Amipa Annexa Magisteri: de febrer 2015\nFotografies suport malalties rares\nAquí teniu les fotografies de la diada que férem el passat dijous en suport al dia mundial de les malalties rares (28 de febrer). Moltíssimes gràcies a tothom per la vostra involucració i la vostra solidaritat amb aquestes famílies. Un plaer per a tothom compartir un dia tan especial amb en Marc.\nPublicat per Amipa Annexa Magisteri a 8:59 Cap comentari:\nEn record a Joana Maria March\nJa fa un any que ens va deixar la nostra cap d'estudis Joana Maria March. L'equip docent del CEIP de Pràctiques avui li ha dedicat aquest poema. L'amipa ens unim al claustre en el record d'una gran persona i una gran mestra.\nT'ENYORAM JOANA MARIA. GRÀCIES PER TOT EL QUE ENS ENSENYARES!\nPOEMA QUE EL CLAUSTRE DE PROFESSORS HA DEDICAT A JOAN MARIA\nVEURE WEB ESCOLA\nT'estimàvem, t'estimam i t'estimarem sempre.... Gràcies Joana\ndient: Ensenyar és servir,\nde l'infant que ho necessita,\nper aprendre n'és la fita.\nQue s'estimi la Cultura,\nPublicat per Amipa Annexa Magisteri a 9:05 Cap comentari:\nDia 28 de febrer és el dia mundial de les malalties rares. Ja sabeu que a l'escola hi ha un alumne que pateix la malaltia de la pell de papallona i des de l'amipa sempre hem volgut recolzar a n'en Marc i la seva família amb tot allò que necessitin per seguir endavant.\nLa federació d'associacions de malalties rares ha posat una campanya en marxa pel proper dia 28 de febrer per tal de visualitzar la tasca que fan aquestes associacions en suport a les famílies afectades.\nAl ser el darrer dia de classe dijous dia 26 de febrer des de l'amipa volíem donar suport a la campanya i fer EL GEST que ens proposen: pintar-se una ratlla verda a la cara.\nÉs per això que vos proposam que el proper dijous 26 de febrer els nins que vulguin venguin amb una ratlla verda a la cara i en temps de pati ens farem tots una fotografia i l'enviarem a l'organització en suport a totes les malalties rares.\nHI HA UN GEST QUE HO CANVIA TOT!!!!\nTot el nostre suport!!!!\nPublicat per Amipa Annexa Magisteri a 14:21 Cap comentari:\nEscola de pares: Tècniques d'estudi II part\nEl proper dia 25 de febrer a les 17:30h es durà a terme la II sessió de Tècniques d'Estudi. Aquesta serà una sessió molt pràctica a on se'ns donaran exemples de com podem ajudar a estudiar als nostres fills.\nAlhora hi haurà un taller de tècniques d'estudi també per als nostres fills. Pels més petits com sempre es comptarà amb servei de guaderia.\nPer apuntar-se enviar un mail a cppractiques@gmail.com\nPublicat per Amipa Annexa Magisteri a 13:39 Cap comentari:\nBenvolgudes famílies aquí teniu les fotografies de la festa de carnestoltes. Per una part teniu les fetes al photocall i per l'altra fotografies generals de la festa. Esperam vos agradin.\nFOTOGRAFIES FETES AL PHOTOCALL\nÀLBUM DE FOTOGRAFIES GENERAL DE LA FESTA\nPublicat per Amipa Annexa Magisteri a 13:59 Cap comentari:\nGRÀCIES PER LA VOSTRA PARTICIPACIÓ AL CARNESTOLTES\nVolem agrair-vos la vostra participació a la festa de carnestoltes. Cada any pujau més el llistó, una passada de disfresses tan les individuals com les de grup!!!\nVolem fer una menció especial a tots els grups perquè han estat al·lucinants!!! Som conscients de la gran feina que tots heu fet preparant disfresses, organitzant-vos i principalment amb la il·lusió que ho heu fet i que l'alegria que desprenien els nins era brillant. Podeu estar segurs que TOTS HEU ESTAT GUANYADORS perque sense aquesta gran participació i implicació la festa no seria res. Esperam l'any quevé poder tenir més premis i poder arribar a molta més gent.\nVolem agrair també a totes les famílies que heu ajudat perque la festa sortís endavant: a les mamàs del photocall, als qui han estat fent la xocolata, als que han estat maquillant, a la batucada de pràctiques, als que han fet de jurat, a qui heu fet les inscripcions i a tots els que heu ajudat a montar i arreplegar al final de la festa. A tothom moltes gràcies!!!!!\nEn tenir les fotos del photocall i de la festa les penjarem del blog de l'amipa i vos avisarem.\nEsperam que hagueu disfrutat i que l'any quevé poguem tornar gaudir de la festa!!!!!\nPublicat per Amipa Annexa Magisteri a 10:53 Cap comentari:\nFotografies i vídeo Concert de Nadal 2014\nJa tenim el vídeo del concert de Nadal!!!! En primer lloc volem agrair de tot cor al pare que l'ha filmat i ha fet tot el montatge perquè ha fet possible que poguem gaudir tots d'un record tan guapo!!!!!! Milions de gràcies per aquesta feinada!!!\nEsperam que vos agradi. Aquí el teniu!!!!\nAquí teniu les fotografies del concert de Nadal. Esperam que vos agradin!!\nAh!!! I que els reis es portin molt bé avui vespre!!!!!! Feliç 2015!!!!\nFOTOGRAFIES CONCERT: clicau aquí si no veis la presentació de diapositives\nPublicat per Amipa Annexa Magisteri a 5:32 2 comentaris:\nPublicat per Amipa Annexa Magisteri a 5:29 Cap comentari:


Racons, somnis i colors: 11.11\nCastells de somni, castells encantadors\nA Escòcia hi ha molts castells i n’hi ha de tot tipus. N’hi ha de molt impressionants, com el d’Edimburg, però de castells bonics en podem trobar a molts llocs del món. A Escòcia, els castells que es queden en el record d’haver contemplat quelcom màgic i misteriós són els que estan gairebé en ruïnes i al costat d’un llac o davant del mar. Donen un toc al meravellós paisatge que ens trasllada a altres temps, a històries passades, segurament plenes de violència, però que ara, amb el repòs del pas del temps, donen serenor a aquell qui els contempla.\nUs vull deixar un recull de fotografies d’aquests castells que per mi són com estar en un conte de fades i no saber si el que estàs admirant pertany al món dels somnis o a la realitat.\nEilean Donald Castle\nUrhquart Castle, Loch Ness\nDunnottar Castle, Stonhaven\nPublicat per lluna a 0:15 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: racons, scotland, somnis, viatges\nProp de la localitat de Kortezubi (Bizkaia) trobareu el Bosque pintado o Bosque de Oma. S’hi arriba caminant, des del lloc on s’ha de deixar el cotxe fins el bosc, durant 2 o 3 quilòmetres per un camí amb força pujada (uns 40 minuts). És l’obra del pintor i escultor Agustín Ibarrola, iniciada el 1982 i realitzada pintant en els troncs dels arbres figures humanes, formes geomètriques,... que representen la situació social, els ulls dels avantpassats, la llum del bosc,... És una expressió del land art, que va ser una corrent creativa de finals dels anys seixanta, que té com a finalitat utilitzar el paisatge com a suport artístic per tal de fusionar el treball de l’artista amb la naturalesa.\nAl anar caminant pel bosc les figures que ens anem trobant es creen i composen davant dels nostres ulls. A vegades un sol arbre ens mostra una figura, però altres vegades és necessari col·locar-se en un punt concret per poder observar una composició realitzada amb diversos arbres. I, a més, a vegades, la percepció de les figures es transforma depenent del punt de vista des d’on s’observi. Per tant l’artista va voler aconseguir que el visitant sigui el protagonista de la seva obra. Es tracta doncs, d’una obra molt original i d’excepcional bellesa. Caminar per aquest bosc és com fer-ho a través d’un bosc encantat. Els personatges apareixen de cop, els ulls et miren, els colors t’atrapen.\nPublicat per lluna a 20:01 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Bosque pintado, colors, Ibarrola, racons, somnis, viatges\nDiuen que aquesta novel·la és segurament la millor de la Care Santos i la més ambiciosa de totes. I, realment, té tots els ingredients per aconseguir-ho. Un marc històric de la Barcelona modernista de finals del segle XIX, una trama de misteris i secrets de família i uns personatges molt interessants. Una història d’intriga, romanç i tragèdia, que ens convida a reflexionar sobre la poca memòria que les famílies deixen en el seu llegat a les successives generacions.\nEn la convulsa y fascinante Barcelona del modernismo, la matriarca de una de las sagas más prestigiosas de la ciudad prepara el traslado a su nuevo hogar, un precioso palacete vecino del por entonces incipiente Paseo de Gracia. Las paredes de esa casa serán el celoso guardián de unas vidas repletas de ambición, secretos inconfesables y pasiones ocultas. Ésa es la herencia que el tiempo confiará a Violeta, última de la estirpe: el pasado, visto desde el presente, siempre es un rompecabezas al que le faltan piezas... (text de la contracoberta)\nÉs una obra construïda com un trencaclosques, on les diferents peces responen a diferents estils i diferents maneres d’explicar la història. Diaris personals, cartes, correus electrònics, recensions d’obres d’art, i mentrestant el present i el passat que van alternant-se i lligant fins l’últim detall tots els secrets de família que ens mantindran en expectativa fins al final.\nL’argument, doncs, no segueix un ordre cronològic i dóna la possibilitat de fer viatjar al lector cap a un passat ple de misteris guardats rere uns murs que ni la pròpia Violeta acabarà descobrint del tot. Aquesta construcció dóna lleugeresa i dinamisme i aconsegueix enganxar-te del principi fins el final, sense decaure en cap movent, tal com diu la mateixa Care Santos: Que la lectura sea ágil, que no se nos caiga el libro de las manos. No me gustan los libros en los que el autor me mata de aburrimiento y no se preocupa por si me lo estoy pasando bien o no. Creo que mi primera obligación, como autora, es hacer pasar un buen rato. Y la forma es un modo de conseguir agilidad y velocidad.\nL’escenari de la renovada Barcelona de finals del segle XIX i principis del XX dóna a la novel·la un atractiu històric molt captivador. La Setmana Tràgica, l’incendi dels Grans Magatzems El Siglo i la II República acompanyen a les costums i manera de viure de la societat burgesa. L’espiritisme naixent de l’època, els cuplets i les mansions acaben de donar un toc de glamour.\nI com a fil conductor al llarg de tota la novel·la trobem l’art, les obres d’Amadeo Lax, que adquiriran el protagonisme tant en el passat, moment en què van ser pintades, com en el present, com a elements per comprendre el passat.\nEns trobem amb un gran nombre de personatges, però tots molt ben caracteritzats. Maria del Roser m’ha semblat una dóna fascinant, avançada a la seva època, plena de virtuts i també de defectes. I Amadeo, el personatge més estrany, més introvertit i tormentat, però també molt idolatrat.\nTots aquests elements converteixen aquesta obra en un best-seller molt recomanable.\nSi voleu seguir llegint sobre aquesta novel·la us deixo uns quants enllaços on podeu trobar més informació:\nLos comentarios de Care Santos sobre Habitaciones cerradas\nhabitacions tancades. anticanons\nPublicat per lluna a 22:52 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Care Santos, llibres recomanats\nMenena Cottin i Rosana Faria (il·lustradora)\nEl llibre negre dels colors és un conte il·lustrat en blanc i negre que ens parla dels colors, des de la percepció d'en Tomàs, un nen sense visió. Per ell els colors tenen sabors, olors, sons, textures,...\nA partir d'aquesta obra ens podem acostar a la manera d'imaginar i descobrir els colors des del negre, l'únic color que en Tomàs coneix des del punt de vista visual.\nPublicat per lluna a 19:38 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: colors, llibres recomanats\nUna ment creativa\nLuis Soriano és un colombià que, amb el seu enginy i creativitat, viatge amb els seus dos ases per les regions on no hi ha escoles, ni mestres, ni llibres, ni nens que sàpiguen llegir. Amb la seva biblioteca ambulant acosta els infants al despertar de la seva imaginació i creativitat a través dels contes. Comencen a somniar en les històries que s'amaguen dins les pàgines, però segurament també en la possibilitat de superar els problemes i d'aconseguir noves oportunitats.\nPublicat per lluna a 19:14 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: biblioteques, somnis


