Ana Rosa Quintana ha revelat el veritable calvari pel qual ha passat Ainhoa Arteta | GTRES / Mediaset\nElla és molt amiga de la soprano\nper María Merino 19/09/2021 21:07h\nDes de fa dies Ainhoa Arteta és protagonista de l'actualitat i no per res positiu. Ho ha estat per la separació de la seva última parella, Matías Urrea, i perquè li han hagut de fer una amputació. I precisament per fer callar rumors de tot això, ha parlat una gran amiga de la soprano: Ana Rosa Quintana.\nLa periodista ha optat per explicar la realitat de la situació per la qual ha travessat la cantant lírica. Ha explicat que ha estat molt a prop de la mort.\nAna Rosa relata el calvari viscut per Ainhoa Arteta\nMoltes són les enraonies que en les últimes setmanes han circulat sobre l'estat de salut de la basca. Així, s'ha arribat a publicar que havia patit un infart i que per culpa d'aquest li havien amputat diversos dits.\nDoncs bé, ara la presentadora a El programa d'AR ha volgut relatar la veritat. Ho ha fet dient: «He estat escoltant últimament moltes coses i jo vull tranquil·litzar una miqueta a tot el món. L'Ainhoa és amiga meva, però és una amiga molt pròxima».\n«Jo estava amb ella a Sevilla a l'hospital el dia que li van donar l'alta. No ha tingut un infart. Ha tingut un còlic nefrític, una intervenció, la pedra havia d'estar en mal lloc i no sabem si ja hi havia una infecció».\n«El cas és que ha de ser traslladada des d'El Puerto de Santa María fins a l'Hospital Virgen del Rocío de Sevilla en helicòpter en estat molt greu. Està uns deu dies a l'UCI, surt d'allà i ha estat en planta un mes».\n«Li han hagut d'amputar una falange d'un dit de la mà dreta i una petita falange d'un peu. Però aquesta no li impedeix caminar».\nUna vegada relatat tot el que ha patit la soprano, Ana Rosa ha reconegut que aquesta es troba ara «forta i sana. Una persona que ha estat a res de perdre la vida està portant molt bé el que li ha succeït».\n«S'està rehabilitant perquè quan un està a l'UCI i en un hospital tant de temps, cal fer una rehabilitació. Però està bé, serena i no té cap problema. Es troba acompanyadísima dels seus amics».\nDe la mateixa manera, ha donat més detalls del present d'Arteta. Ho ha fet dient: «Està vivint a Bilbao, a prop del seu pare, de la seva família i amb el seu fill. I també molt a prop de la seva filla».\n«Parlo amb ella constantment i l'he vist guapa, prima, amb força, amb energia. És una persona que amb tot el que ha viscut i amb el que ha triomfat a tot el món, ens dona una lliçó a tothom. És una lluitadora nata».\nEn aquest punt ha manifestat una cosa que la seva amiga té al cap. Ha dit: «Si ella pensava que no tornaria a veure els seus fills, ja que haver perdut la falange d'un dit, no li agrada a ningú, però el porta estupendament. Ho porta fins i tot amb humor».\nAna Rosa Quintana parla de la ruptura sentimental d'Ainhoa Arteta\nDe la mateixa manera, la periodista no ha dubtat a manifestar-se sobre la recent ruptura sentimental de l'artista. Això sí, en aquest cas ha estat cauta i poc clara. Ha dit: «Jo no entraré en la seva separació perquè és una cosa que és dels dos».\n«D'aquest tema ella no ha parlat res i ni en parlarà perquè en aquest moment té coses més importants. I si ella no ho ha fet, no seré jo qui ho faci».


Agenda cultural dels dies 17 i 18 d'octubre\nper Lleida al minut divendres, 16 d’octubre 2015 - 00:00h\nAgenda cultural dels dies 17 i 18 d'octubre| Lleida al minut\nArriba la IV edició de la Fira del ComerÃ§ i el Rebost d'Alcarràs\nAlcarràs ja ho té tot a punt per celebrar aquest diumenge, dia 18 d’octubre, la quarta edició de la Fira del ComerÃ§ i el Rebost, un esdeveniment que des de les 10.00 hores i durant tot el dia omplirà de parades locals i productes d’alimentació i KM0 el recinte de les Escoles de Baix i els carrers adjacents.\nSolidàrium continua aquest 2015 amb el repte de l’avaluació dels Objectius de Desenvolupament del mil·lenni, l’agenda post-2015 i els nous Objectius de Desenvolupament Sostenibles (ODS), tot celebrant l’Any Europeu del Desenvolupament. Aquest dijous comenÃ§a la dotzena edició de Solidàrium 2015, que es tindrà lloc també dissabte als porxos de la plaÃ§a de la Paeria i plaÃ§a Sant Joan.\nTàrrega dedica la 6a Fira de Vehicles Antics i Clàssics a les marques Mercedes Benz i Vespa\nTàrrega celebrarà aquest dissabte 17 d'octubre la seva 6a Fira de Vehicles Antics i Clàssics, enguany amb un espai monogràfic dedicat a les marques Mercedes Benz i Vespa. La PlaÃ§a del Carme, al centre de la ciutat, serà el punt d’exposició on el públic amant de la nostàlgia tindrà ocasió de contemplar models mítics d’automoció, d’una antiguitat mínima de 25 anys.\nLes Borges acull aquest dissabte la 2a edició de Firra, la Fira de la Cervesa Artesana\nLes Borges acollirà dissabte la segona edició de Firra, la Fira de la Cervesa Artesana als Jardins del Terrall, organitzada per l'Associació d'Amics de la Cervesa de les Garrigues, amb la col·laboració de l'Ajuntament de les Borges i d'una trentena de comerciants locals. El certamen, reunirà onze parades d'elaboradors de cervesa artesana i obrirà les seves portes a partir de les 11.00 fins les 24.00 hores.\nPianissimo Circus és un concert poc convencional, per a pallassa i piano, que aquest dissabte obre la programació familiar d'aquest darrer trimestre de l'any a CaixaForum Lleida. A Pianissimo Circus res no és el que sembla i els objectes conspiren per fer-nos veure coses que no són i que, en descobrir-les, segur que ens fan riure.\nCordeone tanca aquest divendres la 4a edició de l'Interfado\nLa quarta edició de l'Interfado, el Festival Internacional de Fado de Catalunya, una proposta que vol acostar part de la cultura portuguesa a Lleida, tindrà lloc fins al diumenge 18. L'esdeveniment compta enguany amb una mostra fotogràfica, un curs de cuina, la projecció de la pel·lícula 'Fados' de Carlos Saura i les actuacions musicals del francoportuguès Cordeone, el grup gallec Clave de Fado i del trio liderat per la catalana Carolina Blàvia.\nMollerussa acull aquest diumenge la 28 Mitja Marató\nL'Ajuntament de Mollerussa, juntament amb l'AA Xafatolls, ha organitzat per aquest diumenge 18 d'octubre la 28a edició de la Mitja Marató de Mollerussa. Aquesta serà la tercera cita del circuit Mitges de Ponent, després de les celebrades a Balaguer i Tàrrega i abans de la darrera prova, la de Lleida.\nLa 27a edició de la Fira del Torró i la Xocolata a la Pedra d’Agramunt ha consolidat enguany el seu èxit de convocatòria amb més de 80.000 assistents, 120 parades, 80 expositors i un ple darrere l’altre en les ponències i tallers que s’han desenvolupat a l’Aula del Gust. Les vendes de torró i de xocolata a la pedra així com la seva aplicació a la cuina salada han obert el camí cap a la desestacionalització del consum d’aquests dos productes tradicionals tan arrelats a Agramunt.\nUna desena d'activitats, a la Fira del ComerÃ§ i el Rebost d'Alcarràs\nAlcarràs no solament acollirà aquest diumenge la quarta edició de la Fira del ComerÃ§ i el Rebost. Durant la jornada, també ha programat una desena d’activitats paral·leles, entre xerrades, demostracions, tallers i concursos.


les dones reals juguen silencioses - Originals Destructoides\nSegurament, heu vist la imatge clàssica d’una dona que mirava una pel·lícula de terror amb un home en un teatre enfosquit: mira els esdeveniments a la pantalla amb una expressió pensativa, enterrant de vegades el cap a l’espatlla de la seva data (i per descomptat l’home fa riure i sembla que el gaudeix). La imatge és antiga: perpetua la idea que a les dones no els agraden les coses espantoses i, de fet, necessiten l’ajut d’un home per tolerar-les.\nPermeteu-me, doncs, presentar-vos a un tipus de dona completament diferent: una dona que no només no somniaria mai cobrir-se els ulls amb les mans per a les parts fascinants, sinó que de fet les busca amb ganes, suplicant que no només sigui espantat però aterrit . Aquest tipus de dona seria sens dubte a cercar els nostres títols de terror de supervivència que proporcionin no només espantos que afecten el físic, sinó també el psicològic, perquè és el cor d’on provenen els millors por.\nSèries com Silent Hill han estat lloades pels seus èxits en proporcionar una experiència espantosa en totes dues maneres, i estic aquí per dir-vos que, mentre que la dona al teatre pot ser l’arquetip quan es tracta de dones i de la manera com reacciona davant l’horror, hi ha una nova raça que baixa pel conducte.\nFeu un salt més.\nPotser us queixareu en aquest moment, senyores, perquè us faig sentir com si no sou molt valents. I saps què? Tens raó. No ho ets No només us enganyeu a una de les millors experiències de joc que teniu a la vostra disposició, sinó que esteu fent servir aquest antic estereotip. Potser no són només les senyores amb qui parlo: alguns homes estan massa sacsejats per jugar amb horror de supervivència.\nSi bé el gènere shmup obliga a un jugador a triomfar fent honor a les seves habilitats fins a un punt de precisió gairebé quirúrgica, l’horror de supervivència demana un enfocament molt diferent: nervis d’acer i paciència. No es tracta de jocs trepidants, que sovint es basen en períodes llargs i lents d’exploració per aprofundir la història, i sovint obliguen al personatge a través de lluites agressives sense res millor per defensar-se amb ell que una antiga planxa amb un clau per un extrem. Resulta la dificultat, i sembla gairebé inesperat pensar que es pot sobreviure.\npreguntes i respostes d’entrevistes d’analistes de negocis\nQuè passa amb això per a una dona?\nPermeteu-me que us mostri.\nAra és una escena clàssica de la història de Silent Hill, la 'escena de la violació' Silent Hill 2 pot apagar una dona veient-la per primera vegada. Al cap i a la fi, la violació és una mena de tema. Quan vaig veure aquesta escena per primera vegada, em fascinava i es revoltava alhora, concretament perquè abans no havia vist mai res en un videojoc. Necessitava entendre què era el que feia Pyramid Head a aquells maniquins i, fins i tot abans de comprendre-ho realment, vaig intuir que tenia menys a veure amb ell i més que veure amb el personatge que interpretava, un missatge codificat que He de trobar la manera de desxifrar. Seria fàcil desviar-se d’un joc com Silent Hill 2 en aquest moment, després d’haver estat molestat per un esdeveniment que és clarament més que un ensurt barat. No és que tingui un problema amb por barat, que serveixen per al seu propòsit i, a vegades, els gaudeixo. Però un ensurt com l'escena de la violació té una profunda ressonància. Encara queda fermament en la meva consciència uns set anys després de jugar-lo per primera vegada i les coses com aquesta em fan saber que si altres dones podrien agrupar-se amb la valentia per gaudir del joc com jo, potser podrien trobar una formació molt maca. experiència esperant-los a sota de tots els nínxols.\nPer descomptat, a algunes persones simplement no els agrada tenir por. I ja ho sabeu, està bé. Estic segur que a l'infern no se'n parlarà Halo 3 , perquè no m'importen aquest tipus de jocs. No, aquest monòleg s’adreça més a la gent que passa a la vora, als que diuen “Ah, m’agradaria jugar a aquests jocs, però tinc massa por de provar-los”. Jugar a aquests jocs i, per tant, afrontar directament l’horror que contenen, no només és valent en el sentit de l’experiència de joc, sinó que s’estén més enllà. Una persona prou valenta per afrontar els horrors d'una sèrie com Silent Hill potser pot quedar-se al mirall i enfrontar-se a la seva pròpia reflexió amb valentia, fins i tot si no els agrada el que veuen. Vaig tocar la idea en un altre article recent que les experiències que tenim en els jocs poden tenir un efecte molt real en les nostres vides reals i m’atreveixo a tornar-ho a mencionar: acer els nervis contra els horrors ficticis pot preparar-vos per a alguns les reals de la vida. Més enllà de tot això, però, hi ha alguna cosa realment deliciós per tornar a casa amb un títol de terror sòlid en una mà, apagar totes les llums, ajustar el so envoltant als nivells perfectes i quedar bé i espantats. És completament segur. El pitjor que pot fer és donar-vos malsons o fer-vos saltar a les ombres i això no us matarà. En el seu millor moment, et fa sentir increïblement viu i dedicat a l'experiència del joc, i pot proporcionar algunes de les més genuïnes immersions que he conegut com a jugador. Escena a sota de la qual James va llegir la carta de Mary Silent Hill 2 (principals spoilers, btw) i s’enfronta a la veritat d’allò que ha estat corrent (i córrer a, suposo) és un exemple ideal de la recompensa que un jugador obté pel seu coratge i tenacitat. Per descomptat, ha estat difícil i temible arribar a aquest punt, però a canvi se'ns dóna un escenari tan real i tan xocant per afrontar que és tot, però impossible de ser completament atret. Molts companys de la sèrie han admès plorar durant aquesta escena.\nPer totes aquestes raons, un jugador que admet jugar a jocs de terror amb ganes guanya el meu respecte per diverses raons. Una jugadora que admet el mateix ho guanya el doble que ho fa, perquè tenim dècades d’estereotips per enfrontar-nos. Sí, podria jugar un DS de color rosa i gaudir Nintendogs amb abandonament alegre i no hi ha res de dolent. Ho he fet, de fet. Però una noia que diu que no li agrada més que llaurar els misteris sovint inquietants d’un joc com Silent Hill o Fatal Frame - bé, està donant la volta als estereotips. I m’agrada així. Així, feu-ho: estigueu disposats a posar-vos una mica incòmodes. Empeny els límits. Potser podríeu trobar que el que treieu valia la pena viatjar. Per descomptat, potser els nervis es perfeccionaran pel camí, però la gent ha estat massificant-se en cases embruixades durant infinitat d’anys, buscant una cosa tan desitjosa que ara puc marxar a la botiga i comprar-la en forma de videojoc, i completament. perdre’m en l’experiència de tots i cada cop. Què és destacable: no crec que deixi de ser agraït per això.\nRessenya: Mario Tennis Aces\nGuia: on pugueu importar amiibo i on podeu trobar més ràpids\nTutorials de JMeter: la formació gratuïta completa a JMeter (més de 20 vídeos)\nFuncions XPath per XPath dinàmic al seleni\nPer què m'encanta la llegenda de Zelda\nAssassin's Creed Syndicate's Jack the Ripper DLC és probablement imminent


