueixen el mateix esquema".\nEl Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans (SEPC), L’assemblea Groga o el Sindicat USTEC, han estat només alguns dels molts suports rebuts des del Principat. El País Valencià, amb sindicats com STEPV, ha estat també un focus de suport i solidaritat amb la vaga primer i amb els actes d’insubmissió i rebel·lia contra la TIL.\nTot i els suports rebuts, un acte celebrat al local autogestionat de Can Batlló, a Barcelona, la portaveu de l'Assemble de docents, Tonina Siquier, destacava el suport de la gent anònima de les illes que mostraven aquest element transformador de la vaga indefinida a través de detalls com facilitar el dia a dia dels docents, regalant el pa, no cobrant el bitllet de bus o altres actes simbòlics que s’afegien a la famosa caixa de resistència que ha arribat a recaptar fins a 370.000€, fet que il·lustra la solidaritat rebuda. La finalitat d’aquesta caixa de resistència no és altre que ajudar a sufragar les despeses dels docents durant les tres setmanes que no cobraran, a banda de tot el que suposen els actes d’insubmissió i les sancions que se’n deriven.\nQui dóna suport a les Illes\nJosep Maria Cervelló, Sindicat USTEC\nValoració de Josep Maria Cervelló, Sindicat USTEC.\nPerò, què és la TIL?\nEl tractament Integrat per la Llengua és una llei que, de cares a la galeria suposa un atractiu important per pares i alumnes. La voluntat segons la llei és que tots els alumnes dominin el català, l’anglès i el castellà de manera equitativa. La perversió, però, es troba en la implementació. El fet és que resulta impossible donar classes en anglès en els terminis que exigeix l’administració, donat que el nivell del professorat no és el suficient com per exercir-les amb totes les garanties i això provocarà el canvi al castellà. Una comunitat autònoma com Balears que té un fracàs escolar del 30%, el més alt de l'Estat espanyol.\nEn altres paraules la voluntat és acabar amb el model d'immersió lingüística, que assegura la pervivència del català, sense que el castellà se’n vegi afectat. Model avalat pel 87% de les famílies, que quan van ser consultades el passat curs escolliren el català com a llengua vehicular. La voluntat no deixa de ser doncs la mateixa que la LOMCE té a Catalunya, fer del castellà la llengua d'escolarització en detriment del català.\nLa TIL, així com la LOMCE, neix amb data de caducitat. L’oposició socialista ja ha manifestat que derogarà la llei si el PP no revalida la seva majoria absoluta. Ha estat precisament aquesta capacitat de maniobra parlamentària la que ha aconseguit tombar l’única alegria rebuda per part de la comunitat educativa. L’aplicació de la llei quedava suspesa pel Tribunal Superior de Justícia de les Balears. Dues hores més tard, el Partit Popular aplicava un decret llei, que obligava al compliment immediat de la TIL.


REPARTIMENT DE 'OZ': ON SÓN ARA? - TELEVISIÓ\nAixò és el que ha estat el repartiment d’Oz\nUna de les primeres incursions importants de HBO en la programació original, el drama de la presó Oz es va estrenar fa poc més de 20 anys el 1997 i va durar sis temporades (en què es pot reproduir en qualsevol moment HBO Ara ). Aprofitant al màxim les llibertats que permetia un canal premium per cable, Oz mostrava una visió inflexible de com era la vida a l'interior del centre penitenciari de l'estat d'Oswald. Amb un ampli repartiment de personatges que incloïa presos, oficials correccionals i líders espirituals en conflicte, l’espectacle va actuar com un aparador (i un trampolí després de la carrera del programa) per a una barreja d’actors emergents i personatges experimentats.\nAmb aquest propòsit, aquí teniu un cop d’ull al que han estat realitzant alguns dels elencs des de la darrera vegada que vam fer un cop d’ull darrere d’aquests murs de la presó el 2003.