2.400 molècules trobades | FUNDACIÓ BIT\nportada Actualitat\t2.400 molècules trobades\nCom hem anat comentant, la Fundació iBit i Explor 3D, aquests 7, 8 i 9 d’abril han participat a la Fira de la Ciència a Eivissa amb l’activitat Descobreix les Molècules Virtuals!\nEls primers visitants de la Fira, sobretot alumnes de centres educatius, anaven desfilant per l’estand. I ben aviat es va veure com l’aplicació de realitat augmentada que simulava la creació de molècules virtuals funcionava molt be i generava un gran interès també entre els participants i responsables d’altres estands i institucions que s’acostaven per provar l’aplicació.\nA les parets de l’estand, una llista indicava quines combinacions d’àtoms eren les correctes per formar i mostrar les molècules que s’hi amagaven; aigua, àcid ortofosfòric, peròxid d’hidrogen, àcid sulfhídric, àcid nítric, ozó, amoníac, òxid de calci, clorur de sodi, i diòxid de carboni. Quan es combinaven correctament les targetes que representaven els elements químics de la molècula amagada, aquesta apareixia virtualment a la pantalla. Els més joves participaven a vegades en grup, i a vegades de manera individual, intentant fins i tot trobar les deu molècules en el menor temps possible. Al final de la fira es van comptabilitzar 2.400 molècules trobades i un total de 210 jocs completats.\nLa bona acollida de l’aplicació entre els visitants no només era per la novetat d’aquest tipus de tecnologia. La curiosa i alhora simple aplicació va mostrar el potencial de la realitat augmentada i el 3D en l’àmbit educatiu, que permeten interactuar de manera activa durant l’aprenentatge.\nAquesta experiència ha estat possible gràcies a col·laboració de la Fundació iBit amb Explor 3D, que ha desenvolupat l’aplicació Descobreix les Molècules Virtuals! i que organitza el III Congrés de Metaversos els propers 28 i 29 d’abril a Eivissa.\n10.203 visitants han assistit a aquesta darrera edició de la Fira de la Ciència 2011 Química i Boscos, organitzada per la Universitat de les Illes Balears i el Govern de les Illes Balears, mitjançant la Direcció General de Recerca Desenvolupament i Innovació de la Conselleria d’Innovació, Interior i Justícia i la Conselleria d’Educació i Cultura.


Rental Apartment Arche IV - Flaine Flaine França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Rental Apartment Arche IV - Flaine\nAl visitar Flaine, vosté es sentirà com a casa a Rental Apartment Arche IV - Flaine, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Rental Apartment Arche IV - Flaine és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Rental Apartment Arche IV - Flaine.


el bloc d'un pobre bomber: eficiència energètica i lumínica bomberil\nLes tonteries que és fan quan hi ha obra pública de part de l'administració. Potser si a l'hora de fre reformes escoltessin la gent s'estalviarien aquestes coses i aquestes depeses\n15 de març de 2016 a les 13:31\nLa veritable despesa està en el gas i el gasoil de les calefaccions.\nQue en la majoria de parcs no es pot regular. Alguns moments de les nits et fots de fred, perque dedueix que es una oficina, i no hi ha gent. O et fots de calor i has d' obrir les finestres perque el programari dedueix que tens fred.\n16 de març de 2016 a les 16:00\nRespecte al consum de calefacció, si les plaques solars funcionen bé el consum de gas baixa molt.\nDesconec la quantitat de gas que s'estalvia amb aquest sistema, però et puc assegurar que quan jo estava a Mollerussa a l'estiu s'aturava la caldera de gas i l'aigua calenta (calefacció i dutxa) funcionava amb les plaques, fins que a la tardor ja no s'escalfava suficientment l'aigua i la posàvem en marxa. Ara a Lleida, algun cop ho he comentat amb el cap de parc, es fa de forma similar.\nEn tot cas tens raó que el control de temperatures i distribució de la calor té molt a millorar als parcs de bombers, segurament ens podríem acabar estalviant alguna finestra oberta. Ah, a Lleida a la nit fa calor, i acostumen a tancar els radiadors de dalt.\n16 de març de 2016 a les 18:41


ANEM A LA PLATJA? ~ Enjoy Sitges\nmiércoles, junio 05, 2019 Hoteles Grup M.A.\nL’estiu arribarà aviat, per tant, no cal ni esperar a que arribi del tot per gaudir de les fantàstiques platges i el sol sitgetà.\nSitges, acaba de renovar la certificació Biosphere, després de superar l’auditoria que avalua l’estat del estàndard internacional i que reconeix la qualitat, la sostenibilitat ambiental i la responsabilitat social de Sitges com a destinació turística.\nLa temporada de platja a Sitges ja ha arrencat per moltes de les guinguetes i serveis d’hamaques que treballen a les platges al nostre poble, on unes 4.000 hamaques i altres serveis de bar completen l’oferta que es pot trobar a la platja, on fins i tot es pot gaudir d’activitats esportives.\nSitges té una trentena de platges, unes més conegudes i d’altres que sorprendran als visitants, però des de les Botigues, Garraf, Aiguadolç fins les Anquines o l’Home Mort totes són aptes per fer passar una meravellosa estona al sol gaudint del Mediterrani.\nEvidentment les platges de Sitges també disposen de serveis d’emergència i punts de vigilància amb horaris establerts, s’ha de seguir la recomanació de les banderes (verda, groga o vermella).\nEn definitiva, tot a punt per començar a agafar color, fer un banyet i gaudir d’unes bones vacances a Sitges.


Escola de la Natura - L'Ajuntament de Parets inicia la regulació de l'ús de patinets elèctrics\nL'actualització de l'ordenança tindrà en compte l'estat dels carrers i les dificultats que hi ha per tal que un patinet elèctric pugui circular per aquelles voreres amb dificultat d'accessibilitat, l'actual carril bici o l'anella esportiva. El govern preveu elaborar un esborrany que pugui ser sotmès a aprovació abans que arribi l'estiu.\nEls patinets a Parets fins avui dia\nDurant els mesos en què la nova ordenança no entri en vigor, la Policia Local de Parets es troba aplicant una disposició que la direcció general de trànsit va publicar el desembre del 2019 i que permet sancionar els conductors de patinets elèctrics que cometin alguna infracció. Avui dia, a Parets, uns cinc conductors de patinets han estat sancionats per la policia local, només un d'ells per una infracció greu. A principis de febrer es va multar al conductor d'un patinet elèctric que conduïa a més de 50 quilòmetres per hora pel carrer Llibertat; el conductor anava sense casc, conduïa amb auriculars, sense assegurança i sense cap mena de matrícula. La policia el va detenir per conducció imprudent i li va immobilitzar el vehicle.\nUn cop s'actualitzi la nova ordenança de circulació de vehicles es programarà una campanya de difusió de la normativa que, segons ha explicat Montserrat Folguera, podria coincidir amb la pròxima edició de la 'Setmana de la Mobilitat'.


PIMEC FORMACIÓ/Desenvolupament de negocis online: E-Business\nLes classes presencials de PIMEC Formació romandran tancades, donada la situació excepcional del COVID-19 i seguint les mesures de prevenció del Govern, durant un temps mínim de 14 dies a partir del 13 de març de 2020. Us mantindrem informats.\nDesenvolupament de negocis online: E-Business\nPREU: 360€ (socis 300€)\nAprèn a desenvolupar un coneixement crític dels negocis i els mercats en els quals servim, i a competir augmentant el procés de creació de valor per als clients i accionistes. Per fer-ho, hem de comprendre l'entorn en què operen les empreses i de quina manera els canvis en aquest entorn influeixen en el comportament dels consumidors i productors.\nTotes aquelles persones interessades a adquirir coneixements i habilitats per desenvolupar un negoci a través d'Internet.\nConèixer què busquen i els avantatges de clients i venedors en els mercats electrònics.\nConèixer les diverses opcions de serveis d'allotjament web que ens ofereix el mercat electrònic.\nEstar al corrent dels tipus de mercats B2B i de les activitats comercialitzades per aquest comerç.\nDisposar criteris clars per a establir un pla de seguretat que redueixi al màxim els perjudicis que poden derivar-se d'un atac des de l'exterior.\nDetallar les estratègies del màrqueting relacional i conèixer el paper dels mitjans socials.\nAnalitzar el funcionament, avantatges i elements que contribueixen a potenciar el desenvolupament del m-màrqueting.\n1. Programa de comerç electrònic.\nElements fonamentals del comerç electrònic.\nEls mercats electrònics.\nOportunitats i reptes en el mercat electrònic.\nAltres serveis d'interès per al comerç electrònic.\n2. L'escenari tecnològic.\nEvolució i serveis a Internet.\n3. Comerç electrònic entre empreses\nEl concepte B2B\nTipus de mercats electrònics B2B\nClasses d'activitats comercialitzades en el comerç electrònic.\nMercats verticals i horitzontals.\nLa relació en la cadena de subministrament (supply train) en el B2B.\n4. Comerç electrònic d'empresa a consumidor.\nEl comerç electrònic B2B (business to consumer)\nTipus de venda B2B\n5. Mecanismes de pagament i aspectes relacionats amb la seguretat en el comerç electrònic.\nQüestions generals sobre el pagament a través d'Internet.\nSistemes de pagament per Internet.\nLa seguretat en el comerç electrònic.\n6. Màrqueting a Internet.\nPosicionament en cercadors.\nMàrqueting relacional 2.0\n7. Importància de la logística en el correu electrònic.\nLa funció logística en el comerç electrònic.\nLes solucions tecnològiques.\n8. Aspectes jurídics en el comerç electrònic.\nLlei de Serveis de la Societat de la Informació i Comerç Electrònic.\nLlei General de Telecomunicacions.\nMecanismes de contractació electrònica.\n9. Altres models de negoci a Internet.\nPrincipis generals del mobile marketing.\nM-marketing: principals aplicacions.\nMobile marketing basat en la localització.\nXavier León García\nConsultor de màrqueting digital, especialitzat en empreses i comerç. Gestor de campanyes comercials a Google Adwords, Facebook, Instagram i LinkedIn. Redactor de continguts B2B i B2C. Especialista en SEO. Formació en el món empresarial (ADE) i comerç digital.


Olot reparteix 59.850 euros entre les entitats que no van fer barraca - Diari de Girona\nOlot reparteix 59.850 euros entre les entitats que no van fer barraca\nAl final de les Festes del Tura, algunes associacions recollien uns 20.000 euros nets\nBarraques preparades per les Festes del Tura del 2019. ddG\nEl ple d'Olot va aprovar repartir 59.850 euros entre les entitats que no van poder fer barraca per les Festes del Tura i algunes que han plantejat necessitats econòmiques. En concret, nou associacions rebran un ajut de 4.000 euros cadascuna i cinc rebran ajuts per cobrir les necessitats que han plantejat a l'Ajuntament.\nL'acord va ser aprovat amb els vots a favor de JuntsxCat i ERC, l'abstenció del PSC i el vot en contra de la CUP. Els vots van estar condicionats pels altres temes continguts en l'aprovació del pla estratègic de subvencions. Tots van estar d'acord a ajudar les entitats.\nL'alcalde d'Olot, Josep Berga, va explicar que els ajuts sortiran de la partida que s'havia destinat a les Festes del Tura. Va plantejar que els ajuts de 4.000 euros no serviran per cobrir els ingressos que podien fer les entitats amb la barraca de les festes. Va concretar que algunes quan acabaven les festes havien ingressat 20.000 euros nets.\nBerga va afegir que l'Ajuntament ha aprovat ajudes a entitats sense barraca de festes que han plantejat necessitats. Va enumerar el Centre Excursionista Olot, la Casa Cultural d'Andalusia, l'Associació d'Olotins Amics del Porc i del Xai, el Campus Garrotxa i la Coral Gaia.\nD'altra banda, fa pocs dies, l'alcalde va mantenir una reunió telemàtica amb les responsables de les associacions esportives. Berga ha explicat que els ha afectat molt el fet de no poder fer grups bombolla per preparar-se.


