Nova regulació de l'ús obligatori de la mascareta - Bosch\nAss. jurídic civil, penal i mercantil Assessorament jurídic laboral\nL’ús de les mascaretes, un dels elements clau a la pandèmia de coronavirus, deixa de ser obligatòria a l’interior. Després que fa uns mesos s’aprovés la fi de les mascaretes a exteriors, després d’una sisena onada de la Covid-19 on va tornar a ser obligatòria, es fa un pas més i s’elimina també a interiors.\nEl reial decret 286/2022, de 19 d’abril, aprovat aquest dimarts pel Govern al Consell de Ministres, s’ha publicat al Butlletí Oficial de l’Estat (BOE) pel qual es modifica l’obligatorietat de l’ús de mascaretes durant la situació de crisi sanitària ocasionada per la covid-19.\nL’evolució de l’epidèmia de Covid-19, afavorida per les cobertures de vacunació a Espanya i per l’aplicació de les mesures no farmacològiques de control de la transmissió del SARS-CoV-2 per part de la població fins al març del 2022, permet plantejar modificacions en les estratègies de control de l’epidèmia, diu el BOE.\nEs recomana seguir utilitzant la màscara a l’interior, especialment a les persones vulnerables, en els casos en què s’estigui en contacte amb altres persones a una distància inferior d’1,5 metres.\nEn termes generals, “es recomana un ús responsable de la màscara als espais tancats d’ús públic on les persones transiten o romanen un temps prolongat”.\nTambé es recomana -ja no és obligatori- l’ús de la mascareta en esdeveniments multitudinaris i aglomeracions. També a celebracions privades amb amics o familiars on hi hagi una persona vulnerable.\nA l’entorn laboral, amb caràcter general, no resultarà perceptiu l’ús de mascaretes. No obstant això, els responsables en matèria de prevenció de riscos laborals, d’acord amb la corresponent avaluació de riscos del lloc de treball, podran determinar les mesures preventives adequades que s’hagin d’implantar al lloc de treball, o en determinats espais dels centres de treball , inclòs el possible ús de màscares, si així es derivés de la referida avaluació.\nLa norma també estableix alguns casos on la màscara en interior continuarà sent obligatòria:\nCentres, serveis i establiments sanitaris: centres de salut, farmàcies, hospitals. Per a treballadors i visitants i per a les persones ingressades fora de les habitacions.\nCentres sociosanitaris: residències de gent gran. Els residents no tindran l’obligació de portar la màscara, només serà obligatòria per a les visites i els treballadors.\nMitjans de transport: trens, autobusos, avions, metro, vaixell -quan no sigui possible mantenir la distància d’1,5 metres-. No serà obligatori portar la mascareta, per exemple, a les andanes o estacions.


Una botiga que gastava més de 16.000 watts en il·luminació\nDe vegades, per desconeixement o per un mal assessorament, fem un consum d'electricitat desmesurat per il·luminar casa nostra o una botiga, quan hi ha\nalternatives que ens poden fer estalviar molts diners. Aquí teniu el cas curiós d'una famosa botiga de cafès al centre de Terrassa.\nDe vegades, per desconeixement o per un mal assessorament, fem un consum d'electricitat desmesurat per il·luminar casa nostra o una botiga, quan hi ha alternatives que ens poden fer estalviar molts diners. Aquí teniu el cas curiós d'una famosa botiga de cafès al centre de Terrassa.\nBon Preu i la Cooperativa Social MANS han unit esforços per reduir l'impacte ambiental de la producció i distribució dels seus productes ecològics. Jo\nrdi Balari, director de la Cooperativa social MANS, i Josep Castany, cap de Relacions Externes de Bon Preu, juntament amb José Luis Gallego, sabrem com ho han fet, de què està fet i com és.\nPregunta: En els nous envasos, en quin percentatge es redueix el plàstic?\nPremi: Una ampolla de cava Barrica Gran Reserva 2012 gentilesa d'Agustí Torelló i Mata\n"Sense oli de palma", lema de les grans marques\nMolts però molts productes duien oli de palma. Això, que era normal fins fa poc temps, ara s'ha convertit en una taca negra que totes les grans marque\ns es volen treure posant ben clar i ben gran "sense oli de palma". La qualitat de l'oli que es produeix, el que implica la seva explotació i el canvi de rol de les marques amb José Luis Gallego\nMolts però molts productes duien oli de palma. Això, que era normal fins fa poc temps, ara s'ha convertit en una taca negra que totes les grans marques es volen treure posant ben clar i ben gran "sense oli de palma". La qualitat de l'oli que es produeix, el que implica la seva explotació i el canvi de rol de les marques amb José Luis Gallego\nCada cop som més persones al planeta i la productivitat agrícola ha augmentat molt en les darreres dècades. Però la terra té un límit i ja no donarà p\ner a més. Knorr ha impulsat un canvi en el model agrícola i va crear el Dia Nacional de l'Agricultura Sostenible, el 22 de novembre. Un model que utilitza molta menys aigua, lliure d'herbicides i d'adobs que no contaminen el sòl.\nCada cop som més persones al planeta i la productivitat agrícola ha augmentat molt en les darreres dècades. Però la terra té un límit i ja no donarà per a més. Knorr ha impulsat un canvi en el model agrícola i va crear el Dia Nacional de l'Agricultura Sostenible, el 22 de novembre. Un model que utilitza molta menys aigua, lliure d'herbicides i d'adobs que no contaminen el sòl.\nTernua, una empresa de roba de muntanya exemplar amb el medi ambient\nMoltes vegades cal conèixer altres experiències per aplicar-ho a la nostra empresa. Ser rendible, ser una marca destacada i pensar i apostar fermament\npel medi ambient no és incompatible. Descobrim Ternua, l'empresa de roba de muntanya que pensa en verd des de l'inici de la cadena, el cotó. Però va molt més enllà, José Luis Gallego ens ho amplia amb dades i ens parla dels reptes de futur de Ternua.\nMoltes vegades cal conèixer altres experiències per aplicar-ho a la nostra empresa. Ser rendible, ser una marca destacada i pensar i apostar fermament pel medi ambient no és incompatible. Descobrim Ternua, l'empresa de roba de muntanya que pensa en verd des de l'inici de la cadena, el cotó. Però va molt més enllà, José Luis Gallego ens ho amplia amb dades i ens parla dels reptes de futur de Ternua.\nL'economia circular, eficiència i sostenibilitat a l'empresa i al comerç\nDes de l'empresa i el comerç s'ha avançat molt en els nous edificis, però els antics, en alguns casos, es continuen modificant i rehabilitant amb mane\nres de fer que formen part del passat. Amb en Gallego en parlarem cada setmana.\nDes de l'empresa i el comerç s'ha avançat molt en els nous edificis, però els antics, en alguns casos, es continuen modificant i rehabilitant amb maneres de fer que formen part del passat. Amb en Gallego en parlarem cada setmana.


Les jutges denuncien que la decisió també condemna els fills de Rivas\nLes jutges denuncien que la decisió també condemna els fills de Juana Rivas\nCritiquen durament per «desproporcionada» la pena de cinc anys de presó\nDissabte, 28/07/2018 | Actualitzat a les 16:46 CEST\nL’Associació de Dones Jutges d’Espanya (AMJE) ha denunciat que la sentència a Juana Rivas condemna tant l’acusada com els seus dos fills, que perden el vincle amb la seva mare malgrat que “tots”r; els informes d’especialistes “confirmen una relació positiva i vinculant entre els menors i la seva progenitora”r;.\nEn un comunicat difós divendres a la nit, les jutges s’han pronunciat així després que el Jutjat Penal 1 de Granada hagi condemnat Rivas a cinc anys de presó per dos delictes de sostracció de menors i a sis anys d’inhabilitació per exercir la pàtria potestat dels seus dos fills, així com a indemnitzar el pare, Francesco Arcuri, amb 30.000 euros i al pagament de les costes, incloses les de l’acusació.\nSegons el parer del col·lectiu, aquesta decisió “que es percep com decisions desproporcionades o dictades al marge de la realitat social”r; és producte d’ignorar l’“obligació”r; d’integrar la perspectiva de gènere a l’aplicació del dret, de manera que es pugui interpretar la norma salvaguardant els drets humans.\nL’AMJE considera que la “persistència d’estereotips”r; sobre els maltractadors i les víctimes en la tasca judicial porten a valoracions de les proves i interpretacions de la norma que corren el risc de “consagrar una manifesta injustícia”r;.\nI recorda que recents pronunciaments judicials, com la sentència de la sala segona del Tribunal Suprem del 13 de juny del 2018, integren el “mandat”r; d’aplicar la perspectiva de gènere i atendre les “particulars circumstàncies que poden donar-se en qui denuncia ser víctima de violència masclista”r;.\nL’associació recorda que el 2014 el Comitè CEDAW de Nacions Unides va recomanar a Espanya en un dictamen arran de l’assassinat de la filla d’Angela González que es prenguessin “mesures adequades i efectives perquè els antecedents de violència domèstica siguin tinguts en compte en el moment d’estipular els drets de custòdia i visita relatius als fills, i perquè l’exercici dels drets de visita o custòdia no posi en perill la seguretat de les víctimes de la violència, inclosos els fills”r;.\nAquest dictamen, prossegueix l’associació, s’ha vist “parcialment”r; complert en la recent sentència del Suprem que va reconèixer el dret de la filla de González a ser indemnitzada “per la ineficaç protecció que li van donar a ella i a la seva filla les institucions i òrgans judicials espanyols”r;.\nFinalment, l’AMJE insisteix que no es continuïn “ignorant”r; aquells mandats legals i jurisprudencials per “deixar de ser hereus i hereves d’una justícia patriarcal que la societat no tolera i la comunitat internacional condemna”r; i mantenir la confiança de la ciutadania en les institucions.


L'evolució de l'home, 1r ESO - Escola Aloma\nL’evolució de l’home, 1r ESO\n/L’evolució de l’home, 1r ESO\nPosted on 19 de març de 2017 by Escola Aloma wrote in ESO, Notificacions. It has 0 Comment.\nEls alumnes de 1r. d’ESO, han practicat\ndes de l’Australopitecus fins l’Homo Sapiens Sapiens, passant per l’Erectus i l’Habilis. Les especialistes els han mostrat com es van separar els continents degut a les glaciacions i quines activitats van haver de fer els nostres avantpassats més primitius per sobreviure.\nFinalment, els han organitzat per grups i han anat manipulant alguns materials suposats d’aquelles èpoques. Han aconseguit que els joves es “posessin dins la pell” d’aquells “homos”: pells per vestir-se, pintures i abaloris…… han fet foc amb cordes i pals , han pintat pintures rupestres i han fabricat estris de cacera. Tots els alumnes han fet de tot una mica. De ben segur, que ha estat una experiència enriquidora i inolvidable.\nTaller d’escuma a P1\tPsicomotricitat a Educació Infantil


Platja de vies\nEn aquests terrenys, ara ocupats per el complex esportiu de Can Dragó, s’hi estenia allà pels anys quaranta i cinquanta i a continuació dels tallers del Nord, una gran platja de vies amb material ferroviari espatllat: vagons de mercaderies i de passatgers, tenders, vagonetes... tots ells pendents d’una reparació que, possiblement no arribaria mai per la penúria dels temps, d’una postguerra que semblava que no s’acabaria mai.\nDe vegades, la canalla envaïa aquest territori misteriós i alhora mig abandonat, com a camp propici per viure fantàstiques aventures mentre s’embrutaven amb les restes de carbonissa i rovell que acumulaven aquelles deixalles rodants. Però el que fins ara gairebé s’ignorava era que alguns d’aquells vagons es feien servir d’habitatge per a les famílies dels treballadors de la RENFE vinguts d’altres regions: de l’Aragó i, fins i tot, de Valladollid. Aquest personal havia estat traslladat forçosament (de vegades per motius politics) i no tingurern un habitatge digne fins que, a principis dels anys cinquanta es van construir les cases baixes de la RENFE, a l’altra costat del passeig de Valldaura, on havia estat l’era de l’antiga masia de can Dragó, allà on el carrer d'Argullós s’unia amb la antiga carretera de Cornellà a Fogars de Tordera i a prop del pont del Dragó.\nLes deixalles metàl•liques, ja obsoletes per la electrificació de les línees, el soterrament de les vies del tren, la construcció de l'avinguda Meridiana i abandó dels tallers, van suposar la progressiva desaparició d’aquest paisatge compartit alhora amb una vella bòbila, (la Plinthos o bòbila de Can Dragó) que va perdurar fins els anys setanta.\nQuin era el nom amb què es coneixien popularment aquests terrenys? (agraïm al senyor Joan Termes i Roig que hagi compartit els seus records amb l’Arxiu).\na) Camp de la Bota\nb) Camp de la Ferro\nc) Camp de l’Arpa\nd) Camp dels Baturros\nd) Cementiri de Sant Andreu (Porta).\nPublicado por Arxiu Històric de Roquetes-Nou Barris en 13:04\nblaucel 16 de juny de 2014 a les 15:48\nCamp dels Baturros\nAnònim 16 de juny de 2014 a les 16:01\nL'Infobarris de Nou Barris d'aquesta setmana s'en fa ressó de l'exposició de Jocs de Nou Barris oberta al public al vestibul del Espai Via favéncia, seu de l'Arxiu\nmiguel angel valero lopez 16 de juny de 2014 a les 20:35\nPERSONA 17 de juny de 2014 a les 2:21\nENTRE EN LA ESCUELA DE APRENDICES DE LOS TALLERES DE LOCOMOTORAS DE RENFE EN EL AÑO1956...EN ESE LUGAR Y FUE UNA EPOCA DE ESTUDIOS Y TRABAJO MARAVILLOSA ...DURANTE TRES AÑOS ....CONSEGUI UNA BECA PARA INGENIERO TECNICO Y POR LAS NOCHES ACUDIA A LA ESCUELA INDUSTRIAL DONDE CONSEGUI EL TITULO DE MAESTRO FUNDIDOR...LA PENA ES QUE MAQUINISTA...ELIZALDE .....PEGASO..SIEMENS....ETC CERRASEN SUS ESCUELAS.-.\nNeus 17 de juny de 2014 a les 20:11\ndoncs, ni idea, però ni idea.... però ja que juguem cada setmana, aquesta no serà menys.... així que diem...


