El llac dels Ozarks pot ser el pitjor lloc d'Amèrica ara mateix - Pel·lícula\nreunió de la cursa d'arrossegament de rupaul\nmorir dur reginald veljohnson\nnoi negre del capità amèrica\nMilers de vacacionistes borratxos no vacunats, bandes de cover de Journey, un bar anomenat Shorty Pants i reporters itinerants ... què no és per a què odiar?\nPerAndrew Paul 27/07/21 16:04 Comentaris (438) Alertes\nCaptura de pantalla: YouTube ( Ús just )\nRecentment hem entrat en una nova i fosca fase de la pandèmia que, tot i que potser és inevitable donat l’estat de tot, no deixa de ser enfurismadora i molesta. Hi ha vacunes segures, efectives i gratuïtes que ofereixen una protecció immensa contra el virus i estan disponibles per a pràcticament tothom, però molta sort venent-les a la gran part dels nord-americans que la seva informació ha estat deformada sense reparar-la per anys de propaganda de Fox News, desinformació armada , guerres culturals buides, bombolles de xarxes socials i això paio.\nMolts locals destacats durant l'últim any i mig (sobretot per Andrew Callaghan) podriapresumiblement agafeu la coronaper a Most Godforsaken Place, als Estats Units, però un nou líder és clar l’informe d’avui de Polític . Per afer referència a un estimat SNL personatgeen un intent per mitigar la nostra depressió invasora: aquest lloc ho té tot: vagabunds de platja que fan vergonya de màscares, barrets MAGA, bandes de cobertura AC / DC, un bar anomenat Shorty Pants, periodistes exhaustius, encara que encara són d'alguna manera ofensius .\nBenvingut al llac dels Ozarks, a Missouri, una regió que actualment està inundada per milers de milers de vacances d’estiu sense màscares i sense vacunes que, com tants d’aquesta nació cansada, feia temps que combinaven el contrarisme universal amb la independència patriòtica nord-americana. Realment, sembla un autèntic infern a la Terra.\nDepenent de la vostra política, l’escena de Backwater Jack’s és un símbol d’abandonament temerari o una vida poc disculpada davant d’una pandèmia, Polític descriu un bar en primera línia de platja a la platja d'Osage (símbol d'abandonament temerari ... la resposta aquí és símbol d'abandonament imprudent).\nPersonalment, sento que el meu sistema immunitari està fent una bona feina, per tant, per què omplir-lo d'alguna cosa que realment no sabem què és? després, algú anomenat Erin ens explica, malgrat les proves objectives i demostrables que coneixem exactament què és la vacuna. No és que ja importi, és clar, però encara sentim la obligació de ressaltar la veritat, encara que només sigui per consolar-nos més que qualsevol altra cosa.\nPerò el que és especialment irònic aquí és això, però Polític triga temps a destacar decentment la perfecta tempesta sociopolítica que ens ha proporcionat el nostre estancament actual en matèria de salut pública, cau simultàniament i repetidament en els mateixos tropes periodístics, tant d’horrors de compassió com de terror i altres que ajuden a continuar els nostres cicles de ressentiment basat en classes. de l’autoritat basada en l’educació i els informes principals.\nVeure alguna màscara aquí a Missour-ah [sic]? Ni una. Algú es posa malalt? No. Estan plens de merda a l’esquerra; es cita fonèticament un platjero, un moviment conscient que ens posa de manifest l’estranya manera de comunicar-se de la gent del país. Més tard, la història té cura de remarcar que la decisió d’un servidor de Margaritaville d’aconseguir finalment la seva primera vacuna es va basar únicament en el temor que no pogués arribar a una fira estatal de Springfield, Illa, on té entrades per veure una representació. 'a la meva llista de cubells': l'actor i l'humorista Gabriel 'Fluffy' Iglesias.\nIglesias és la veu líder de la comèdia progressiva? És clar que no . Margaritaville és només una mica més alt a la nostra llista de restaurants preferits que Big Ass Honky-Tonk & Rock ‘n’ Roll Steakhouse de Kid Rock ? Viouslybviament. Les fires estatals han estat durant molt de temps un símbol d’entreteniment de classe baixa, fàstic dietètic i violacions del codi de salut? Sí. Pintar un quadre que combina totes aquestes imatges, per cert que sigui, permet al públic de tot l’espectre sociopolític llegir entre línies, confirmant qualsevol biaix al qual ja estiguin predisposats, que són: A) els desgraciats de la Terra segueixen sent desgraciats i digne de la nostra morbosa fascinació o els periodistes elitistes B) i els anomenats experts realment no entenen el nord-americà comú, sigui quin diable signifiqui ...\nDe totes maneres. N’hi ha prou de dir que, per totes aquestes raons i molt més, ens sentim segurs d’adscriure Hellhole of the Season als Estats Units al llac dels Ozarks, a Missouri. Enhorabona a tothom que ha fet possible aquest darrer nadir.