JxSí sol·licita la compareixença de Puigdemont al Parlament per dilluns per traslladar els resultats de l'1-O MANOLO GARCIA\nBarcelonaJunts pel Sí i la CUP han demanat un ple ordinari amb la compareixença del president de la Generalitat, Carles Puigdemont, per dilluns, 9 d'octubre perquè doni trasllat al Parlament dels resultats del referèndum de l'1-O. La petició, signada per Lluís Maria Corominas i Marta Rovira de Junts pel Sí i Mireia Boya i Anna Gabriel de la CUP, sol·licita la compareixença del president de la Generalitat "per valorar els resultats del referèndum del dia 1 d'octubre i els seus efectes, d'acord amb l'article 4 de la llei del referèndum". Aquest norma disposa que si guanya el 'sí' en el referèndum, un cop proclamats els resultats per part de la Sindicatura Electoral, el Parlament ha de celebrar una "sessió ordinària per efectuar la declaració formal d'independència". De fet, la CUP ja ha reclamat que dilluns es proclami la independència i la llei de transitorietat entri immediatament en vigor.\nInforme dels lletrats contra el ple de dilluns Parlament\nInforme dels lletrats sobre el ple de dilluns Parlament


Zilant Hotel Kazan Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Zilant Hotel\nVeure tots els 1.724 allotjaments a Kazan.\nYuliusa Fuchika Street 82, Privolzhsky, Kazan, Rússia, 420088 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Zilant Hotel\nOferint allotjaments de qualitat al la cultura districte de Kazan, Zilant Hotel és una selecció popular tant per oci com per negoci. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Mesquita Nurullah, Biblioteca Universitària, Mesquita Soltanov donen a aquest hotel un encant especial.\nA Zilant Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen sauna, billar estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Kazan, faci de Zilant Hotel la vostra llar.\nEstació de metro Prospekt Pobedy\nEstació de metro Gorki


“No llencis les cartes d’amor”, de Joan Margarit, recitat per l’alumne Ilarion N. | Institut Baix a mar\nCOMENTARI DE TEXT DEL POEMA, escrit per Ilarion N.\nNo llencis les cartes d’amor és un poema escrit per Joan Margarit, qui va guanyar el Premi Cervantes el 2019. Expressa un missatge lúcid, com és habitual en l’obra del poeta, amb un llenguatge transparet i amb pocs versos. De fet, lL’autor considera que un poema ha d’aconseguir una solidesa amb el menor nombre de paraules possible i ho expressa de la següent manera: «La tasca del poeta és igual que la d’un arquitecte, consisteix en construir una estructura sòlida». També es nega a seguir cap corrent poètic en particular i prefereix mostrar el valor de la poesia per si mateixa.\nEl tema principal no és el missatge de no llençar-les a les escombraries, sinó les raons per les quals no s’ha de fer-ho.\nPel que fa a l’estructura del poema, consta d’una estrofa que conté un total de 12 versos lliures, i és aquesta forma d’expressió poètica una de les principals característiques de l’estil de Joan Margarit. El títol té una notable importància ja que posseeix la qualitat de transmetre el missatge, el qual s’aprofundirà en els versos que descabdella. Tot i això, el tema principal no és el missatge de no llençar-les a les escombraries, sinó les raons per les quals no s’ha de fer-ho. Aquestes raons no són transmeses d’una forma directa sinó que són explicades mitjançant recursos estilístics com a associacions a objectes i sentiments. Aquests recursos són utilitzats en el poema per acabar donant un major pes al missatge i apareixen en els següents versos: “-aquesta fletxa d’ombra-” i “s’ocultaran en un mirall dins teu”.\nAvui dia no llençar les cartes d’amor seria equivalent a no esborrar les converses de les aplicacions de missatgeria, ja que el que realment importa no és el mitjà a través del qual s’envia, sinó el seu contingut.\nEn el vers “Elles no t’abandonaran” es comunica que les cartes no desapareixeran, tot i que “passarà el temps, s’esborrarà el desig”. És a dir, que les relacions amoroses sí que deixaran d’existir. A continuació, en el vers que diu “i els cartes d’amor que hauràs guardat, la teva última literatura”, Joan Margarit exposa el motiu pel qual cal conservar les cartes d’amor. Aquest motiu és perquè independentment de com s’acaba cada relació i de com acabarà sent la vida per a cada persona, en les cartes es veuran reflectits tots aquests moments de felicitat.\nSegons el meu punt de vista, el poema és d’importància cabdla. Transmet un valuós missatge, el qual farà que cada lector es posi a pensar respecte dels seus moments més feliços. Tot i que en l’actualitat ja no s’enviïn cartes d’amor, hi ha altres mètodes d’expressar els sentiments. Per aquesta raó, avui dia no llençar les cartes d’amor seria equivalent a no esborrar les converses de les aplicacions de missatgeria, ja que el que realment importa no és el mitjà a través del qual s’envia, sinó el seu contingut.


LLIURES O MORTS - Capità Ermengol Amill - Aleix Font Colonia Güell\nLLIURES O MORTS – Capità Ermengol Amill\nsetembre 17, 2020 setembre 26, 2020 Aleix Font\nJaume Clotet i David de Montserrat\nLliures o Morts és un llibre que em va regalar Mossèn Joan, el que era capella de la parròquia de la Colònia Güell, i que en poc temps es va guanyar l’enemistat de tota la gent del poble excepte la meva. Enemic dels poderosos, mossèn Joan també es va enemistar amb el bisbe de Sant Feliu, amb els que controlen el negoci del turisme, amb el consistori de Santa Coloma, amb la Diputació de Barcelona i amb tota aquella gent que entenen la religió com una mena de folklore encarregat de l’escenificació de bodes, batejos i funerals. Quan va veure que el bisbe l’apartava definitivament de la seva parròquia, em va cridar i em va donar aquest llibre “Té, sé que t’agradarà”. I passat el temps he trobat que, salvant les distàncies, el personatge del llibre, i el nostre rector s’assemblaven molt en caràcter, en sentit de la justícia, en la defensa del seu poble i amb la lleialtat als seus principis. Moltes gràcies mossèn.\nLliures o Morts és un llibre històric en el que Jaume Clotet i David de Montserrat ens relaten la vida i les proeses del capità de Miquelets Ermengol Amill, començant per la ressaca de la Guerra dels Segadors, amb el Tractat dels Pirineus, que va suposar la partició del Principat de Catalunya, la revolta dels Angelets de la Terra, al Rosselló, i les incursions permanents de tropes franceses a les comarques del Sud dels Pirineus.\nEl protagonista, a la novel·la, participa en els fets més importants d’aquells darrers anys de la independència de Catalunya, des del pacte dels Vigatans, al Tractat de Gènova, des de l’ocupació de Madrid, a la desfeta d’Almansa, des del Conveni de l’Hospitalet fins a la retirada de les tropes aliades causada per la traïció de la corona anglesa.\nDesprés vindrà l’ incompliment de tots els pactes signats pel rei espanyol i l’espantosa repressió per part de l’exèrcit d’ocupació espanyol, des de l’empresonament i execució de molts militars catalans, l’enderrocament dels castells catalans, la construcció de la ciutadella i la prohibició que els catalans portessin armes, inclosos els ganivets de cuina.\nLa part final ens parla de l’acollida que la cort austríaca va brindar als catalans que van fugir. La majoria els va incloure al seu exèrcit amb la graduació que havien tingut durant la guerra a Catalunya; d’altres van formar part de la cort i a molts els va pensionar de per vida.\nEs tracta d’un llibre absolutament recomanable pels amants de la novel·la històrica i pels que desitgin ampliar coneixements sobre els fets que ens han conduit a l’actual situació de Catalunya. És un llibre molt ben documentat, amb fets importants desconeguts per la majoria dels nostres conciutadans. Considero lamentable que els catalans de la meva generació coneguem històries de Guzman el Bueno, del Cid Campeador o d’Hernan Cortés, i desconeguem la història de personatges de la talla d’Ermengol Amill, Francesc Macià també anomenat Bac de Roda o del general Josep Moragues, per exemple.\nAleix Font – 17 de setembre de 2017\nPEP PUIG i PONSA Premi Sant Jordi