\nDean Winters: Ryan O'Reilly\nUn dels actors més reconeguts de l’aclamat drama de la presó, Dean Winters va sortir d’un drama aclamat i va saltar a un altre amb el seu paper co-protagonista a Rescue Em al costat de Denis Leary. Malgrat això i el seu treball Oz Tanmateix, Winters és probablement més reconeixible per a papers còmics on comercia amb la seva veu greu i la seva intensitat aparent en espectacles com 30 Roca , L’infragable Kimmy Schmidt , i Brooklyn Nou-Nou , on interpreta el coquet llençol conegut com El voltor. Recentment també va aparèixer com un policia ombrívol a la comèdia Nit aspra a principis d’aquest any al costat de les estrelles Scarlett Johannson i Kate McKinnon.\nWinters més conegut per interpretar a Mayhem als anuncis publicitaris d’Allstate Insurance, però probablement això no el molesta tenint en compte tot el que va obtenir d’un paper que diu. el va tornar a la vida després de ser declarat mort per una aturada cardíaca a la part posterior d’una ambulància a causa d’una infecció bacteriana. Després de 17 cirurgies i nou amputacions, Winters acredita els anuncis publicitaris de l'Allstate per haver revitalitzat la seva carrera en un moment en què la seva vida era mínima.\nUn estimat actor de personatges que es va tallar les dents al procediment del drama criminal NYPD Blue , Christopher Meloni va interpretar a Chris Keller Oz , un sociòpata manipulador que va mantenir una aventura amb el seu company Tobias Beecher. Des de llavors, ha prestat les seves costelles a tot, des de la comèdia fins al drama, inclosos Wet Hot American Summer , Història borratxo , Subterrani , i el drama vampir de HBO True Blood . El seu paper més reconeixible, però, és com a policia hiperintens Elliot Stabler Llei i Ordre: SVU , on ha aparegut en més de 270 episodis abans de deixar la sèrie el 2011.\nActualment, Meloni resideix en una casa de Los Angeles això es va fer famós gràcies a Les aventures d’Ozzy i Harriet . A principis d’aquest any, va acabar la producció Feliç! amb Patton Oswalt, un pilot de Syfy basat en un còmic de Grant Morrison sobre un sicari que es fa amic d’un cavall blau. Meloni no juga al cavall.\nLlegeix Tergeson - Tobias Beecher\nAnteriorment conegut per interpretar al torturós personatge del germà gran de Bill Paxton al Ciència estranya Programa de televisió i per passar una estona Homicidi: la vida al carrer (que es basava en el llibre de David Simon), Lee Tergeson va interpretar a Tobias Beecher, un advocat benestant que acaba servint temps per matar una nena de nou anys mentre estava borratxo. Tergeson s’ha mantingut ocupat durant gairebé 15 anys des de la conclusió del programa, amb papers recurrents a Mestresses de casa desesperades , La Gran C , Els americans , La soca , Longmire , i Desafiament per citar-ne només uns quants. També va actuar com Scribe a la minisèrie de Simon Generació Kill sobre un periodista incrustat a la guerra de l'Iraq i els soldats amb els quals viatja.\nCom a pres paralitzat Augustus Hill, Harold Perrineau no només ho era D’Oz narrador, però un dels únics personatges morals de la Penitenciària d'Oswald. Des de llavors, ha continuat actiu al cinema i a la televisió, inclosos els papers de La matriu seqüeles i Zero Dark Trenta , apareixent també com un dels protagonistes de la sèrie de televisió Constantine i com Fills de l'anarquia l’antagonista Damon Pope a la cinquena temporada del programa. Recentment va ser escollit com a Dean a la nova sèrie TNT Arpes .\nIntèrpret natural, Perrineau es va dedicar a la música el 2007, llançant el seu primer senzill Stay Strong, amb procedeix anant directament al Fons Familiar Bob Woodruff per a lesions cerebrals traumàtiques. També ha col·laborat amb el productor Tomo in der Muhlen en el seu àlbum debut, a més d’aparèixer en vídeos musicals per a artistes com J. Cole i MKTO.