Estàs aquí: inici / notícies / sophie dusautoir i joan reyne s’imposen a la 3 fronteres\nSophie Dusautoir i Joan Reyne s’imposen a la 3 fronteres\n18/04/2021, 13:04 / 0 comentari(s)\nLa veterana Sophie Dusautoir i el corredor de la FEDME, Joan Reyne, es van imposar a la cursa individual 3 fronteres.\nLa 4a edició de la competició va estar marcada per la meteorologia adversa, que no va impedir que desenes d’esquiadors prenguessin la sortida al sector de Grau-Roig de Grandvalira.\nLes fortes ràfegues de vent, però, van obligar l’organització a canviar el recorregut per a fer-lo més segur.\nSophie Dusautoir: camí dels mundials\nLa Sophie (ECOA), va entrar a meta amb un temps d’1h12:17.24, 12 minuts per davant la 2a classificada, la corredora de l’ECOA, Michelle Lodge. La tercera fèmina més ràpida va ser Pilar Quesada, del SEC.\nLa guanyadora de la prova afronta els mundials d’esquí de muntanya que començaran el proper 23 de febrer a Itàlia en bona forma, on hi prendrà part com a membre de l’equip nacional andorrà.\nJoan Reyne i David Albós, lluiten fins a la meta per la victòria\nEls 2 primers classificats van entrar amb tan sols 12 segons de diferència.\nEn Joan i en David van tenir una aferrissada lliuta pel 1r lloc del podi fins a la mateixa línia d’arribada.\nLes 3 pujades que es van realitzar en el circuit marcat dins el bosc, van viure persecucions i avançaments entre els 2 primers classificats, cosa que va fer que el guanyador es decidís en els últims metres.\nAlbós, membre de l’equip nacional d’esquí de muntanya, també prepara els campionats del món de Transcavallo amb l’objectiu posat en millorar en cursa individual tant en posició con en % respecte el 1r classificat.\nDesprés de la cursa d’ahir, la classificació de la Hotel Piolets Park& Spa Copa d’Andorra d’esquí de muntanya té com a líders Martí Lázaro i Patty Gutiérrez.\nLa propera cursa serà el 5 de març, amb la cursa per equips “Grandvalira Skimo 6”, que tindrà sortida a Naturlandia i arribada a Grau-Roig i on els equips estaran formats per 2 o 3 membres.\nPlanter, en forma\nLa gran tasca dels clubs nacionals en el foment de l’esquí de muntanya està donant els seus fruits.\nJoves esportistes com Andrea Sinfreu, compten les seves participacions en curses nacionals i internacionals per victòries.\nEn infantils, Ares Torra (FEEC) i Oriol Olm (SEC) van ser els vencedors de la categoria més jove.\nEls cadets més ràpids van ser Andrea Sinfreu (SEC) i Marcel Prat (ECPCGR).\nEn júniors, on no va haver-hi representació femenina, el més ràpid va ser l’esquiador de l’equip nacional Sergi Casabella (SEC).\nGeneral Copa d'Andorra


Tormo reivindica el poliesportiu que en 2016 van rebutjar PSPV i Compromís\n“Almassora mereix un nou poliesportiu que done servei als esportistes de la nostra localitat. Hem de treballar braç a braç per a definir un projecte que fa tres anys reclamem a PSPV i Compromís però que van rebutjar de plànol”.\nMaría Tormo, candidata del PP a l'alcaldia d'Almassora, ha reivindicat el treball en equip “per a garantir un bon servei als nostres veïns, que responga a les seues demandes i que atenga necessitats”. Per a la candidata, “l'educació és prioritària, i per açò esperem que l'últim anunci de PSPV i Compromís es complisca i s'adjudique el col·legi Regina Violant, a més de la resta de centres educatius que mereixen inversió i desenvolupament”.\nEn paral·lel, ha considerat la candidata, “hem de treballar en la planificació d'infraestructures, i tal com plantegem en la nostra moció del 14 de març de 2016, el poliesportiu és una d'elles”. La moció que PSPV i Compromís van tombar fa tres anys plantejava l'oportunitat de treballar en la planificació d'aquesta infraestructura. “Avui seguim reivindicant aqueix treball que en 2016 ens van negar, perquè el pavelló poliesportiu segueix sent necessari”.\nEn l'actualitat, la Garrofera és l'únic pavelló que posseeix la localitat. Construït en 1983, “s'ha quedat obsolet malgrat les inversions que de forma periòdica realitzem durant el nostre mandat”, ha recordat la regidora. “És necessari avançar en la materialització d'aquesta obra, tal com els vam proposar als ‘dos ajuntaments’ fa tres anys. I aqueix és l'objectiu comú que hem d'aconseguir, perquè és el que ens estan reclamant els nostres esportistes, ser capaços de donar passos en ferm per a construir una infraestructura útil, moderna i adaptada a les necessitats. La nostra mà tendida per a aconseguir-la i ser capaces de dotar al nostre poble d'una instal·lació més que merescuda”.


Aquest dimecres serà jutjat al Tribunal Suprem acusat de desobediència com a exmembre de la mesa del Parlament durant l'octubre del 2017\nJoan Josep Nuet (Reus, 1964) afronta a partir de demà el judici al Suprem pel seu paper en la mesa que va tramitar les lleis de desconnexió. La resta de membres sobiranistes ja han estat tots condemnats, i en el seu cas la fiscalia demana 16 mesos d’inhabilitació per desobediència i 24.000 euros de multa.\nCreu que correrà la mateixa sort que els seus companys?\n— Aquest judici és un judici polític, per tant el Suprem prendrà la decisió no només pels fets, sinó en funció del context.\nEn quin context encaixa l’absolució?\n— El Suprem sap que hi ha una part important de les democràcies europees que l’estan observant.\nSi l’absolen a vostè, no seria tant com dir que estaven jutjant una ideologia i no uns fets?\n— És que el judici és polític. Quan es va tramitar la primera querella contra els membres de la mesa, a mi la fiscalia em va excloure.\nL’Advocacia de l’Estat també l’acusa.\n— Està clar que el govern de l’Estat podria fer molt més.\n— L’Advocacia de l’Estat té una dependència orgànica del govern, i la fiscalia d’alguna manera també. I per tant pot influir. Igual que Mariano Rajoy va dir avui pitjarem el botó vermell i el procés judicial contra el sobiranisme es va posar en marxa, estic segur que sota la taula hi ha un altre botó que el que fa és començar a frenar. Un altra cosa és que hi ha d’haver voluntat política.\nAixò s’acaba girant en contra seva, el grup d’ERC al Congrés, per donar suport a un govern que no està fent res per a la normalització política del conflicte.\n— Encara és difícil fer la conclusió, perquè a la legislatura encara li queda un trosset. Quan acabi farem un balanç i veurem si el diàleg ha donat algun fruit.\nFent un balanç a la mitja part, els resultats són més aviat migrats, no?\n— És veritat. Però crec que si no hi hagués hagut pandèmia, la mesa de diàleg hagués donat alguns fruits i possiblement el govern hauria pres algunes decisions que haurien alleugerit la pressió. Estem parlant d’alleugerir la pressió, no de trobar en mesos una solució al conflicte.\nJoan Josep Nuet durant l'entrevis a l'ARA. Ruth Marigot\nL’amnistia sembla que no prosperarà. De l’indult vostè en té alguna notícia?\n— L’amnistia és un debat que farem perquè el PSOE s’ha d’acostumar a escoltar, perquè el conflicte va per llarg. També la solució va per llarg, però han d’adonar-se que és irreversible.\nAra hi ha eleccions a Madrid. De l’indult, ni parlar-ne fins al 4-M?\n— És evident que amb la campanya és el pitjor moment per fer qualsevol cosa. Però si al PSOE li va malament, s’haurà acabat el mantra d’avançar les eleccions a l’Estat. Si el PSOE se sent fort es comporta igual que el PP, però si és dèbil és el moment de collar-lo. No perquè es torni independentista, simplement perquè trobi vies de diàleg democràtic.\nS’atreviria a posar una data aproximada a l’indult?\n— Passat el 4 de maig, el PSOE sap que ja no té majoria parlamentària si no fa gestos polítics palpables davant de la societat catalana.\nEls faran perdre votacions?\n— Perdran votacions setmana a setmana. El que no farem és tornar-nos bojos i votar en contra d’aspectes com ara diners per a autònoms.\nQue hagi marxat Iglesias del govern és una mala notícia?\n— Amb Yolanda Díaz tenim una excel·lent relació. La conec des de fa molts anys. Els seus principis són molt semblants als d’Iglesias.\nQuin és el PSOE real? El que forma govern amb Unides Podem o el que en determinades coses s’acosta més al PP?\n— No hi ha un PSOE, n’hi ha diversos.\nI Pedro Sánchez de quin és?\n— Depèn del dia i de les enquestes del dia anterior. Per tant, què hem de fer? Que aparegui el Sánchez que més li interessa a Catalunya. S’ha de sentir profundament pressionat.\nERC ha demanat a Albiach no vetar JxCat. Quan vostè estava als comuns hauria governat amb Junts?\n— No se m’hauria passat pel cap pactar amb CiU, però avui en dia no hi ha CiU, hi ha JxCat. Si algú pensa que són el mateix, s’equivoca.Un PSOE bipolar\nJoan Josep Nuet: "Vaig votar a favor de tramitar les lleis de desconnexió perquè creia que era de justícia que es poguessin debatre". Ruth Marigot\nJoan Josep Nuet Antoni Bassas ERC Tribunal Suprem desobediència


TAXIDRIVER: NO TINC MOVIL\nEncara que no ho sembli pero no tinc movil!!!\nAquets son alguns dels meus movils i la meva puta mania de guardar ho tot,tants i tant pocs.\nCom un no te prous gastos,doncs el movil ha dit que ell tambe vol fer vacances i ara no va.\nAquet es el que vol fer vacances,cada dos per tres s esta reinician...i es un desespero.Quan reps una trucada...quan envies un sms ....agafa i l hi dona per reiniciartse...tambe ho fa per la cara,sense haber fet res,es fot a reiniciarse.\nTotal que l he tingut que cambiar per un de vell.\nEntre tots aquets m he decidit per aquet..........\nA la foto en faltan uns quants que he anat tiran,perden,regalan al meu fill,a la meva germana,a les nebodes..podria posar una botiga.\nDe fet jo tinc movil desde l any 94!!Quant aqui encara ningu en tenia,el necesitava per la feina,alla on tenia el taxi abans ens feia falta...treballavem amb clients fixes i et trucaven al movil directament.\nEl primer que vaig tindre mes que un movil semblava un arma de defensa personal,era un Nec,Era mes gran que un walky talky,i tenia una antena superllarga.Evidentment no tenia pantalla i pesava molt pero molt molt.Tenia mans lliures al taxi(un citroen Xm)i era molt car fer trucades.\nDespres vaig tindre un Motorola,millor dit una merda,la bateria no durava ni dos trucades,encara no tenien pantalla els movils.\nEl seguent va tornar a ser un NEC,es queia per terra,l hi pasava de tot i mai es parava,bon telefon pero era enorme tame.\nD aqui ja vaig pasar a un OKI,mes petit i despres un alcatel 400,una canya!!molta pantalla pero cada dos per tres la pantalla feta picadillo.\nAh abans habia tingut un Nokia 121,un altre arma de defensa personal mes que un movil.\nI a partir d aqui ja casi tots han estat Nokia,desde el 3310 fins ara..una barbaritat de movils he tingut,5510,6210,6310,6810...no se no recordo els numeros pero molts..tambe un parell de V3,i varios samsung sgh 500,el 600 i un altre que no recordo el numero\nI ara em fot mandra comprarne un altre,de moment tirarem amb aquet encara que no fagi fotos i la memoria sigui una castanya...pero es lo que hi ha.\nEn fi,es locky hiha,estic emprenyat amb el movil i em volia desfogar.\nNokia 6210.el millor\nEn fi habiam si algun guiri es deixa algun movil guapo avui al taxi i m estalvio un picotet.\nPublicat per ddriver a 17:27\nEtiquetes de comentaris: movils\nSi yo dejo el mío en tu móvil lo tiras seguro..porque no vale para nada jajaja es de esos que regalan cuando haces contrato.. pero bueno mientras le dure la bateria y llame,me da lo mismo...\nBueno ya sabés si andas por el baix llobregat, tanto aeropuerto ke haces.. a ver si caes por el camping..o en tu día libre hombre..\n5 d’agost de 2007 a les 23:42\nOstres quans mòvils. Hi quina memòria per recordar el models... jo que no em se ni el model del que tinc ara. Ja veig que pots anar canviant cada dia.\n5 d’agost de 2007 a les 23:51\nsiempre que voy al aeropuerto no se como me lo hago pero son las 4 o mas de la mañana,es que ni el portero me deja entrar a esa hora\nsi pero la majoria no van,per aixo el post en tenen molt cremat els putos movils.\nmemoria?es l unic que es necesita a la meva feina,sempre l estem execitant\n6 d’agost de 2007 a les 7:48