Lleida campiona sub 12 a les Trobades masculines | Catalunya Futbol\nLleida campiona sub 12 a les Trobades masculines\n14/07/2012 Gran èxit de la pilota federativa a les Trobades Territorials Masculines que s’han disputat a Peralada. Avui també s’han jugat les semifinals femenines a Rialp i demà es disputaran les finals\nEl passat 30 de juny, un total de 56 equips territorials de tot Catalunya van disputar les fases prèvies de les Trobades Territorials 2012 a Igualada, Salou, Figueres i el Prat del Llobregat. Els equips que es van classificar han disputat, aquest cap de setmana, la fase final del torneig a Rialp, en el cas de les trobades femenines, i a Peralada, en el cas de les trobades masculines.\nClicant sobre el següent enllaç, podreu conèixer el calendari de la competició:\nCARTELL FASES FINALS TERRITORIALS ’12\nA continuació anirem actualitzant totes les dades dels partits que s’estan disputant a ambdues seus:\nEl Municipal de Peralada és el camp que acull la fase final masculina de les Trobades Territorials de Futbol 7 i Futbol 11. Durant tot el dia d’avui s’ha gaudit de futbol base català amb un total de 8 partits que han definit qui són els campions de les Trobades Territorials sub 12 i sub 16 de Cataluna: en la categoria sub 12 la Selecció de Lleida.\nEls partits han estat seguits pels directius de la FCF Jordi Bonet, Tomás José, Francesc Folguera; els directius adjunts, Antoni Artés i Fèlix Gimeno; i pel delegat del Vallès Oriental, Joan Sayós. Per part de l’Ajuntament de Peralada, l’Il·lm. Sr. Pere Torrent, alcalde de la localitat; i per part del FC Peralada, el Sr. Josep Isern, president del club empordanès.També s’ha comptat amb la presència de José Maria Calzón, delegat del RCD Espanyol, que, aprofitant l’estada del seu club a Peralada, ha volgut assistir a les finals de les Trobades Territorials Masculines.\nEl quadre següent il·lustra quins partits s’han disputat i els resultats de cadascú:\nFUTBOL 11: BAIX LLOBREGAT – VALLÈS ORIENTAL\nFUTBOL 7: GIRONA - BARCELONA\n2 – 0 12:30 hores\nFUTBOL 11: LLEIDA – TERRES DE L’EBRE\n1-0 12:30 hores\nFUTBOL 7: LLEIDA – TERRES DE L’EBRE\n4-1 17:00 hores\nFUTBOL 11: 3r i 4t LLOC: VALLÈS ORIENTAL – TERRES DE L’EBRE\n5-0 17:00 hores\nFUTBOL 7: 3r i 4t LLOC: BARCELONA – TERRES DE L’EBRE 2-2 (P.P: 2-3) 19:00 hores\nFUTBOL 11: FINAL BAIX LLOBREGAT - LLEIDA\nFUTBOL 7: FINAL: GIRONA – LLEIDA\nLes seleccions territorials femenines de F-7 i F-11 estan disputant la fase final de les Trobades aquest cap de setmana al Municipal de Rialp. Les seleccions femenines estan competint per assolir una plaça a la final. Aquests dies, les noies estan acompanyades pels seus familiars i, a més, per una gran representació d’autoritats federatives tals com el Vicepresident de la Federació Catalana de Futbol, el Sr. Josep Llaó, per la delegada del Baix Llobregat, la Sra. Paquita Linares, pel Delegat del Penedès Garraf, el Sr. Manel Duran, per la delegada a Osona, la Sra. Maria Rosa Llimós, i per diversos subdelegats federatius que acompanyen a la seva selecció. Per part de Rialp, es compta amb la presència del president de l’Escola de Futbol de Rialp, el Sr. Xavier Rodriguez, organitzadora d’aquestes trobades.\n14 juliol – 17:30 h\nFUTBOL 11: BARCELONA – GIRONA\nFUTBOL 7: BAGES – BAIX LLOBREGAT\n3-2 14 juliol – 19:30 h\nFUTBOL 11: LLEIDA – PENEDÈS-GARRAF\n14 juliol – 19:00 h\nFUTBOL 7: OSONA – PENEDÈS-GARRAF\n15 juliol – 10:00 h\nFUTBOL 11: 3r i 4t LLOC 15 juliol – 10:00 h\nFUTBOL 7: 3r i 4t LLOC 15 juliol – 12:00 h\nFUTBOL 11: FINAL\n15 juliol – 11:30 h\nFUTBOL 7: FINAL\nWEB AMIGA Usuaris On-Line100 Usuaris Online\tPATROCINADORES-RESULTADOS\tGRUPOS decargar normas Segui @catalunyafutbol


▷ ⭐Definició de paf⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de paf\nDefinició de paf\nara pots trobar La definició i nombrosos exemples de com utilitzar la paraula paf, en aquesta selecció de correccions ortogràfiques pots veure com es pot utilitzar en un text Veritable aquesta paraula i utilitzar un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que pots trobar aquí a més veuràs la seva Definició perquè et sigui molt més fàcil entendre què significa paf.\nExpressió que evoca el soroll que fa algú o alguna cosa en topar violentament contra el sòl o contra algun altre objecte.\nSoroll que fa algú o alguna cosa en topar violentament contra el sòl o contra algun altre objecte.\n¿Cóm es diu paf en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice paf en catalán?\nSi vols saber com es diu en espanyol paf has de saber que la seva traducció és paf pots descobrir en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar paf\nOn els comitès descobreixen problemes amb l’execució del PAF, la UDN els informa a les autoritats pertinents, com l’auditor general, el Ministeri d’Ètica i Integritat, el Comitè Parlamentari sobre els Comptes Públiques o els funcionaris / es […] locals .\nObrir l’avaluació dels resultats del Pla d’Acció Forestal (PAF) a un procés seriós de consulta sectorial i proposar mesures correctives.\nEl TA no se sent vinculat per la matriu del «Performance Assessment Framework» (1) (PAF), que pretén eliminar la seva funció de control previ.\nEn altres tres assajos, els subjectes amb PAF fenotípica que van rebre sulindac o celecoxib van experimentar una major reducció proporcional (rang: 11,9% al 44%) en el nombre d’ACR en comparació amb aquells en el grup control […] ( rang: 4,5% al 10%).\nUn d’ells, la poliposi […] adenomatosa familiar (PAF o FAP, per les sigles […] en anglès), fa que es desenvolupin a les persones […] centenars i fins a milers de pòlips que recobreixen el còlon i que comencen ja a l’adolescència.\nEl PAF ha contribuït considerablement […] a l’augment de les sol·licituds de patent mitjançant l’ajuda financera a empreses […] i a inventors independents que buscaven la protecció de patent per les seves invencions.\nNou assaigs amb 150 […] poliposi adenomatosa familiar (PAF) i 24.143 subjectes de la […] població van complir amb els criteris d’inclusió.\nLa salut primària i […] el control del VIH / SIDA estan inclosos entre els programes finançats pel PAF.\nLa reunió es va centrar en analitzar l’evolució del Pla d’Acció Forestal (PAF).\nEl nombre de participants a […] temps parcial que van assistir a les reunions de les seccions o dels mòduls especialitzats del PAF va ser molt superior al de les reunions anteriors.\n14. Segons s’ha informat, la […] policia fronterera (PAF) i els esquadrons […] mòbils antiavalots han comès actes de violència […] en operacions d’expulsió d’estrangers del territori francès i les autoritats no solen donar seguiment a les denúncies de maltractaments.\nAltres requisits són que els […] treballs d’investigació realitzats per obtenir la invenció s’hagin dut a terme a Singapur i que les sol·licituds es presentin al PAF en els dos anys següents a la sol·licitud original de patent.


Les escoles magnet: què hem après de l’experiència nord-americana? - Blog de la Fundació Jaume Bofill\n19.02.2014 - 07:00\nLes escoles magnet es van crear als anys seixanta als Estats Units amb un objectiu clar: combatre la segregació sociocultural que hi havia a les escoles públiques del país i augmentar el compromís voluntari d’alumnes, famílies i professorat envers una escola que oferís oportunitats per a tothom. Es tractava d’augmentar la diversitat de la composició escolar (és a dir, d’aconseguir escoles més heterogènies socialment parlant) sense emprar polítiques d’imposició i/o coerció de la població. La clau per aconseguir-ho era proveir d’una oferta escolar prou atractiva i distintiva per convèncer els alumnes i les famílies d’anar-hi voluntàriament. Així doncs, s’entenia que la innovació pedagògica i l’especificitat curricular funcionarien com imants per atreure a famílies de classe mitjana cap a centres que tendien a escolaritzar a un alumnat de baix estatus socioeconòmic i cultural.\nAquesta proposta d’innovació pedagògica es portava a terme a partir d’aliances amb institucions de referència a l’àmbit científic i cultural, tals com museus, centres de recerca o entitats musicals. Institucions, totes elles, que no només gaudien de prestigi i reconeixement social a la comunitat sinó que, a més, presentaven un compromís social i educatiu important. De tal manera, el partenariat entre escoles i institucions permetria articular un projecte pedagògic innovador que donava identitat al centre, cohesionava a l’equip i generava sinèrgies amb la comunitat (vegi’s aquests dos informes per consultar les experiències de diverses escoles magnet als Estats Units: Creating and Sustaining Successful K–8 Magnet Schools i Successful Magnet High Schools).\nDes de la seva creació, les escoles magnet nord-americanes han gaudit d’un ampli suport polític i social, la qual cosa explica que, en l’actualitat, hi ha més de 5.000 escoles d’aquest tipus a tot el país que atenen més de 2.000.000 estudiants. Així mateix, la major part d’avaluacions que se n’han fet han posat de manifest l’impacte positiu de les escoles magnet, tan en l’augment de la diversitat social dels centres com en la millora dels resultats acadèmics dels seus estudiants. Les escoles magnet aposten per combinar de manera estratègica tres principis claus: la lluita contra la segregació escolar, la tria de centres per part de les famílies i la innovació educativa. I es precisament del vincle entre aquests tres principis que se’n desprenen les seves possibilitats d’èxit. La lògica fundadora de les escoles magnet s’ha basat en la concepció de l’excel·lència com la combinació de dos principis ineludibles: equitat i qualitat, entenent que només serà excel·lent una escola, un sistema educatiu, que ofereixi una alta qualitat educativa per a tots els estudiants.\nDe l’experiència nord-americana en podem extreure tres grans lliçons que han de guiar les propostes d’intervenció política en aquest camp:\nÉs fonamental que les escoles magnet es dissenyin i s’apliquin a partir d’objectius i mecanismes explícits vinculats amb la lluita contra la segregació. Només les escoles magnet que tinguin una vocació explícitament integradora i que s’acompanyin dels mecanismes per fer possible aquesta integració (reserva de places, programes d’informació i comunicació per a les famílies, mesures de zonificació escolar, etc.) garantiran una composició social heterogènia i, per tant, contribuiran a disminuir la segregació escolar. En aquest sentit, cal que les escoles magnet s’integrin dins una agenda política més àmplia de lluita contra la segregació.\nÉs fonamental que les polítiques d’elecció d’escola es combinin amb polítiques d’integració escolar. Si la llibertat d’elecció d’escola no es vincula amb polítiques en pro de la integració escolar el perill més imminent és precisament la re-segregació, en la mesura que només les famílies amb més capital econòmic, social i cultural podran triar les escoles que desitgen per als seus fills. El dret a elecció de centre no pot anar en contra al dret a la igualtat d’oportunitats educatives per a tothom. En aquest sentit, cal vetllar perquè les polítiques a favor de l’elecció escolar no vagin en contra d’un principi tan fonamental com l’equitat educativa.\nÉs fonamental definir un projecte educatiu innovador i de qualitat que sigui capaç d’implicar tota la comunitat educativa en el seu desenvolupament. Només les escoles que disposin d’un projecte educatiu capaç de vertebrar de manera coherent el dia a dia dels seus membres aconseguiran la implicació necessària de professorat, alumnat i famílies per fer possible l’èxit educatiu. En el desenvolupament d’aquest projecte és central la formació dels professionals de l’educació i, sobretot, la dotació de plantilles amb nombre i estabilitat suficient per poder tirar aquests projectes endavant.\nK–8 Magnet Schools\nMillora resultats acadèmics