Dan Carter de prop | El Bloc del Rugbi-pensador\nDan Carter de prop\nCom un nen, estic. La veritat és que no em pensava que en Carter fos tan accessible. La roda de premsa amb motiu de la presentació de la nova samarreta de la USAP de Perpinyà, que lluirà a partir d’ara, va estar a l’alçada que es mereixia en Dan Carter, el mig d’obertura dels All-Blacks, que s’està uns mesos a Perpinyà.\nHi havia força espectació i varis mitjans de comunicació. Van ser-hi presents Televisió de Catalunya, Barcelona TV, l’Agència Catalana de Notícies o RAC1, entre d’altres. La veritat és que feia goig de veure.\nTot i començar amb una mica de retard, de seguida en Paul Goze, l’homenàs que dirigeix la USAP, ens va explicar el motiu de la nova samarreta, amb colors blaugrana. És un gest d’apropament cap el Barça, per mirar de potenciar les relacions entre els dos clubs.\nDesprés del partit, els dirigents i el parell de jugadors ( l’altre era n’Olivier Olibeau) havien estat convidats pel Barça a veure el partit de copa al Camp Nou.\nPel que fa a les preguntes a en Carter, n’hi va haver força i, més enllà de les que només referien el futbol, n’hi va haver que s’interessaven pel seu tendó d’Aquiles, lleugerament tocat, la seva estada a Europa, la lliga francesa i europea, els companys o els seus gustos esportius: algú amb mala idea li va preguntar davant dels directius de la USAP si li agrada el Rugby a XIII. Ell, molt respectuos però, va deixar molt clar que no el practica, però que li agrada, com a la majoria de novazelandesos, es clar.\nFins i tot jo mateix li vaig poder fer una pregunta!\nDesprés de la roda de premsa, va ser el moment dels autògrafs i fotos. No em pensava que ho faria, però sí, jo també vaig fer cua. Dieu-me groupie, però és que algú fins i tot va fingir tenir un nen perqué li signés una samarreta… no direm noms…\nI al final mireu qui vaig trobar: en Raül Llimós de RAC1 va voler entrevistar en Carter a banda. Pot ser que després de la recent visita que van fer a Perpinyà, els nois de RAC1 se’ns hagin afeccionat de debò al rugby? No aniria gens malament, oi?\nUs deixo l’entrevista que li va fer en Llimós, per a RAC1.\n[Actualització] Us deixo també el video que ha fet l’amic Tretzista\nThis entry was posted on dijous, 15 de/d' gener de 2009 at 3:46 am and is filed under usap.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. Both comments and pings are currently closed.\n5 Responses to Dan Carter de prop\ngener 15, 2009 a les 11:14 pm\nEns has deixat un dubte … quina va ser la teva pregunta?\ngener 17, 2009 a les 8:46 am\nUn altre mitjà fa estar present també. En breu ho podreu veure ;-)))\ngener 17, 2009 a les 11:10 am\nAi! m’he deixat la revista Esforç!\nI tinc entés que hi haurà un especial fotogràfic sobre en Carter, oi?\ngener 17, 2009 a les 6:48 pm\nSempre endavant! Per cert, tot just començar el vídeo baixa per les escales el Dan Carter amb algú més ;-)\ngener 18, 2009 a les 10:54 pm\nO millor dit, qui es aquest noi que baixa les escales abans que en Monti.\nPd.Enrecordat dels Senglars¡¡¡ Monti,


xàtiva; punts de vista: El dia té vint-i-quatre hores\nEn anunciar canvis a la Llei Orgànica d’Educació, el ministre del ram justificava la seua decisió en la necessitat de combatre el fracàs escolar. En altres entrades, ja he expressat el meu parer sobre aquest assumpte: no cal canviar la llei; cal millorar la seua aplicació. Ara bé, ni els canvis legislatius ni les millores reglamentàries asseguraran de manera automàtica la disminució del fracàs escolar. S’han de tenir en compte altres variables que incideixen en l’educació. Una de les més important és l’ambient social en què es desenvolupa la vida dels alumnes. Alguns indicis mostren que la nostra societat té escàs interès pel saber i la cultura. Els índexs de lectura són baixíssims. (Les enquestes demostren que hi ha una dotació de llibres molt minsa a la immensa majoria de les llars.) Encara hi ha poca voluntat d’aprendre llengües estrangeres. Entre qui té estudis secundaris o superiors sovinteja un fenomen curiós: la gent de lletres menysprea olímpicament les ciències; la gent de ciències desdenya les humanitats (la història, la literatura, la cultura clàssica...). En general, hi ha una aversió social enorme cap a les matemàtiques. La gent s’apanya amb les quatre regles i gràcies —i des que existeixen les calculadores, ni això. A nivell social, predominen la xafarderia, la conversa insubstancial, la maldiença... Com és lògic, hi ha excepcions honroses, però resulta fàcil comprovar com estan de generalitzades aquestes pautes socials. El nostres comportaments, individuals i col·lectius, típicament mediterranis, disten molt de la circumspecció i la responsabilitat més usuals als països nòrdics o de l’extrem orient. En aquest panorama, qui s’aparta de la trivialitat, o gosa parlar de temes una mica elevats, és immediatament titllat de saberut i ha de suportar tota mena de rialletes i brometes. Els alumnes dels ensenyaments obligatoris viuen en aquest ambient. Només romanen cinc o sis hores —de les vint-i-quatre que té el dia— a la institució educativa. Les altres divuit hores, les passen a casa, al carrer o als centres comercials.\nEtiquetes de comentaris: Cultura, Ensenyament, Opinió


aColor i Sinycon Web Els qui som Web <!-[if lt IE 7]>\nQue i per què\nVideo tutorial del panell d'administració\nEstudiem les teves necessitats i et vam crear diverses propostes de disseny, s...\nUna vegada, el client accepta el disseny i ens fa arribar el material necessari...\nSi necessites ajuda, no t'anem a deixar solament/a. Posem al teu servei tots l...\nEn breu el nostre sistema permetrà que en actualitzar la teva pàgina web també...\naColor i Sinycon Web\nAcolor neix l'any 2005, encara que els nostres començaments van ser l'any 2000 com BuscaPrat, una guia comercial que ofereix als seus clients la possibilitat d'administrar els seus anuncis mitjançant un panell d'administració.\nPortem més de deu anys coneixent les necessitats reals dels nostres clients, per tant sabem ben quins són els seus problemes a l'hora d'actualitzar el seu espai en internet.\nL'any 2008 amb l'inici de la crisi, decidim treballar en un sistema que creés pàgines web d'una manera ràpida i fàcil d'administrar per a l'usuari/a, d'aquesta manera podíem oferir uns preus realment econòmics.\nAvui dia el nostre gestor de continguts (CMS) és capaç de crear qualsevol tipus de pàgina web, des de la més senzilla a la més complexa. La capacitat d'informació que es pugi a la web és il·limitada, tant galeries d'imatges, llistats de notícies, catàlegs, seccions, etc.\nNosaltres et vam crear la web a mesura, pugem la primera informació i t'ensenyem el fàcil que és fer-ho un mateix.\nLes pàgines web creixen segons les necessitats del client oferint-li un panell d'administració per actualitzar el contingut des de qualsevol ordinador amb connexió a internet. Un panell de control fàcil d'administrar i on el client disposa de les últimes millores, per la qual cosa el sistema mai quedarà obsolet. Podem fer-te també la pagina en facebook i que se sincronitzi amb el teu web, o viceversa, d'aquesta manera solament has de pujar la informació en un sol lloc.\nAcolor és una empresa on ens preocupem pels nostres clients, creixem a poc a poc però amb passos ferms, no oferim serveis fàcils de vendre sinó serveis que no donin problemes.\nSom un equip de professionals que fem que les petites i mitges empreses (PIMES),puguin tenir el seu espai en internet d'una manera econòmica però alhora totalment professional.


El número d’aturats a Premià de Mar creix en 50 persones i arriba ja als 2.418 - Ràdio Premià de Mar\nEl número d’aturats a Premià de Mar creix en 50 persones i arriba ja als 2.418\nPosted By: Xavier Traïd 2011-01-13\nCinquanta veïns de Premià de Mar van perdre la feina durant el passat mes de desembre. Segons l’informe sobre l’atur a la comarca de l’Observatori de Desenvolupament Local del Consell Comarcal, 2.418 premianencs es trobaven al final del desembre en situació d’atur amb una taxa del 16,65%, més d’un punt per sobre que la mitjana de la comarca.\nAhir us vam fer una primera aproximació a les dades de l’atur a la comarca a final del mes de desembre i avui estem en condicions d’ampliar aquesta informació. Tal com vam avançar, el mes de desembre es va invertir la tendència a l’alça i el Maresme va aconseguir tancar el 2010 amb un lleuger descens de l’atur, una dada positiva tenint en compte que des del mes de juliol les xifres de persones aturades havien anat augmentat. La disminució, però, és molt minsa i només ha fet baixar la taxa d’atur en un 0,16%, situant-se a nivell comarcal en el 15,47%.\nLes darreres dades apunten que l’atur afecta a 34.986 maresmencs, segons l’anàlisi realitzat per l’Observatori de Desenvolupament Local del Consell Comarcal. D’aquestes dades es desprèn que el col·lectiu de dones el que té una taxa d’atur més elevada que entre els homes. Si parlem de sectors, el que ha generat més ocupació ha estat el dels serveis i el de les persones sense ocupació anterior, seguit de la indústria i l’agricultura. En canvi, la construcció ha continuat generant atur.\nPel que fa a Premià de Mar, hem de constatar que durant el desembre 50 veïns més han passat a les llistes de l’atur, i ja són 2.418 ens premianencs aturats, amb una taxa d’atur del 16,65%, més d’un punt per sobre de la mitjana de la comarca.\nBe the first to comment on "El número d’aturats a Premià de Mar creix en 50 persones i arriba ja als 2.418"


A la meitat del camí: Magnituds incommensurables\nCuriosa paraula, “deute”: fins no fa massa apareixia en el Pare Nostre (“perdona els nostres deutes”, ara “les nostres ofenses”), i no sabria dir si la desaparició és rellevant. En certa manera, l'al·lusió al deute en un context “moral” com el de la pregària servia d'indici d'una curiosa sinonímia que tots hem acabat reconeixent d'un temps ençà: en alemany, i no sé si en altres llengües, “deute” i “culpa” s'indiquen amb la mateixa paraula (schuld, crec). Abans de la definitiva revelació de les nostres misèries, la paraula tenia un significat social confús: recorde com li ho explicava a Marta allà per l'any 2007, abans de casar-nos, quan vaig signar la meua hipoteca.\nImaginem que el senyor Martínez s'hipoteca per sa casa per valor de 200.000 euros a 40 anys, compra a crèdit un cotxe per valor de 20.000 a pagar en 4 anys i un televisor de 2.000 a pagar en 1 any. Si li haguérem preguntat aleshores “quants diners deu vosté, senyor Martínez?” ens hagués contestat, depenent del grau de la seua inconsciència, 2.000 o 22.000 euros – o pitjor: que no devia res, simplement havia comprat “a crèdit”, beneït eufemisme. Però no 222.000 euros, que era la quantitat exacta: la hipoteca no era un deute, no tenia les implicacions, les connotacions (brutes, negatives, vergonyants) que el llenguatge, en la seua saviesa, en la seua memòria, havia afegit a la paraula “deute”. D'haver-les conservat, no hagués estat possible la bombolla, l'engany. La gent no podia afegir la hipoteca al còmput “psicològic”, “emocional”, “moral” si preferiu dels seus deutes perquè 200.000 euros són una suma incommensurable, impossible d'assumir en la seua magnitud suïcida per a qui no ha arribat mai a estalviar-ne ni una petita fracció. I què són 40 anys per a qui no n'ha fet encara 30?\nPublicat el 12.3.13\nÉs pitjor encara, perquè el sr. Martínez -i,amb ell, tots els centenars de milers de senyors Martínez que s'han endeutat fins molt més enllà de la seua capacitat de pagament- deu també els interesos corresponents a eixos dos-cent vint-i-dos mil euros. I a més, moltíssims senyors Martínez han pagat el cotxe i el televisor no amb crèdits al consum, sinó incloent-los en la mateixa hipoteca del pis, el xalet o l'adossat. És a dir, que d'ací a vint o trenta anys estaran pagant encara un televisió i un cotxe que farà anys que deixaren de tenir vida útil.\n21 d’abril de 2013, a les 18:04