Origen, evolució, seqüeles del Procés (II) - Diari de Girona\nOrigen, evolució, seqüeles del Procés (II)\nagustí casanova i masferrer 21.11.2018 | 00:34\nOrigen, evolució, seqüeles del Procés (II) Diari de Girona\nTot el protagonisme del procés, durant un llarg període, va personificar-se en l' Artur Mas, llavors president de la Generalitat, que una nit s'allità nacionalista i l'endemà es despertà sobiranista. Es limità a proclamar que havia escoltat la veu del poble, que ell era un servidor públic i si la gent cridava independència, ell contreia el compromís polític de posar rumb a la nau cap al país de la independència.\nLa gent en les manifestacions remaren de valent i sortejaren esculls, mentre l'Artur Mas entotsolat i estintolat en el timó sotjava emocionat Ítaca. Aquesta imatge messiànica la va propiciar ell mateix en un cartell electoral que es convertí en Moisès assenyalant amb el dit la terra promesa, territoris ubèrrims del futur esplendorós, el paradís promès.\nAlguns sospitaren, per exemple el periodista Enric Juliana, que aquest pas notable de la vella CiU, fundada per en Pujol, va ser degut per desviar l'atenció de la crisi econòmica galopant i de la severa manifestació dels indignats del 15-M a l'11 de juny del 2011 davant del Parlament de Catalunya, que va exigir que el president fes ús d'un helicòpter per accedir-hi. En l'article anterior vaig esgrimir tres hipòtesis més.\nEl periodista Ramon Iglesias plasmà en un article en el Diari de Girona com cantants, poetes, artistes i moltes persones, colpides per la violència de l'1-O, havien perdut la inspiració, la capacitat de crear perquè el seus caps enterbolits, ferits per unes imatges esgarrifoses inseparables, no podien concentrar-se; quan envoltats del silenci necessari per l'exercici poètic hi irrompien els crits de dolor, cada cop que s'enfosquia l'estudi llampecs de sang il·luminaven l'espai.\nAquest malcontentament, aquesta tristesa, es generalitzà i tots plegats perdérem l'humor i no sols afectà els partidaris de tirar endavant el procés, peti qui peti, sinó que també s'anguniejaren i s'irritaren els que estaven fermament en contra per unes raons polítiques i socials, tan respectables com les dels altres. L'ansietat afectà de moltes maneres: insomnis, malsons, desgana, pèrdua del sentit hedonista de la vida, fins alguns confessaren que els havia inhibit la libido i les entremaliadures sexuals, perquè estaven tan dolorosament neguitejats que no els plaïa la gatzara, ni la tabola, ni els follors.\n« Antes una España roja que rota», aquesta sentència lapidària s'ha d'atribuir a Calvo Sotelo, pronunciada al desembre de 1935, tot volent indicar que si guanyava les eleccions l'esquerra, la dreta tard o d'hora recuperaria el poder, el problema no era l'esquerra, sinó el trencament d'Espanya, que la faria irrecuperable pels uns com pels altres.\nTambé ressonà tràgicament i amenaçador l'advertiment del general Baldomero, regent d' Isabel II, que a l'any 1842 va pronunciar: «Pel bé d'Espanya s'ha de bombardejar Barcelona cada 50 anys», perquè s'obliden de qui mana i se'ls ha de posar a tots a la mateixa rega.