Collage de paper de materials reciclats\nJohn French (Barcelona, 2019)\nJohn French és un artista, dissenyador gràfic, il·lustrador i fotògraf de Melbourne. Va deixar Austràlia el 1985 després de completar un aprenentatge en ajust i tornejat. Quan va arribar a Europa, va quedar fascinat pel treball d’artistes moderns i va canviar per complet la seva vida.\nMentre vivia en una casa ocupa a Brixton, Londres, a mitjans de la dècada dels 80, feia visites regulars a la Tate Gallery i inspirat pel que va veure allà, va començar a fer el seu propi art.\nVa treballar com a artista a temps complet de 1992 al 2000 i va realitzar més de vint exposicions individuals a Austràlia, Espanya i Gran Bretanya. El treball en aquestes mostres va incloure pintura, instal·lació, collage, muntatge i fotografia. Entre els seus artistes favorits es troben Kurt Schwitters i Joaquín Torres García.\nDes de la dècada de 1980, John ha estat estretament involucrat en campanyes ambientals i de drets humans, utilitzant les seves habilitats creatives per donar suport a aquestes causes. Entre altres ONGs, ha treballat per Oxfam GB, Greenpeace i Friends of the Earth com a creatiu i activista.\nEs va graduar en Disseny Gràfic el 2003 a la Universitat de Kingston a Londres. Actualment viu a Barcelona amb la seva dona i els seus dos fills, on treballa com a professor i creatiu independent.


Violències i confinament - Carla Vall i Duran\nViolències i confinament\nFa uns dies, el director adjunt operatiu de la Policia Nacional, José Ángel González, afirmava en roda de premsa que els delictes relatius a la violència de gènere havien disminuït. Aquesta afirmació té una base tan dèbil com ho són les dades relatives a les denúncies. Molt segurament hi ha hagut una caiguda relativa a les denúncies per violència de gènere, així com per a la resta de delictes. És més difícil sortir de casa, trencar amb l’agressor, avisar tercers, tenir una llar alternativa on dirigir-se…\nUn altre indicador més fiable, però, són les fonts de la Subdelegació del govern contra la violència de gènere, que apuntaven que les atencions telefòniques havien augmentat un 269,57% respecte al mateix període del 2019. Similars són les dades que presenta a Catalunya l’Institut Català de les Dones, amb un alt increment en atencions des dels serveis.\nQue no vegem les violències no vol dir que no existeixin, i menys encara quan estem confinades en l’espai més perillós per a les dones i on es perpetren la majoria de delictes en clau de gènere: feminicidis i violències sexuals.\nDe fet, l’aïllament ha aguditzat situacions de tensió que ja existien i que durant aquests dies, amb l’increment de la convivència, han acabat per arribar a punts de tensió més elevats. És per això que ara mateix les dades que tenim de coneixement de fets delictius és baixa, i desconeixem quina és la magnitud del que ha passat aquests dies. Els indicadors previs amb els quals treballem els professionals són els següents: com més convivència, més delictes de caràcter greu.\nEstem observant les dades relatives a agressions físiques a dones grans. Cal entendre que aquestes agressions provenen d’una relació de violències sostinguda en el temps, que existia des d’abans del confinament. Es tracta, en moltes ocasions, de violències naturalitzades o minimitzades per l’entorn, en les quals diversos dels episodis poden haver estat presenciats per altres familiars -o bé en són coneixedors pel mateix relat de la dona que pateix la violència-. De la mateixa manera, en aquests casos els veïns solen ser peces clau per aturar els capítols de violència continuada. Aquests dies hem comprovat com són les vivències dels nostres veïns: a quina hora fan esport, toquen instruments, fan videotrucades… Però, per això mateix, som capaços de sentir també si alguna cosa està anant malament, i més si l’agressor ho fa de manera recurrent.\nEls indicadors previs amb els quals treballem són: com més convivència, més delictes de caràcter greu\nDurant aquests dies són molts els pares i mares que han observat com les seves filles pateixen una sobreexposició a les xarxes socials, així com a les tecnologies, però també com són victimitzades a través d’aquestes eines. Moltes de les consultes que ens arriben són, precisament, sobre com acompanyar les noies joves en la identificació de conductes abusives i en el trencament de dinàmiques de violència. Altrament, no ha sigut infreqüent que es donin capítols de sextorsió -agafar material sensual o sexual de les dones i fer-lo servir per coaccionar-les i amenaçar-les amb la seva difusió-. Cal sobretot no culpabilitzar les noies per haver enviat cap tipus de material o per exterioritzar la seva sexualitat com creguin. El que hem de fer és suggerir que ho facin de manera segura, sense ensenyar la cara o bé marques o tatuatges que les facin identificables. No podem revictimitzar-les, encara menys quan som les úniques persones amb les quals compartiran espai. El que necessiten les noies que han passat per un episodi d’aquest tipus és poder tenir un vincle de confiança amb algú per explicar què els ha passat. En aquest sentit, hi ha múltiples iniciatives d’atenció, entre les quals destaca la del Centre Jove d’Atenció a les Sexualitats (CJAS).\nPer acabar, hem de posar el focus també en una victimització molt dolorosa: les violències sexuals contra infants. Un de cada cinc menors d’edat patirà violència sexual a l’Estat. Aquesta xifra demolidora, que trenca amb la idea de casos aïllats, ens porta a una altra reflexió: les violències sexuals són perpetrades per coneguts de l’infant o jove. Aquests dies més que mai hem de tenir en compte que les cases són també búnquers de dolor. A més, es converteixen en l’espai de comissió de les violències, i tot l’espai s’impregna després amb el record d’aquells successos.\nLes violències no desapareixen, només canvien de forma i s’adapten a les circumstàncies. Tant les administracions públiques com les organitzacions i entitats estan posant el màxim d’esforços i recursos per poder seguir oferint atenció a totes aquelles dones i joves que ho necessitin. Per actuar, ens cal un avís.


Decret legislatiu del 25-4-2018 de publicació del text refós de la Llei 17/2008, del 3 d' octubre, de la seguretat social. - 2 de Mayo de 2018 - Butlletí Oficial del Principat d’Andorra - Legislación - VLEX 790708021\nDecret legislatiu del 25-4-2018 de publicació del text refós de la Llei 17/2008, del 3 d' octubre, de la seguretat social.\nNúmero de Gaceta 25\n2 de maig del 2018Núm. 25\nVista la delegació legislativa a favor del Govern establerta en la disposició nal vuitena de la Llei 1/2018, de\nl’1 de març, del pressupost per a l’exercici del 2018, segons la qual s’encomana al Govern que, en el termini\nmàxim de sis mesos des de l’entrada en vigor de la Llei 1/2018 esmentada, publiqui al Butlletí Ocial del\nPrincipat d’Andorra el text consolidat de diferents lleis, entre les quals hi ha la Llei 17/2008, del 3 d’octubre,\nde la seguretat social, que inclogui les modicacions efectuades mitjançant disposicions derogatòries o\nnals amb caràcter permanent per les lleis de pressupostos dels exercicis 2016, 2017 i 2018, així com totes\nles modicacions introduïdes ns a la data en aquestes lleis.\nVist que, en compliment del que preveu la disposició nal vuitena de la Llei 1/2018, es refon en aquest\nDecret legislatiu, en primer lloc, el contingut de la Llei 17/2008, on s’inclouen les modicacions que di-\nmanen de la Llei 25/2011, del 29 de desembre, de modicació de la Llei 17/2008, del 3 d’octubre, de la\nseguretat social; de la Llei 17/2012, del 8 d’octubre, de modicació de la disposició transitòria quarta de la\nLlei 17/2008, de la seguretat social; de La Llei 9/2013, del 23 de maig, de modicació de les lleis 25/2011,\ndel 29 de desembre, i 17/2008, del 3 d’octubre, de la seguretat social; la Llei 18/2014, del 24 de juliol, de\nmodicació de la Llei 17/2008, del 3 d’octubre, de la seguretat social; La Llei 6/2015, del 15 de gener, del\nFons de reserva de jubilació; la Llei 2/2016, del 2 de març, del pressupost per a l’exercici del 2016; la Llei\n9/2017, del 25 de maig, de mesures per lluitar contra el tràc d’éssers humans i protegir-ne les víctimes;\nla Llei 27/2017, del 30 de novembre, de mesures urgents per a l’aplicació del Conveni relatiu als drets de\nles persones amb discapacitat, fet a Nova York el 13 de desembre del 2006, i la Llei 1/2018, de l’1 de març,\ndel pressupost per a l’exercici del 2018;\nVist que, d’altra banda, es reprenen de forma ordenada les disposicions addicionals, transitòries, derogatòria\ni nals de la Llei 17/2008; les disposicions transitòries, derogatòria i nal de la Llei 25/2011; la disposició\naddicional nal de la Llei 17/2012; les disposicions transitòria i nal de la Llei 9/2013, i les disposicions tran-\nsitòries i nals de la Llei 18/2014, i, al mateix temps, per tal de garantir la claredat en la consulta d’aquest\nDecret legislatiu i preservar la seguretat jurídica, es fa constar per a cadascuna d’aquestes disposicions de\nquina de les lleis esmentades porta causa;\nAteses les consideracions esmentades, a proposta del ministre d’Afers Socials, Justícia i Interior, el Govern,\nen la sessió del 25 d’abril del 2018, aprova aquest Decret legislatiu amb el contingut següent:\nS’aprova la publicació al Butlletí Ocial del Principat d’Andorra del text refós de la Llei 17/2008, del 3 d’oc-\ntubre, de la seguretat social, que entrarà en vigor l’endemà de ser-hi publicat.\nEs deroga el Decret legislatiu del 16-9-2015 de publicació del text consolidat de la Llei 17/2008, del 3 d’oc-\ntubre, de la seguretat social\nAndorra la Vella, 25 d’abril del 2018\nText refós de la Llei 17/2008, del 3 d’octubre, de la seguretat social\nLlibre primer. Disposicions generals, àmbit d’aplicació i estructura del sistema i\nAquesta Llei té per objecte regular els drets a la seguretat social reconeguts a l’article 30 de la Constitució\ni garantits per l’Estat.\nEls preceptes del capítol tercer, títol I, del llibre segon d’aquesta Llei, que regulen les eleccions al Consell\nd’Administració de la Caixa Andorrana de Seguretat Social, i la disposició addicional onzena, que modica\nels articles 100 i 101 de la Llei qualicada de la justícia, tenen rang de llei qualicada. La resta de preceptes\nd’aquesta Llei tenen rang de llei ordinària, sense estar sotmesos a les limitacions dels articles 57.3 i 60.2\nEl sistema andorrà de seguretat social es fonamenta en els principis d’universalitat, unitat, solidaritat i igualtat.\nEl principi d’universalitat pretén, dins la regulació d’aquest sistema de seguretat social, garantir a les per-\nsones beneciàries contra aquelles situacions susceptibles de reduir o suprimir la seva capacitat de guany,\nmitjançant les diverses prestacions regulades en aquesta Llei.\nEl principi d’unitat estableix que el sistema de seguretat social és únic per a totes les persones que tenen\ndret a la seva protecció.\nEl principi de solidaritat té com a objecte corregir les disfuncions socials, tenint especial cura de les situa-\ncions de vellesa.\nEl principi d’igualtat pretén crear les condicions per tal que la igualtat i la llibertat dels individus siguin reals\ni efectives dins el sistema de seguretat social.\nL’objectiu del sistema andorrà de seguretat social és garantir la protecció, en la seva modalitat contributiva\ni no contributiva, de les persones assegurades, directes o indirectes, mitjançant les prestacions adients i\nd’acord amb els requisits establerts en aquesta Llei i els reglaments que la desenvolupen.\n1. El sistema andorrà de seguretat social està constituït per l’acció protectora en les seves modalitats con-\ntributiva i no contributiva.\n2. La protecció contributiva s’atorga tenint en compte les cotitzacions prèvies i està integrada per les pres-\ntacions regulades en aquesta Llei.\n3. La protecció no contributiva es fonamenta en un mecanisme col·lectiu de solidaritat i té com a nalitat\ngarantir uns revinguts mínims en els supòsits regulats en aquesta Llei.\n1. El sistema andorrà de seguretat social s’estructura en dos branques: la branca general i la branca de\n2. La branca general cobreix les prestacions de reembossament, d’incapacitat temporal, de maternitat, de\npaternitat, de risc durant l’embaràs, d’invalidesa, de capital per defunció i les pensions d’orfenesa.\n3. La branca de jubilació cobreix la situació de pèrdua d’ingressos per cessament del treball o l’activitat\neconòmica derivada de l’edat i està integrada per la pensió de jubilació i les pensions de viduïtat temporals\nÉs nul qualsevol tipus de pacte en què la persona assegurada renuncia als drets que se li atorguen en\nA. Prestacions de reembossament, destinades a compensar les despeses de salut denides en aquesta\nLlei i els reglaments que la desenvolupen.\na) Prestacions per incapacitat temporal, destinades a compensar parcialment la pèrdua d’ingressos\nconsecutiva a la interrupció temporal de l’activitat professional per motiu de malaltia o d’accident.\nb) Prestacions per maternitat, paternitat i risc durant l’embaràs, destinades a compensar la pèrdua\nd’ingressos consecutiva a la interrupció temporal de l’activitat professional per maternitat, paternitat i\nc) Pensions d’invalidesa, destinades a compensar parcialment la pèrdua d’ingressos derivada de la\nreducció de la capacitat de guany motivada per la deterioració prematura de l’organisme per motiu de\nmalaltia comuna o d’accident no laboral o resultant d’un dany a la integritat corporal consegüent a un\naccident laboral o una malaltia professional.\nd) Capital per defunció, destinat a compensar les despeses relacionades amb l’òbit de la persona as-\ne) Pensions de reversió, destinades a compensar parcialment la pèrdua d’ingressos resultant de la\ndefunció de la persona assegurada.\nL’acció protectora de la seguretat social, en la seva modalitat contributiva, pot ser millorada de manera\nvoluntària respecte de les persones assegurades mitjançant millores directes de determinades prestacions,\nen la forma i les condicions en què per Llei es regulin.\n1. L’ens encarregat de la gestió administrativa, nancera i tècnica del sistema andorrà de seguretat social\nés la Caixa Andorrana de Seguretat Social, designada amb les sigles CASS.\n2. La gestió es regeix pels principis d’ecàcia, d’eciència i de celeritat gestora.\nEl sistema andorrà de seguretat social cobreix les persones assegurades directes i les persones assegurades\nindirectes en les condicions regulades en aquesta Llei i en els reglaments que la desenvolupen.\nSón persones assegurades directes les persones cotitzants a la seguretat social que estan incloses, ja sigui\nen el règim general o en qualsevol dels règims especials.