En el nom dels fills\nReportatge de la semana\nPerquè està de moda, per tradició familiar, per la procedència dels pares o com a fruit d’una llarga reflexió el nom dels fills és la primera senya d’identitat que tindran i la que conservaran tota la vida.\nEl bateig per oficialitzar el nom continua sent una tradició que es manté al Principat.\nActualitzada24/05/2016 a les 13:04\nPietat Martín Vivas\nLes guarderies i les aules de maternal i infantil estaran plenes de Lucas i Alba en poc temps. Compartiran espai al pati amb molts Marc, Laia, Àlex, Júlia, Èric, Martina, Martí o Maria. Són els noms que més vegades han escollit els pares en els últims anys. Els del 2015 han arribat a liderar el rànquing entre els 602 infants nascuts l’any passat sense seguir gaire la tendència prèvia perquè Lucas i Alba no figuraven al Top 10 del 2013, per exemple, i tampoc coincideixen amb el que ha succeït al voltant del Principat, bàsicament entre els veïns del sud.\nSi la referència és la tria que han fet els catalans –les dades corresponen al 2014– allà han continuat optant per Marc i Martina, que a les Valls eren els noms preferits entre els nadons nascuts al 2013 i ja començaven a destacar en els reculls de la memòria del registre civil des del 2007. En el cas dels nens, les diferències de gustos són força notables perquè Lucas no figura entre els vint primers del llistat català i per trobar Alba cal baixar fins al lloc número 16. Si la comparació es fa amb Espanya, tampoc no hi ha coincidència perquè la preponderància, també corresponent al 2014, és per a Hugo i Lucia, que repeteixen al més alt del pòdium espanyol des de fa tres anys, dos en el cas d’Hugo que anava precedit de Daniel. Els dos noms han aparegut entre els habituals dels nadons andorrans en els últims anys però no han estat mai els més posats. A la classificació espanyola sí que es troben els més habituals d’Andorra durant l’any passat, perquè Lucas és el tretzè nom més repetit i Alba ocupa la desena posició.\nTot i aquesta evidència i que les dades no siguin plenament calcades, la registradora titular del registre civil, Mercè Coll, té clar que hi ha similitud al que es fa a d’altres contrades i precisa que “les tendències són les mateixes a tot arreu i si uns noms són els més posats a Catalunya aquí seguim la moda de fora”. Una anàlisi compartida per l’arxiprest de les Valls, mossèn Ramon Sàrries, que opina que “ara es posen els que hi ha de moda i són noms de temporada perquè de vegades tenen a veure amb una sèrie de televisió, amb artistes o futbolistes” i per això puntualitza que “no fan història” i la tendència igual que arriba marxarà per deixar pas als noms d’actualitat en aquell moment.\nUna argumentació que es constata en el cicle que han tingut noms com Jennifer o Kevin, implantats durant un petit període i que han desaparegut gairebé radicalment i només es torna a escollir de manera molt residual. I que es dedueix de la comparativa del Top 10 dels últims anys on van aparèixer momentàniament noms com Erika, Pere, Ivan, Inés, Sara, Chloé, Sofia, Iker, Gabriel o Emma per després deixar d’estar entre els preferits pels progenitors al moment d’inscriure els fills.\nLa mateixa situació que han viscut els noms compostos que eren el més habitual fins a la dècada dels 80 i que ara es troben de manera excepcional amb algun cas de Víctor Manuel, Pere Joan, Josep Lluís, Joan Antoni o Joan Josep, segons el recull facilitat per mossèn Ramon de Canillo.\nLluny d’altres cultures on de vegades el nom del fill es tria pel significat que té i, per tant, es repeteixen habitualment els mateixos, a Andorra el fet que primen les modes va deixant enrere els tradicionals de patrons o patrones, que fa unes dècades envaïen els llibres de família. Ho constaten els mossens que són un termòmetre privilegiat per conèixer per on van les tendències de noms perquè tot i que la societat s’hagi laïcitat majoritàriament el bateig continua força generalitzat entre les famílies. Com apunta mossèn Ramon de Canillo que llança una reflexió. “Hi ha moltes parelles que no estan casades i bategen i és una mica incongruent i d’altres vegades caso i batejo a la vegada”.\nLa conclusió que treuen els dos sacerdots torna a anar en la línia de l’argumentació de la registradora. Mossèn Ramon Sàrries assegura que “hi ha una davallada dels noms tradicionals” i Mercè Coll hi afegeix que “no han desaparegut, potser en un any et trobes un parell de Meritxell” alhora que especifica que per les dimensions de les xifres que es tracten “la diferència entre un nom i altre és petita” i de vegades trobar dues vegades la mateixa denominació ja permet tenir un lloc destacat al rànquing.\nLa poca atracció que generen ara els noms de verges i sants contrasta amb la recuperació d’altres que es poden titllar com força clàssics com Maria i Martí “que és molt tradicional i està de moda”, assenyala Coll i és el tercer dels més escollits pels pares. Maria va ser el novè nom més posat a Andorra l’any passat, i molt recurrent entre els llistats dels últims anys, i coincideix amb el que mostren les estadístiques catalanes, on ocupa el quart lloc, i amb les espanyoles, on figura com el segon més posat. La registradora incideix a més que “Meritxell tampoc no és un nom gaire tradicional a Andorra, és dels 60” i afegeix que els noms més habituals al país durant molts anys corresponien als que es posaven a la zona del Pallars i esmenta “Maria, Enriqueta o Lluïsa” entre les dones i “Josep, Josep Joan i Bonaventura” per a homes, i comenta que en alguns casos aquests noms es continuen posant per tradició familiar “perquè és el nom dels pares”.\nEl repàs que mossèn Ramon de Canillo ha fet per a aquest reportatge dels llibres de bateig que ha anat acumulant durant mig segle revela que del 1990 al 2001 es van batejar al santuari de la Mare de Déu de Meritxell dotze nenes amb el nom de la patrona, i en la dècada anterior havien estat 21 els casos. I fa una precisió respecte a qui tria posar a la filla Meritxell perquè subratlla que “es posa a nenes de Canillo però és un nom de tot el país i també de Catalunya i moltes vénen a batejar-se aquí, ara mateix tinc un bateig d’una nena que vindran des de Mallorca perquè els fa il·lusió fer-ho aquí”. Afegeix el mossèn que a la parròquia encara es posa també per mantenir la tradició algun Serni, “no gaire” i algun Roc “que és la festa major de Canillo” i considera que “dels que més surt és Maria perquè també hi ha moltes Myriam i Mireia, que és el mateix nom”.\nEl que sí que porten totes les petites batejades a Canillo és Meritxell de tercer nom i Serni quan es tracta de nens. És el que escull el mossèn i el canillenc es manté fidel a la tradició. “Que el segon nom el posin els padrins i el tercer el mossèn vol dir que hi ha un compromís d’acompanyar aquest nen”, insisteix el mossèn que recorda el cas d’una parella que els padrins no s’ocupaven del fillol i els pares li van canviar el segon nom. Una tradició que a la capital ja gairebé no es conserva. L’arxiprest de les Valls explica que “moltes vegades només posem un nom, el que figura al registre civil” i rememora que fa temps de vegades el mossèn posava als nens que batejava “el seu nom de tercer i el de la mare si era nena”.\nMossèn Ramon de Canillo defensa, però, la importància del gest de participar en la tria dels noms perquè significa assumir certa coresponsabilitat en l’educació de l’infant. I introdueix un element més que considera moltes vegades no s’acaba de tenir en compte. “Triar el nom i batejar-lo és celebrar la vida i donar-li un camí, després ell seguirà el que vulgui i es desviarà o no però als nens els falta un camí de valors, el problema és que els pares no tenen camí”, remarca per puntualitzar que “el camí s’ha de marcar bé perquè si no es perden i igual que a AINA marquem el de pujar a la Serrera s’ha de marcar el de la vida i donar un nom vol dir acompanyar perquè se senti estimat i guiar el nen”.\nNoms que puguin recordar la procedència dels pares també es poden trobar entre els nadons del país, tot i que de vegades la globalització esborra les arrels dels progenitors al moment d’escollir el nom. Així mossèn Ramon de Canillo destaca que entre la comunitat portuguesa “és habitual posar Paulo o Ricardo als nens” però no té gaire incidència el nom de la mare de Déu per excel·lència a Portugal “Fàtima no es posa gaire tot i que són molt devots de la verge”. La mateixa generalització troba en noms d’ascendència basca, que podrien indicar l’origen de la família “però per exemple tenim Leire, que és d’un santuari de Navarra i els pares són d’aquí”.\nLa casuística dels noms no obeeix en cap cas un únic criteri –els sociòlegs no tenen una opinió única per explicar-lo– i moltes vegades és recurrent el comentari dels pares que fan un llistat per anar-ne descartant progressivament i acabar triant gairebé a última hora perquè la decisió no ha estat fàcil. Mossèn Ramon de Canillo al·lega per l’experiència que té que “de vegades la gent s’ho pensa molt perquè és el primer que dóna i marca la personalitat del nen” i finalment el denominador comú de gairebé tots els progenitors, més enllà de les vinculacions familiars o històriques que pugui tenir un nom o altre és justificar la tria del nom de manera coincident amb un “és bonic, ens agrada”.\nL'AREB negocia la venda de la filial de BPA a Panamà\nTramitat el final de la Universitat de les Valls\nNervis i bones expectatives a l'examen de la POB\nLes quotes donen resposta a la contractació de l'hostaleria\n1.Nous talls d'aigua a Escaldes a partir...\n2.Bicicletes elèctriques per als banders\n3.Ambaixador Toni Bou\n5.La lliga de Luis Suárez\n6.Quatre empreses negocien instal·lar el Casino ...\n7.Tres ferits lleus en bolcar un vehicle al vial...\n8.“El més normal és que al juny JC Flowers ja ges...\n9.Nervis i bones expectatives a l'examen de la...\n10.Pàrquing per al públic\n1. Quotes efectives\n2. Museus de nit\n3. 1964, una reflexió històrica\n4. Un error\n6. “Si la pell es posa morena és que la protecció ...\n7. La novel·lista\n8. Un any de desil·lusió\n9. Plaus i De la Casa dominen a la Pujada a...\n10. La cursa Illa Carlemany ja supera els 1.900...\nPrem aquí per escriure la teva opinió\nHi ha hagut els següents errors


Reus Deportiu Miró - CE Noia Freixenet per començar l'OK Lliga | Canal Reus TV\nReus Deportiu Miró - CE Noia Freixenet per començar l'OK Lliga\n13:40 - 26 agost 2020\nL'OK Lliga s'iniciarà el 26 de setembre, quan els roigs-i-negres rebran a casa al Noia Freixenet. El primer clàssic contra el Barça arribarà en la jornada 9, el 21 de novembre, a Barcelona.\nQuart contra tercer classificat de la temporada 2019/202, és a dir, Reus Deportiu Miró - CE Noia Freixenet per començar l'OK Lliga. La competició s'iniciarà amb un duel entre dos equips que volen estar al capdavant de la classificació, amb el permís del Barça i del Deportivo Liceo. Precisament, el primer clàssic contra el Barça arribarà el 21 de novembre al Palau Blaugrana a la jornada 9.\nEls homes de Jordi Garcia marxaran de vacances després de viatjar a Lloret el 19 de desembre a la jornada 13 i tornaran amb un plat fort, rebent el Deportivo Liceo a casa el 9 de gener. El 27 de març el Palau d'Esports rebrà la visita del Barça, en el clàssic de la segona volta. El 22 de maig el Reus es desplaçarà a La Corunya en la penúltima jornada de lliga, abans d'acabar la competició a casa rebent la visita del Vendrell.\nSense play-off pel títol\nL'OK Lliga tornarà a tenir un format únic de lliga regular, després que l'Associació de Clubs d'Hoquei Patins votés la supressió del play-off pel títol, una de les novetats que s'havien d'implementar, de nou, la temporada passada, però que amb l'arribada de la COVID-19, no es va poder celebrar.\nDe moment els partits que es disputin al Palau d'Esports se celebraran a porta tancada, ja que segons explica l'entitat del Carrer Gaudí, els possibles contagis derivats d'un partit d'hoquei posarien en risc tota l'activitat del club. Els reusencs fa més d'un mes que estan entrenant, i tot i no jugar la Lliga Catalana, viatjaran a La Corunya per jugar la Copa del Rei la setmana abans de l'inici de l'OK Lliga.