\nJ.K. Simmons - Vernon Schillinger\nAmb només un grapat de crèdits interpretatius al seu nom en aquell moment, J.K. Simmons va trobar el seu paper de ruptura amb el neo-nazi Vernon Schillinger, un dels presos més poderosos i temuts de Oz . Ha passat a papers de pantalla gran en pel·lícules com Juno i Whiplash , aquest últim li va valer el premi Oscar. Va aplicar la seva ruda personalitat a l’editor de diaris J. Jonah Jameson a Sam Raimi’s Spiderman. Home-aranya la trilogia, tot i que des de llavors, ha saltat al DCEU, interpretant el comissari Jim Gordon en la propera Lliga de la Justícia .\nNascut a la ciutat del motor, és un àvid fanàtic dels Detroit Tigers (que va arribar a interpretar el director fictici de l’equip el 1999). L’amor del joc ), i fins i tot va llançar el primer llançament el dia de la seva inauguració el 2015. Juntament amb el seu hàbit d’ornitologia, és un aficionat al gimnàs i es va veure treballant l’any passat en una foto que va acabar convertint-se en viral. Amb els fans suposant que estava en preparació Lliga de la Justícia , Simmons va guanyar el sobrenom de “Gym Gordon” Business Insider això treballa regularment , en part perquè després de veure's a si mateix a la primera temporada de Oz , se sentia fora de forma i del tot increïble com un neo-nazi que feia por.\nErnie Hudson - Leo Glynn\nMés conegut com a Winston Zeddemore a l’emblemàtic 1985 Cazafantasmes , Ernie Hudson va mostrar les seves costelles interpretant el paper del conservador, sovint reivindicatiu, guardià de la presó d'Oswell, Leo Glynn. Des de llavors, ha aparegut en nombroses sèries d’èxit, incloses Família moderna , Grace i Frankie , Grey’s Anatomy , i més recentment Twin Peaks: El retorn .\nLlicenciat a la Yale School of Drama, Hudson va debutar a Broadway el 2009 amb el premi Tony Come and Gone de Joe Turner , i va tenir una aparició cameo a la de Paul Feig Cazafantasmes reinicieu l'any passat.\nEncara actiu als seus 70 anys, Hudson reparteix el seu temps entre Los Angeles, nombroses aparicions a la convenció a tot el país i la seva vida a Minneapolis, on és el pare de quatre nois; el més gran, Ernest Hudson, va coprotagonitzar amb ell. Oz , on va interpretar al pres musulmà Hamid Khan a la tercera temporada del programa. Segons el seu lloc web , Hudson també retorna a la seva comunitat sempre que sigui possible.\nDefensor del teatre de tota la vida, fins i tot cofundador de la Steppenwolf Theatre Company amb el seu company Gary Sinise, Terry Kinney ha dirigit diverses produccions escèniques des de mitjans dels anys setanta. A més de jugar a l’idealista oficial de correccions Tim McManus Oz , també va dirigir dos episodis a la tercera i cinquena temporada.\nKinney continua actiu a la petita pantalla, apareixent a la minisèrie Show Me A Hero de David Simon, Fargo’s segona temporada, co-protagonista Bona conducta , i recurrent a Showtime's Milers de milions .\nRita Moreno - Sister Peter Casa Reimondo\nNascuda el 1931, la carrera de Rita Moreno s’ha estès durant més de set dècades a través de la televisió, l’escenari i el cinema. En Oz , va interpretar a la germana Pete, una monja idealista que treballava com a consellera de drogues, alineant-se amb els ideals de rehabilitació de Tim McManus. Des de llavors, ha mantingut la seva presència en sèries de televisió com ara Betty lletja i Jane la Verge , així com tres separats Llei i ordre spinoffs. Recentment va aconseguir un paper protagonista com a Lidia Rieria en el reinici de la exitosa sitcom de Norman Lear Un dia a la vegada .\nMoreno també s'ha mantingut activa a l'escenari, incloent un espectacle en solitari basat en la seva pròpia vida Rita Moreno: La vida sense maquillatge , que va començar la seva carrera el 2011. Tres anys més tard, va ser escollida per ser la cinquantena actor rep el premi SAG per a la realització de la vida. Quan no actua, es queda actiu a la comunitat creativa , havent estat membre de la Fundació Nacional per a les Arts, les beques Presidents White House i el Comitè del President per a les Arts i les Humanitats, només per citar-ne alguns.