ÍNDIA I NEPAL o NEPAL I ÍNDIA: 2007\nHola per ultim cop, esperem que nomes sigui des del blog. Avui es el nostre ultim dia, de fet aquesta nit dormim a l'avio. Papes Mireia: no cal que ens vingueu a buscar, ja ho tenim tot planejat, anirem en bus, no hi ha cap problema importa!!!!Les bledes i el peix bullit les deixem per un altre dia!!GRACIES!\nAl marxar de Jaisalmer, nomes teniem com a objectiu arribar a Delhi, pel cami pero haviem de parar 2 nits. Una a Bikaner i l'altre a Mandawa (es a dir, tres dies sencers de viatge). El primer dia, ens varem adonar que el Dinesh anava a una velocitat excessivament lenta per tal de no gastar benzina i varem fer 300 km. en mes de 6 hores per una bona carretera. Deduim que els diners que s'estalviava en benzina eren per a ell. Aixi que un cop a Bikaner varem decidir que podiem arribar a Delhi d'un tiron si l'home corria una mica mes. Quan li varem demanar ens va dir que era molt complicat, doncs hi havia molts trams amb nomes un carril per als dos sentits. El vam veure molt compongit i quasi ens convens. Ens va dir que li deixessim uns minuts.. se'n va anar corrents, no sabem que va fer i al cap de 3 minuts va tornar i ens va dir tot serios: ESTIC PREPARAT! juasjuasjuas.\nMENYS MAL QUE NO ENS VA CONVENCER PER ANAR EN DOS DIES!la carretera semblava una autopista. I aixecant-se a les 6 del mati (que per cert, deu ser l'unic indi que no es desperta a aquesta hora doncs aquell dia es va adormir) varem arribar ahir a Delhi a les 17hores aprox.\nAl arribar a Delhi ens varem despedir d'ell... Ei, al final li varem donar propina i tot!Tambe una llanterna, una samarreta, una ampolla de whisky (3 euros), un ganivet de cuina i un dia lliure. Se'n va anar mes conent que un ginjol!!quin paio!!!\nAvui ens prenem el dia de relax, fent temps per marxar: ens atiborrat amb una super crepe de xocolata bonissima!!!i passsejarem una mica fins l'hora de marxar (tot i que a DELHI no donen masses ganes de passejar, tot es brut i pudent).\nBe, dema ens teniu a casa si tot va be!!!! I DIJOUS A TREBALLAR (AIXO ES EL PITJOR DE TOT)\nA tots els fidels i als espontanis, al que heu marxat de vacances i als que ja heu tornat, als que ens heu llegit pero no ens heu escrit, als que ens heu escrit tambe, als alts i als baixos, als prims i als grassos (per cert ens hem aprimat una micona), als morenos i als cremats, als que heu tingut internet i als que no, als que ens heu escrit des de l'altra punta del mon i als que ho heu fet des de casa (o la feina), a tots i totes els que ens estimeu, i als que no... tambe. Que ens hagueu escrit durant aquest mes ha sigut una passada, doncs ens ha ajudat a tirar endavant aquest blog!!!!Hem estat molt contents de rebre comentaris, doncs tots ens han fet riure!!!!!SOU TOTS I TOTES MOLT DIVERTITS!!!!\nPublicado por Mireia.viatge365 en 10:09 2 comentarios:\nPublicado por Mireia.viatge365 en 18:45 5 comentarios:\nHOLA FAMILIA!!!!En primer lloc, comentar que estem molt lluny de les inundacions, i que per sort estem fora de perill. Estem de conya!!!ja tots bons i podent tolerar els forts aires acondicionats d'aquesta gent!!\nEn segon lloc, agrair a tots aquells que ens heu estat seguint i que ara us toca a vosaltres gaudir de les vostres vacances!!!!!QUE VAGIN MOLT BE!!!!i si feu un blog el seguirem!!!!jejejeje\nEstem a Udaipur, en principi, no consta a l'itinerari, de fet, ultimament hem variat molt l'itinerari.\nVarem marxar de Varanasi cap a Agra, com ja sabeu en un tren nocturn!AQUEST COP EL TREN DE LA BARBIE HAPPY FLOWER!!!La majoria eren nenes molt descocades i que a primera hora del mati s'estaven maquillant!!Tot erem turistes, i el tren semblava un altre!!!\nUn cop a Agra ens va entrar la mala llet: entrar al Taj Mahal ens costava el mateix que dormir els tres, tres nits en un bon hotel ( QUINA VERGONYA I ESTAFA). Cal especificar, que els indis entraven quasi gratis. Varem fer boicot i el varem anar a veure per la part posterior. Igual o + bonic i gratis!!!!\nCom que a Agra no hi ha gaire cosa mes a veure, voliem empendre el viatge cap al Rajhastan aquella mateixa tarda, com que no hi havia trens, varem decidir llogar un cotxe. Voliem un cotxe per un dia i en vam acabar llogant un per 13 dies, es a dir fins que marxem (conductor i maldecaps inclosos) El nostre nou company es diu DANESH!!ve amb nosaltres a tot arreu, es un bon home pero ens "sableja" sempre que pot, anar amb ell comporta negociacio constant (3/4 hora de negociacio aprox. ) Tot i aixi ens cau be, es divertit i te un bon cor. El primer dia ens va portar a casa seva, varem pendre un te mentre coneixiem a la seva familia i ell es preparava pel viatge.\nJa hem visitat: Fathepur Sikri (molt a prop d'Agra), Jaipur, Pushkar i ara Udaipur. Aquestes ciutats ens estan agradant mes que el que haviem vist d'India fins ara, el Rajhastan es realment molt bonic!Tot i aixi, tot lo bonic que tenen ho tenen molt descuidat i brut. Sap greu veure un palau milenari ple de pintades "PAQUI TE QUIERO".\nHem estat al CINE!!!!hem anat a veure la ultima estrena del moment en un dels millors cinemes de la India. Semblava un teatre en comptes d'un cinema. Ens vam empassar sense ni adonar-nos 3 hores de pelicula en HINDI. Era tan grafica que es podia seguir perfectament. El Danesh va venir amb nosaltres i s'ho va passar teta!!! Anar al cinema a la India es tot un espectacle!Una de les cansons de la pelicula dia aixi: "Maria, Maria, te quiero te quiero, baila conmigo, te quiero Maria"juasjuasjuasjuas aquesta la vam entendre perfectament!\nA banda dels temples i de veure les ciutats, a banda de passar-nos el dia regatejant i veient paradetes, avui a Udaipur hem anat a veure un espectacle de dansa. OH, MY GOD!era el timo de la estampita, les sevillanes de les rambles... i el pitjor de tot era veure algun turista completament emocionat!!!That's indian Style!Despres de poques actuacions i descordinades, ,despres d'haver pagat l'entrada... encara demanaven donatiu!!!\nPrometem escriure mes sovint!!!Aquests dies no hem pogut escriure, no cada dia es tan facil com avui!!!\nPETONS PER TOTHOM!!!!!!!!!!!!!!!!\nPublicado por Mireia.viatge365 en 17:07 5 comentarios:\nSalut a tots i totes. Com be sabeu estem a Varanasi. Ja portem 16 dies i comensem a patir lesgostament logic. Febres, diarras, engines i encostipats de la hostia. No patiu. Estem be, pero es lo que hay. Alguna febre ha arribat a 39,2. pero ja ha passat. Sort que duiem dorgues per parar un tren. Per cert avui estem a 43 graus. Fa una calor insoportable i quasi no hi ha energia per fer res.\nRecopilem: El viatge amb tren per arribar fins aqui va ser com un capitol de Prision Break. Per qui no vegin la serie, dir-los que es una seria que tracta sobre una preso de maxima seguretat. Aixi es com era el nostre tren. El vem agafar a les 23:00 i quasi morim del ensurt. Dins del tren hi havia cantics hooligans dhomes suats amb cara thailandesa i samarreta de tirnats. Algun anava trompa. Ens vem cagar del susto. Nomes dir que voliem canviar a 1era classe sense saber que valia. Era esperpentic. Per sort, ens hi varem acostumar rapid. Millor van ser 18 hores de viatge. No vem menjar res i el WC faria votimar als porcs. Ara pensem que si vem passar aixo ja podem entrar i sortir de Can Brians com si res.\nDema tornem a agafar el tren. jejeje... I es que al final no va ser per tant i un sacostuma a tot. Per sort entre estacio i estacio entraven soldats armats amb escopetes per vigilar.\nJa hem arribat a VARANASI (la ciutat dels morts). Per mala sort, ens hem hagut de quedar un dia mes del que voliem, doncs no hi havia billet per marxar abans, aixi que Orcha i Gwailor han caigut de litinerari. VAranasi no deixa indiferent a ningu. Es una ciutat on es ve a esperar la mort per arribar al Nirvana, previa insineracio i llansament de les cendres al riu. Es una ciutat molt dura. A nosaltres no ens ha agradat o no hem sabut entendre-ho. El viatge en barca ha estat be, pq hem pogut observar tranquilament la ciutat. Entre altres coses, hem vist com insineran als morts i hem topat amb algun cadaver durant la nostra travessia. Es molt fort. Els corbs es menjaven les restes.\nHem estat a lHotel q van dir lAlba i el Llorens i esta forsa be.\nNo hem sabut veure que hi ha a laltre banda del Ganges, a banda duna platja i un bosc.\nDema marxem a Agra, la ciutat del Taj Majhal. Esperem q la resta de ciutats ens agradin mes. Sentim no cumplir les expectetives dels amants d'India.\nPer cert, ja estem recuperats de les malaties.\nUna abrasada i bon voyage!\nMAMA i PAPA MARC: Epaaaa! Que no heu explicat res de Canada i NY!!! A veure si menvieu alguna foto al mail!!! Ei tiet, ets el mes fan de tots! jejeje graaaaaaacies!!!!!\nMAMA i PAPA MIREIA: Ei que estoy bien! Expliqueu-me com li va la feina al CRACK MEDIATIC del meu germa que aquest estiu s'ha portat com un champion!\nMAMA i PAPA NEUS: Soc la unica que no he tingut ni cagarrines, ni febre, ni engines i res de res! VISCA els vostres gens! nomes estic ronca. Tata, que vagin be els campaments. molta forsa!!!\nPublicado por Mireia.viatge365 en 13:22 10 comentarios:\nHELLO HELLO!!!!Ens trobaveu a faltar, eh??? Primer de tot, MOLTES GRACIES, a tots els que us heu animat a escriure, els vostres comentaris ens posen la pell de gallina!!!ENS ENCANTEN!!!\nComencem, que si no, no acabarem mai!!!tenim forces coses que explicar. Avui estem a Daarjeling, encara que no veiem res, i aquesta nit marxem cap a Varanasi. Ara com sempre, recopilem:\nDespres de marxar de Patan, varem passar dues nits a Kathmandu. HOTEL SUPER RECOMENAT: HOTEL HORIZON (a Thamel): gens sorollos, habitacions amplies i molt net. Aprox. 600 NRS. (6 euros entre els tres)\nAl dia seguent de visitar Bhaktapur i Patan, varem anar als tres temples mes grans i importants de Kathmandu: Boudhnat, Pashupatinat i Swadhnat (Temple dels micos sense gaires micos. Mes micos a Pashupatinat) Disculpeu per les faltes en els noms, pero ja tenim la guia de Nepal guardada!!!Dia intens, degut a que despres varem anar a la Durbar Square, teniem la missio de reservar el bitllet d'autobus cap a Kakarhbita (ciutat ultima abans de creuar la frontera amb india. El riu separa els dos paisos) i caminar per tot Thamel intentant regatejar alguna cosa o altra...\nOperacio bitllet d'autobus: si recordeu de viatge a Pokhara, varem anar amb una companyia turistica que es deia BLUE SKY, per comprar el bitllets cap a India (com haviem tingut bon rotllo amb el paio) varem decidir tornar a la mateixa agencia "Maldita la gracia". De sobte ens diu uns preus desorbitats, pero veiem que era la unica manera de sortir d'alla, i tot amb el bon rotllo, pensavem que ens estava fent uns preus bons!Sort vam tenir de l'iluminat del Marc que mentre regatejavem ell mirava la guia...SORPRESA!!!a la guia ens deia que el preu era menys de la meitat del que el paio ens estava dient!!!De sobte li ensenyem i es va quedar a quadros, no sabia on ficar-se...nosaltres ens "descollonavem" i ell nomes va poder dir-nos que els preus havien pujat..juasjuasjuas!!!Despres de dir-li, de bon rotllo, que era un estafador, vam acabar treient els bitllets pel preu que tocava!! (pels que vagin, no mes de 600NRS per persona).\nOperacio autobus 2: 4am, hora que haviem destar a la parada, alla ni rastre del bus, no nomes aixo, sino que ningu en sabia res... una hora mes tard apareixen 3 individus dient que alla estava el nostre bus.. el mes atrotinat de tots. El pitjor, ens esperaven 15 hores de cami. Amb la calma, el bus arranca...\nOperacio bus 3: despres de portar unes quantes hores de bus, val a dir que els nepalis pixen molt, de sobte el conductor arranca, deixant-se als que estaven pixant a proposit (un dells era el seu acompanyant)... Aixo faria gracia, pero encara en te mes si degut al Monzon.. la carretera sembla un gran panta i l'autobus quasi quasi un submari... NO PODIA ATURAR-SE alla al mig... En definitiva, ja veiem els tres pixaners, caminant amb els pantalons arromangats fins a les ingles caminant aproximadament uns 500 metres!!!!Tot el bus rient de la situacio.\nOperacio bus 4: aquesta ja no fa tanta gracia, vam moments de tensio. Era fosc, el Monzon apretava, les carreteres no tenien llum i cada cop mes, el bus s'anava buidant.. Quan quedava 7 persones aprox, l'acompanyant del conductor s'acosta a nosaltres i ens diu que el bus te un problema i que ens deixen alla per canviar de bus (alla era al mig de res, i de l'altre bus ni rastre). De sobte, el bus es para i un passatger i el conductor es posen a discutir en Nepales. Un traductor espontani ens diu que els autobuseros estan dient als passatgers que queden, que facin una recolecta de diners per pagar-lis mes... quan de repent, la discussio es calma i sembla que el passatger "guanya la partida", l'autobus engega i deu minuts despres torna a parar, alla baixen tots els passatgers menys nosaltres!!!Ens diuen que aquella no era la nostra parada!!!I si recordeu el Monzo i la foscor, la escena NO FA CAP GRACIA. Finalment, varem baixar amb la cua entre les cames sense pagar mes, amb un nus a l'estomac, pero el mes important: sencers.\nTot i que estavem molt aprop de la frontera, el dia seguent el varem perdre sencer pujant cap a Darjeeling i comprant el bitllet de tren d'aquesta nit cap a Varanasi, esperem que el tren vagi millor que el bus.\nDaarjeling: diuen que es molt maco, i realment el poc que veiem aixi ho demostra, pero plou moltissim durant tota l'estona, fa fred i hi ha molta boira, tanta que no veiem les plantacions de te. Definitivament, no hem tingut sort amb el temps, si fa aquest temps no val la pena pujar, pero si fa un bon dia: Aixo es precios i el cami es de vertic, doncs Darjeeling puja 2500 metres d'alsada. Aqui hem dormit en un lloc, no tant economic com a Nepal, pero que estava forsa be: Bellevue HOTEL (el nou, hi ha dos un al costat de l'altre) es com un refugi de muntanya. No menjeu al hotel Shangrila, els cambrers uns rancis i el menjar car!!!Per cert, aixo esta plagat d'espanyols!!\nBe, ens despedim fins la propera, a veure si Varanasi ens agrada tant com tothom diu.\nMOLTES GRACIES A TOTS PER LA VOSTRA PACIENCIA!!!\nPublicado por Mireia.viatge365 en 10:53 5 comentarios:\nPublicado por Mireia.viatge365 en 13:18 11 comentarios:\nPublicado por Mireia.viatge365 en 10:04 9 comentarios:\nAvui si funciona internet.\nAhir va ser un dia de viatge. Vam anar de Kathmandu a Pokhara. Un autobus per turistes, sense aire acondicionat i 7 hores de viatge: BLUE SKY. Molt bona companyia, molt comode per 300 rupies mes un petit descompte.\nVa ploure tot el dia, pero vam poder coneixer les rambles de pokhara. HOTEL:BUTTERFLY LODGE. Molt molt recomenable i es tambe una fundacio. BASTANT BARATO i molt comode.\nAquesta es la segona nit que pasarem aqui, dema marxem a Lumbini (on va neixer el BUDA).\nAvui ha sigut un dia de puta mare, el millor des de que estem aqui. Ha sortit el sol, tot i que els nuvols impedeixen per complert veure L'HIMALAYA, tant a prop i com si no existis.\nHem llogat 2 motos, de 250cc i una scoopy cutre, i hem conduit tot el dia. GENIAL!!!!hem anat a llocs no turistics, endinsant-nos al POKHARA profund. Una experiencia 100% recomenable (el marc diu mistica, les altres participants diuen que no hi ha per tant).\nHem entrat a un temple budista quan feien oracio (espectacular). Ara be, tothom ens demana comisio i nosaltres fent-nos els longuis. jejejejeje (la mireia es la millor regatejant)\nPublicado por Mireia.viatge365 en 15:37 7 comentarios:\nEi, no podem escriure res, portem 29 min. intentant conectarnos\nPublicado por Mireia.viatge365 en 15:53 2 comentarios:\nJa som a Delhi... i sembla que faci molt de temps que hi estem. El viatge d'ahir va anar molt be..per alguns va passar mes depressa que per als altres. El Marc va dormir com un liro durant tot el viatge!EQUIPATGES REBUTS!VISCA!!!!\nSortint de laeroport, a les 22hores (hora local)vam agafar un taxi que es va equivocar d'hotel i ens va deixar en un altre. Per als qui els hi interessi la informacio varem anar a un hotel que es diu COTTAGE YES PLEASE (1000RS)tres persones amb habitacio amb aire acondicionat. El problema es que hi ha 3 hotels mes a Delhi que es diuen YES PLEASE i per aixo el taxi es va equivocar. Varem haver d'agafar un rickshaw que a les 00 hores ens va deixar a l'hotel correcte. Un tio en bici que ens va carregar a nosaltres tres mes totes les bosses...TOTA UNA EXPERIENCIA!!!!vam estar a punt de caure en varies ocasions.\nAvui, quan per fi hem trobat un lloc per dinar, ens ha costat lo nostre... (era una terrassa molt xula) ha comensat a caure un xafec MONZONIC i hem acabat dinant a l'habitacio d'un dels treballadors del restaurant.\nFa molta i molta calor!pero es pot suportar (ara be, no apta per Jordis Salvadors).\nA TOTS ELS PARES I MARES: DIR-VOS QUE ESTEM BE I MOLT CONTENTS!!!!!!\nA TOTS I TOTES ELS COMPANYS DE FEINA DIR-VOS QUE... AI, SI JA NO ENS ENRECORDEM DE NOSALTRES (ESTHER, ESTO NO VA POR TI)\nAH, per cert!de moment no ens han timat (o aixo pensem).\nDema si tot va be, marxem en avio cap a KATHMANDU!No sabem quan podrem tornar a escriure. Paciencia!!!\nPublicado por Mireia.viatge365 en 11:58 2 comentarios:\nPublicado por Mireia.viatge365 en 20:20 No hay comentarios:\nPer ambientar-me volia anar a provar el menjar autòcton, però he anat a un japonès\nCom tot sigui així...\nPublicado por Mireia.viatge365 en 19:18 No hay comentarios:\nEstem preparats per l'aventura. Emocionats, a l'expectativa, amb incertesa i amb el culet una mica petit... emprenem el viatge!!!!\nVOLEM NOTÍCIES VOSTRES!!!\nEsperem que, dia a dia, també ens expliqueu les vostres notícies: anècdotes, el més important del dia, etc. En resum, el que més us vingui de gust explicar!!!!!!! Si no voleu signar, no signeu... si us coneixem prou ja sabrem qui sou; el més important és que vosaltres també compartiu amb nosaltres i que us deixeu anar.\nPublicado por Mireia.viatge365 en 17:52 8 comentarios:


Debat obert: Lluís Puig – Revista Caramella\nConseller de Cultura de la Generalitat de Catalunya a l’exili\nQuan parlem de la nostra cultura popular, quines imatges li venen al cap?\nEm venen al cap centenars d’imatges, totes passades a través d’un sol prisma. Quan arribo el gener del 2011 al CPCPTC hi havia una imatge dominant que eren les manifestacions tradicionals festives. Per aquest motiu dedico bona part de la meva feina a posar en valor les activitats fetes des de l’associacionisme cultural.\nLes manifestacions «tradicionals» se senten còmodes avui sota la definició de cultura popular, almenys així m’ho sembla a mi. I sabeu per què?, doncs perquè la vitalitat i potencia que avui dia tenen tots aquests àmbits els fa ser contemporanis, creatius, i vigents, conseqüentment no fem manifestacions folklòriques, sinó manifestacions plenament populars.\nAvui a ningú l’hi fa vergonya dir, en segons quin ambient, que balla sardanes, que toca la gralla, canta en una coral o participa dels correfocs fent de diable. A la vegada, i ho dic rotundament, una de les tradicions més antiga i genuïna de la nostra cultura és associar-nos. El fet associatiu, estimulat per la manca d’un estat propi, ha generat un hàbit d’agrupar-nos per assolir objectius comuns sota el paraigües d’una entitat, d’una cooperativa,…. i fer realitat els nostres objectius\nQuin pes té o ha tingut la cultura popular a la seva vida?\nDoncs m’ha permès ser on sóc i fer tot el que he fet a la meva vida. Des dels 14 anys fins avui he pogut ser un més d’un bon grapat d’entitats amb les que he col·laborat. M’ha permès crear una empresa i dedicar-hi 10 anys des de l’òptica privada i professional una altra mirada. I des de l’Administració pública he pogut fer també tots els papers de l’auca, començant com a tècnic arribant fins a ser un Conseller exiliat. Espero i desitjo poder seguir sent la mateixa persona, tant de cara a les persones que he pogut conèixer i apreciar arreu dels Països Catalans com, sobretot, amb mi mateix. La meva vida no tindria cap sentit sense la cultura popular. Sempre he estat convençut del poder transformador que la cultura porta implícita.\nLes institucions tenen una tendència evident cap a la instrumentalització de la cultura popular. Com es pot combatre aquesta tendència?\nLes institucions les fan les persones que han de gestionar uns recursos públics i la mirada des de dins d’una institució sempre és diferent, que vist des de l’òptica d’una entitat o també vist des d’una empresa.\nEntenc que per a la governança cal establir normes, decrets, ordres… que no sempre repercuteixen igual a tothom en funció de la seva activitat o del lloc del territori des d’on es viu. Ara bé, això no vol dir en absolut que calgui instrumentalitzar ni res ni a ningú. Si parlem de la instrumentalització com a «manipulació» no crec que en general puguem dir que n’hi hagi. Si la cultura popular fos altament subvencionada potser sí que podria arribar a ser «depenent» i per tant esclava de les institucions. Però us puc assegurar que la suma de les ajudes econòmiques no dona per a fer que cap entitat de cultura popular hagi de ser «instrumentalitzada» per l’administració.\nPotser la floreta més bonica que des d’aquí i ara puc escriure és constatar com la cultura popular no ha caigut en mans de l’aplicació de l’article 155 per part del govern de M. Rajoy. Per tant podem afirmar que la cultura popular va véncer el pitjor embat antidemocràtic des del cop d’estat del juliol de 1936 fins ara.\nLa política institucional en matèria de cultura popular sol visibilitzar els aspectes més folklòrics, més estandaritzats de les manifestacions en aquest àmbit. Segur que és més fàcil i rendible i no fa por a la institució, però potser llavors no és ben bé cultura popular?\nNo estic gaire d’acord amb l’afirmació de la pregunta… uns exemples: al Consell de l’Associacionisme Cultural s’hi han afegit els àmbits de jocs, de les penyes taurines. S’ha elevat els coneixements de la construcció de pedra seca a declaració de patrimoni de la humanitat per part de la Unesco. Es fan escoles d’estiu acompanyant un ramat d’ovelles i d’aprenentage amb fibres vegetals. Les bandes de música i les corals no s’avaluen en funció del seu repertori sinó de la qualitat interpretativa. El món ateneístic s’ha convertit en la xarxa de teatres més gran de Catalunya. I des del món dels Centres d’estudi la xarxa de treball en tot tipus de patrimoni s’estén al llarg de tot el territori dels PPCC.\nQuant a totes les grans manifestacions cíviques i polítiques que hem realitzat els darrers vuit anys, fossin les de l’11 de setembre o qualsevol altra, la presència activa de molts grups de música, dansa (sardanes, bastons, …) castellers, etc.. ha estat una institucionalització del folklore? O ha estat la gent dels casals, esplais, ateneus… que han fet debats molt actius (impensables fa 10 anys enrera) i han volgut manifestar-se utilitzant els seus referents culturals ?\nTristament amb les aportacions econòmiques que la suma de les administracions públiques destinen a la cultura no es pot arribar a influir gaire en la visibilització de la cultura. Penso que val la pena no atabalar-nos gaire amb quines manifestacions tenen més o menys visibilitat i seguir treballant de valent des de totes i cadascuna de les associacions amb el què ha de ser un objectiu comú: ampliar el nombre de persones que es vulguin sumar i participar del fet cultural. Això sí que ens fa populars, lliures i més forts com a país.\nDebat obert: Lluís Puig2019-02-122019-02-12http://www.revistacaramella.cat/wp-content/uploads/2017/12/logo_caramella.pngRevista Caramellahttp://www.revistacaramella.cat/wp-content/uploads/2019/02/lluispuig_entrev.jpg200px200px\nDebat obert: Arturo GayaActualitat\nDebat obert: Maribel ServeraActualitat