L’Institut del Teatre col·labora al Festival Llum de Barcelona\nPer segon any consecutiu, l’Institut del Teatre col·labora amb el Festival Llum Barcelona que es duu a terme del 10 al 12 de febrer a Barcelona en motiu de les Festes de Santa Eulàlia.\nEls alumnes de l’assignatura “projecte d’autor” de l’especialitat d’escenografia de l’Escola Superior d’Art Dramàtic (ESAD) Albert Ventura, Núria Vila, Marta López, Eva Mª Enriquez, Macarena Palacios, Helena Lucas i Oriol Corral presenten el projecte OUK-TOPOS al Pati de l’Ateneu de Barcelona.\nOuk-topos parla d’un lloc, d’una ciutat inexistent que representa un món irreal i idealitzat, volàtil, generant un doble joc reflectit en la font, inexistent quasi imperceptible.\nEl viatger arriba a la ciutat subtil, a la ciutat abstracte, perfecte però alhora irreal i el temps s’atura.\nA Ouk-topos podem experimentar una ciutat on la llum artificial és un símbol d’humanitat, de civilització. Una construcció de peces modulars travessada per fluorescents led i tubs de plàstic. La ciutat invisible invertida sorgeix de l’estany, contraposada amb la ciutat suspesa, damunt d’un mirall que actua entre la superfície sòlida i líquida. Sense llum la ciutat deixaria d’emmirallar-se en la seva ombra.\nAl segle XV van començar a posar llums als carrers de Londres, on regnaven les ombres i la foscor. El paisatge urbà ha canviat molt en els últims segles, la llum artificial ha esdevingut un símbol humà, els mapes de contaminació lumínica en són un exemple.\nLes ciutats han creat el seu propi cosmos de llum elèctrica per evitar l’eterna foscor.\nL’electrificació ha produït un canvi social. L’energia elèctrica és essencial per la societat de la informació de la tercera revolució industrial, televisió, computació, robòtica, internet...\nEl projecte, que també compta amb la col·laboració de l’Escola Superior de Tècniques de les Arts de l’Espectacle (ESTAE), està tutoritzat per la professora d’escenografia Maria Domènech.


Bétera celebra amb música, danses i foc la festa dels valencians – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nBétera celebra amb música, danses…\nEls veïns i veïnes de Bétera van eixir al carrer el dissabte per celebrar la vespra del Dia de la Comunitat Valenciana. Com cada any els carrers de Bétera es van omplir de gent per veure esta cercavila en què els gegants i capgrossos, els balls, les obreres i els coets dels majorals són els protagonistes.\nEls tabals i els dolçaines de la Colla Xe que burrà! obrien la processó que va partir des de la Casa de la Cultura de Bétera encapçalada pels gegants i cabuts que representen bona part de la història de la nostra terra. Just radere dels gegants, el públic va poder gaudir de la “Dança dels nanos” i d’altres moltes danses interpretades pel grup de ball de la falla Gran Via de l’Est de Bétera.\nLes cinc comissions falleres del poble també van estar presents així com les Falleres Majors de Bétera, Inés Plasencia i Paula Hernández, qui van desfilar obrint pas a Real Senyera, protagonista de la processó.\nLes Obreres del 2017 van participar per primera vegada en un acte oficial de l’Ajuntament de Bétera. Pilar, Amparo, Olga i Maria van assistir vestides amb els trages d’hortolanes i repartiren caramels a grans i majors, tal com mana la tradició d’esta celebració a Bétera.\nCom no podia ser d’altra manera la pólvora també va tenir el seu protagonista a la Diada dels Valencians. Els Majorals de 2017, vestits amb bruses negres, es van penjar les seues caixes de fusta per oferir una coetà de Luxe que va il·luminar els carrers de Bétera. La cercavila en què va participar la corporació municipal al complet va acabar a la Plaça del Castell on la festa va continuar amb música en directe.


Jaume Vallès - - 2/7/2012\nLes actituts dels ministres\n“A mal temps, bona cara”, dita popular molt adequada en els temps que ens ha tocat viure. Però penso que hi ha alguna excepció, la dels Ministres quan anuncien disposicions que afecten directa i individualment la vida quotidiana de la ciutadania.\nLes persones amb dificultats econòmiques, quan els Ministres comuniquen pels mitjans, decisions com la reforma laboral, la rebaixa de salaris públics, el copagament farmacèutic, etc. no entenen els somriures del senyor De Guindos, Montoro o la senyora Ana Matos.\nDe les cares somrients dels ministres, han de deduir que aquests senyors tornaran a casa seva sense cap de les preocupacions que es derivaran de les seves comunicacions i que sí que patiran la resta de la ciutadania. Com una petita mostra de solidaritat amb la penúria ciutadana, els Ministres haurien de donar la sensació, real o no, de que els acompanyen moralment amb els maldecaps que les seves decisions els causen.\nPotser seria demanar massa que expliquessin la privilegiada posició econòmica de que legítimament disfruten aquests ministres, però sí caldria donar a entendre que les mesures d´austeritat són per a tothom, inclosos per els que les decideixen. Que és una obvietat? Que ens ho expliquin.


El Vendrell aprova un ajut per autònoms i petites empreses afectats per la crisi de la Covid-19\nLa dotació total pressupostària és de 100.000 euros i l’ajut serà de fins a 600 euros\nImatge d'arxiu d'un carrer decorat pel Shopping Night, la festa del comerç del Vendrell CEDIDA\nDijous, 07 Mai 2020 12:37\nL'Ajuntament del Vendrell ha aprovat un ajut de fins a 600 euros adreçat a persones treballadores autònomes, microempreses i petites empreses de fins a 15 treballadors, amb domicili del centre de treball al municipi del Vendrell, que hagin hagut de cessar la seva activitat, o que hagin tingut una reducció dràstica i involuntària de la seva facturació i que hagin registrat pèrdues econòmiques com a conseqüència dels efectes del Covid-19. La partida pressupostària total destinada a aquest ajut és de 100.000 euros\nEn aquest sentit, es puntualitza que s’entén per centre de treball aquella activitat comercial, industrial o de serveis que es localitza i es desenvolupa al terme municipal del Vendrell. A més, es detalla també que queden excloses aquelles persones treballadores autònomes, microempreses i petites empreses que tinguin el domicili fiscal al municipi del Vendrell, però que desenvolupin la seva activitat en centres de treball localitzats en altres municipis.\nL'Ajuntament del Vendrell atorgarà aquest ajut pel procediment de concurrència no competitiva fins a l'exhauriment del crèdit consignat a l’aplicació pressupostària, i serà compatible amb qualsevol altre ajut destinat a la mateixa finalitat. La quantia de l'ajut pot ser fins a un màxim de 600 euros d’acord amb els criteris d’atorgament dels ajuts establert a la base 6 de la convocatòria: activitat afectada per la suspensió, percentatge de reducció d’ingressos i nombre de treballadors.\nL'ajut es podrà sol·licitar a través de la Seu electrònica de l'Ajuntament del Vendrell, complimentant el model normalitzat i aportant la documentació requerida, un cop estigui la convocatòria publicada oficialment a la pàgina web Covid-19 al Vendrell, en el seu apartat de ‘Mesures econòmiques’, on s’hi trobarà tota la informació i els enllaços corresponents per poder tramitar la sol·licitud.


Unió de Mútues certifica el seu sistema de gestió per a la prevenció de delictes – Unión de Mutuas\nUnió de Mútues certifica el seu sistema de gestió per a la prevenció de delictes\nÉs la tercera entitat d’àmbit nacional que aconsegueix aquest reconeixement\nUnió de Mútues ha aconseguit la certificació del seu sistema de gestió de compliance penal, emesa per AENOR, qui, després d’una detallada i exigent auditoria, ha distingit i reconegut la conformitat del sistema de prevenció de delictes de la mútua d’acord amb l’estàndard oficial UNE 19601.\nLa norma 19.601 va ser publicada el mes de maig passat i està alineada amb els estàndards internacionals així com amb les exigències del Codi Penal, amb la reforma del qual, el 2015, la responsabilitat penal de les persones jurídiques s’ha assentat definitivament en el sistema penal espanyol.\nAquest certificat de compliance penal és un pas més en el camí de l’excel·lència i la millora continuada que marca la trajectòria d’Unió de Mútues, que té l’objectiu d’oferir la màxima qualitat en els seus serveis, amb un profund respecte a la normativa vigent i als principis i valors consagrats en el seu Codi Ètic i Conducta, que són la dignitat, l’excel·lència, la transparència i la confiança.\nLa certificació del sistema de gestió per a la prevenció de delictes acredita la implantació a la mútua d’un marc d’actuació basat en les bones pràctiques, el bon govern, la integritat de les conductes, la transparència i el desenvolupament sostenible.\nAixí mateix, garanteix la posició activa d’Unió de Mútues pel que fa a la prevenció de la comissió de delictes i la reducció del risc penal a través de l’impuls d’una cultura ètica, de compliment i de respecte a la llei.\nAquesta certificació de compliance penal se suma al certificat del sistema de gestió de riscos per a la prevenció de delictes, que va aconseguir la mútua el 2015 i que va ser fruit de la implantació inicial a l’organització del sistema de compliance penal.\nLa directora adjunta de la mútua, Teresa Blasco, ha incidit en la necessitat que les empreses i les organitzacions prenguin una posició activa en la prevenció i el control dels riscos delictius i ha destacat que “la prevenció dels possibles incompliments normatius, mitjançant l’anticipació i la implantació de barreres i controls eficaços, és l’ànima de tot sistema de gestió de riscos en el compliment normatiu”.


Los apartamentos turísticos de la Costa Brava piden un registro para evitar el intrusismo\nL'ATA reclama al Govern un registre de gestors de pisos turístics per combatre l'intrusisme\nL'associació recorda que no és obligatori estar registrat per poder dedicar-se professionalment al lloguer turístic i que això comporta una "manca de garanties" en els serveis oferts\nAcn | Girona 22.06.2017 | 14:18\nLa junta de l'Associació Turística d'Apartaments Costa Brava-Pirineu de Girona (ATA) ha acordat reclamar a la Generalitat de Catalunya la creació d' un registre d'empreses gestores d'apartaments turístics. Consideren que això els ajudaria a combatre l'intrusisme en el sector, donat que actualment qualsevol persona es pot dedicar al lloguer turístic. Això fa, al seu entendre, que sigui difícil de controlar la "professionalitat" del servei i del producte que s'ofereix al client. A més a més, recorden que la distinció de professionalitat de les empreses gestores d'apartaments turístics o habitatges d'ús turístic únicament la poden rebre si formen part d'una associació que les representi. Ara bé, la no obligatorietat de formar part d'una associació i la de no estar registrat, "deixa les portes obertes a la competència deslleial i a la manca de garantia de serveis oferts als clients", segons ATA. També reclamen més esforços per combatre les pràctiques il·legals.\nDel total d'associats que aplega l'Associació Turística d'Apartaments Costa Brava- Pirineu de Girona (ATA), el 61% són agències intermediàries que gestionen el 76% dels habitatges d'ús turístic que estan sota el paraigües de l'entitat. L'empresa gestora d'apartaments turístics professional fa d'intermediària entre el propietari i el client. Entre les funcions que assumeix, hi ha la gestió dels contractes i reserves, el manteniment de l'apartament, garantir que l'apartament disposa de tots els documents que obliga la normativa, així com el cobrament i liquidació de la taxa turística, entre d'altres.\nDes de l'ATA, consideren que aquest registre que reclamen a la Generalitat ajudaria a reconèixer la figura del gestor d'apartaments turístics i també les obligacions que els imposa l'administració. A les empreses gestores la llei les considera quasi responsables solidàries de tot, però no li atorga drets, només obligacions. És per aquest motiu que l'ATA també reclama a l'administració que faci arribar als gestors una còpia de totes les notificacions que reben els propietaris .\nL'ATA considera "imprescindible" aquest registre perquè no es continuï "posant al mateix sac" els professionals i els intrusos. L'entitat insisteix que la Generalitat hauria de destinar més esforços a perseguir les pràctiques il·legals i es queixa que les inspeccions que porta a terme l'administració "estan enfocades a controlar si els apartaments que estan legalitzats tenen visible el número identificatiu a la publicitat del seu aparador enlloc de exercir una contundent lluita contra l'intrusisme".\nEn la línia de combatre l'intrusisme, l'ATA ha organitzat aquest any jornades per conscienciar a propietaris i gestors d'apartaments i habitatges d'ús turístic a Sant Feliu de Guíxols, Begur, Cadaqués, Sant Antoni de Calonge i Pals. En aquestes sessions s'exposen els motius de tenir regularitzats els apartaments turístics, la forma en què s'ha de fer així com els requisits, obligacions i beneficis que comporta fer-ho. A més a més, s'expliquen les sancions per no tenir els apartaments inscrits en el registre de Turisme de Catalunya i quin és el procediment a seguir per denunciar un apartament il·legal.\nD'altra banda, l'entitat s'ofereix a tramitar les denúncies de particulars davant de la Generalitat, que és qui té la competència però que al seu entendre no disposa de prou eines per fer-ho.\nL'associació subratlla que els apartaments que no estan regularitzats donen "mala imatge" del sector i que cal "garantir una gestió de professionalitat, rigor, seriositat i qualitat" en el producte.\nGirona, capdavantera en la legalització d'habitatges d'ús turístic\nSegons les dades de la guia oficial d'establiments turístics de la Generalitat, a la demarcació de Girona hi ha 26.276 habitatges d'ús turístic inscrits, una xifra que representa el 43,5% del total de Catalunya (60.364).\nL'Associació Turística d'Apartaments Costa Brava- Pirineu de Girona (ATA) es va constituir el 8 de juny de 1993. L'entitat aglutina 10.000 unitats d'apartaments i vil·les de lloguer turístic legalitzats i distribuïts per tota la Costa Brava, Interior i Pirineu de Girona. L'Associació està integrada per intermediaris i propietaris d'Habitatges d'ús Turístic i blocs d'Apartaments Turístics.