\nKirk Acevedo - Miguel Álvarez\nKirk Acevedo, un detingut de cap calent, amb pare i avi complint condemna perpètua a Oz, va donar una dimensió considerable al caràcter reaccionari i va ser nominat a quatre premis ALMA durant la seva carrera. Des d’aleshores ha participat en papers co-protagonistes de Franja , Kingdom i el 12 micos Sèries de televisió. També va interpretar el paper de Carver a la segona entrega de la trilogia reiniciada de Matt Reeve L'alba del Planeta dels Simis .\nCom el seu Oz coprotagonista Terry Kinney, també va fundar la seva pròpia companyia de teatre, The Rorschach Group, amb el seu company de personatges Shea Whigham.\nL'actor d'origen britànic va interpretar a Simon Adebisi, un dels interns més terrorífics D’Oz primeres quatre temporades. Després de separar-se de l’espectacle, va continuar protagonitzant Torna La Mòmia , les tres primeres temporades de Perdut , i GI Joe: Rise Of The Cobra . Des de llavors, ha aparegut a Joc del Tron, El mockumentary de HBO Visita farmacèutica , i va aparèixer com Killer Croc a David Ayer Esquadró suïcida.\nAkinnuoye-Agbaje és Actualment treballa en el seu debut com a director, una pel·lícula semi-autobiogràfica titulada Agricultura , tot i que no s'ha establert una data de llançament.\nB.D. Wong - Pare Ray Mukada\nB.D., ja veterà del teatre, la televisió i el cinema, B.D. Wong va continuar la seva carrera com a pare Ray Mukada, el centre espiritual del centre penitenciari d'Oswald. Després Oz , Wong ha passat a expressar el paper de Shang a Disney Mulan i Mulan II , un paper que més tard va tornar a repetir al Kingdom Hearts videojoc. També ha aparegut a Món Juràssic i la seva propera seqüela, Jurassic World: Fallen Kingdom , reprenent el seu paper de l'original Jurassic Park . Wong també s'ha mantingut ocupat a la petita pantalla, amb més de 200 episodis de Llei i Ordre: SVU i un paper d'Hugo Strange a la precuela de Batman Gotham i com la misteriosa Rosa Blanca dels EUA Senyor Robot , cosa que li va valer una nominació a Critics ’Choice.\nA l’escenari, el més conegut de Wong per interpretar a Song Liling in M. Papallona , per la qual ha rebut el premi Tony, el premi Drama Desk, el premi Outer Critics Circle, el premi Clarence Derwent i el premi Theatre World, el primer actor de la història que ho va fer. També ho és un membre actiu de la comunitat LGBT , donant temps i diners a causes com ara el Ali Forney Center i Rosie’s Theatre Kids.\nEdie Falco - Dianne Whittlesey\nMentre va causar la seva major impressió com a matriarca de la família Soprano Carmela Els sopranos , Edie Falco va tenir un paper recurrent Oz com a oficial de correccions Dianne Whittlesey, una dona amb una comprensió particular de la ment criminal. Després Oz i Els sopranos , Falco es va quedar a la petita pantalla com a personatge titular de Showtime’s Infermera Jackie, que li va valer un Emmy el 2010 i li va valer sis nominacions posteriors. Més recentment, va ser escollida a mà per Louis C.K. directament per coprotagonitzar la seva sèrie web premium 2016 Horaci i Pete .\nCom molts d’ella Oz coprotagonista, Falco també és molt actiu al teatre, incloent-hi una estada Casa de Fulles Blaves , que li va valer una nominació a Tony el 2011.\nActualment està rodant Law & Order: True Crime , una minisèrie que dramatitza els esdeveniments centrats en els assassins de la vida real The Menendez Brothers.\nBobby Cannavale - Alonso Torquemada\nSense cap formació formal, Cannavale va començar al teatre abans d’entrar al cinema a finals dels anys 90. També va obtenir el paper de propietari de la discoteca Alonso Torquemada a la presó D’Oz dos episodis finals. Des de llavors, ha mantingut una trajectòria professional meteòrica, apareixent a Boardwalk Empire , Marvel’s Ant Man , Vinil i com el decididament d’inspiració no Bourdain Xef Jeff a la segona temporada de Mestre de Cap . També apareixerà a la propera tercera temporada de Senyor Robot i en el nou Jumanji pel·lícula enfront de The Rock.\nCannavale està casat actualment amb l’actriu australiana Rose Byrne, i els dos han celebrat recentment el naixement del seu fill, Rocco. Té un fill, Jake, d'un matrimoni anterior amb Jenny Lumet, filla del famós dramaturg Sidney Lumet. Ell i Jake fins i tot han compartit la pantalla junts, fent de pare i fill al costat de companys Oz alum Edie Falco a La infermera Jackie’s quarta temporada.\naquesta boira sigui el lloc\njocelyn pook amb màscara pilota amb els ulls ben tancats\nbuffy the vampire slayer spike and drusilla\nquin programa utilitza kenny beats\nescoltar nou gambino infantil