\nTanmateix la crispació s'ha descabdellat més en els debats televisius, a la premsa de paper i sobretot a la xarxa. També algun conat de topada entre manifestants al carrer, però foren provocacions eixorques. L'absència de discussions a la via pública respon al fet que les relacions socials s'han fet selectives, la gent tria a l'hora de sortir els que pertanyen a la seva corda perquè no volen barallar-se donat una imatge pública d'enfrontaments. També passa entre els aficionats al Barça, entre els estatunidencs demòcrates, entre els de l'extrema dreta europea, entre els coptes i els cristians en països musulmans. Avui dia a Catalunya s'observa una intencionada crispació creixent per les dues bandes.\nDurant aquests anys només un cop he visualitat una tensió. Em trobava en un carrer de Rupià esperant amb deu dones que el peixater arribés. Una informà que a la nit anterior uns forasters havien arrancat del seu llogaret estelades i llaços grocs. Una senyora va replicar que els autors estaven en el seu dret. La que havia donat la notícia li va retreure que havien tallat barroerament els símbols penjats per tots els veïns i que ella ni els seus conciutadans no són ningú per anar a Mataró a treure els que ells pengen. La senyora insistí de nou que estaven en el dret d'esborrar els grocs. Una tercera persona es ficà a la conversa advertint que no calia parlar més del tema perquè no s'entendrien mai.\nAl mes de desembre em vaig reunir amb activistes sobiranistes i davant les meves reticències em digueren que feia anys que no s'ho passaven tan bé, que el procés havia injectat saba nova a les seves venes. Em semblà una frivolitat i més quan ja hi havia presos polítics. Si es tracta d'una diversió romàntica amb pretensió èpica per contar-la als nets, millor anar de vacances a un país convuls pel terrorisme.\nEn Quim Nadal ha trencat el mirall del silenci i ha reaparegut en un llibre de reflexió, Catalunya, mirall trencat, i exhorta, com home savi i provecte, la urgència de reparar els mals i que la negociació no sigui una claudicació vergonyant per evitar que un pugui declarar-se vencedor perquè significaria que l'altre és perdedor. En la negociació política excelsa les dues bandes han de declarar-se guanyadores. S'ha de trescar, doncs, el camí que ens porti a un benentès polític, si caminen per la via del «ni oblit, ni perdó», això acabarà com el parenostre.\nPer a uns el procés ha fracturat la convivència i ens ha partit per la meitat. La desorientació política és un fet innegable. Vaig escriure que Pedro Sánchez oferiria un nou estatut, però els partits sobiranistes no troben la proposta engrescadora. Ara tots estarem amatents del judici als homes i dones engarjolats, acusats de no se sap massa bé què.


Hotel Restaurant Berghof Sohren Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBergstrasse 10, Sohren, Sohren, Alemanya, 55487 - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Restaurant Berghof\nAl visitar Sohren, vosté es sentirà com a casa a Hotel Restaurant Berghof, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Sohren. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, express check-in/check-out, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets , instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com camp de golf (a 3 km), parc infantil, jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Sohren, faci de Hotel Restaurant Berghof la vostra llar.