Les transaccions immobiliàries disminueixen un 17,7%\nEl nombre de béns immobles transmesos durant el segon trimestre del 2019 han baixat el 29,3%\n2 min. Andorra la Vella 29/07/2019 11:36\n651x366 Anuncis en una immobiliària. / ARXIU Anuncis en una immobiliària. / ARXIU\nDurant el segon trimestre de l’any 2019 es constata una disminució del 17,7% en el nombre de transaccions immobiliàries respecte al segon trimestre de l’any anterior, així mateix com una disminució del 2,2% en relació amb l’acumulat en els darrers dotze mesos. En relació amb el nombre de béns immobles transmesos durant el segon trimestre del 2019, han disminuït el 29,3% respecte al segon trimestre de l’any anterior, on totes les categories de béns immobles transmesos han experimentat un decrement per sota del 20%.\nAmb referència a la variació anual de l’acumulat dels darrers dotze mesos representa una disminució del 7,3%. En relació amb el tipus d’obra, els béns immobles d’ obra nova transmesos en el segon trimestre del 2019 han disminuït el 98,1% respecte al mateix trimestre de l’any anterior. Per la seva banda els béns immobles transmesos de segona mà han disminuït el 27% en què totes les categories de béns immobles disminueixen per sota del 20% respecte al trimestre de l’any anterior.\nRespecte al valor dels béns immobles transmesos durant el segon trimestre del 2019, ha incrementat el 31,9% respecte al segon trimestre de l’any anterior, especialment en el cas de terrenys i places d’aparcament i altres construccions. Segons el tipus d’obra, el valor total dels béns immobles d’obra nova ha disminuït el 99,9% i el valor dels darrers dotze mesos ha disminuït el 84,9%. Pel que fa al valor dels béns immobles de segona mà, ha incrementat el 34,7% i l’acumulat en els darrers dotze mesos creix el 27,2%.


Bons i roïns pastors (Joan 10,1-10) – laparaula.com\n[Evangeli del diumenge, 4 de Pasqua – Cicle A]\nEn aquell temps, Jesús parlà així:\n—Vos ho dic amb tota veritat: el qui no entra per la porta al corral de les ovelles, sinó que salta per un altre lloc, és un lladre o un bandoler. El qui entra per la porta és el pastor de les ovelles: el guarda li obri la porta, i les ovelles reconeixen la seua veu; crida les que són seues, cadascuna pel seu nom, i les fa eixir. Quan té a fora totes les seues, camina al davant, i les ovelles el segueixen, perquè reconeixen la seua veu. Però, si és un estrany, en lloc de seguir-lo, en fugen, perquè no reconeixen la veu dels estranys.\nJesús els va proposar aquesta comparació, però ells no van entendre de què els parlava. Per això Jesús continuà:\n—Vos ho dic amb tota veritat: Jo sóc la porta de les ovelles. Tots els qui havien vingut abans que jo eren lladres o bandolers, però les ovelles no en feien cas. Jo sóc la porta. Els qui entren passant per mi, se salvaran de tot perill, podran entrar i eixir lliurement i trobaran pasturatges. El lladre només ve per furtar, matar i fer destrosses. Jo he vingut perquè les ovelles tinguen vida, i en tinguen a voler.\nLes metàfores i comparacions comporten sempre un risc, no ser ben enteses. Quan Jesús parlava de pastors i d’ovelles i quan Joan ho feia reflexionar a la seua comunitat, la proximitat dels pastors i els seus ramats els feia assaborir les paraules de l’evangeli d’una forma del tot especial. Eren paraules de la vida real, de cada dia, de la feina d’un amic, d’un veí, o d’un mateix. Ser pastor implicava una gran responsabilitat; havia de buscar els pasturatges millors, evitar els perills, els camins difícils, els animals feréstecs i fins i tot els bandolers. Les ovelles no es fien de qualsevol, de fet són animals en general poregosos, acostumats a rutines i seguretats, i poc donats a anar-se’n amb un desconegut. Reconeixen la veu del seu pastor, fins i tot el seu xiulit, i desconfien de veus estranyes.\nEl text de hui aprofita la confiança que hi ha entre el pastor i les seues ovelles, misteriosa i fascinant, per a construir una metàfora de la relació entre Jesús i la comunitat que vol seguir-lo. La mateixa comparació l’havien fet els profetes, per exemple Jeremies i Ezequiel, per denunciar als caps del poble, que devien ser els pastors que cuidaren del ramat de Déu, però foren infidels al Senyor aprofitant-se de les ovelles que havien de custodiar.\nJesús subratlla diversos detalls que fan molt més íntima la imatge natural. El pastor arriba fins a cridar pel seu nom a cada ovella. Déu ens coneix pel nostre nom, ens crida a cada un, ens conduïx i ens observa a cada moment. El ramat camina darrere del pastor, confiat i segur. Les paraules poètiques de Jesús fan pensar en el Salm 23, «el Senyor és el meu pastor, no em manca res» i en la profunda confiança en Déu que el salmista vol expressar.\nPer altra part, la metàfora suposa un contrast molt dur, com ja denunciaven els profetes, amb les autoritats jueves. Ells s’han comportat com els antics caps del poble que eren rebutjats per Déu al no haver complit la seua obligació de tindre cura del poble en el nom del Senyor. Ells són com els lladres i bandolers que no passen per la porta del corral, on està el guarda, sinó que boten per altre lloc buscant només aprofitat-se de les ovelles. Al mateix temps que el pastor autèntic dona pau i confiança, els falsos pastors ens han de posar en guàrdia.\nEls que estan escoltant Jesús, diu l’evangeli, «no van entendre de què els parlava». Són els fariseus, que per a Joan representen les autoritats jueves. No entenen… o no volen entendre. Per això Jesús canvia de discurs i inventa una nova metàfora: «Jo sóc la porta».\nJesús es l’accés a la salvació, només ell pot oferir autèntics pasturatges, que no siguen miratges de falsa felicitat. Llavors, com ara, era molt fàcil confondre el camí de l’autenticitat personal —el que ens fa ser nosaltres mateixos—, del camí còmode de l’egoisme. Jesús ens diu que ell és la porta, igual que en altre moment diu que és el camí. Hem de posar atenció, per tant, a la seua vida, a les seues actituds, als criteris amb els que ell actuava, perquè tots ells són els materials amb què està fabricada esta porta.\nPotser la primera actitud de Jesús que hauríem de seguir és la seua confiança en Déu, la presència constant del Pare en la seua vida. Estava tan convençut de la seua proximitat, del seu amor, de la seua protecció, que podia dir-li Pare, i fins i tot, «papà» (en arameu, «abbà»). De fet, alguns versets més endavant del text de hui, torna a recordar que «el Pare m’estima» (Joan 10,17). Sentir-se estimat, profundament, sincerament, immensament, és el motor que feia que desbordara l’amor de Jesús cap als altres. Ell va poder donar la vida, tota la vida, per les ovelles, perquè havia aprés l’amor a l’escola del seu Pare, que era també on havia aprés la seua mare.\nPer altra part, este text de Joan ha de suscitar una meditació especial als qui tenen hui l’encàrrec de ser pastors del poble de Déu. Han d’estar molt atents a estimar amb tot el seu cor a aquells que el Senyor ha posat en el seu camí; deuen tindre una delicadesa exquisida a l’hora de prendre opcions, de decidir camins, d’oferir la Paraula que Déu vol dedicar, específicament, a les persones que formen el ramat de Déu que ells han de cuidar.\nEn l’Església tenim molta costum de criticar als qui tenen autoritat. I no diré jo que no tenen res de censurable. Però més d’una vegada se’ns pot oblidar la dificultat de la seua faena, la bona voluntat de molts —la gran majoria—, que dediquen les millors de les seues forces a ajudar als cristians a caminar cap a Jesucrist, a sentir la veu del bon pastor, a esforçar-se per seguir-lo de prop. Igual que els pastors han de tindre molt presents les paraules de Jesús i les dures crítiques als falsos pastors, els altres cristians hem d’esforçar-nos per ser comprensius amb les seues dificultats. Açò no vol dir que hàgem de ser passius, apàtics i manipulables, més bé al contrari, hem de posar totes les nostres millors energies en col·laborar per a fer gran i estendre entre tots el Regne de Déu.\n(Diumenge 4 de Pasqua – Cicle A)\n27 d'abril de 2020 8 de desembre de 2019 Xavi Matosesdiumenge 4 A Pasqua, Joan, Joan 10_1-10\nAnterior Entrada anterior: Jesús, company de camí (Lluc 24,13-35)\nSegüent Entrada següent: «Mostra’ns el Pare» (Joan 14,1-12)


Pinochet i la dignitat de Xile\nFa pocs dies vaig veure per televisió un fragment de la roda de premsa que donava l'esposa de l'assassí xilè Pinochet, i un cop més em vaig escandalitzar. Me sembla escandalós, per bé que entenedor dins la contextura moral d'aquesta gentussa, que empri el nom de Déu en va, per assegurar que confien en Ell perquè els jutges britànics dictin una sentència favorable a l'exdictador. També és un escàndol que es permeti la ximpleria de dir, a la pregunta d'un periodista que volia saber si en Pinochet, degut a la seva situació, pobret, havia tengut temptacions de suïcidar-se, que això és la darrera cosa que faria un militar. Però això també s'ha de veure dins el marc de la demagògia més grollera, pròpia dels sistemes mentals primitius que fomenten totes les dictadures. La prova és que aquesta bajanada va provocar els crits d'entusiasme dels partidaris que havien anat a donar suport a la Pinochet, que sembla que no saben que són milers els militars que s'han suïcidat al llarg de la història, molts d'ells per autèntiques foteses en comparació amb els motius que tendria en Pinochet per fer altre tant. Però el que realment em resulta preocupant és veure que la gent reunida davant la porta dels tribunals britànics es divideix en dos grups. Un que demana noves de parents seus desapareguts, torturats i assassinats durant la dictadura de Pinochet, i per això vol que es faci justícia. I un altre, curiosament format en sa majoria per al·lotes bastant joves i amb aparença de no haver freturat mai de res, que diu que la dignitat de Xile exigeix que «mi presidente», com diuen elles, no sigui extraditat a Espanya. Per a aquesta gent, la dignitat de Xile no va quedar destrossada i trepitjada vilment per Pinochet i els seus sequaços quan varen torturar i assassinar, o quan varen ensinistrar cans perquè violassin dones pel sol fet d'esser mares, esposes, germanes o filles d'un xilè que no era dels seus. La dignitat de Xile els sembla malmesa ara pel fet que aquests crims contra la humanitat es vulguin jutjar a Espanya. A mi, la veritat, m'és ben igual on es jutgin, sempre que el judici no fos una farsa encara més indigna. Per això crec que no toquen de peus a terra els que diuen que Pinochet ha de tornar a Xile per esser jutjat allà. Bé han tengut temps de fer-ho des que es va acabar la dictadura, i a ningú no se li havia ni tan sols acudit la possibilitat de dur-lo a la barra fins que se'n va anar a Anglaterra i un jutge espanyol el va voler aglapir. Tampoc no veig ni rastre de colonialisme en el fet de voler que un responsable de crims tan horrorosos en respongui davant un tribunal de la nacionalitat que sigui. Els que pensam que s'ha d'arribar a una estructura de govern mundial que no toleri fronteres per garantir la impunitat dels criminals, no demanam quin passaport té el qui vol fer prevaler la justícia, i en aquest cas, a més, la dignitat de Xile.