Vent d’aram, Joan Vinyoli | Biblioteca Salle Reus\nVent d’aram, Joan Vinyoli\n12 Mai 2017 by bibliotecasallereus\tDeixa un comentari\nVent d’aram és un poemari de l’autor Joan Vinyoli, un dels escriptors imprescindibles de la nostra poesia contemporània, que gira al voltant de temes com la natura, la mort, l’amor, el temps…\nVent d’aram no és un llibre per a tothom i és força difícil de llegir si abans no s’ha fet un estudi previ de l’autor o no es coneix una mica la forma d’escriure del poeta; per això, quan em vaig assabentar que havíem de llegir una obra de Vinyoli, abans de començar a llegir-la vaig començar a queixar-me.\nVinyoli és un autor que té característiques pròpies de l’existencialisme i el realisme i que crea els seus propis significats; per tant, s’ha de parar molta atenció a l’hora de llegir qualsevol poema de l’autor i, si cal, llegir-lo més d’una vegada, ja que potser el primer cop que se’n llegeix un, té un significat i al segon cop que es llegeix se’n troba un altre.\nL’obra està dividida en tres parts i comença amb el poema ‘Amb ronca veu’, un poema introductori que adverteix dels objectius de l’obra. Les tres parts que estructuren el llibre són les següents: una primera part, on es troben poemes en què domina la presència del paisatge (Vinyoli utilitzava molt la natura per reflectir les seves reflexions i emocions més amagades); una segona part, on hi predominen els poemes de caire amorós, personalment els meus preferits, on l’amor d’un moment a un altre pot passar a ser desamor, pot devorar-ho tot i alhora és increïble; i, per últim, la tercera part, on es concentren poemes amb reflexions sobre el pas del temps, la mort i els seus efectes.\nVinyoli considerava la poesia com una eina d’autoconeixement per saber sobre la realitat i l’existència, i com a forma de realització espiritual; la seva poesia es va convertir en metafísica i en una via d’arrelament a la realitat i a l’espiritualitat, i va pensar que la poesia era l’única eina que donava un plus a la vida i a la seva condició d’insuficiència. Ell mai va distingir entre vida i obra, com molts crítics diuen, i ell veia la poesia com una eina, per això la seva poesia arriba amb força i autenticitat.\nPer si no ha quedat prou clar encara, la poesia de Vinyoli és purament simbòlica i a l’autor li encanta jugar i explorar els diferents significats que pot tenir una paraula; per això, al principi de llegir els poemes dels quals jo havia de fer una anàlisi, va resultar tan feixuc com m’imaginava, però vaig entendre que era així de difícil perquè jo no estava acostumada a llegir dues o tres vegades un poema i no comprendre’l. Per tant, com he dit abans, si no es coneixen les característiques del poeta potser es farà més difícil la lectura. Tot i això, vaig gaudir llegint els poemes de caire amorós, que són els meus preferits, ja que donen ensenyances i reflexions que no es poden ignorar, però no solament aquests poemes deixen sorprès el lector: tota l’obra de Vinyoli és completa i, malgrat la dificultat dels seus escrits, és un llibre que recull grans temes de la lírica i que no deixarà a ningú indiferent.\n* L’autora de la ressenya és Valentina Llanes, alumna de 1r de Batxillerat de La Salle Reus; i l’obra comentada forma part del conjunt de lectures prescriptives de l’assignatura de Literatura catalana.\nCategories: General | Tags: Existencialisme, Joan Vinyoli, Literatura catalana, Poesia, Realisme, Valentina Llanes, Vent d'aram | Permalink.