El paisatge favorit del Bertí | ELS CINGLES DE BERTÍ\nEl paisatge favorit del Bertí\nAhir van estrenar a Televisió de Catalunya el programa El paisatge favorit de Catalunya que, personalment, em va agradar molt.\nArran d'aquest programa m'ha vingut al cap engegar una enquesta sobre quin és el vostre racó favorit dels Cingles de Bertí sobre una extensa llista de 20 possibilitats. Com que quedar-se amb un lloc és realment complicat (el paisatge favorit de Catalunya ahir proposava la Vall de Núria, el Collsacabra -impagable la fila de n'Antoni Bassas qual explorador- i el Delta de l'Ebre; amb quin et quedes i quin dels altres dos descartaríeu?), deixo la possibilitat que cadascú trïi aquells llocs que li agradin més, independentment del motiu.\nL'enquesta estarà en marxa durant dos mesos, a veure què en surt després d'aquest temps. Sens dubte, Sant Miquel del Fai és el lloc més conegut dels Cingles de Bertí... però en serà el paisatge favorit? Ho deixo a les vostres mans.\nÀnims, i participeu! Això és gratuït, no cal enviar cap SMS a no sé quin número pel qual et claven 1€ i escaig.\nPublicat per Jesús Cano Sánchez a 5/20/2009\nDe què va? Paisatge favorit\nVenetiano 20 de maig, 2009\nTrobo a faltar el meu lloc preferit: la font d'aigua miraclera, diria que prop d'on et vas casar.\nEl senyor dels Bertins 20 de maig, 2009\nLa font d'aigua miraclera que tu dius està al costat del Santuari de Puiggraciós, la Grizzly la coneix molt bé.\nJaume 26 de maig, 2009\nHola, Senyor dels Bertins! T'escric per una cosa una mica diferent: jo edito un programa a Ràdio Martorell que es diu SENDES, i en què cada setmana parlem d'algun lloc interessant del Principat digne de conèixer. M'agradaria poder parlar dels cingles de Bertí en el programa del divendres dia 5 de juny, i fer-te una entrevisteta com a autor del blog i sobre aquest fascinant territori que he pogut trepitjar un parell o tres de cops. Seria possible? el meu contacte és: jaumemonesfeu@hotmail.com. També pots contactar amb mi a través d'un blog sobre continguts del programa que he començat a crear: espaisendes@blogspot.com. Gràcies!\nMiguel Angel from the U.S.A. 10 de juny, 2009\nFelicitats pel blog! Es nota que està fet per tot un professional!\nMarali 13 de juliol, 2009\nLi he tornat la visita del meu blog, i veig que és un entusiaste del paissatge que ens envolta, resulta que jo ara visc a L'Ametlla del Vallès precisament en un carrer que es diu El Bertí del Serrat de l'Ocata.\nM'ha agradat molt el seu blog i ja l'aniré visitant de tant en tant.


Acegranollers | La importància de fer la revisió anual de la caldera\nTristament a l’hivern escoltem moltes notícies com de la que parlarem a continuació. Aquesta setmana set persones han resultat intoxicades per la inhalació de monòxid de carboni de la caldera de la seva vivenda, situada al barri de Sant Andreu, a Barcelona.\nL’accident ha estat provocat per la mala combustió de la caldera, que ha generat un gran volum de monòxid de carboni, deixant així 3 persones ingressades en estat greu i d’altres 4, en estat menys greu.\nQuins són els motius que generen una mala combustió de la caldera?\nL’ús de la caldera genera una brutícia, en el procés de combustió, que es va acumulant. D’aquesta brutícia se’n crea una capa altament combustible que, a part de disminuir el rendiment de l’aparell, és nociu pel medi ambient.\nÉs per aquest motiu que ens hem de conscienciar sobre la importància de la revisió obligatòria de la nostra caldera una vegada a l’any per part d’instal·ladors certificats.\nEns quins aspectes t’has de fixar?\n. Fixa’t que la flama sigui blava i silenciosa\n. Neteja les reixetes de ventilació per a que estiguin netes i no obstuïdes. Netejar les conductes és vital per evitar aquesta acumulació de material tòxic que pot desembocar en una desgràcia.\nI recorda, si sents olor a gas, tanca la clau de gas, ventila l’espai no encenguis cap interruptor i truca al 112.\nA ACE Granollers som instal·ladors certificats en instal·lació i manteniment de calderes. Si contractes el servei de manteniment anual amb nosaltres, un tècnic acudirà a casa teva per a fer la revisió del teu aparell i que així en puguis aconseguir el màxim rendiment. Busca el millor pels teus. Truca’ns al 93 840 14 11.