emprenedoria pràctiques a l'estranger concurs cultura mobilitat europea premis feina voluntariat ofertes de treball a l'estranger L'Hospitalet de Llobregat art recerca beques pràctiques estudiants Santa Coloma de Gramenet europa solidaritat Treballar a l'estranger formació ocupacional estranger educació tallers Badalona lloguer treball Estudiar a l'estranger cooperació casal ajuts Voluntariat a l'estranger cursos universitat habitatge ocupació estiu ofertes de treball Idiomes participar formació\nCurs: Fiscalitat bàsica per autònoms\nTemàtica activitat del calendari: Autònom, Empreses, treballar\nDijous 4 de octubre de 2012, de 16:00 a 20:00 hores\nÉs una sessió pensada per a autònoms i microempreses que desitgin interpretar millor els seus comptes i prendre decisions de forma més ordenada i segura, fins i tot per a saber interpretar les idees que ens proposen els nostres gestors.\nAprendre els conceptes més habituals, l'estructura i funcionament del càlcul d'impostos.\nIniciació a l'Impost de la Renda de les Persones Físiques (IRPF).\nIniciació a l'impost de l'IVA.\nAprendre el règim de sancions i recàrrecs tributaris.\nPlanificar una estratègia tributària per a gestionar el negoci.\nMés informació | Grameimpuls\nEmprenedor no iniciat: persones que es troben en una fase "d'inquietud" i que es plantegen l'emprenedoria com una alternativa laboral.\nEmprenedor prospector: persones que estudien la seva idea emprenedora al voltant de preparar un pla d'empresa.\nEmprenedor novell: persones que estan centrades en redactar un bon pla d'empresa.\nLocalització i contacte Can Sisteré\nSant Carles, s/n\nTelèfon: 93 385 13 12\nInformació addicional: http://www.grameimpuls.es\nData del document: 24.07.2012


S’obri el període per a participar en el XVIII Concurs de Targetes Nadalenques d’Almussafes – RiberaTV\nS’obri el període per a participar en el XVIII Concurs de Targetes Nadalenques d’Almussafes\nAlmussafes, a 9 de setembre de 2015. Els guanyadors de la convocatòria es triaran per votació popular i els seus noms es donaran a conèixer el pròxim 20 d’octubre.El Concurs de Targetes Nadalenques promogut per l’Ajuntament d’Almussafes, que se celebra en la localitat per dècim vuitè any consecutiu, repartirà diversos lots de material didàctic entre els guanyadors. Les targetes podran presentar-se en el Centre d’Informació Juvenil del 14 al 25 de setembre i la votació popular es realitzarà del 2 al 16 d’octubre. La regidora de Joventut, Davinia Calatayud, confirma el seu suport a la iniciativa i anima als veïns a participar.\nTal com ve fent des de fa 18 anys, la Regidoria de Joventut de l’Ajuntament d’Almussafes presenta una nova edició del concurs de targetes nadalenques, amb el qual el consistori pretén promoure la creativitat al voltant d’aquesta època de l’any i intentar mantenir la tradició de l’ús de la targeta com a mitjà per a comunicar-se entre les persones en l’era de la tecnologia.\nLa convocatòria està oberta a tots els interessats residents a la Comunitat Valenciana i l’organització ha establit tres categories diferents, una infantil, una juvenil i una adulta. En els tres casos, el tema haurà d’estar relacionat amb el Nadal i els seus principals costums. Quant a les característiques dels dibuixos, les bases indiquen que han de realitzar-se en format 10cm x 15cm i es pot utilitzar qualsevol procediment excepte el denominat “pastís”, tècnica que dificulta la impressió en paper.\nEls treballs podran presentar-se en el Centre d’Informació Juvenil, situat en la plaça del Mercat de la localitat, del 14 al 25 de setembre de 11h a 14h i de 16:30h a 20h, i hauran de lliurar-se sense signar i sense nom en un sobre tancat acompanyat a l’interior per les dades personals del participant i amb una fotocòpia del Document Nacional d’Identitat.\nDesprés de finalitzar el període de presentació de targetes, aquestes seran exposades al públic en les dependències del Centre d’Informació Juvenil del 2 al 16 d’octubre per a sotmetre’s al judici públic, ja que els guanyadors del concurs eixiran per votació popular. En total, la Regidoria de Joventut ha establit quatre guardons per a la categoria infantil, tres per a la categoria juvenil i altres tres per a la categoria adulta. Tots ells es portaran com a premi un diploma i un lot de material didàctic, la mateixa gratificació que se sortejarà entre totes les persones participants i el lliurament de les quals es realitzarà dijous que ve 19 de novembre a les 19h en l’edifici que alberga l’àrea de Joventut municipal, popularment anomenat ‘l’Arrossera’.\n“Creatiu i per a recuperar costums. Aquest concurs té els al·licients necessaris perquè seguim apostant per ell, així que anime a tots els veïns a participar en el mateix, preparant els seus treballs, visitant l’exposició i votant pels quals més els agraden”, explica la regidora de Joventut, Davinia Calatayud.\nS’obri el període per a participar en el XVIII Concurs de Targetes Nadalenques d’Almussafes added by Ribera Televisió on 9 setembre, 2015


FCB Regal - UCAM Múrcia: Primera victòria de la Lliga en una setmana perfecta (87-68) - FC Barcelona\nHomeSeccionsBàsquetPrimer EquipNotíciesFCB Regal - UCAM Múrcia: Primera victòria de la Lliga en una setmana perfecta (87-68)\nFCB Regal - UCAM Múrcia: Primera victòria de la Lliga en una setmana perfecta (87-68)\nALBERT MEDINA - 14/10/2012 | 00:00\nEl Barça Regal guanya el seu primer partit a la Lliga, davant l'UCAM de Múrcia, i posa la cirereta al pastís en una setmana rodona El conjunt de Pascual s'ha retrobat amb el bon joc i amb la victòria en la Lliga, després de la bona imatge donada davant els Dallas Mavericks i el Brose Basket Tomic i Marcelinho han estat decisius en la victòria blaugrana amb 14 punts cada un\nTomic ha tornat a ser un jugador determinant en el partit / FOTO: ÀLEX CAPARRÓS - FCB\nEl Barça Regal ha sumat la seva primera victòria de la Lliga aquesta temporada i ho ha fet davant l’UCAM de Múrcia (87-68). Tomic ha estat l’home més efectiu del primer temps amb 12 punts. L’entrada de Navarro ha propiciat que el Barça Regal jugués més còmode. Els blaugranes han recuperat la confiança, han firmat un segon quart impecable (20-8) i han marxat al descans amb un bon avantatge en el marcador (42-25).\nA la represa els blaugranes han tornat a l’origen del partit. L’UCAM ha dominat lleugerament la possessió però, l’encert de Marcelinho, en els triples, Rabasseda i Tomic molt connectats al partit, han fet que els blaugranes no perdessin les regnes (65-46). Els últims minuts han servit perquè el conjunt de Xavi Pascual consolidés la victòria i perquè Jasickevicius anotés al Palau per primer cop a la Lliga.\nTomic i Marcelinho, estel·lars\nL’equip barcelonista ha tardat uns minuts a trobar el seu joc i ha deixat que els visitants s’acomodessin, per uns instants, damunt la pista. L’UCAM ha intentat aconseguir avantatge a base de llançaments de tres, però la poca efectivitat ha ajudat que els homes de Xavi Pascual es reactivessin i recuperessin el bàsquet que tant els caracteritza. Ante Tomic, com en les jornades anteriors, ha tornat a ser un dels homes més encertats del conjunt blaugrana. El pivot croata ha sumat 14 punts i ha liderat els blaugranes en els dos primers quarts. L’entrada del capità, Juan Carlos Navarro, i l’actuació de Marcelinho Huertas, amb el mateix bagatge anotador que Tomic, ha aportat a base de triples la serenitat necessària per recuperar, en certs períodes, les regnes del partit.\nTercer quart, l’assignatura aprovada\nFins ara els números del Regal Barça en el tercer quart no havien estat els millors. En les anteriors jornades, els homes de Pascual havien anotat tan sols 9 punts. Aquesta vegada els blaugranes han sumat un total de 23 punts, superant així l’assignatura que els faltava per aprovar. Tot i el bon encert del tercer quart, el segon període ha estat el millor temps pels blaugranes (20-8), on han aconseguit agafar l’avantatge necessari perquè poguessin gestionar amb la calma la resta dels minuts.\nL’experiència de Navarro\nL’entrada de Juan Carlos Navarro en el partit ha estat de gran ajuda per al joc del Barça Regal. Els blaugranes han trobat en ell la direcció i la comoditat en el joc. L’experiència de Navarro, un cop més, ha estat essencial, ja que amb l’entrada de l’’11’ blaugrana s’han firmat els millors minuts i el millor bagatge anotador del conjunt de Xavi Pascual.\nAmb aquest triomf el Barça Regal tanca una setmana rodona que va començar amb el triomf al Palau Sant Jordi davant els Dallas Mavericks, va seguir amb l’estrena a l’Eurolliga amb victòria davant el Brose Basket, i ha acabat amb un altre bon resultat, ara sí, a la Lliga.\nFC Barcelona Regal, 87\nUCAM Múrcia CB, 68\nFC Barcelona Regal (22+20+23+22): Huertas (14), Ingles (6), Lorbek (7), Mickeal (7), Tomic (14) -cinc inicial- Abrines (3), Navarro (5), Jasikevicius (9), Todorovic (9) i Jawai (7).\nUCAM Múrcia CB (17+8+21+22): Gattens (8), Antelo (7), Tillie (14), Franch (10), Jasen (7) -cinc inicial- Servera, Barlow (2), Miso (7), Lewis (8) i Rodríguez (5).\nÀrbitres: Vicente Bultó, Lluís Guirado i Fernández Sánchez.\nAssistència: 3.829 espectadors