Owston Motel Carcroft Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nOwston MotelOwston Lane, Carcroft, Carcroft, Regne Unit - Veure al mapaBé6,9Basada en69comentarisOwston MotelVeure més fotos"I wasn't sure what to expect as this place was really ch..."MikeUnited KingdomVeure més fotosVeure totes les 12 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Carcroft, vosté es sentirà com a casa a Owston Motel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Owston Motel ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Carcroft, el Owston Motel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Idiomes ParlatsAnglèsFrancèsItaliàMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantIf arriving after 22:00, please contact the motel in advance to arrange check-in. Contact details can be found on the booking confirmation. Comentaris recents de clients\nAllotjaments a Carcroft


BLOC 3: L'aigua al món | Adenc.cat\nHome » Educació ambiental » Unitats didàctiques » BLOC 3: L'aigua al món\tBLOC 3: L'aigua al món Ampliar / Més imatges\nArxius adjunts: Bloc 3. Dossier de treball per a l'alumnatAnnex bloc 3 (1)Annex bloc 3 (2) 3. 1. Introducció: l'aigua al món\nL’aigua és un element indispensable per a la vida i la dignitat humana, imprescindible per al desenvolupament. És per això que, des de sempre, els assentaments humans s’han situat a la vora de punts d'aigua (rius, llacs, etc.). A més a més, el reconeixement del dret humà a l'aigua com un accés bàsic universal i un sanejament adient, és una tasca pendent en molts païssos.\nL'ésser humà i l'aigua han conviscut durant molts segles en equilibri i harmonia. Aquest equilibri es basava en concebre l'aigua com un bé comú i la necessitat del seu ús per sobreviure. Però aquest equilibri s'ha trencat en moltes parts del món, on ha passat a ser considerada un bé econòmic seguint les lleis de mercat. D'aquesta manera, l'aigua es converteix en un recurs de qui pot pagar-la posant en perill la vida de tots els ecosistemes aquàtics.\nSegons dades de les Nacions Unides, 31 països del món s'enfronten en aquest moment a problemes de subministrament i escassetat d'aigua. Més de 1.000 milions de persones no tenen aigua neta per beure i gairebé 3.000 milions no tenen accés als serveis sanitaris. El 2025, el món tindrà 2.600 milions més d'habitants que actualment. Però dos terços d'aquestes persones viuran en greu escassetat d'aigua, i un terç patirà una manca absoluta d'aigua. La demanda superarà en un 56% la disponibilitat. L'augment demogràfic, el canvi climàtic i altres factors, ens fan veure que l'aigua és un recurs cada vegada meś escàs.\nCliqueu l'arxiu adjunt per a descarregar el dossier amb el contingut i les activitats corresponents.\nQuè heu après? Cliqueu sobre el Qüestionari final del bloc 3\n‹ BLOC 2: L'aigua a la natura amunt\nBLOC 4: El recurs de l'aigua ›


A mossegades: TORTELL DE REIS.\n50 grams de llevat de forner\nmig kilo de massapà\ndecoració: 2 rovells, fruita confitada, sucre, ametlla en granet, figuretes (fava, rei)\nEscalfar la llet amb la mantega, i barrejar fins que es desfaci. Deixar refredar una mica, i quan estigui tebi s'aboca en un bol i s'hi barregen la sal, el sucre, el llevat i els rovells. Es remena fins que ens quedi homogeni. S'hi afegeix la ratlladura de la taronja i de la llimona. S'hi va afegint la farina poc a poc i es va amassant amb les mans o amb les varetes arrissades.\nPastar fins que quedi una bola ben llisa i que no se'ns enganxi als dits. Es deixa fermentar la bola dins un recipient i ben tapada en un lloc més aviat calent, fins que dobli el seu volum.\nUn cop ha pujat la massa, es torna a pastar durant uns segons fins que hagi baixat i se si dóna la forma del tortell. Se li fan uns talls laterals per on posar el massapà i es tornen a tancar. Si preferiu fer-lo de crema o nata no li feu els talls, un cop cuit l'obrireu per la meitat i el farcireu.\nDissoldre els rovells d'ou amb unes gotes d'aigua i pintar la suprefície del tortell. Al damunt col.locar tallets de fruita confitada i espolsar amb sucre barrejat amb unes gotes d'aigua que formarà uns grumolls que al sortir del forn queden cruixents. Hi podeu posar una mica d'ametlla en granet.\nEsperar a que el tortell torni a fermentar, aquest cop no el tapeu amb un drap però si posar-lo en un lloc amb una mica d'escalfor.\nUn cop feta la segona fermentació enfornar a 180º uns vint minuts aproximadament, depenent del forn.\nUs recomano fer una prova abans de fer el tortell definitiu ja que no acostuma a quedar igual de bé, i tingueu en compte que la pasta de brioix és delicada, i s'asseca amb facilitat, per això és millor fer-lo el mateix dia que s'ha de consumir.\nLa recepta d'avui és de la Mariona Quadrada.\nEtiquetes de comentaris: gastronomia catalana, tortells