Peres no obté el suport que cal per ser candidat a primer ministre\n01 març 2021 17:23\nEl front pacifista d'esquerra Meretz va decidir ahir no donar suport a la candidatura a les eleccions a primer ministre del veterà dirigent laborista Simon Peres, que necessita el suport d'aquesta formació per concórrer als comicis. La decisió contra la candidatura de Peres va ser adoptada per la direcció de Meretz amb el suport de 25 dels seus membres, mentre que altres 17 varen donar suport al veterà dirigent laborista i 3 se'n varen abstenir.\nL'acord de Meretz es va produir a més dues hores abans de la mitjanit quan vencia el termini per presentar les candidatures a les eleccions que tindran lloc el pròxim 6 de febrer. Per presentar-se com a candidat, el laborista Peres necessitava el suport d'un grup parlamentari d'almenys 10 diputats, com és el cas d'aquesta formació política. Els dos candidats que ja han presentat les seves candidatures amb vistes a les eleccions a primer ministre foren l'actual primer ministre, el laborista Ehud Barak, i el líder del partit de dreta Likud, Ariel Sharon, ambdós generals retirats.\nEncara que existeix la possibilitat teòrica que Peres sol·liciti el suport a la seva candidatura a altres 10 diputats, és difícil que pugui aconseguir-ho i menys encara en poc més de dues hores. L'exlíder de Meretz i extitular d'Educació i Cultura, Shulamit Aloni, va comentar que qui ara encapçala aquesta formació política, el diputat i exministre Yosi Sarid, considerà que ell no ha de ficar el nas en temes interns del Partit Laborista i que el conegut «camp de la pau» ha d'estar unit.


junio 2010 - Pasta,Música,Ecologia\nContinúa leyendo Antártida-aurora austral\nPublicado el 11 junio, 2010 11 junio, 2010 Autor Ferran SalaCategorías GeneralEtiquetas Antártida-aurora austral\nArriba el 19è desFOLCa’t! Festival de Popular i Tradicional de Calaf\nEl desFOLCa’t! Festival de Música Popular i Tradicional de Calaf és un festival que entén la música d’arrel, tradicional o folk en la seva globalitat i pluralitat, des de la tradició a la innovació.\nContinúa leyendo Arriba el 19è desFOLCa’t! Festival de Popular i Tradicional de Calaf\nPublicado el 10 junio, 2010 2 abril, 2017 Autor Ferran SalaCategorías Calaf, Música\nCalaf celebrarà la 1a Trobada multicultural\nCalaf celebrarà la 1a Trobada multicultural El proper dissabte, dia 12 de juny, es celebrarà a Calaf la 1a Trobada Multicultural, organitzada pel Grup Diversitat Cultural de Calaf. La festa tindrà lloc a la Plaça Barcelona-92 a partir de les 7 de la tarda.\nContinúa leyendo Calaf celebrarà la 1a Trobada multicultural\nPublicado el 10 junio, 2010 2 abril, 2017 Autor Ferran SalaCategorías CalafEtiquetas Calaf, Trobada multicultural\nGRUP VIBRACIÓ de Calaf\nContinúa leyendo GRUP VIBRACIÓ de Calaf\nPublicado el 9 junio, 2010 2 abril, 2017 Autor Ferran SalaCategorías Calaf, Grup Vibracio- Grup Fe&xa-Grup Esclops- Grup Broks, Música\nGallo acumula ofertas de compra para su negocio familiar de pastaPastas Gallo, private equity, 3i, Siro\nContinúa leyendo Gallo acumula ofertas de compra para su negocio familiar de pasta\nPublicado el 5 junio, 2010 2 abril, 2017 Autor Ferran SalaCategorías Pasta


L’ultradretana Somatemps nega el genocidi a Àmerica: “Els van donar cognoms”\nLa manifestació espanyolista que s’ha celebrat al centre de Barcelona ha tingut una forta presència de l’ultradreta. No només hi ha participat Vox, que ha anat de bracet de Cs i PP, sinó que també Somatemps. De fet, l’associació ultradretana era una de les organitzadores i ha intervingut a l’acte polític del final de la marxa.\nHa estat allà quan el líder de Somatemps, Josep Alsina, ha negat el genocidi Àmerica Llatina. “Els espanyols a Amèrica no vam cometre cap genocidi, els espanyols es van casar amb índies i els hi van donar el cognom. Per això molta d’aquesta gent porta cognoms espanyols”, ha defensat.\nLes declaracions d’Alsina ja han estat fortament criticades per alguns usuaris a les xarxes socials.