L’“aturada de país” va congelar ahir l’economia de les comarques de Lleida i de tot Catalunya en una resposta cívica contra les càrregues policials de diumenge per intentar frenar el referèndum. La vaga va donar pas a una multitudinària mobilització ...\nLa llibertat d'informació, un altre dret vulnerat\nEl consejo de informativos de RTVE ha exigit la dimissió de la direcció d'informatius per incompliment de la llei i el servei públic en la informació sobre el conflicte a Catalunya.\nReproduim el manifest de la Taula per la Democràcia\nUn vídeo que recull la vulneració dels Drets Humans bàsics i les llibertats fonamentals perpetrada per les forces de seguretat de l'Estat espanyol contra la població civil catalana.\nDavant la repressió brutal i desproporcionada, la Coordinadora d'ONGD i aMS de Lleida suspèn totes les activitats i se centra en la defensa dels drets de la ciutadania\nAjornada la inauguració d'Humoràlia prevista per dimecres\nSpot promocional de la VI Fira d'Economia Solidària de Catalunya, que tindrà lloc del 20 al 22 d'octubre al recinte Fabra i Coats del barri barceloní de Sant Andreu. El lema d'enguany és "Ni teu, ni meu. Nostre! Fem comunitat".\n60 casos de vulneració de la llibertat de premsa i dret a la informació pel referèndum de l’1O\nEl mapa de la Censura recull els casos d’agressió a les llibertats als Països Catalans. Fins al moment, una seixantena de mitjans, impremtes i professionals de la comunicació han vist coartats la seva llibertat d’expressió i informació per les coacci...\nSr Rajoy: falten 15.354 persones refugiades per arribar\nDimarts va expirar el termini i l'estat espanyol només ha acollit l'11% del que va prometre, com s'ha denunciat des de la campanya #VeniuJa. Ho hem denunciat a Lleida i ho denuncia Oxfam Intermón en aquest article\nEns organitzem per fer front a la vulneració dels Drets Humans\nUn dels objectius fonamentals del treball de les entitats de la Coordinadora d'ONGD i altres Moviments Solidaris de Lleida és la defensa dels drets individuals i col·lectius, com estableix el nostre Codi Ètic "per establir estructures que respectin i...\nUn recull de manifestos al voltant de l'1-O\nRecollim un ventall de manifestos al voltant de la convocatòria del referèndum. Sabem que n'hi ha molts més, que ens podeu fer arribar si ho voleu


5.6.6 Equipament de reproducció / 5.6 Reproducció de suports digitals òptics (CD i DVD) / Capítol 5. Extracció de senyal de suports originals / Directrius per a la producció i preservació d'objectes d'àudio digital (TC04) / Preservació digital / Professionals / Inici - Biblioteca de Catalunya\nEts a: Inici / Professionals / Preservació digital / Directrius per a la producció i preservació d'objectes d'àudio digital (TC04) / Capítol 5. Extracció de senyal de suports originals / 5.6 Reproducció de suports digitals òptics (CD i DVD) / 5.6.6 Equipament de reproducció\n5.6.6 Equipament de reproducció\n5.6.6.1 Hi ha dos enfocaments fonamentalment diferents per a la reproducció de les fonts de CD d'àudio i de DVD: la reproducció tradicional basada en equips de reproducció de format específic, o l'extracció d'àudio digital (en anglès “Digital Audio Extraction, DAE), mitjançant una unitat de lectura no especialitzada de CD-ROM i DVD-ROM. Aquest sistema d’extracció de les dades es coneix també amb la denominació anglesa de ripping o grabbing. El principal avantatge del mètode de captura de dades o d'extracció és la velocitat, ja que mentre la reproducció tradicional requereix la transferència en temps real, l’extracció mitjançant una unitat d'alta velocitat pot transferir fàcilment dades d'àudio en menys d'una desena part del temps real de reproducció.\n5.6.6.2 Extracció d'àudio digital. El principal desavantatge del mètode de descàrrega és el control d'errors. Els programaris de descàrrega més simples no tenen la capacitat de correcció d'errors. Els sistemes més sofisticats tenen algun intent de gestió d'errors, però no pas la funcionalitat necessària per a aplicar plenament les comprovacions, correccions i ocultacions d'errors indispensables per a una transferència correcta incloses en els equips per a formats específics. Els sistemes professionals d'alta gamma prometen un tractament d'errors equivalent a l'enfocament de format específic, però pocs l’han dut a la pràctica amb precisió.\n5.6.6.3 La reproducció a velocitats significativament més ràpides que el temps real són desitjables en el sentit que redueixen la quantitat de recursos necessaris per a transferir material d'àudio al sistema d'arxiu de destinació. Si el sistema de descàrrega es pot automatitzar, tindrà l'avantatge d'alliberar els recursos de personal per a les tasques de conversió d'àudio analògic a digital que necessiten recursos humans més intensius. Els sistemes automatitzats es poden utilitzar adequadament si no hi ha pèrdua de precisió en el procés de transferència. De fet, en els millors sistemes hi ha menys perill d'incoherències en les dades, en particular les que afecten les metadades, i possiblement també les que afecten el contingut en si.\n5.6.6.4 La reproducció de dades d'àudio digital sempre ha d'estar acompanyada d'una detecció d'errors precisa i un sistema de reconeixement que descrigui i identifiqui exactament el tipus i el nombre d'errors específicament del CD, i els associï amb metadades específiques del fitxer d’àudio en qüestió. Això és encara més crític quan el procés emprat per a obtenir les dades és automatitzat i més ràpid que en temps real.\n5.6.6.5 La reproducció d'un CD d'àudio és un procés únic per al qual cal prendre una decisió relativament subjectiva sobre l'èxit, o el fracàs, del procés de transferència. A diferència d’una transferència d'arxius de dades d'àudio, aquesta decisió només es pot realitzar si es considera el protocol d'errors. Els formats de dades, com ara .wav o BWF, es poden comprovar objectivament comparant el fitxer nou i l’original bit per bit. Però el CD d'àudio no és un arxiu digital sinó un flux codificat de dades d'àudio, una diferència prou significativa quan es tracta d'administrar la integritat de l'àudio.\n5.6.6.6 Hi ha sistemes disponibles al mercat, generalment destinats als arxius, que garanteixen la detecció i el reconeixement d'errors, incloent-hi protocols d'error, per a transferències a velocitats fins a 12 vegades superiors a la reproducció a temps real.\n5.6.6.7 El requisit mínim per a sistemes d’extracció (DAE) destinats a arxius és la capacitat de detecció i alerta de l'operador sobre qualsevol error d'àudio digital.\n5.6.6.8 Enfocament de reproducció en format específic: Per a la transferència d’un CD codificat en format CD-Àudio es pot utilitzar un reproductor de CD autònom. L'equip de reproducció requerit és un reproductor de CD amb sortida digital, per a la ingestió de la seqüència de bits d'àudio a través de l’entrada digital d’una estació de treball d’àudio digital (targeta de so). El format d’interfície preferit per a la transmissió d'àudio digital és l’AES EBU. L'ús de la interfície S/PDIF pot proporcionar els mateixos resultats, però la longitud del cable ha ser menor. Qualsevol conversió entre AES/EBU i S/PDIF ha de tenir en compte les diferències entre els dos estàndards, en particular l'ús diferent dels bits d'estat que porten banderes d'èmfasi i drets d'autor (Rumsey i Watkinson, 1993). El desavantatge d'aquest enfocament en temps de reproducció real és que és molt lent, i no hi ha constància de correccions d'error en el registre de metadades.\n5.6.6.9 Les targetes de so per a la ingestió de CD d'àudio han de ser capaces d’acceptar dos canals de 16 bits a 44,1 KHz; l’equip de reproducció ha de ser de qualitat comercial. Cal tenir cura de garantir una posició estable i lliure de vibracions per al reproductor, a fi d’obtenir la màxima fiabilitat en la reproducció.\n5.6.6.10 El reproductor de CD ha d'estar en bones condicions. En particular, és obligatori que el làser tingui la potència òptima; cal netejar la lent amb regularitat. Dispositius com ara discs sintonitzadors no són de cap utilitat per a la reproducció dels CD. S'aconsella no utilitzar làmines de protecció (anomenades CDfenders / DVDfenders), ja que podrien sortir-se del disc i danyar la unitat28.\n28 “CD aus dem Kühlschrank”. Funkschau núm. 23, 1994, p.36-39. L'efecte de millorar la qualitat de reproducció dels CD o DVD refredant-los a la nevera és tan petit que, si bé es va demostrar en teoria (matemàticament), mai no s'ha mostrat a la pràctica.