Guerra justa o guerra d'interessos?\n• Els EUA ja han decidit atacar i ocupar l'Iraq\n. malgrat l'hostilitat de l'opinió internacional contra una acció que no es considera de justícia\nLa pregunta que implícitament se li plantejava al secretari d'Estat dels Estats Units (EUA), Collin Powell, al Consell de Seguretat de l'ONU era si aquesta guerra seria una guerra justa. Aquesta és la qüestió que persisteix en l'opinió pública, tant dins com fora dels Estats Units. L'opinió popular no coneix els criteris establerts per a la guerra justa a l'edat mitjana, quan el dret internacional pugnava per néixer. Però el sentit comú ens diu si una guerra té sentit o no.\nEls principis consisteixen en el fet que la guerra ha de tenir un motiu greu i ser l'últim recurs, després d'haver intentat en va totes les solucions pacífiques. Se suposa que hi ha d'haver una evidència convincent que la guerra farà més bé que mal. Se suposa que existeix la "intenció correcta", que el país que inicia la guerra no actua per servir els seus estrictes interessos polítics o per benefici material.\nA pesar de la presentació de Powell, no només els governs, sinó també gran part del públic --l'occidental, i també el del Pròxim Orient--, sembla poc convençut que en l'actualitat es donin aquestes condicions. La gent s'estremeix instintivament davant la perspectiva que els Estats Units, amb els seus 280 milions d'habitants i l'economia i les forces militars més poderoses del planeta, iniciïn una guerra d'alta tecnologia contra una nació de 23 milions d'habitants, ja debilitada per 12 anys de sancions de l'ONU. I tenen aquesta sensació encara que reconeguin simultàniament que el règim de l'Iraq és un despotisme repel.lent que desafia la comunitat internacional.\nSi Powell els hagués convençut dimecres que l'Iraq planteja "una greu amenaça per a la humanitat", sens dubte que estarien d'acord que ha de ser atacat. Powell va contribuir a posar en evidència que el règim de Bagdad és pervers i arter; però hi ha qui no pensa exactament d'aquesta manera. El que no va aconseguir va ser produir noves evidències concloents que l'Iraq sigui una amenaça activa per a la societat internacional, o fins i tot que sigui una amenaça real per als Estats Units. La veritat és que aquest fracàs ha debilitat la posició nord- americana, ja que s'havia promès massa.\nTambé va ser una sorpresa, i motiu de cert escepticisme, que els Estats Units haguessin trigat tant a preparar una acusació detallada contra el règim iraquià. Sens dubte, els serveis d'intel.ligència no s'haurien posat en una situació compromesa per una primera producció de converses telefòniques interceptades i informacions de dissidents ja insinuades a la premsa.\nEl caràcter poc concloent de l'acusació nord-americana havia estat telegrafiat uns quants dies abans, quan una font del Departament d'Estat va anunciar als periodistes que el mateix George W. Bush proporcionaria finalment l'evidència decisiva que justificava la intervenció militar, i que Collin Powell simplement estava preparant el terreny per al seu president.\nL'autèntic problema de l'Amèrica del Nord deriva de la qüestió moral de la proporcionalitat. ¿Un atac contra l'Iraq és un acte de justícia, és a dir, és un acte desinteressat per protegir la seguretat regional i internacional? Com que l'entorn de l'Administració de Bush ha tramat un canvi de règim a l'Iraq com a part d'una estratègia geopolítica que, sobretot, serveix allò que es percep com a interessos nacionals nord-americans i israelians en aquella regió, els altres membres del Consell de Seguretat, així com l'opinió pública internacional, segueixen estant poc disposats a veure les coses com a Washington li agradaria que les veiessin.\nL'opinió internacional pot seguir sent hostil a una guerra, però la decisió es va a prendre a Washington i l'Administració de Bush sembla disposada a la intervenció, al canvi de règim i a l'ocupació militar de l'Iraq. Voldria, no obstant, tenir l'aprovació internacional. Necessita aliats per finançar la guerra i assumir les responsabilitats per a la posterior reconstrucció civil. En tot cas, sembla decidida a seguir endavant, encara que vagi en solitari.\nPer a Washington, el raonament sobre guerra o pau ja està establert. Els únics arguments pertinents són com maximitzar el suport polític als Estats Units per fer la guerra i com formular el suport pràctic i financer per al seu vast projecte de reconstrucció de l'Iraq --i el Pròxim Orient-- després del conflicte bèl.lic. L'al.locució de Powell no sembla que hagi canviat la situació. Si s'uneixen més governs a la causa nord-americana, serà la pressió, no la persuasió, allò que els convenci.