\nAquest Alsina que collons té al cervell?Poc sap d’història! Les indígenes van ser violades sistemàticament per espanyols !! I els pobles indígenes van ser obligats a canviar els seus noms. Espanya té un Passat Genocida … Agradi més o menys !!!#ResACelebrar #ResistenciaIndígena pic.twitter.com/7PdsjbvxLM\n— GüeraChor (@gu_eraChor) 12 de octubre de 2018\nEl discurs de Josep Alsina fa vergonyeta aliena… És totalment insultant que afirmi que no es va cometre cap genocidi #resacelebrar\n— Bet Altarriba Cabré (@betaltarriba) 12 de octubre de 2018\nDiu el monger que donar cognoms a canvi d’or, plata i genocidi, es tres bien. https://t.co/6Jy1a7Irn0\n— JNoguer@s (@jordinogueras61) 12 de octubre de 2018\nQuins efectes ha tingut la crisi en l’escola? 2 visites\nMés de 5.000 persones demanen la llibertat dels presos polítics a Girona 2 visites\nUns noranta immigrants desapareguts després de l’enèsim naufragi al Mediterrani 2 visites


Inicio Especiales Coronavirus Ontinyent invertirà vora 1 milió en 38 obres menors per reactivar empreses...\nJorge Rodríguez afirma que l’ajuntament es coordina amb l’Associació de Promotors i Constructors i crea una comissió per arribar a les màximes empreses possibles\nL’Alcalde d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, presentava aquest dijous el llistat de les 38 obres públiques per valor de 969.000 euros que l’Ajuntament va a adjudicar a empreses locals per tal de reactivar la construcció i sectors afins dins el pla Tornem Junts. El primer edil, que compareixia en roda de premsa telemàtica acompanyat del regidor de Territori, Joan Sanchis, explicava que estes obres, «no sols ens permetran ajudar a les empreses locals de construcció i afins amb una injecció econòmica directa i ràpida, sinó que ens permetran millorar la vida dels nostres veïns i veïnes», manifestava.\nPer adjudicar les obres, l’Ajuntament ha creat una comissió on participen les regidories de Territori, Medi Ambient, Esports i Serveis Municipals, i s’està en coordinació amb l’Associació de Promotors i Constructors, als que s’ha demanat un llistat d’empreses ontinyentines interessades en participar. Per agilitzar les adjudicacions i que es facen a empreses locals, aquestes es faran per contractes menors (de fins a 48.000 euros) demanant 3 ofertes per a cada cas i tractant d’arribar a les màximes empreses possibles, beneficiant no sols a constructors sinó també a arquitectes, enginyers, electricistes, llanterners o subministradors de material d’obra, entre altres.\nObres en espais públics per tota la ciutat\nJorge Rodríguez detallava que, a més de les corresponents assistències tècniques, s’ha assignat pressupost per a fer obres a l’accés del Museu Tèxtil, on s’eliminarà cablejat; dotar d’enllumenat l’entorn del pumptrack i skatepark; fer tasques de reurbanització al carrer de la Fira; millorar escocells i voreres carrer Tirador o restaurar la cúpula de Benarrai. També es faran millores als parcs de Pere IV, Vicent Andrés Estelles, Orutjol i Ausias March; es convertira en zona de picnic l’antic part de la Cantereria; i es faran millores al Pou Clar.\nIgualment, es procedirà al canvi de l’enllumenat del Jardí del Llombo; consolidació del forjat i escala de l’edifici CREC; reparació del sostre del trinquet i del frontó antic al poliesportiu, on també es canviarà la caldera dels vestidors de futbol 7 i es milloraran els vestidors de la piscina; instal·lació d’un circuit de «street workout», un grup electrògen per a la prefectura de policia, o climatització a l’oficina tècnica; així com adequació de l’aparcament dels camps de la Purissima, l’edifici del carrer Trinitat 22 com a seu de l’associació veïnal de La Vila, i el vallat del quadre elèctric de la Sala Gomis i l’EPA Sant Carles, lloc aquest últim on a més s’instal·laran càmeres de seguretat i es canviarà la caldera.\nFinalment, s’adquiriran contenidors; s’ampliarà el sistema elèctric del recinte firal; s’adequarà l’espai adjacent al centre de dia de Malalts d’Alzheimer; es faran tasques de pavimentació asfàltica en llocs com el carrer Madeixes; es faran millores als sistemes elèctrics del Palau de La Vila i els endolls de la Plaça de la Concepció; s’adequarà l’ascensor del CEIP Lluis Vives i es reformarà la cuina del CEIP La Solana.