Diana Morant: “Pensant en el pelotazo de l’Auir, el PP s’ha oblidat de Gandia a FITUR” | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nDiana Morant: “Pensant en el pelotazo de l’Auir, el PP s’ha oblidat de Gandia a FITUR”\nHomeNotíciesDiana Morant: “Pensant en el pelotazo de l’Auir, el PP s’ha oblidat de Gandia a FITUR”\nLa regidora socialista en l’Ajuntament de Gandia, Diana Morant, ha valorat hui la presència de Gandia en FITUR lamentant que “l’obsessió dels membres del govern del PP i de Torró en el pelotazo que volen donar en l’Auir ha fet que aquest govern s’oblide de Gandia i de presentar propostes que aconseguisquen dinamitzar el nostre turisme ara que ho necessitem més que mai”. I és que la socialista ha advertit que el PP ha anat a la Fira a presentar “més del mateix i a dir que van a gastar-se els pocs diners que té Gandia en propostes que ja han quedat demostrades que no funcionen”.\nMorant, que ha explicat que, com cada any, els socialistes han esperat a fer les seues valoracions de FITUR a tornar de la Fira “per respecte i lleialtat al sector turístic de la ciutat”, ha explicat que “les propostes de bous i concerts de les que ha fet bandera el PP no funcionen i no han funcionat estos darrers anys a Gandia”. Així, tal i com ja van denunciar els socialistes en el seu moment, l’Institut Nacional d’Estadística va publicar que Gandia, en 2013, va perdre 4.600 pernoctacions i 360 turistes respecte a 2012.\nNo obstant això, el PP torna a apostar pel mateix model de bous i concerts “i torna a fer-ho en plena campanya d’estiu, quan la platja ja obté bones dades turístiques”. Per a Morant, el PP ja no només ha incomplert les seues promeses de ‘Ahora Empleo’ i ‘Menos Impuestos’, sinó que també ha quedat demostrat que “van enganyar a la ciutadania en matèria turística, prometent una desestacionalització del turisme que no arriba i que fa que la imatge de la platja en gener siga de desert absolut amb comerços tancats i abaixant la persiana”. De fet, Morant es pregunta com pretén el PP desestacionalitzar la platja si els concerts i els bous els fan en juliol i agost.\nPer a Morant, el fracàs del PP de Gandia és la importació a la ciutat ducal del model caduc d’esdeveniments i fastos del PP a la Generalitat i que ha portat a tots els valencians a la ruïna. En aquest sentit, la regidroa socialista ha lamentat que “Torró sembla que vol seguir fent-se fotos amb famosos en comptes de preocupar-se pel que li preocupa a Gandia: aconseguir incrementar el nombre de turistes que ens visiten durant tot l’any”. Per contra, ha dit Morant, el model que ha exportat el PP a FITUR i a tota Espanya és el de “Gandia Shore, la platja de la festa i dels gamberros”, provocant així que molts turistes consolidats ara preferisquen buscar altres destins més tranquils en la costa valenciana.\nUn concurs de mentida\nLa regidora socialista Diana Morant ha aprofitat la seua compareixença per a valorar FITUR per a criticar, una vegada més, que la vertadera intenció del govern del PP en la platja de l’Auir és “fer un pelotazo urbanístic com els que el PP ha fet a altres platjes valencianes i que només han servit per a enriquer a uns pocs i fer malbé el medi ambient de la nostra costa”.\nEn aquest sentit, Morant ha explicat que el concurs d’idees que va presentar el PP a FITUR no és més que una disfressa per a donar-li certa forma de participació democràtica a eixe pelotazo. Per això, el propi govern, a les bases que van crear sense tenir en compte l’opinió de l’oposició, de la ciutadania ni d’associacions mediambientals i ecologistes, va incorporar unes línies “que limitaven molt les propostes, deixant clar que el que volen és enrajolar la única platja verge de la zona”.\nMorant ha finalitzat assegurant que “els socialistes anem a fer tot el que estiga al nostre abast per a evitar que el futur de l’Auir el decidisca un alcalde en suspensió de pagaments i incapacitat per la Justícia per a gestionar el seu propi patrimoni”.\nTag List Ajuntament de Gandia Ayuntamiento de Gandia bous concerts conciertos Diana Morant Fitur Gandia platja playa PP PSOE PSPV Toros Torró


El proper 8 de març, Cineclub Vic ha programat en col·laboració amb VicDones-Siad Osona i el Col·lectiu Feminista Adona´t, la pel·lícula Mustang, de Deniz Gamze Ergüven. Aquesta és una de les pel·lícules més importants del 2016 que ara comença i Cineclub Vic la projectarà el dia de la Dona, uns dies abans de la seva estrena comercial. Així, el passi de Cineclub suposa una preestrena en exclusiva de la pel·lícula a la comarca, que comptarà, a més, amb un cinefòrum posterior a càrrec dels organitzadors.\nMustang fa un retrat de la societat turca i la opressió a les que gradualment es veuent sotmeses cinc germanes adolescents que es veuen privades de la seva llibertat.\nCada any, Cineclub intenta programar una pel·lícula pel dia de la Dona que estigui dirigida per una cineasta i que, a més, tracti sobre la situació de la dona al món. Mustang compleix els requisits i, a més, suposa una de les pel·lícules que més sonarà durant la temporada de premis que arribarà fins al març. De moment està nominada al Goya, als Globus d´Or i ja ha rebut un grapat de premis. Com el premi Lux, que atorga el Parlament Europeu, "per ser la pel·lícula que millor il·lustra la universalitat dels valors europeus".\nTambé ha aconseguit l´Espiga de Plata i el premi Fipresci de la crítica a la Seminici, el premi Label Europa Cinemas a Cannes... i la llista no deixarà de creixer.\nLa projecció es farà conjuntament amb VicDones-Siad Osona, el Servei d´Informació i Atenció a les Dones i amb el Col·lectiu Feminista Adona´t Vic, que té l´objectiu de ser una veu crítica a les desigualtats de gènere i als masclismes i constructiu en la consecució d´aquesta igualtat.\nAixí doncs, comencem un any 2016 amb bon peu i amb la mirada posada en un cicle que comptarà amb cites tan imprescincibles com aquesta Mustang pel 8 de març, Dia de la Dona.\n+ info Mustang a Cineclubvic.com


A l'ombra del crim: Barcelona, capital del crim... literari\nDins dels actes de la BCNegra 2012, ahir dissabte 4 de febrer va tenir lloc a la Biblioteca Barceloneta-La Fraternitat la taula rodona que, rere el reclam de Barcelona capital del crim... literari, pretenia indagar en els motius que han convertit la ciutat en un dels escenaris principals triats pels escriptors del gènere negre. A la taula, moderats per Cristina Fallarás, cinc autors que, darrerament, han publicat novel·la barcelonina (totes elles escrites en castellà).\nPer l’ordre en què apareixen a les fotos, que va ser també l’ordre d’intervenció, parlem de:\nJulián Sánchez (La voz de los muertos), Carlos Zanón (No llames a casa), Toni Hill (El verano de los juguetes muertos), Laura Fernández (Wendolin Kramer) i David C. Hall (Barcelona skyline, ja ressenyada aquí).\nEn termes generals, els autors van coincidir en el fet que Barcelona no és especialment violenta ni perillosa, que des del punt de vista estadístic no hi ha ni de bon tros tants delictes com a altres ciutats del món i que en certa manera són els mateixos escriptors (no només negres) que l’han promogut com a escenari de ficció. Barcelona ha pogut créixer literàriament gràcies a l’obra de figures com Juan Marsé o Vázquez Montalbán (òbviament), i jo afegeixo (per continuar amb autors que escriuen en castellà i sense pretensió d’exhaustivitat), Eduardo Mendoza (ahir no va aparèixer, però resulta evident).\nDels escriptors en català ningú no en va parlar. Aquest fet em va semblar altament alliçonador. Jo, que sóc absolutament bilingüe, que tinc la doble llicenciatura en Filologia (catalana i castellana) i que no abrigo cap prejudici lingüístic a l’hora de triar lectura, vaig copsar clarament una estranya dicotomia entre la novel·la barcelonina en castellà (malgrat que majoritàriament els autors de la taula fossin catalans i fins i tot barcelonins) i la novel·la barcelonina en català. No sé ben bé com definir l’exclusió, perquè ni tan sols no crec que existeixi cap tipus de rebuig real per part dels escriptors presents. És com una mena de separació de mons que no acabo de comprendre i que no sé com enfocar. No hauria estat més normal que la taula rodona comptés amb autors d’ambdues llengües? Al cap i a la fi, es tractava de parlar de Barcelona i del seu paper com a escenari en la literatura criminal actual. Per tant, gent com Andreu Martín, Teresa Solana o Jordi de Manuel en formen clarament part.\nJulián Sánchez, català resident des de fa anys a Donostia, va manifestar la seva vinculació emocional amb Barcelona i va insistir que per a ell no existeix un lloc millor on situar les històries. Gran coneixedor de la ciutat, no va amagar que n’està enamorat. Diria que fins i tot es va picar una mica quan la resta d’autors no van parlar-ne del tot bé. Personalment, em resultà curiós que Laura Fernández considerés des d’un excés de subjectivitat (ho va argumentar bàsicament a través d’una percepció interna i personal) que Barcelona és una ciutat hostil. O també que Carlos Zanón confessés que Barcelona només és per a ell un lloc on passen les coses, però al qual no se sent especialment vinculat. No vull caure ara en absurds debats que no són literaris (ambdós autors em van semblar amabilíssims i Zanón, amb el qual vaig parlar força després, gens pagat d’ell mateix malgrat la fama que té), però tot plegat em va fer rumiar molt. Vaig recordar que existeix una sèrie de gent amb uns prejudicis envers Barcelona que sempre m’han semblat sorprenents i que oblido sovint.\nPotser la cosa és tan simple com estimar-se bojament la ciutat tot acceptant les seves contradiccions, la seva enorme gamma de grisos. Els urbanites de tot el món tenim claríssim que les grans ciutats són això: el cel i l’infern, el blanc i el negre, la claror i la foscor. Per se, una gran urbs és un calidoscopi polièdric on hi podem trobar de tot. I en això rau la seva grandesa (i també la seva misèria). Laura Fernández va confessar que no havia trobat en la duresa del Raval (on va viure un anyet, vet aquí tota la seva experiència com a barcelonina) el mateix caliu que en el seu barri de Terrassa de tota la vida... Sense comentaris.\nZanón va pronunciar algunes frases que em van agradar molt. Quelcom com que “tots som llibres”. Que Barcelona és una ciutat lletraferida i que l’han fet gran literàriament tant els escriptors com els lectors. Li interessa, per a bastir les seves trames, la part més domèstica i quotidiana de Barcelona i considera que els seus habitants som gent de frontera, mal·leable i adaptable, i que per això no hi ha massa crims.\nToni Hill, en canvi, es va centrar en el fet que, per a la seva novel·la, li va interessar més furgar en la classe alta, una mena de món separat de la resta que també és consubstancial a totes les grans ciutats, i mostrar les miserables bambolines del poder.\nPel seu cantó, David C. Hall va referir la seva experiència com a estranger que un dia decideix establir-se en un lloc allunyat del seu país i col·locar-hi les seves històries. Considera que a Barcelona potser no matem tant com en altres indrets, però que també matem. Per tant, li sembla tan bon escenari com qualsevol altre per a situar-hi una ficció criminal.\nEn qualsevol cas, Barcelona resulta un espai fascinant on tothom va convenir que hi podia passar qualsevol cosa. Un valor afegit, com va admetre fins i tot Laura Fernández, que en un inici havia situat l'acció de la seva novel·la en un lloc inconcret.\nLa biblioteca era plena de gom a gom i un cop més vaig constatar que l’afecció pel gènere negre està en un moment absolutament àlgid. El debat posterior fou enriquidor, prou perllongat, fins el punt que, quan després vaig arribar a la llibreria Negra y Criminal per assistir a la següent trobada (sobre Vázquez Montalbán), ja no vaig poder entrar a l’interior. Tot i això, la musclada llibresca resultà molt interessant. Vaig tenir l’oportunitat d’adquirir els llibres de Sánchez i Zanón i que me’ls signessin, amén de trobar-me amb un munt d’amics de la negror més obscura.\nLa BCNegra és una realitat potent. Per tant, negrots, les cròniques continuaran. Que passeu un feliç diumenge.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a diumenge, de febrer 05, 2012\nEtiquetes de comentaris: article, Barcelona, BCNegra, Carlos Zanón, crònica, David C. Hall, Julián Sánchez, Laura Fernández, Negra y Criminal, novel·la negra, Toni Hill\nNo vaig poder anar a aquesta conferència, malgrat que n'estava molt interessat perquè estava al congrés del Montalbán. De fet quan ens vam trobar a la Negra i Criminal ja et vaig fer cinc cèntims de com havia anat.\nJo tampoc acabo d'entendre la dicotomia, sovint alimentada per la crítica, entre la novel·la barcelonina en castellà i en català. Crec que avui en dia, un gènere tant social com és el negre, es pot tractar sense cap mena de diferència (sigui en català o en castellà). Es podria fer una diferència estilística, temàtica o d'altres aspectes. Però, a qui l'interessi la novel·la negra barcelonina ha de tenir consciència que aquest és un gènere bilingüe.\nBon cap inici de setmana "negra".\n5 de febrer de 2012, a les 17:56\nNo hagués estat gens malament, que als autors catalans de novel.la negra haguessin estat mes considerats en aquesta taula rodona,i mes, siguent dintre de la Barcelona negra...fa mal l'indiferència...però bé, com diu un autor "tot son llibres" i no cal donar-hi importància...perqué estimem tant el que es nostre?? Tens tota la raó del mon Anna...gràcies, Tura.\n5 de febrer de 2012, a les 19:00\nCom me'n alegro del que estas disfrutan aquests dies. A les tardes mentre treballo, escolto la Tribu de Ctalunya radio, aquesta setmana n'han parlat més d'un dia,hi he pensat molt amb tú. Sobre el que comentes avui, et diré que sap greu, la diferència, amb vers el català.\nAncara que tot son llibres, la nostre llengua, sempre és descriminada; suposo que les històries i la qualitat del llibres, fa que ens en oblidem.\n5 de febrer de 2012, a les 20:12\nA mi també m'ha deixat una mica perplexa el que expliques, Anna!\nPenso que el gènere negre en català està molt ben representat i que precisament aquí val molt la pena prestigiar-lo i fer-ne ressò!\nJo també estimo les dues llengües, però considero que ara és vital potenciar la catalana, i més en un gènere que va agafant força a casa nostra.\nM'agraden molt les teves cròniques. Tant de bo pogués assistir a algun acte!\n5 de febrer de 2012, a les 20:34\nGràcies, David, per començar a participar en aquest espai negrot.\nAmics i amigues, no vull que interpreteu que no es valora gens la novel·la en català. Demà hi haurà una taula rodona anomenada "Collita catalana".\nJo em refereixo a la separació. Que crec que la taula podria haver estat bilingüe perfectament, i que això em va sobtar. Res més.\nLes novel·les aquestes en castellà fan molt bona pinta. Una cosa no té res a veure amb l'altra.\n5 de febrer de 2012, a les 20:42\nm'agrada molt com escrius i encara que la novel-la negra no es el meu fort sempra seguixó els teus comentaris.\n5 de febrer de 2012, a les 20:46\nHola, Anna: Si el fred m'ho permet, vull anar a algun dels actes.\nEstic llegint el llibre del Toni Hill i no m'agrada gaire. És tòpic darrera tòpic, amb un toc d'en Marsé. Ja sé què és una primera novel-la, però EL TIEMPO ENTRE COSTURAS també ho és i és una obra molt interessant i ben escrita.\n5 de febrer de 2012, a les 23:26\nNo sé què dir. Més ben dit, m’estimo més no dir el que en penso. La teva crònica exceŀlent, però, res a veure amb el que callo que no té a veure amb tu sinó amb moltes altres coses –aquí no és el lloc per dir-les. Gràcies perquè, amb tot, ha resultat ben interessant.\n6 de febrer de 2012, a les 4:18\nBé, he trobat interessant tot el que expliques i és curiós que el català sigui com sigui, és deixa't sempre o gairebé, de banda. Comensa a ser un costum una mica empipador. M'agués agradat poder-hi assistir, crec que el cuc de la negror m'ha picat irremeiablement.\n6 de febrer de 2012, a les 18:51\nAnna, u petonet, ja veus que he llegit el teu blog.\nDes de San Sebastián, fins la propera!\nPD Ja diràs si t'ha agradat la novel.la.\nQuina il.lusió, Julián. Gràcies per entrar. Evidentment, així que la llegeixi, la ressenyaré. Una abraçada.\n6 de febrer de 2012, a les 23:14