Artur Mas: �El proper govern tindr� un 20% menys de departaments i un 30% menys d�alts c�rrecs�\n- Artur Mas: �El proper govern tindr� un 20% menys de departaments i un 30% menys d�alts c�rrecs�.Per m�s informaci� sobre: Artur Mas: �El proper govern tindr� un 20% menys de departaments i un 30% menys d�alts c�rrecs� visita la secci� de CIU al respecte\nimprimir El futur president de Catalunya anuncia que només hi haurà conseller en cap si Josep Antoni Duran Lleida s'incorpora a l'executiu\tEl president de CiU i futur president de la Generalitat de Catalunya, Artur Mas, ha avançat aquest matí en el proper govern “com a màxim hi haurà 12 departaments, una reducció del 20% tal i com vam dir en campanya, que serà del 30% d'alts càrrecs actuals”. Mas ha afegit que “només hi haurà conseller en cap si al final Josep Antoni Duran Lleida i jo decidim que s'incorpori al govern. Hi ha molts punts a favor, perquè l’executiu guanyaria molta força politica, però a Madrid cal que defensem amb força els interessos catalans i que transmetem confiança als mercats. En alguns dies ho resoldrem”.\nEn una entrevista a Catalunya Ràdio, el líder nacionalista ha considerat que “veig difícil que hi hagi govern abans de Nadal. Segueixo actuant amb prudència perquè les formes son importants. No seré president fins que el Parlament m'esculli. El meu desig es que el 3 de gener, dilluns, tothom estigui treballant als despatxos”. Aquests darrers dies de pont “m'han servit per progressar, espero que adequadament, en el futur govern. Recomano que ningú faci travesses perquè el plat s'està cuinant. Fins que no surti a la taula no es podrà valorar. A la cuina el cuiner fa proves, rectifica, tasta i va fent”, ha explicat gràficament.\nArtur Mas ha explicat que amb el president en funcions, José Montilla, “no hem parlat més des de la nit electoral. Suposo que em trucarà entre avui i demà per informar-me de quan convoca el ple de constitució del Parlament”. Pel que fa a la investidura del president, “la decisió l'ha de prendre el PSC. Altra cosa es que el PSOE tingui opinió”. “En el PSC hem trobat una actitud constructiva”, ha constatat, “sense voler pressionar ningú, el resultat és tan clar que no tindria sentit obstaculitzar la investidura. Entenc que en primera votació els altres grups expressin que no donen suport al nostre programa, però en segona no tindria sentit obstaculitzar l'elecció del president”.\nMas ha recordat que les prioritats del futur govern seran aixecar l’economia i millorar l’educació. En aquest sentit, s’ha congratulat de les dades del darrer informe PISA: “En el tema educatiu sembla que millorem, però encara estem lluny dels nivells europeus i tenim la xacra del fracàs escolar”, ha alertat. El futur president ha assenyalat que un altra prioritat serà “com mantenim l'estat del benestar, si es pot. Faré tot el possible. Vol dir que caldrà fer canvis i racionalitzar la despesa”. Amb tot, ha reiterat la seva posició contrària al copagament sanitari, “perquè els principals usuaris de la sanitat son la gent gran, amb pensions que son les que son”. “D’acord amb els professionals i el sector farmacèutic, cal posar mesures per impedir l'abús del sistema”, ha plantejat.\nA més de la reforma de l'administració en la línia de l’agilitat, l’aprimament l’austeritat, Artur Mas ha subratllat que la prioritat pel que fa a la relació amb l’Estat serà assolir “un pacte fiscal en la línia del concert econòmic”. “És un tema de justicía, no podem patir aquest drenatge de recursos que ens calen per sortir del pou on som”, ha advertit, “és evident que es bàsic que no hi hagin majories absolutes a Madrid. No dependrà de nosaltres, però cal que els partits sense lligams amb Madrid puguem condicionar el govern que surti de les eleccions”.\nEl futur president ha deixat clar que complirà immediatament dos compromisos electorals: “Quan arribem al govern podrem anar a mes de 80 km/h, hi haurà una limitació però intentarem racionalitzar-ho per la via del sentit comú”. “L’impost de Successions també el treurem, tot i que no es bon moment, però ho farem perquè és un compromís”.\nRespecte a la vaga salvatge dels controladors aeris, Mas ha explicat que “hagués actuat mes o menys com el govern de k’Estat, amb fermesa”. “No sé si se'ls hi va passar l'arròs, perquè durant anys se'ls ha donat tot el que han demanat”, ha continuat, “és preocupant que amb la responsabilitat que tenen els controladors actuïn amb aquesta irresponsabilitat”. Mas ha advertit que “la relació amb Zapatero ha de ser correcta des del punt de vista institucional, però això no vol dir cordial”. “Em va trucar la mateixa nit de les eleccions, però jo hi tinc un problema de confiança, com el te molta gent. Amb tot cal que la relació funcioni perquè en depenen moltes coses”, ha afegit.\nArtur Mas ha explicat que “la felicitació que més he agraït i m'ha impactat es la gent que em diu que no ens ha votat, però que s'alegra molt de la nostra victòria. Vol dir que a peu de carrer hi havia la sensació important que calia el canvi”. “D'altres em feliciten per la victòria però em planyen pel que em ve a sobre: ens venen a dir que si anem per feina tenim un marge de confiança”, ha dit, “som dipositaris d'aquests vots, no propietaris”.\nEl president de CiU ha explicar que “quan veig la situació del PSC i d’Esquerra penso que tant de bo se'n surtin. Sempre hi haurà sensibilitats diferents i els partits ajuden a transmetre-les”. “Ara hem aconseguit que molta gent veies que el canvi passava per nosaltres. Espero que trobin el seu camí”, ha expressat. “Es considerava que CiU s'acabaria amb Pujol i fora del poder. Caldria que s'adonessin que CiU empelta amb una forma de veure i viure el pais absolutament transversal: Hem guanyat a 921 municipis de 947”, ha recordat.\nEntrevista a Artur Mas a 'El mat� de Catalunya R�dio'


La Marxa per la Paràlisi Cerebral congrega 2.300 persones\n"Aquesta carrera ens ajuda a trencar barreres i prejudicis", assegura la presidenta de la Fepccat\nDiumenge, 05/11/2017 | Actualitzada 06/11/2017 - 18:29\nNo és la carrera més multitudinària del calendari atlètic. Tampoc la que aplega més estrelles. Ni tan sols puntua per a cap campionat i, de fet, el temps és el menys important. Però sí que és una de les cites esportives amb més sentit de l’any. La Marxa per la Paràlisi Cerebral va congregar ahir a prop de 2.300 persones pels carrers del districte de les Corts de Barcelona, en dos recorreguts d’un i cinc quilòmetres amb arribada i sortida a l’avinguda de Sant Ramon Nonat.\nLa carrera, que compta amb el suport de l’Ajuntament de Barcelona, l’organitzen la Federació Catalana d’Entitats de Paràlisi Cerebral (Fepccat) i l’empresa Ipsen Pharma. L’ambient festiu va marcar un matí de diumenge en el qual també els afectats per aquest tipus de malalties cerebrals van formar part, al costat de les seves famílies, de la línia de sortida de la marxa. «Aquests esdeveniments ens ajuden a trencar barreres i prejudicis que encara són molt presents en la nostra societat», va assenyalar la presidenta de l’entitat, Mercè Batlle.\nAquesta competició atlètica, de fet, al marge de donar a la ciutadania una nova oportunitat per estirar les cames amb un dorsal al pit, també és una manera, va explicar Batlle, de «donar visibilitat a un col·lectiu» la rutina del qual a l’espai públic no sempre és tan senzilla com hauria de ser.\nCADA 500 NOUNATS / La paràlisi cerebral, segons va informar la Fepccat, és la causa més freqüent de discapacitat física entre les criatures, i s’estima que un de cada 500 nounats pateix paràlisi cerebral. «Per aquest motiu –va explicar l’entitat– l’objectiu d’aquesta cita esportiva és rete homenatge a totes les persones que, d’una manera o altra, conviuen amb aquesta patologia o altres discapacitats similars, i que, un dia rere l’altre, lluiten per tenir una vida tan normal com sigui possible».\nLa carrera, com ja es fa des de la seva primera edició, també pretén conscienciar sobre la igualtat d’oportunitats i la necessitat d’inclusió social d’un col·lectiu que, en el conjunt d’Espanya, puja a 120.000 persones.\nCinc blocs de l'àrea de Barcelona s'uneixen per lluitar contra un fons voltor\nTemes: Solidaritat Malalties Atletisme


Consells per cuidar la higiene bucodental en els viatges | Frescoryl\nConsells per cuidar la higiene bucodental en els viatges\nHome Salut Consells per cuidar la higiene bucodental en els viatges\nUna bona salut dental és essencial per tenir una bona salut general. Sabem que no sempre és fàcil mantenir nets les teves dents i més complicat encara … La teva boca! Avui parlarem d’una bona higiene bucodental als viatges.\nSabem que les vacances són el moment perfecte per relaxar-se i oblidar-se de la rutina. Tanmateix, no podem oblidar que la nostra boca no descansa. Besem, mengem, badallem, parlem … La boca és d’aquestes parts del cos que sempre estan en moviment. Per això, estar de viatge no pot servir d’excusa per no cuidar-la. Coneixes tots els beneficis de rentar-se les dents? Són molts, alguns van més enllà d’una bona salut.\nAvui al nostre blog, volem portar-te uns consells per facilitar-te la neteja bucal quan estàs de viatge. Segueix aquests tips i dóna-li prioritat a la boca. La teva salut és el més important!!\nConeixes el primer dentifrici del mercat per portar? Un producte amb ingredients naturals fet pel teu màxim benestar. Els comprimits masticables Frescoryl són vegans i cruelty-free.\nPer utilitzar aquest dentífrici no necessitaràs més que 1 minut del teu temps. Són còmodes d’usar perquè no necessites ni aigua ni raspall, el que et permet utilitzar-lo en qualsevol lloc.\nEls comprimits dentifricis no porten res de fluor, a causa de les possibles conseqüències que té el seu ús excessiu (Pots conèixer més al nostre article al bloc). És un producte sense parabens ni additius, amb un 0% de toxicitat certificat pels seus premis en diverses categories.\nFrescoryl és el millor dentifrici per mantenir la higiene bucodental als viatges.\nMantenir la teva rutina\nLa cura dental està compost per una rutina que no hem de descuidar. Tot i que no estiguem a casa, hem de seguir en la mesura del possible les rutines del nostre dia a dia en l’àmbit bucodental. Si no saps els passos d’una bona rutina bucodental, et recomanem llegir-te el nostre article al bloc.\nA més, és interessant anar perfeccionant la nostra rutina per no cometre els típics errors al raspallar les dents.\nNo oblidis l’essencial\nQuan ens anem de viatge, realitzem una llista d’essencials per no oblidar-nos al nostre viatge. Crema solar, pinta, colònia, roba d’abric … Però … Moltes persones cometen l’error de no prioritzar el raspall de dents. Aquest, també ha de ser un essencial a les nostres vacances. A més, seria important portar esbandida i fil dental.\nEn el nostre article com cuidar la teva higiene i salut bucal, et donem alguns consells per tenir un somriure cuidat i bonic amb els estris adequats.\nRecorda el fil dental\nUna bona rutina bucodental no només està composta pel raspallat dental. El fil dental és un element vital per la cura de les dents i la boca. Part del menjar que ingerim es queda entre les dents, racons petits i estrets, pels quals el nostre raspall de dents té difícil accés. El fil dental completa la neteja i et manté fora de perill de futures infeccions.\nÉs fàcil i ràpid d’usar, a més és molt còmode de portar per la seva petita grandària.\nVisita al dentista abans d’anar-te’n\nUn dels cinc manaments d’una bona higiene dental és visitar el dentista les vegades pertinents. Ells són els experts que detectaran els problemes a temps.\nAbans d’anar-nos de viatge, seria convenient fer una visita al dentista per anar totalment preparats. És millor que et detectin un problema abans d’anar-te’n per poder solucionar-ho aquí de la manera més ràpida possible.\nTens por al dentista? Consulta el nostre article al blog de com vèncer la por al dentista, esperem ajudar-te.\nI tu, quins consells donaries als viatgers per mantenir la salut bucodental en les seves escapades?


NÚRIA MARTÍNEZ Barcelona Actualitzada el 14/06/2011 17:37\nEl grup crític del PSC que reclama un congrés des de baix ha escrit una carta al president del Consell Nacional perquè el proper 18 de juny hi hagi una àmplia implicació de la militància. Aquest fet, segons diuen els crítics, ve causat per "la situació en què es troba actualment el partit socialista, la desmobilització de l'electorat i la incapacitat de reacció envers aquesta situació per part de l’executiva nacional".\nAixí, les bases creuen que la militància actualment està "frustrada, dolguda i desmotivada", i que per això, "cal un canvi en les formes a favor d’una major participació des del primer moment del procés congressual".\nD'aquesta manera, la carta proposa entre altres coses que "el reglament que suposadament hauria de quedar aprovat dissabte 18 de juny, esdevingui una Proposta de Reglament". En la mateixa línia, que aquesta "sigui enviada a la militància", que "a través de la web es puguin incorporar les consideracions oportunes" o que "el debat del Consell Nacional sigui retransmès via web".


Federación Catalana de Voleibol - Tienda Online FCVb - Equipación de voleibol - Material para voleibol - Noticias - General - Celebrat el XXII Torneig Voleibol de Base de Rubí\nCelebrat el XXII Torneig Voleibol de Base de Rubí\nAquest cap de setmana s’ha disputat a Rubí el XXII Torneig Voleibol de Base Ciutat de Rubí de categoria infantil, cadet i juvenil. El campionat, que supleix el mític de 24 hores que es feia fa anys a la ciutat, ha comptat amb la participació de dos equips locals més el Club Voleibol Vall d’Hebron i el Club Voleibol Sant Fruitós en els quadrangulars que s’han celebrat per cada categoria: infantil, cadet i juvenil.\nLes fases prèvies es van disputar al llarg de la jornada de dissabte que va finalitzar amb un partit d’exhibició entre el FC Barcelona i un All Star format per jugadors catalans. Les grans finals van tenir lloc diumenge.\nEn categoria infantil les guanyadores van ser les noies del CV Vall d’Hebron, que van vèncer a la final al Rubí A. En tercera posició va acabar el CV Sant Fruitós i en quarta el Rubí B. Pel que fa a categoria cadet, va ser el primer equip local el que va alçar-se amb el títol de campió, en una final també disputada amb el CV Vall d’Hebron que va acabar segon. En el tercer i quart lloc van repetir posicions el Sant Fruitós i el Rubí B.\nFinalment, en categoria juvenil el primer equip de Rubí va pujar al més alt del podi, després de guanyar a la final al Voleibol Sant Fruitós, segon classificat. En aquesta ocasió, el Rubí B va ser el tercer al podi i en última posició van quedar les juvenils del CV Vall d’Hebron.