\nMés actuacions en els propers anys\nEl primer edil exposava que la tramitació prèvia a l’inici de les obres ja s’està treballant per part dels diferents municipals, obres que es pretén que estiguen en marxa abans de l’estiu i que estiguen executades abans de final d’any, avançant que de cara a 2021 i 2022 des del Govern d’Ontinyent va a treballar en nous plans per reactivar l’economia: «Amb Tornem Junts fem un esforç per mobilitzar enguany 8 milions d’euros i recolzar no sols a aquest, sinó també a la resta de sectors productius, però anem a seguir treballant per fer front a la situació de crisi a nivell mundial que tot apunta que anem a patir. Els ajuntaments no tenim competències en ocupació, però no anem a quedar-nos creuats de braços ni per un instant», assenyalava.\nArtículo anteriorLa oferta del canal #QuedatACasa se renueva con la exposición ‘Històries, mirades, dones’\nArtículo siguienteEl SARC sigue trabajando en el apoyo a los programas municipales de cultura\nCheste inicia el reparto de mascarillas para la población


Retorn al confinament comarcal a partir d'aquesta propera mitjanit\nRetorn al confinament comarcal a partir d’aquesta propera mitjanit\nEls casos de nous contagis a Palafolls es mantenen\nDesprés del relaxament de mesures en vigor durant la Setmana Santa, el Govern català ha decidit endurir de nou les restriccions per fer front a la pandèmia.\nSegons el govern, la decisió es pren davant d’una situació epidemiològica que ha empitjorat, segons les darreres dades, i que farà que es torni al confinament comarcal per a tothom a partir d’aquesta mitjanit, i que es mantindrà en vigor cada dia, de dilluns a diumenge. D’aquesta manera, doncs, els palafollencs i palafollenques, siguin o no d’una mateixa bombolla de convivència, ja no podran sortir de la comarca si no és per motius justificats.\nAlba Vergés és la consellera de Salut.\nA Palafolls les dades es mantenen similars. En tota la setmana passada es van detectar 11 nous casos de coronavirus, els mateixos que la setmana anterior. Les dades a Malgrat, amb 18 casos nous o Tordera amb 10, es mantenen molt similars a fa 15 dies.\nDe tota manera, el Govern considera que la situació és preocupant per l’augment de la variant britànica del coronavirus i també perquè encara no es poden notar els efectes que haurà tingut l’obertura de les restriccions per Setmana Santa.\nArticle anteriorBlanes comença a preparar el 34è Concurs de Murals de Sant Jordi entre els alumnes del municipi\nArticle següentUna 50a de flamencs fan parada a la desembocadura de la Tordera


Notícies - Turu només veu possible habitatge protegit a Valldoreix si no hi ha impacte urbanístic\nTuru només veu possible habitatge protegit a Valldoreix si no hi ha impacte urbanístic\nel 19/jun/07 Nacho Vazquez Política PDF\nLa presidenta de l'EMD de Valldoreix, Montserrat Turu, descarta la construcció d'habitatge protegit a aquest territori de manera generalitzada i només contempla la possibilitat si es fa en casos molt específics. Un cop més, Turu ha reclamat la necessitat que l'EMD tingui un representant al consell d'administració de Promusa.\nSegons Turu, la llei urbanística de Valldoreix 'entra en colisió' amb la tipologia d'habitatges protegits que construeix Promusa. Tot i això, la presidenta de l'EMD no ha tancat les portes a la construcció d'alguna promoció, encara que no de manera generalitzada.\nEscoltem Montserrat Turu.\nLa llei urbanística diu molt clar que Valldoreix és una zona residencial amb cases unifamiliars. Tot i aixó, no de manera generalitzada, si que hi haurà zona que aquella pogués permetre-ho.\nSegons Turu, un dels terrenys susceptibles d'acollir habitatge protegit és un terreny proper a l'estació i que és propietat de la parròquia. És una pastilla de terreny inclosa dins la modificació del PGM que permet construir habitatge de lloguer en terrenys fins ara qualificats d'equipaments.\nD'altra banda, Montserrat Turu s'ha mostrat optimista respecte a que l'EMD de Valldoreix tingui aviat un representant al consell d'administració de Promusa.