Vent d Cabylia: De Barcelona a Sevilla, de moment\nAdéu Barcelona, un plaer...\nDespús-ahir va fer un mes que vaig abandonar Barcelona, la ciutat que m'ha acollit durant els darrers huit anys. Vaig arribar, com qui no vol la cosa, per a fer el darrer curs de la llicenciatura, amb la intenció d'especialitzar-me en història medieval a la UB amb una beca Séneca. Més de la meitat dels 480 euros mensuals que em pagaven se n'anava en la menuda i fosca habitació del pis del carrer d'En Roca que compartia amb dos xicones targarines, just darrere de la Rambla, on es concentraven tots els pixums dels incívics que compraven al Portal de l'Àngel i no trobaven un lloc millor on alleugerir la bufeta. Les despeses ordinàries i els viatges a València, malgrat que llavors l'enyorat bonocity reduïa el preu a 36 euros per anada i tornada, es menjaven la resta de l'esquifida paga, així que els primers mesos vaig haver de treballar repartint publicitat il·legal d'una empresa llevamultes entre els cotxes i les motos de Barcelona. Rebia un infrasou de 300 euros per quatre hores cada matí, però, almenys, em va servir per conéixer la ciutat al detall, fins i tot barris com Pedralbes, Sarrià, Horta o Nou Barris, que mai no hauria xafat en altres condicions.\nHi vaig anar tot l'any a l'antiga facultat d'Història de la UB, a la Diagonal, que ja ha estat enderrocada i reemplaçada per una altra al Raval. Història de l'alimentació medieval, història de la ceràmica medieval, història de la tecnologia medieval, història del notariat medieval, història d'Al-Andalus, etc. Un veritable goig per a un estudiant que fruïa amb temes que ni tan sols havia imaginat fins a aquell moment. La ciutat, a més, m'impressionava. No només per la seua bellesa, sinó també per la seua activitat incessant i pel manteniment de racons i formes de fer que València havia perdut feia molt de temps. Modernitat i conservació. Era una combinació perfecta, que al llarg d'estos huit anys ha anat perdent força per obra i gràcia d'una política municipal i econòmica que ha sacrificat bona part de la ciutat en benefici del turisme massiu. D'una altra banda, viure al Gòtic i al costat de la Rambla i del Raval era una experiència electritzant. De dia anaven plens i de nit assolien -i assoleixen- uns nivells de depravació que m'encisen.\nLa companyia valenciana de T., que vivia a un fosc i ampli baix del carrer Obradors, ho feia tot molt més divertit. Mai oblidaré el camí que em duia fins a sa casa (Cardenal Casañas, Sant Josep Oriol, plaça del Pi, Alsina, Raurich, Escudellers blancs i n'Aglà), que una vegada, fins i tot, vam recórrer en pijama. A Barcelona tot era possible o eixa era la sensació que teníem. Les vetlades en aquell baix, amb gent realment estranya que anava passant per les habitacions de lloguer, eren emocionants i plaents. La visita recurrent de les nostres respectives parelles ho feia tot encara més gojós. Aquell any, el primer que Ryanair operava des de Girona, passàrem el Carnestoltes a Venècia i tornàrem des de la preciosa Bèrgam. Vaig acabar la carrera uns mesos més tard i, després de pensar-ho molt -l'Autònoma de Barcelona amb Miquel Barceló era una opció que m'atreia-, vaig sol·licitar una beca per a desenvolupar la tesi doctoral a la Institució Milà i Fontanals i fer els cursos de doctorat a la Universitat Pompeu Fabra.\nDurant l'estiu vaig gaudir de la grata experiència d'excavar a l'Esquerda i al castell d'Ausa, a Zaldibia, i en setembre estava de nou a Barcelona, al mateix pis del carrer en Roca, amb una parella xilena -oye loco- i amb l'A., que també s'hi havia desplaçat per continuar els seus estudis d'art. Mentre esperava la resolució de la beca, que no arribà fins al gener, haguérem de fer malabars per mantindre'ns econòmicament. Fins i tot vam "treballar" de llauners a les festes de la Mercè, venent cervesa-bier amb un fum de pakis que confraternitzava amb nosaltres i ens avisava si la guàrdia urbana rondava a prop. Finalment, hi hagué beca i també hi hagué canvi de pis. A la Barceloneta, al carrer de la Mestrança, a un cinqué en primera línia de mar tirat de preu perquè no hi havia ascensor, no hi havia mobles i no hi havia Déu que poguera frenar la humitat que hi entrava. Mai no havia vist un bany així, amb dutxa i vàter tot en un, en poc menys d'un metre quadrat... Però quines vistes, quin barri. No cal un palau per a viure feliç a la Barceloneta, ans al contrari. La gent, la llum, els carrers, el mercat, els gossets, les festes, els bars, la mar. Tot convida a la felicitat. I vam ser feliços.\nEl camí fins a la Pompeu, vora mar, era un plaer diari. I les classes també. Un nivell de professorat en ocasions espectacular. Mestres que et feien pensar de veres. Reflexionar, qüestionar-ho tot, fins i tot a ells mateixos. I un itinerari -en medieval, moderna i contemporània- que em va conduir a especialitzar-me en la història de les nacions i el nacionalisme, aplicada en el llarg termini als casos català i valencià. Tot plegat, un curs i mig d'intenses classes i extensos treballs historiogràfics. I molt poc després d'acabar-los, quan començava el treball d'iniciació a la recerca, vaig obrir el blog. Fa cinc anys i tres mesos. La tesina es va allargar durant més d'un curs i no la vaig llegir fins a l'estiu de 2007. Mentrestant, les primeres organitzacions de jornades, les primeres comunicacions, la intervenció en el congrés sobre La qüestió nacional valenciana, la gestació d'Harca, els viatges a Formentera, Girona, l'Alguer, Lisboa, Mãemeua, el cabotisme, etc. I Barcelona continuava allà, embolcallant la meua vida, als carrers de la Barceloneta, de la Ribera, del Gòtic, del Raval, de l'Eixample, de Poble Sec o de Gràcia, als cinemes, a les sales de teatre, al festival Grec, als concerts, als parcs i als jardins, a les festes dels barris.\nLlavors va vindre N. a viure a Barcelona, al Poblenou, que passà a ser un altre barri estimat. I, xino xano, vaig començar la veritable carrera investigadora: ponències, articles, seminaris, publicacions, el llibre sobre Beniparrell, el simposi de Lorca, el naixement d'Harca i la tesi, per darrere, dominant-ho tot. Acabava el període de beca i calia esprémer els darrers moments de tranquil·litat: la meravellosa excursió a l'Empordà, els cursos d'italià on vaig conéixer la F., molt més que una mestra, el viatge a Roma, on vaig trobar la nostra Marieta, i l'estada a Florència, on, a banda de passar un trimestre inoblidable a l'Institut Universitari Europeu, va començar la meua aventura amb la colla malalts de literatura i futbol agrupats entorn de la Cretina Comèdia, una cèl·lula subversiva valenciana que deixa empremta per allà on passa, ja siguen llocs o persones. La fi de la beca comportà l'inici del treball al Museu d'Història de Barcelona, una investigació apassionant sobre l'activitat epistolar del Consell municipal barceloní, però de tal magnitud que no em va permetre avançar com calia amb la tesi. Aquell any, 2009, a penes si vaig assistir a uns quants congressos, tot i que un parell ben importants, a Càller i Utrecht, les primeres participacions internacionals d'Harca.\nPerò, alhora, fou un temps ben divertit, amb una colla d'amics i amigues, de Vinaròs, València, Cullera i Guardamar, que féiem rodar la vida a ritme valencià, a base d'arrossos i traques. També arribaren els viatges a Madrid i Londres, l'anglofília sobtada, la participació en la versió japonesa del Llibre dels fets, les columnes de l'Informatiu o el naixement de Taula de Filologia Valenciana. Al setembre acabava el contracte del pis i cercàrem un altre, a la Barceloneta. Teníem clar que no ens hi volíem moure i prompte trobàrem un piset, també en primera línia, al carrer Grau i Torras. Encara més menut, però una veritable joia, que, consegüentment, costava el doble. Així, després d'una mudança terrible (10 dies baixant coses d'un cinqué sense ascensor per portar-les a un segon en les mateixes condicions), vaig poder reestablir-me, acabar el treball del Museu i, a començaments de 2010, recuperar el ritme de vida acadèmica. La premissa era clara: augmentar el currículum tot el que es poguera i finalitzar la tesi en el màxim d'un any. La pressió anà augmentant cada vegada més fins que en setembre vaig decidir posar un llarg punt i seguit al blog, de huit mesos, fins haver acabat la tesi.\nEn l'entremig, l'A. i jo començàrem a donar-nos compte que buscàvem coses diferents en el que ens restava de vida. Per sort, aparegueren altres persones i ara som ben feliços, jo amb la M., que ve de fora, parla milanta llengües, es dedica al medievalisme castellà i és més sabuda que el rei Savi. De més a més, viu a Sevilla, per la qual cosa durant els darrers temps he freqüentat la capital andalusa , tant que actualment hi estic vivint a sa casa, al barri de San Bartolomé, a tocar de la parròquia de San Esteban. Una vegada doctorat i revisitada l'illa, el pis de la Barceloneta va anar quedant buit amb diversos viatges cap a València. El darrer, el 30 de juny de 2011, quan, després d'acomiadar B., el compositor i propietari que havia gravat al terra la partitura de l'Ave maris stella amb tessel·les, vaig moure cap a l'estació del Nord de Barcelona. El mateix nom d'estació per la qual vaig eixir de València huit anys abans. I, precisament, la primera cançó que sonà a l'mp3, en encendre'l tot just passant pels túnels de la ronda litoral, va ser "I el sol de València somriu". Ho vaig prendre com un senyal, algun dia supose que em somriurà tots els dies i serà una València encara més bonica que la que hui en dia tenim.\nMentrestant, gaudisc de Sevilla. No sabia que era tan bonica. I amb tant de bar. I tan barata. És terriblement barata en comparació amb Barcelona i bonica a més no poder, si més no el nucli històric, el nostre centre d'actuació. Però no sé què em procurarà el futur. La primera opció de les tres que tenia obertes per a anar a Oxford, ha resultat negativa (almenys entre els preseleccionats). Caldrà esperar a les altres dos i continuar sol·licitant beques, ací o allà, per veure si puc continuar la carrera acadèmica i universitària. És el meu desig, però el camí és llarguíssim. Fins a desembre no coneixeré les resolucions de les quals estic pendent i, en cas que tampoc siguen positives, hauria d'esperar fins al proper estiu o més per saber dels resultats de noves convocatòries. Així que és possible que enguany faça el màster de secundària, tal vegada a València, mentre cerque treballs temporals i intente ampliar considerablement el currículum amb els fruits de la tesi. Si en acabar el curs no he obtingut cap contracte o beca postdoctoral, hauré d'apuntar-me a la borsa i començar a preparar les oposicions (encara que actualment no hi haja expectativa de places).\nJa veurem. De moment, tot està en l'aire. Passaré l'estiu a Sevilla, escrivint un parell d'articles i preparant diversos premis d'investigació històrica i d'assaig que es tanquen entre setembre i novembre. Guanyar-ne algun seria un bon alleujament econòmic, la veritat, però la competència serà molt dura. Ja vos contaré si hi ha sort. Mentrimentres, ací em trobareu. Supose que el ritme de publicacions no serà molt intens, però hi deixaré caure alguna historieta, algunes sobre Sevilla, que m'està sorprenent gratament. Ja sabeu que sóc un romancer ("qui usa romanços, converses llargues i que no interessen; que té i exposa idees estranyes, importunes"). No cal que li ho explique a qui haja arribat a llegir fins ací. Però ho necessitava: comença una nova etapa.\nEl nostre bar a Sevilla\nCategories: Blog, Històries Personals\nQue vaja tot molt bé en aquesta nova etapa i canvi d'aires. Quina llàstima no haver-nos pogut conèixer mentre has estat ací...\nPerò mai se sap, i ves a saber si mitjançant la marieta o alguna altra coneixença no ens acabarem trobant ves a saber on.\n02 d’agost, 2011 08:42\nAixò segur, jo encara confie en trobar-te a Lanzarote!:D\n02 d’agost, 2011 08:57\nVicent, mi arma, segur que anirà molt bé, segur. A veure si et podem vindre a visitar, que jo a Sevilla li tinc moltes ganetes i fa temps que no ens veiem\n02 d’agost, 2011 09:12\nSi es convoquen corts meravelloses a la vora del Guadalquivir, sabeu que jo hi vaig abans de novembre, que tinc pendents unes negociacions amb els de l'Archivo General de Indias.\nPD: Vicent, els pardalets nous de la capçalera són a causa de la teua nova escola de despullament autobiogràfic bloguer?\n02 d’agost, 2011 09:20\nDoncs unes Corts de la República de les Meravelles a Sevilla no estarien gens, però que gens, malament. Els bars no te'ls acabes... :-"\nJesús, els pardalets són simbòlics de la nova etapa, com allò de l'ànima que ix del cos en forma de pardal per a enfrontar una nova etapa (bé, la veritat és que anaven en la plantilla i no sé com llevar-los :p)\n02 d’agost, 2011 09:57\nT’aniré seguint en la distància, i ja ens aniràs explicant coses de Sevilla, una ciutat, per cert, que tinc a la meva llista de llocs pendents de visitar.\n02 d’agost, 2011 10:56\nVicent, he fruit i àdhuc m'he emocionat molt amb aquesta repassada històrica -s'havia de notar la qualitat d'historiador de qui l'escriu- que, tot i la mica d'inevitable nostàlgia, és una festiva celebració vital de la Barcelona que has viscut (de l’Alexandria que ara et fuig). T’ho he d’agrair, perquè així també me l’has retornada per una estona. Hi ha vegades en què hom marxa d’un lloc en sordina, com qui fa una trapelleria que ningú ha de notar, convençut d’estar permetent-se una petita escapada que no ha de ser duradora. I només es descobreix més tard com ens havíem enganyat. En canvi, em sembla que alguna cosa et diu que el vostre comiat és força definitiu, i trobo bell que n’hagis escrit una elegia tan justa.\nEndemés, m'has fet notar que per uns o altres atzars, compartim una geografia essencial, amb les fites de València-Barcelona-Sevilla ben fixades en el nostre mapa sentimental.\nI sí, Sevilla és una ciutat que enlluerna, no només perquè té un centre preciós però viu, sinó perquè aquesta àrea històrica rica i ben conservada (de los Jardines de Maria Luisa a la Resolana i de Triana a Jardines del Valle, per entendre'ns) és immensa, gosaria dir que patrimonialment de les més importants del món. Després, és clar, hi ha la llum, l’aroma floral i l’aire de rereguarda (hi he vist serenos d’uniforme fa quatre o cinc anys) que impregnen la vida i ritme del carrer. I de retop, té personalitat: els sevillans es manifesten amb una singularitat, un humorisme entre sarcàstic i surrealista, una facúndia, una noció original de si mateixos o una capacitat d’alternança entre la solemnitat i la desdramatització que penso que és particularíssima i que un forà sempre gaudeix com si fos un espectacle de teatre barroc.\nI com ja m’estic enfilant massa pels núvols, baixem a la terra i diguem que quines “acedías fruites”, quin “menudo”, quina “pavía” i quin “rabo de toro”. I pel solters –no et poden pondre totes, Vicent- quines sagales més maques! En fi, ja trobaré un moment per escriure’t i donar-te alguna indicació que pugui creura soterrada. Encara que això de Corts tardorenques a Sevilla potser seria una cosa bastant impressionant. Jo només dic que estic buscant una excusa, una lleu incitació, per deixar-m'hi caure...\nAh, no cal que et desitgi sort. Seria més raonable que ens desitgés sort a tots plegats. Perquè si algú amb la teva preparació, vocació i capacitat de treball ha de seguir passant fadigues per poder dedicar-se a la recerca, és que anem de mal borràs.\n02 d’agost, 2011 11:11\nUn bon resum d'aquests últims anys. La vida acadèmica és difícil, però no defalleixis. Molta sort i que trobis una opció amb car ai ulls per poder seguir fent el que t'agrda.\n02 d’agost, 2011 12:00\nMiquel i Salvador, moltes gràcies per les vostres paraules. Animen a continuar (amb el blog i amb la recerca historiogràfica).\nAlexandre, qui t'ha de donar les gràcies sóc jo. Em fascina la teua capacitat lírica, i alhora realista, per a trobar les paraules adequades que expressen a la perfecció tal o qual esperit de les coses, les persones o els grups humanes. Per això gaudisc tant de les teues diverses cases blogueres. La descripció que has fet de Sevilla i els sevillans és memorable. De les pedres, les olors i els paisatges, puc donar bona fe, però no tant dels sevillans, ja que fins el moment, com és habitual en estos casos, em moc en ambients d'immigrats: catalans, bascos, valencians, llatinoamericans, etc. Ara bé, els pocs sevillans que he conegut s'ajusten al perfil que dibuixes i des d'ací prop em comenten que és un retrat vivíssim de la fauna capitalina.\nEspere amb deler eixes indicacions soterrànies. I, vaja, això de les Corts tardorenques depén de vós. Nosaltres, més que encantats! Finalment, sobre el futur professional, probablement és que anem de mal borràs, però de moment la cosa pinta negra (és el pessimisme típic que serveix de protecció davant les futures derrotes, sobretot quan has rebut el primer colp durant els primers dies de la guerra).\n02 d’agost, 2011 13:20\nUn altre diari valencià és Comarcalia.info.\n02 d’agost, 2011 15:12\nMolt xula l'entrada.\nM'he enamorat de Barcelona després de llegir esta entrada, encara que que tan sols la conec de visita i has fet despertar el meu interès per Sevilla (que la conec encara menys).\nM'he sentit molt identificat amb esta entrada, jo també sóc un romancer i he viscut a molts llocs diferents, encara que no amb tanta intensitat. La vida d'estudiant és el que té, jo com que ja fa molts anys que vaig deixar d'estudiar i la meua feina m'obliga a treballar molt, no he tingunt l'oportunitat (o no he sabut aprofitar-la) de viure tan intensament les ciutats on he viscut.\nTan sols una cosa més per acabar, també m'he fet anglòfil, de tant de tractar amb anglesos i germanòfil, encara que no tant.\nSort, ànim i endavant, segur que aconsegueixes alguna d'eixes beques que esmentes i pots continuar la teua tasca investigadora.\n02 d’agost, 2011 16:15\nGràcies, Jorsol, l'he afegit a la llista de premsa en valencià!\nDavid, ja es nota que eres romancer, ja! :D Barcelona és una gran ciutat, tant per visitar com per a viure-hi. Hi ha una "Barcelona dels barris" que mereix ser viscuda intensament. Pel que fa a Sevilla, doncs ja veurem. De moment, com a "estranger", em resulta molt graciosa. No sé si la vida contínua serà igual o què (sembla que passa una cosa semblant al que succeeix a València amb les Falles: hi ha "semanasanteros" a mort i altres que ho veuen una exageració...).\n02 d’agost, 2011 17:29\nQuin gust fer repàs vital de tant en tant; proporciona tranquil·litat d'esperit.\nAl-Andalus enganxa, que ho sàpigues... però deixar-se enganxar senta molt bé.\n02 d’agost, 2011 19:13\nI tant que et quedes a gust. Per això mateix vaig fer-ho. I Andalusia, de moment aniré coneixent la part occidental. Ja vorem!\n03 d’agost, 2011 07:45\nCrec que mai t'havia llegit algo tant personal. En fi, està bé fer resums vitals per tal d'encetar noves vies. que et vaja tot la mar de bé -si fas el Màster a Vlc, ànims! pensa que les pràctiques es disfruten!!\n03 d’agost, 2011 15:08\nFalcata ha dit...\n06 d’agost, 2011 02:50\nA passar-ho bé!!\n07 d’agost, 2011 16:16\nDiuen els filòsofs que la vida és un viage interior en el que lo important és disfrutar del trayecte, més que preocupar-se pel punt d'aplegada final (que ya sabem, per desgràcia, quin és...).\nLa majoria ansiem fer viages "exteriors" per a oblidar-nos dels nostres particulars i avorrits "viages interiors", mes que siga durant una semaneta. Tu tens la sòrt (crec que la sòrt) de fer coincidir des de fa temps el teu viage interior en un d'exterior ben interessant i enriquidor. Est escrit teu és una bona mostra. Aixina que a seguir viajant, mestre, que la teua Ítaca-Valéncia continuarà esperant-te a on sempre, per a quan els astres siguen més propicis...\n(no, no m'he fumat res, deu de ser la calor i les vacacions, XDD. Un abraç i que vaja molt be en esta nova etapa)\n08 d’agost, 2011 18:12\nEl que ens descrius pareix un recorregut molt fructífer, i se m'ha fet molt llegidor (sóc dels que arriben fins al final). Tot i que la meua experiència barcelonina fou molt més breu, reconec algunes de les coses que esmentes.\nQue vaja molt bé la nova etapa, i a no parar. Com diuen en gavatxo: bonne continuation du voyage!\n08 d’agost, 2011 21:03\nGràcies, Marc i Falcata!\nMasclet, tinc sort, no em queixe fins el moment, però també he patit i puc acabar patint encara més... Però, bé, confiem en el futur (i dir això en els dies que corren és molt confiar!).\nJosep Lluís, que continue el viatge. Com deia Joan García Oliver en l'autobiografia a la qual faig referència en el post de hui: No hay como vivir para ver y aprender. Salut!\n17 d’agost, 2011 10:49\nEstic segur que t'anirà molt bé. Els canvis sempre són positius i segur que el saps aprofitar. Molta sort amic!\n17 d’agost, 2011 10:55\nTe deseo mucha suerte en tu nuevo camino y que disfrutes de la Torre del Oro y de Triana.\n18 d’agost, 2011 18:42