Resseguint la llegenda del Comte Arnau - Capdesetmana.cat\nUna proposta de cap de setmana cultural i a la natura és resseguir els indrets de la llegenda del Comte Arnau. A mig camí entre la llegenda i la història, aquest personatge va recórrer les terres del Ripollès, especialment al municipi de Gombrèn i Sant Joan de les Abadesses.\nLa llegenda diu que el Comte Arnau maltractava el seus vassalls, seduïa les senyores i defraudava els soldats. I la mateixa llegenda diu que com a conseqüència dels seus pecats va ser condemnat a vagar per sempre per la terra, fins i tot després de la mort. I és per això que a l’esquena del seu cavall negre, envoltat de flames i seguit pels seus gossos més fidels, enmig de la nit apareix el Comte Arnau, que amb una alta velocitat passeja pels seus dominis tot espantant aquells que intenten seguir les seves passes a l’entorn dels municipis de Gombrèn i Sant Joan de les Abadesses.\nDe fet, és en aquest poble on la llegenda situa el Comte Arnau i a més, hi ha un museu dedicat a la seva figura. És aconsellable visitar-lo abans d’iniciar la ruta. D’aquesta manera tindrem una aproximació a la seva figura. El museu recull objectes trobats a les excavacions del Castell de Mataplana, que també va ser la llar del Comte Arnau i que abans era dels Mataplana, una del es famílies més importants de la zona i de la Catalunya Medieval. El castell, ara, està en ruïnes, però en elles s’hi pot repassar i la vida del Comte i a més, és un molt bon lloc per gaudir del paisatge de la zona. I precisament és de camí al castell on ens trobarem amb el Gorg dels Banyuts, que és del punt on el Comte Arnau surt de l’infern amb el seu cavall envoltat del foc.\nTot fent camí, també ens trobarem amb la capella de la Verge i el Santuari de Montgrony. La seva gran peculiaritat és que el santuari es troba a 1.400 metres d’altitud i les escales estan excavades a la roca pels vassalls del Comte Arnau, diu la llegenda, i per accedir a la capella de la Verge i al santuari.\nTot seguit ens trobarem amb el Forat de Sant Ou. Es tracta d’un avenc que segons la llegenda, el Comte Arnau, feia servir de passadís per accedir al Monestir de Sant Joan de les Abadesses tot travessant el municipi de Campdevànol. Aquest avenc té una profunditat de 74 metres i fa tres metres d’amplada.\nEn un dels penya-segats de Gombrèn hi ha les restes del castell de Blancafort. Aquest espai és conegut també com el castell de les Dames i en aquest espai hi havia, diu la llegenda, cent dames que estaven al servei de les perversions del Comte Arnau i dels seus nobles amics. I a prop del castell, hi ha també les restes de la masia de Can Rogall on el comte hi portava les dones que estaven embarassades fins que tenien la criatura.\nUn altre dels escenaris de la llegenda és el monestir de Sant Joan de les Abadesses. Aquí, es recorda l’enamorament del comte per part de l’abadessa del monestir. I resulta que cada dia, el comte l’anava a veure tot passant per l’avenc. Finalment, però, l’abadessa Adelaisa va acabar comportant la seva expulsió de la comunitat perquè no complia amb els vots religiosos. Ara, al palau de l’abadia hi ha un Centre d’Interpretació del Comte Arnau, on es recorden les aventures del Comte Arnau a través de les cançons dedicades al personatge i les seves llegendes.\nTags : cap de setmana, cap de setmana família, cultura, història, muntanya, natura


Notícies - La Fira de Sant Ponç omple la plaça d'Octavià de productes artesanals\nLa Fira de Sant Ponç omple la plaça d'Octavià de productes artesanals\nel 17/mai/08 Jessica Sotodosos Societat PDF\nLa Fira de Sant Ponç ha omplert aquest dissabte la plaça d'Octavià de productes artesanals i tradicionals. Tot i que la pluja ha fet acte de presència al llarg de tot el dia, la iniciativa ha tingut una bona resposta per part dels santcugatencs.\nTot i que tradicionalment la fira se celebra l'11 de maig enguany la iniciativa s'ha ajornat una setmana i ha coincidit amb la Festa de la Cooperació ubicada en la mateixa plaça d'Octavià.\nEn total, aquest any s'hi han instal·lat 43 parades, dues menys que l'edició anterior. D'aquesta manera, el carrer Major i la plaça d'Octavià s'han omplert de productes artesanals tan diversos com formatge, mel, espècies, caramels o coques.\nEl tècnic de Comerç, Joan Fibla, ha valorat positivament la fira d'enguany.\nJo crec que ha anat molt bé. És una fira que és molt tradicional que fa molts anys que es fa.\nLa Fira de Sant Ponç té els seus orígens en l'època romana, quan era costum que els herbolaris aprofitessin per vendre algunes herbes curatives per als malalts. Des del segle XVI, la fira es fa coincidir amb el dia de Sant Ponç, l'11 de maig.\nUn procés participatiu decidirà com serà la segona residència pública per a gent gran de Sant Cugat\nMútua Terrassa ja fa alguns postoperatoris a domicili per deixar llits d'UCI lliure per als malalts Covid\nEnllestides les millores al parc del bosquet de la UREF\nEs frena el descens de les dades de contagis de la Covid-19\nUn mural nou a la Llar d'Avis crida a tornar a somriure\nLa pressió hospitalària es manté tot i que les dades epidemiològiques milloren\nJa pots consultar si t'ha tocat ser membre d'una mesa electoral\nL'estripada de carnets de MES


Avaria resolta a la xarxa d’abastament d’aigua al Camí dels Capellanets | Aigues de Mataro\nAvaria resolta a la xarxa d’abastament d’aigua al Camí dels Capellanets\nL'avaria de la xarxa d'abastament del carrer Major amb el camí de Capellades ja està resolta. El servei ha quedat restablert a les 15:15h.\nAl voltant de les 5:30 de la matinada s’ha produït una averia a la xarxa d’abastament, produida pel trencament d’una canonada de fibrociment de Ø 200 mm, afectant a 135 abonats dels carrers cami Capellanets, Major, Mare de Deu de Núria i de Sant Desideri. A les 6 h s’ha procedit al tancament de l’aigua. L'avaria ha produït una entrada d’aigua a una botiga de mobles, amb afectació i danys que s’hauran de valorar per part de la companyia d’assegurances d’AMSA, per atendre el rescabalament de danys a tercers. S’han iniciat les obres de reparació.\nAtès que aquesta canonada està prevista la seva renovació en el PDAM, tot i que encara no s’havia programat, es valorarà la possibilitat de ampliar l’abast de les obres per avançar-ne la millora i reposició.\nPer la incidència a la xarxa d’abastament, AMSA activa el protocol de comunicació amb l’Ajuntament per informar de l’averia, afectació a veïns per tall d’aigua, incidència a la via pública, i la seva resolució.


LANDS OF GRACCUS: NI CAUTIVO NI DESARMADO\nNI CAUTIVO NI DESARMADO\nEn la psicologia política espanyola només s'entén la victòria si és completa. No hi ha terme mig. O bé la victòria total o bé el desastre més absolut. És allò del "cautivo y desarmado..." d'infausta memòria. Però encara aquesta expressió no deixa de ser el producte d'una psicologia totalitària que es remunta encara molt més enrere. Concretament es remunta a l'experiència de la Inquisició i a la seva tasca de reprimir i eliminar tot tipus de dissidiència i d´heterodòxia, en definitiva de discrepància, allà on aquest pla sigui possible portar-se a terme. I es va portar a terme a tots els territoris on la Inquisició va anar consolidant els seus tentacles. Des de la Corona de Castella,es va anar estenent als territoris, llavors regnes, principats, comtats ibèrics, europeus i americans on en va tenir l'oportunitat, els mitjans i, sobretot, el permís o el suport -de grat o forçat- del poder polític corresponent.\nEl resultat és prou conegut. La repressió, la persecució, l'eliminació física de les persones i dels grups considerats dissidents o heterodoxos. Una eliminació que es podia fer per la via de l'execució, de l'expulsió o de l'empresonament de per vida i que en tots els tres casos implicava que el o els subjectes deixaven de ser visibles, deixaven de tenir presència en el seu entorn immediat. L'element díscol -ai, les estructures mentals que en són de traïdores i a l´hora d'explícites del que un realment pensa i vol!- desapareixia i com diu la dita "mort el gos, morta la ràbia". Paral.lelament, al control ideològic, a la repressió social, cultural, moral, es va anar estenent l'homogeneïtzació lingüística, via naturalment la llengua castellana, que va tenir la dissort de convertir-se -no per voluntat pròpia, atès que les llengües, per elles mateixes, no decideixen-, si no per voluntat humana en un instrument de repressió i d'anul.lació de la diversitat humana.\nEn el cas que ens ocupa, els espanyols volien impedir de totes totes que el diumenge 9 de novembre es votés. I es poden posar com vulguin, poder dir el que els passi pel cap, però la veritat és que, diumenge passat a Catalunya es va votar. I la prova la tenim no només en l'experiència de milions de persones que es van mobilitzar efectivament, sinó amb l'impacte internacional de l'esdeveniment. El boig que va contradirecció no som els catalans i les catalanes. És aquell que nega l'evidència i pensa que és la resta de la humanitat que va en contradirecció.\nPer a la psicologia totalitària, la que és ben vigent a Espanya, un sol dissident, un sol díscol, un sol heterodox, ja és massa, excessiu, intolerable. Un sol element que traspassi el discurs oficial, la narrativa establerta, ha de ser neutralitzat, eliminat, silenciat. L'ús de paraules o expressions ampuloses o fatxendes, per exemple, "El Estado", va en la línia d'aconquinar, d'aterrir, l'element dissident. Literalment de què es cagui de por i entri a la cleda amb la resta del ramat. Aquesta és la seva fortalesa: el tot o res.\nPerò és també la seva feblesa. Com la història ens demostra, aquest discurs totalitari ha anat fallant i els pobles, un rere l'altra s'han anat alliberant del jou que els oprimia. Ara som molt pocs els que encara lluiten per alliberar-se'n.\nI aquesta va ser la gran victòria o una de les grans victòries del diumenge passat, El poble català va deixar ben clar que "ni cautivo, ni desarmado" se sotmetria a la voluntat totalitària dels tribunals espanyols, hereus culturals directes del de la Inquisició, en les formes i en el fons.\nMés encara, com ja vaig escriure en un post anterior, als ulls del món, Espanya és avui en dia un failed state, un estat que és incapaç d'imposar la seva autoritat damunt del territori i de la població a la que teòricament governa. Qui es creurà ara els discursos oficials espanyols, si han vist amb els seus propis ulls que no unes minories selectes o en tot cas una minoria de més de dos milions de persones, que ja és una minoria una mica anòmala per ella mateixa, va desafiar el poder auto-considerat omnímode d'un estat?\nL'element revolucionari del 9N és precisament aquest. De fet, va ser la immensa majoria de la societat catalana la que, per activa o per passiva, es va declarar subjecte polític, atès que van ser una minúscula minoria els qui van intentar impedir-ho, quatre eixalabrats, alguns dels quals, a més a més, van sortir una mica més escalfats que quan van entrar a impedir el vot.\nAra, el gran repte és aprofitar aquesta victòria tàctica, puntual, però que com totes les "batalles" deixen una empremta permanent en la història, en una victòria definitiva com la que han assolit tants altres pobles abans que nosaltres. Ara toca gestionar la victòria d'un poble que el dia 9 no va anar a dormir "ni cautivo, ni desarmado", ans ben al contrari.