Guia de neteja dins i fora de la llar - Mercadona\nDins de casa, a banda de la neteja estàndard destinada a eliminar brutícia i gèrmens, és imprescindible extremar les mesures d'higiene i desinfecció en determinades zones. Així, evitarem possibles infeccions i contagis, sobretot a la cuina, als banys i on hi hagi nadons, embarassades o persones malaltes.\nA més, cal adoptar unes normes efectives de neteja de mans i higienització de superfícies, tant dins com fora de la llar. En aquest article passarem revista als productes més eficaços per garantir la neteja i la higiene:\nProductes per portar a sobre\nEl lleixiu és el producte de desinfecció més emprat a les llars espanyoles. Elimina bacteris, virus, fongs i altres agents patògens.\nHi ha lleixius que es poden fer servir en qualsevol superfície, per exemple la nostra Pistola Multiusos amb lleixiu, pensada per a una neteja i desinfecció totals, ràpides i profundes.\nTambé posem a la teva disposició altres productes amb lleixiu d'ús més específic, com el lleixiu Màxima blancor, indicada especialment per a rentar la roba. El seu ús principal és blanquejar roba blanca, tant a la rentadora com a mà, tot i que també es pot fer servir per netejar, blanquejar i desodoritzar superfícies variades.\nSi no t’agrada l'olor del lleixiu, has de netejar superfícies delicades o vols evitar les decoloracions, les esquitxades i les taques inoportunes que pot provocar aquest producte, et proposem altres alternatives desinfectants, com ara el netejador domèstic desinfectant antibacteris sense lleixiu. El pots trobar en ampolla i en esprai. El format d’ampolla permet l’ús diluït per a la neteja de terres i directe per a les superfícies que es vol desinfectar. Fes servir aquest producte en fogons, rajoles, sanitaris, joguines, portes, mobles... Deixa’l actuar 15 minuts i esbandeix abundantment amb aigua o amb un drap net en el cas de l'esprai.\nPer a un ús més específic en banys, prova el Netejador banys desinfectant Bosque Verde amb pistola, útil per a totes les superfícies de banys i lavabos, amb perfum floral i eficaç contra fongs i bacteris.\nCal destacar especialment la desinfecció tèxtil, que requereix productes sense lleixiu, com el nostre Desinfectant tèxtil. En el cas del tèxtil que no pots rentar cada dia, com ara jaquetes, abrics o americanes, hi ha altres solucions, com l’Eliminador d'olors que, gràcies a la seva fórmula, elimina olors als teixits i ara també els higienitza. Es recomana ruixar-lo sobre la roba a una distància de 30 cm, fins a humitejar-la. Cal deixar que s’eixugui abans de desar-la.\nUna altra alternativa d'higiene eficaç és l'ús d'alcohol. Està molt indicat per a objectes d'ús quotidià: telèfons mòbils, claus, teclats d'ordinador, etc.\nEn aquest cas, el producte recomanat és, sens dubte, el 70 % Alcohol Neteja, que es presenta en un format pràctic d’esprai. Està indicat per a la neteja general de qualsevol superfície: cuines, banys, terres, bosses de compra, poms de portes, soles de calçat, claus, bicicletes, telèfons mòbils... i deixa una agradable olor perfumada.\nLa neteja de mans és un aspecte essencial que cal cuidar en tot moment. Per facilitar-te aquesta tasca, posem al teu abast el nostre Sabó de mans higienitzant, que garanteix una neteja en profunditat en entorns que exigeixen una higiene rigorosa i és apte per a pells sensibles. S'aplica sobre la pell humida. Cal fregar fins a obtenir escuma i esbandir amb aigua abundant.\nQuan surts de casa, poden sorgir multitud de situacions en què hagis d’assegurar una higiene correcta. Per això, hi ha productes molt pràctics de mida reduïda i transport fàcil i còmode. Aquests són els teus millors aliats higiènics fora de casa:\nTovalloletes multiusos neteja de superfícies, perfectes per a la neteja de qualsevol superfície dins i fora de casa. Indicades per a tota mena d'ús a tot arreu: serveis públics, poms de portes, neteja de vehicles, taules, cadires, teclats d'ordinador...\nAlcohol 70 % de butxaca, amb les mateixes característiques que el format gran, però en format de butxaca per emportar-te'l a tot arreu. D'aquesta manera, podràs netejar qualsevol superfície fora de casa, i també objectes com claus, soles de calçat, etc.\nNetejador de mans rosa, un producte per a tota la família, ideal per a transportar gràcies a la seva mida petita i indicat per a la neteja i higiene, sense esbandida, de les mans. Conté un 70 % d'alcohol, el percentatge que recomana l'OMS per a la neteja higiènica i en profunditat de les mans.\nSaps com netejar el cotxe adequadament? Presta atenció als nostres consells.