Instal·lat enllumenat amb energia solar a Cabrera de Mar | Sostenible\n04/01/2019 - 09:15\nJa és més còmode i segur desplaçar-se per la riera dels Vinyals gràcies a la instal·lació d’un nou enllumenat en el tram d’aquesta via que va des de la B-502 al Pla de l’Avellà. Cal destacar que els sis fanals que s’han col·locat funcionen gràcies a les plaques fotovoltàiques que incorporen. Aquests nous fanals, a banda de ser autònoms i de suposar un estalvi en la despesa energètica, poden situar-se en espais on no arriba la xarxa elèctrica. El nou enllumenat incorpora sensors de lluminositat per tal de controlar els horaris d'encesa i apagada.\nL’Ajuntament continua d’aquesta manera avançant en els seus compromisos per a esdevenir un municipi sostenible i per millorar el consum energètic que realitza. L’actuació ha estat possible gràcies a una subvenció de la Diputació de Barcelona qui s’ha fet càrrec del 100% de la despesa.


La pianista gironina Maria Canyigueral inaugura avui el 8è Festival de Cervià - Diari de Girona\nLa pianista gironina Maria Canyigueral inaugura avui el 8è Festival de Cervià\nLa pianista Maria Canyigueral actuarà aquesta nit a Cervià.\nLa pianista Maria Canyigueral serà l'encarregada d'inaugurar avui a les 22 h de la nit, a l'església del Montestir, la 8a edició del Festival de Cervià, que aquest any comptarà amb la presència de músics consagrats i emergents, tant nacionals com internacionals. L'esdeveniment també representa una finestra de promoció per a joves talents, com va suposar per a Canyigueral l'edició de 2016. Aquesta la seva segona actuació de la pianista de Bordils dins del marc del Festival.\nPremiada en concursos internacionals, el 2010 Canyigueral va ser finalista del XII Concurs Internacional de piano de Lille (França). L'any 2012, va obtenir el segon premi al Wilfrid Parry Prize de Londres, juntament amb la violinista Marisol Lee. El 2013 va rebre el segon premi al Max Pirani Trio Prize de Londres, amb Ianthe Ensemble i el 2014 va rebre el segon premi al Concurso Internacional de Música de Cámara «Antón García Abril» de Granada.\nLa pianista gironina, que ha desenvolupat bona part de la seva carrera professional al Regne Unit, obrirà el festival amb un recital format pels Nocturns 2 i 4 de Blancafort, Cançons i Danses de Mompou el 6 Bagatel·les, op. 126 de Beethoven i l'Allegro de concert, op. 46, de Granados.


Laika - Teatralnet - Espectacles de teatre en Barcelona\nSinopsi de Laika\nTot va passar (perquè aquesta història s’inspira en fets reals) l’any 1957, quan la Unió Soviètica va llançar a l’espai per primera vegada un animal que ha acabat passant a la història per ser el primer ésser a orbitar al voltant de la Terra. Era una gosseta anomenada Laika que, en aquest muntatge, corre pels parcs i les places de Moscou sense ni imaginar-se que el seu destí era als mateixos estels que veia cada nit. I és que ella va ser la protagonista d’una història trepidant que la va dur a la nau espacial Sputnik II i a orbitar al voltant del nostre planeta.\nLaika és una producció de la mateixa companyia i, en bona part, el mateix equip artístic que va portar a escena l’aplaudidíssima Papirus, una obra que ha estat de gira per més de vint països i que va guanyar el 2007 els premis al millor espectacle i a la millor direcció a la Fira Internacional de Teatre Feten (Gijón) i el premi Drac d’Or de la Fira de Titelles de Lleida a la millor escenografia.\n'Laika', la primera gossa astronauta inspira un espectacle per al Grec\n[Laika], la primera gossa astronauta inspira un espectacle per a tota la família que ens explica de manera molt visual un episodi fonamental en la història dels viatges a l’espai però que és, també, el relat d’un abús. S'instal•la al Sant Andreu Teatre, els dies 11 i 12, dins del Grec Ciutat 2018....\nPremsa ICUB - 10/07/2018Continuar llegint\nTorna al Grec 'Popcorn Machine', el circ de la companyia My! Laika\nHem d’agrair a les Fonts de Montjuïc que, a més de ser meravelloses, hagin estat les causants de que tornin al Grec la companyia My! Laika amb l’espectacle Popcorn Machine (...\nTeresa Bruna - 26/07/2013Continuar llegint


La Mirada Expandida: Diari de taller 1-6-13_Les emocions transitòries (I)\nDiari de taller 1-6-13_Les emocions transitòries (I)\nLa consciència de què tota acció pictòrica pot ser esmenada, es mesura de forma inversament proporcional a la intensitat de l’emoció transmesa. El valor més intens d’una acció pictòrica es basa en la consciència de l’acte incorregible.\nCertes propostes pictòriques on el procès creatiu, penso amb Frank Auerbach, es basa en l’addició d’accions com a resultants d’una determinada dialèctica amb la circumstància plàstica, estimula la recerca d’un moment d’equilibri sobre l’aresta d’un instant emocionalment complet, perfecte o veritable. L’obra es percep sota una sensació de risc permanent on el conjunt queda pres en un estat d’estabilitat provisional. L’abans i el després s’estructuren com a puntals necessaris a una última acció, per tal de mantenir-la en perpetua quietud i oberta a una quasi inapreciable llum de veritat.\nUna emoció transitòria pot ser l’origen d’una següent emoció transitòria i així successivament, configurant una mena de reacció en cadena sense control i impossible de parar, doncs no existeix cap motiu real per donar fi a aquest moviment uniforme de deriva al no res. El resultat és una addició d’impulsos emocionals que, com diu Cy Twombly, “ poden teixir durant el procès de realització del quadre tota una ret d’estats”, que poden no representar en el seu conjunt cap emoció major com a resultat de la suma, sinó que es pot donar l’anul·lació entre totes les parts generant un joc de perpètues contradiccions materialitzades en forma d’un sense fi de retocs inconclusius amb un resultat incomplet i d’interpretació relativa.\nEl treball pictòric que fonamenta la seva força en la reiteració sobre la forma va acumulant accions que van forjant una tensió superficial creixent a mida que es va intuint el final. Tota aquella calma inicial on l’acció es trobava confiada en la seva constant revisió es va transformant de mica en mica en un marge d'escàs error. El diàleg cada cop és més intens, i l’acció acumula major densitat emocional. Aquesta sensació del pintor comporta que l’obra li ofereix un intercanvi de cops i que cada emoció transitòria no és mes que una resposta al que l’obra li demana. A les hores, esdevé un bucle on sorgeixen totes les il·lusions, imaginacions i fantasies i que porten a entendre que dins el bucle l'única escapatòria és l’abandonament de l’obra.\nL’obra no és un cúmul infinit d’emocions transitòries. Tota obra té un final. I aquesta consideració és fonamental a l’hora d’entendre que les accions del pintor s’esdevenen dins d’aquest interval emocional i que la decisió de treballar en intervals curts o llargs respon únicament a cada forma de pintar. Aquella forma que li definirà millor la manera d’aproximar-se a una veritat que es troba incrustada en algun interval d’un temps infinitesimal i que caldrà ser-hi i estar alerta per tal de visualitzar’l i per fer-ho palès tal com un miracle. Un moment on en la situació final de tot el conjunt hi conflueix l'harmonia entre matèria, espai i temps.\nJ.Y.M. III, 1980, oli sobre tabla, 71,1 x 61 cm\nSallent a 1 de juny del 2013\nEtiquetas: Toni Riera