'18 segundos' ha guanyat la XII Mostra de Curtmetratges - Ajuntament de Mataró\n'18 segundos' ha guanyat la XII Mostra de Curtmetratges\nEl president de l'Institut Municipal d'Acció Cultural (IMAC), Sergi Penedès, i la presidenta de TCM Audiovisual i de l'Escola Universitària Politècnica de Mataró (EUPM), Alícia Romero, van entregar ahir els premis de la XII Mostra de Curtmetratges i del primer Premi de curtmetratges TCM Audiovisual / EUPM, respectivament.\nEn aquesta edició es van presentar 146 curtmetratges, 62 més que en l'edició de l'any passat. De les 146 creacions audiovisuals, l'IMAC va triar-ne 8 que es van projectar durant les sessions de la XXX edició de la Mostra de Cinema de Nous Realitzadors. El primer premi, valorat en 3.600 euros, va recaure en "18 segundos" de Bruno Zacharías i Miguel de Ocaso. El segon premi, amb una dotació de 1.200 euros, va ser per a "Padam" de José Manuel Carrasco. El premi del públic, que vota a través d'unes butlletes, va recaure en "Revolt of the mouses" de David Gen que va guanyar 600 euros.\nPrimer premi de curtmetratges TCM Audiovisual / EUPM\nEls alumnes de l'Escola Universitària Politècnica de Mataró (EUPM) han participat en aquest premi que ha nascut conjuntament amb TCM Audiovisual per impulsar la creativitat i la utilització de les noves tecnologies. En aquest concurs, s'han entregat dos premis:\n- Premi a la Creativitat TCM Audiovisual a "Amor sin fin" de Javi Moren 600 euros.\n- Premi Tecnològic EUPM a "Ànimes lleugeres" de Jordi Aliberas: 300 euros.\nEls guanyadors també van rebre una reproducció de la peça escultòrica emblemàtica de la ciutat "Laia l'arquera", obra de l'artista mataroní Rovira-Brull.


Medicina de família i atenció primària i comunitària (avui en la cruïlla)\nHa arribat el moment de deixar de mirar cap a un altre costat i abordar decididament la imprescindible reorientació del sistema sanitari.\n15.06.2016 - 07:26\nÉs ben cert que el nostre sistema sanitari, com el de molts països desenvolupats, pateix fortes tensions i desequilibris. La medicina de família i l’atenció primària, juntament amb la salut pública, formen part del que col·loquialment es pot anomenar grup dels “parents pobres” del sistema. La cultura sanitària dominant segueix centrada en la superespecialització, l’hospitalocentrisme i l’alta tecnologia.\nLa medicina de família i l’atenció primària i comunitària han suportat relativament bé el llarg procés de la reforma però necessiten noves orientacions conceptuals, estratègiques i operatives per continuar progressant. Els canvis de tot tipus (sociològics, econòmics, culturals, epidemiològics i de la informació i la comunicació) esdevinguts en l’entorn obliguen a repensar el model d’atenció i a fer-lo en profunditat, sense recórrer a pegats insuficients que, al final, no aconseguirien altra cosa que agreujar els problemes i retardar les solucions.\nEls sistemes sanitaris espanyol i català i, en el cas que ens ocupa, el seu primer nivell assistencial, es troben en una veritable cruïlla: si no s’aborden els canvis necessaris existeix un risc creixent de que es perdin, de forma més o menys ràpida, els avenços aconseguits per la reforma i que no es pugui donar una resposta adient a les necessitats i expectatives de la ciutadania. Ha arribat el moment de deixar de mirar cap a un altre costat i d’abordar decididament la imprescindible reorientació.\nCal iniciar el procés de “reforma de la reforma” començant des del nivell polític i legislatiu i seguint pels aspectes pressupostaris, de planificació i gestió, formatius i assistencials. Aquesta nova reforma necessita un impuls polític molt potent, fins i tot superior al dels anys 80. Els canvis a introduir impliquen variacions, a vegades de gairebé 180 graus, de molts àmbits organitzatius i assistencials i, el que és més difícil encara, dels objectius i formes de treball dels professionals. Si els nostres polítics no tenen clar que cal canviar les coses després de l’experiència acumulada en els més de 30 anys transcorreguts des de la primera reforma i que s’han de posar sobre la taula dosis importants de valentia i innovació, el procés no podrà culminar-se amb èxit. Projectes importants com el COMSALUT (Comunitat i Salut), que poden tenir un paper precursor i germinatiu d’aquests canvis, es poden esgotar ràpidament si no es desenvolupen en un marc més general i polític de canvi de l’atenció primària i comunitària i, de forma inevitable, del conjunt del sistema.\nMirant envers el futur\nL’atenció primària i comunitària espanyola i catalana conserva encara avui un enorme potencial de canvi i el seu paper pot continuar sent important si és capaç de proporcionar respostes efectives i eficients a les noves necessitats i reptes sanitaris i socials que es plantegen al nostre entorn. L’atenció primària i comunitària hauria de liderar un cop més la innovació que precisa el nostre sistema sanitari. Parlem, és clar, d’una atenció primària i comunitària que assumeixi uns processos assistencials de la malaltia i de promoció i prevenció ajustats a les necessitats reals de la ciutadania, que intenta disminuir la tendència a un consum excessiu de recursos i procediments, perillós fins i tot per a la mateixa salut, i que incentiva la participació i la responsabilitat comunitàries.\nTambé parlem d’uns criteris de finançament diferents dels actuals, que paguen als hospitals prioritzant la seva activitat i que solament dediquen a l’atenció primària i comunitària els recursos necessaris per mantenir les plantilles i la despesa farmacèutica i poca cosa més.\nDe la mateixa manera que en l’especialitat de Medicina de Família i Comunitària no hem aconseguit encara un desenvolupament equilibrat del seu segon cognom, en el cas de l’atenció primària i comunitària tampoc hem estat capaços de potenciar la seva obertura vers la comunitat. Cal passar d’una atenció tancada en els centres de salut i les seves consultes a una altra que incorpori en totes les seves actuacions i programes una reorientació estratègica que assumeixi la intersectorialitat per l’abordatge dels determinants de salut. És evident que no es tracta d’afegir més càrrega laboral a l’actual sinó de canviar les prioritats i, per exemple, deixar de fer coses que no tenen una utilitat demostrada per millorar la salut personal i col·lectiva o que, fins i tot, poden ser perjudicials, a més de suposar una despesa innecessària.\nEl futur serà molt millor si es treballa de forma coordinada i aliada amb els recursos i professionals de l’àmbit de la salut pública i, també, amb la resta de dispositius sanitaris i no sanitaris que proporcionen atenció essencialment ambulatòria (de no internament). Em refereixo a salut mental, salut sexual i reproductiva, especialitats com oftalmologia, otorinolaringologia, dermatologia o reumatologia, a altres professionals com farmacèutics, fisioterapeutes i treballadors socials així com als serveis d’urgències i emergències. L’actuació coordinada dels recursos sanitaris del territori s’ha de desenvolupar pensant sempre en la incidència d’altres sectors (habitatge, urbanisme, ensenyament, treball….) en la salut i els seus determinants, fet que implica el treball conjunt amb ells si volem ser més efectius i eficients.\nAquesta perspectiva de treball intersectorial necessita la participació dels actius de salut comunitaris, de la societat civil i de les administracions públiques de l’àmbit local en totes i cadascuna de les fases dels programes i projectes. Cal aconseguir traduir en la pràctica diària l’estratègia de “salut en totes les polítiques”, que rep una atenció creixent per part de diferents governs tant dintre com fora de Catalunya i Espanya i que és defensada decididament per l’Organització Mundial de la Salut (OMS). Per altra banda, aquestes noves aliances de l’atenció primària i comunitària amb el conjunt de recursos territorials propis i relacionats amb la salut ha de permetre incrementar la seva “massa crítica” i capacitat d’influència per aconseguir tornar a equilibrar un sistema sanitari que, com dèiem abans, continua centrat en la superespecialització i l’alta tecnologia.\nEl canvi a l’Atenció Primària i comunitària no és…\n(III) Continuar o transformar\nInacció política: El cas de l’atenció primària i comunitària\nEl canvi a l'Atenció Primària i comunitària no és…\nInacció política: El cas de l'atenció primària i comunitària