Olimpíada València 2013\nHui2093Ahir2831Esta setmana2093Setmana passada15730Este mes47568Mes passat82774Tots1003842We have: 11 guests, 6 bots onlinetu IP: 23.22.212.158 , Hui: maig 20, 2013Visitors Counter\nXXIV Olimpíada Matemàtica 2013 - Província de València\ndivendres, 30 de novembre de 2012 17:45 | | | Fase Olimpíada València - Olimpíada València 2013 LLÍRIA 2013\n1er.- Omplir el formulari d'inscripció amb les dades requerides: del centre, del professorat acompanyant (dni, nom i cognoms), i de l'alumnat (nom, cognoms, curs, nivell i telèfon de la família).\nSeus on celebrarem la Fase Comarcal de l'Olimpíada Matemàtica 2013:\n- IES 25 D'ABRIL (ALFAFAR)- IES JOAN FUSTER (BELLREGUARD)- IES LAURONA (LLÍRIA)- IES BENICALAP (VALÈNCIA)\nJa tenim tancada la inscripció del alumnes a l'actual edició de l'Olimpíada Matemàtica. Tenim inscrits 873 alumnes procedents de 113 centres de la província de València. Ja saps a quina seu has d'anar a participar? Ací teniu la seu que l'organització vos ha assignat per a participar a la Fase Comarcal.\nAssignació de seu per a participar a la fase comarcal de cada Centre\nAcí teniu les proves proposades a la FASE COMARCAL:\nFotos ALFAFAR - Fotos BELLREGUARD - Fotos LLIRIA - Fotos VALÈNCIA\nabans del 12 de maig.\nConfirmació d'assistència a la fase provincial\nRecordeu: tots el participant han de portar la samarreta d'enguany posada a la fase provincial.\nAcí teniu a la vostra disposició el programa de la fase provincial en format pdf. L'organització de la Fase Provincial de l'olimpíada matemàtica compta amb el professorat acompanyant per a formar part del jurat de les diferents proves. També ofereix una visita cultural i turística per la ciutat de Llíria per a aquelles persones que voluntàriament ho desitgen. La visita començarà a les 10:30 des de l'institut Laurona i dura unes 2:30 hores aproximadament. Vos posem ací la informació de la visita.\nFASE PROVINCIAL - LLÍRIA 2013\nHem celebrat la fase provincial de l'Olimpíada Matemàtica 2013 amb la participació de 144 estudiants procedents de 73 centres educatius de la província de València. El resultat ha sigut molt satisfactori per a tots els participants. Ací teniu les proves proposades i les llistes de seleccionats per a passar a la Fase Autonòmica.\nSeleccionats A - Seleccionats B - Seleccionats C\nFotos Fase Provincial Lliria 2013\nper tal de substituir a l'estudiant per un reserva. Convocatòria de la Fase Comarcal 2013\ndimecres, 8 de febrer de 2012 00:00 | | | Fase Olimpíada València - Olimpíada València 2013 XXIV OLIMPÍADA MATEMÀTICA FASE COMARCAL DE LA PROVÍNCIA DE VALÈNCIA\n1.- Convoca : Societat d' Educació Matemàtica de la Comunitat Valenciana "Al-Khwarizmi".\n2.- Organitza : Assemblea Provincial de València de la Societat "Al-Khwarizmi".\n3.- Participants: L’alumnat matriculat en Tercer Cicle de Primària (5è. i 6è.) i en E.S.O. per al curs 2012 – 2013 en Centres Públics i Privats de la província de València. Els alumnes queden agrupats en tres nivells: Primer Cicle ESO (A), Segon Cicle ESO (B) i Tercer Cicle de Primària (C).\nA la Fase Comarcal se seleccionaran 48 participants per nivell, que passaran a la Fase Provincial. La Fase Comarcal consistirà en dues proves: una prova de caràcter individual i una prova per equips. Se celebrarà el dissabte 27 d'Abril de 2013 pel matí a les diferents seus designades per l’organització.\nA la Fase Provincial se seleccionaran 8 finalistes per nivell, que passaran a la fase Autonòmica. La Fase Provincial consistirà en una Jornada festiva i matemàtica, amb una prova individual i dues proves per equips, i se celebrarà al llarg del dissabte 18 de maig de 2013 a l’IES "LAURONA" de Llíria.\nA la Fase Autonòmica se seleccionaran 3 participants de 2on. d'ESO que passaran a la Fase Nacional. La Fase Autonòmica consistirà en la participació d’un cap de setmana de convivència amb proves individuals i per equips a Alacant, i se celebrarà els dies 1 i 2 de Juny de 2013.\nPer a inscriure’s a la XXIV Olimpíada Matemàtica l’únic requisit és estar matriculat durant el curs 2012-2013 en el curs corresponent al nivell, i pagar els drets d’inscripció. Cada participant en la Fase Comarcal de l’Olimpíada Matemàtica haurà de pagar 5€ de drets d’inscripció, en els quals s’inclouen: samarreta commemorativa de l’Olimpíada, material i record de participació. Caldrà ingressar per transferència la quantitat corresponent al total dels alumnes del mateix Centre al següent número de compte de Bankia: 2038-6301-37-3000011367, indicant en la referència el nom del Centre i poble així com el Codi de Validació que vos donarà el formulari quan feu la inscripció. Els Centres únicament podran presentar aquell número d’alumnes dels que tinguen pagada la seua inscripció.\nDemanem als professors fer una selecció prèvia dels alumnes que representaran al seu col·legi o institut, en una activitat a desenvolupar al propi Centre. També demanem ens indiquen quants seran els professors acompanyants així com totes les seues dades, i col·laborar en el desenvolupament de les proves. De cada Centre es podran presentar per a cada nivell, com a màxim, el següent número d’alumnes:\nNº de línies en el Centre*\nNº màxim d’alumnes per nivell\n(*) El número de línies és el número de grups d'alumnes que hi ha en cada curs. En el cas de que en un cicle hi haja en cada curs un diferent número de grups, entendrem pel número de línies el número major.\nEl professor o professora responsable de l’activitat omplirà el formulari d’inscripció ‘on line’ amb la relació de participants, i posteriormen farà el pagament dels drets d’inscripció abans del 13 d'abril de 2012 pel TOTAL dels alumnes inscrits en una única transferència posant en el concepte el nom del Centre educatiu, població i Codi de Validació. El formulari està al requadre que trobaràs un poc més endavant. Es demana:\n- Les dades del centre.- Nom, cognoms i DNI del professorat acompanyant- Nom, cognoms, curs de cada alumne i telèfon de la família\nCaldrà elegir a quina de les quatre seus el Centre té preferència per a participar a la Fase Comarcal: Alfafar, Bellreguard, Llíria i València. L’organització es reserva la possibilitat de canviar a un Centre la seu sol·licitada, amb l’ànim de mantenir l’equilibri en quan al número de participants a cada seu. Una volta tancat el període d’inscripció, no s’admetran modificacions ni canvis a la llista d’inscripcions. L’organització demana al professorat posar la màxima cura a l'hora d'omplir el formulari electrònic, i consultar al mateix si totes les dades incloses són les correctes, per tal de contrastar les possibles errades i evitar dades personals erròniament escrites o alumnes que no s'han inclòs a la base de dades. L'organització queda exclosa de qualsevol responsabilitat al respecte per l'incompliment d'aquesta formalitat.\nUna volta celebrada la Fase Comarcal, el Jurat designat per la SEMCV designarà entre tots els participants a les diferents Seus a 48 participants per nivell com a seleccionats per a participar en la Fase Provincial. La informació es farà pública a la pàgina web de la Societat al llarg de la setmana següent a la celebració de la fase comarcal. Demanem al professorat dels alumnes seleccionats ens avisen de qualsevol baixa en el cas de no poder assistir a la següent fase, per tal de substituir a l’alumne absent per un reserva.\nPer a qualsevol dubte o consulta es poden dirigir a nosaltres per correu electrònic:\nEls centres educatius de la província de València podeu participar en la convocatòria de la nostra província. Enguany, la fase comarcal serà el dissabte 27 d'abril a les següents seus:\nIES 25 D'ABRILC. CAMÍ D'ORBA, 22ALFAFAR963761782IES JOAN FUSTERC. ENRIC SOLER I GODES, S/NBELLREGUARD962816343IES LAURONAC. METGE JOSÉ PÉREZ MARTÍNEZ, 6LLÍRIA962790125 IES BENICALAPC. DR. NICASIO BENLLOCH, S/NVALÈNCIA963485761\nRecepció dels participants al centre assignat on se’ls donarà la benvinguda. Els alumnes aniran a les aules destinades a realitzar la prova individual, organitzades per ordre alfabètic. El professorat i família acompanyat rebran una xarrada informativa sobre el projecte ESTALMAT.\nDe 10:00 a 11:30 Prova individual. La durada de la prova serà de una hora i mitja. Els participants hauran d’intentar resoldre 5 problemes. La puntuació de la prova individual computarà un 80% de la puntuació final de cada participant.\nDescans. Esmorçar. De 12:00 a 13:00 Prova de velocitat per equips. Es realitzarà a la mateixa aula on han realitzat la prova individual. En equips de 4 participants de diferent centre que l’organització s’encarregarà d’establir, intentaran resoldre 10 problemes al llarg de 50 minuts, de manera que disposen exactament de 5 minuts per a resoldre cada problema. La mecànica, igual que la d’altres anys, consisteix en donar un problema a cada equip, que intenta resoldre’l, i transcorreguts 5 minuts l’entreguen com estiga i se’ls entrega un nou problema. Així fins a 10 problemes.\nFinal de la Fase Comarcal i acomiadament dels participants.\n· Per a resoldre les activitats proposades es demana que cada alumne porte aquell material que considere precís: bolígraf, llapis, goma, regla, compàs, calculadora, cinta mètrica... i amb ell una motxilla per a la seua comoditat. Atenció: no estarà permès les llistes amb fórmules en cap prova, provocant la desqualificació a qui no respecte aquesta norma.\n· El fet de que els participants han de formar part d'un equip per a una de les proves, amb altres estudiants que no conéixen, posa a prova la seua maduresa personal i les seues habilitats socials. És per això que demanem als professors que treballen amb els seus alumnes esta qüestió, deixant-los clar que hauran d'acordar amb la resta de membres de l'equip com enfocaran la resolució de la prova abans de començar-la: qui farà de porta-veu, qui escriu cada resposta, en cas de discrepància en la resolució d'un problema com faran per a resoldre-la, etc.\nIMPORTANT: Llegiu el programa als participants abans de vindre el dissabte. No estarà permès l’ús de mòbil ni de aparells de música durant les proves, pel que aconselleu que millor no els porten. Insistiu en que quan contesten les proves, raonen al màxim i expliquen el que fan i com ho fan, ja que el jurat podrà valorar millor la seua resposta.\nIES "LAURONA" (LLÍRIA)\nSetanta-dos finalistes participaran en una convivència matemàtica de cap de setmana mentre resolen una nova prova Matemàtica. Els classificats de cada nivell representaran a les seues províncies en la Fase Autonòmica.\nEls tres finalistes de primer cicle d’E.S.O millor classificats en la fase Autonòmica de la Comunitat Valenciana, sempre que complisquen els requisits exigits, participaran en la XXIV Olimpíada Matemàtica Nacional, convocada per la Federació Espanyola de Societats de Professors de Matemàtiques, que se celebrarà a ANDORRA del 24 al 28 de Juny de 2013.\n1i 2 DE JUNY DE 2013\n11.- Puntualitzacions :\n1.- Si per altres compromisos algun participant no pogués presentar-se el dia de la convocatòria, quedaria autodescalificat. 2.- Els participants hauran de presentar-se amb el material habitual per a la realització d’una prova escrita de matemàtiques. 3.- La Societat "Al-Khwarizmi" pot modificar les dates i seus anunciades en el supòsit de presentar-se dificultats d’organització. En aquest supòsit s’avisaria telefònicament als afectats. 4.- Els desplaçaments a les seus corresponents, dins de la Comunitat, correran a càrrec dels participants. El desplaçament a l’Olimpíada Nacional corre a càrrec de la Societat d´Educació Matemàtica "Al-Khwarizmi". 5.- El allojament i manutenció de les "Jornades de Convivència" a València corren per compte de la Societat d’Educació Matemàtica de la Comunitat Valenciana "Al-Khwarizmi". 6.- A la fase Nacional, els 3 finalistes seleccionats, aniran acompanyats per una persona designada per l’organització. 7.- La participació en l’Olimpíada Matemàtica suposa l’acceptació de les bases. 8.- La interpretació de les bases correspon a la Societat d’Educació Matemàtica "Al-Khwarizmi". [Tornar]


El culebró de JooJoo, la tauleta que es va voler avançar a l’iPad\nMentre els seus socis es barallaven als tribunals, Apple va anunciar el llançament de l’iPad\nEl fracàs de JooJoo a l'Epic fails ARA\nPlatges infinites, palmeres, planxes de surf, còctels i postes de sol. A Huntington Beach, a la costa de Califòrnia, s’hi podrien haver rodat sèries com Los vigilantes de la playa i Pacific Blue. Encara no s’hi ha gravat cap gran producció televisiva però els seus paratges sí que són l’escenari on comença un dels culebrons més sonats del món dels dispositius tecnològics dels anys 2000. El 13 de març del 1970, a Huntington Beach, hi va néixer Michael Arrington, el fundador de la revista tecnològica TechCrunch i una de les persones més poderoses d’internet, segons Forbes i Wired. Al seu currículum hi ha projectes estel·lars però també alguns fracassos, com l’intent de crear el 2007 la seva pròpia tauleta: la Crunchpad.\n“El 2007 va ser l’any de les pantalles tàctils -recorda Susana Domingo, professora de la UPF-Barcelona School of Management-. Per primera vegada les pantalles multitàctils havien arribat al gran públic amb dispositius com l’iPhone i l’iPod Touch”. Aleshores encara ningú havia sentit a parlar mai de l’iPad: faltaven tres anys perquè Apple donés a conèixer la seva tauleta. Tanmateix, al mercat ja se’n sentia el xup-xup. Michael Arrington, molt ben connectat amb l’ecosistema tecnològic de Silicon Valley, s’ho va ensumar. “De fet, alguns mitjans especialitzats ja deien que les tauletes podrien acabar desplaçant els portàtils”, apunta Domingo.\nEl 21 de juliol del 2008 Arrington va anunciar que s’avançaria als gegants tecnològics comercialitzant una tauleta. “Volem crear-ne una de senzilla, a un cost de 200 dòlars i amb codi obert”, va explicar el fundador de TechCrunch. Per això va constituir l’empresa CrunchPad, amb catorze treballadors, i es va associar amb Fusion Garage, un estudi expert en el desenvolupament de dispositius. Tan sols un mes després ja en van presentar el primer prototip i la premsa s’hi va començar a fixar. Al cap d’un any, el 3 de juny del 2009, es va explicar que la tauleta ja estava gairebé enllestida i que no trigaria a arribar al mercat.\nPerò el setembre del 2009 ningú en sabia res. TechCrunch va deixar de fer-ne publicitat i alguns mitjans com The Business Insider van començar a preguntar-se què passava. La resposta els va arribar en forma de comunicat, a finals de novembre. “Volíem presentar el dispositiu el 20 de novembre però, tres dies abans, la CEO de Fusion Garage em va comunicar que havien decidit seguir amb el projecte sense nosaltres”, va explicar Arrington. Fusion Garage va explicar que ja estaven treballant amb la tauleta abans que arribés Arrington, que ell mai hi va aportar res i que hi tenia poc interès. Després d’un intercanvi de retrets i de visites als tribunals, la tauleta va arribar al mercat de la mà de Fusion Garage amb el nom de JooJoo. L’11 de desembre se’n va obrir la prereserva però tan sols en van rebre 90. Mentrestant, un fet havia canviat el panorama: Apple havia anunciat el llançament de l’iPad, amb prestacions molt superiors a les de JooJoo i a un preu molt semblant. JooJoo va néixer morta.\nEPIC FAILS tecnologia