Friars Bay Beach Saint Martin Illa de Sant Martí - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n37 Rue De La Batterie, Grand Case, Saint Martin, Illa de Sant Martí, 97150 - Veure al mapa\nMés informació sobre Friars Bay Beach\nConvenientment situat a Saint Martin, Friars Bay Beach és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nFriars Bay Beach ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Friars Bay Beach.


Catalunya – Pàgina 7 – Cortum\nÉs la reforma de la Constitució la solució al problema català? Li preguntem a l’Argelia Queralt, professora de dret constitucional i directora d’Agenda Pública, i la resposta és ràpida i contundent: No. La reforma de la Constitució no és la solució\nAutor adminPublicat el 19 març, 2018 17 març, 2018 Categories políticaEtiquetes Argelia Queralt, Catalunya, Constitució, federalisme1 comentari a Reforma constitucional. Solució al problema català?\nEls dies posteriors al 17 d’agost l’angoixa i l’abatiment es van apoderar de moltes de nosaltres, ens vam quedar perplexes davant de la instrumentalització que l’independentisme i el processisme van fer d’aquella desgràcia. Instrumentalització\nAutor adminPublicat el 28 febrer, 2018 Categories políticaEtiquetes Catalunya, Coscubiela, Empantanados, federalisme4 comentaris a Com en la resistència francesa


Amazing Apartment-Brick Lane Apartment CN4 Londres Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n12 Casson Street, Tower Hamlets, Londres, Regne Unit, E15LA - Veure al mapa\nOne-Bedroom Apartment - Deal Street\nL'Amazing Apartment - Brick Lane CN4 està situat al costat de l'animada Brick Lane de Londres i ofereix internet Wi-Fi gratuïta a totes les instal·lacions i una cuina. Es troba a 5 minuts a peu de les estacions de metro de Whitechapel i Shadwell. L'Amazing Apartment ofereix un saló espaiós amb 2 sofàs llit dobles i 2 dormitoris dobles. També té un bany amb articles de tocador gratuïts i assecador. La cuina inclou te, cafè i productes gratuïts per esmorzar. L'apartament es troba en ple barri de moda de Londres, on trobareu una gran quantitat de bars, cafès i galeries. També hi ha 2 supermercats grans a menys de 10 minuts a peu. L'estació de metro d'Aldgate East, situada a 12 minuts a peu de l'Amazing Apartment - Brick Lane CN4, us permetrà desplaçar-vos fàcilment des de i cap al West End de Londres. També hi ha molts autobusos nocturns que van a Canary Wharf.\nLes dades de la targeta de crèdit que es presenti a l'arribada han de coincidir amb els de la targeta utilitzada per efectuar el pagament de la reserva per avançat.\nTots els comentaris (43) Parelles (2) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (13) Famílies amb infants grans (8) Grups (19)


(Castelldans, 1919 – Andorra la Vella, 1999) Escriptor autodidacte, líric i heterodox. Va cursar estudis primaris i des de l’adolescència compaginà les feines del camp amb una prolífica tasca de creació literària. Va ser col·laborador en premsa i revistes culturals, tant en la seva etapa lleidatana com en l’andorrana, i va publicar més d’una vintena d’obres, en gèneres que van des de la poesia a la novel·la passant per l’article periodístic, el teatre, la prosa filosòfica o el relat curt. El seu llegat inclou nombroses obres inèdites.\nAmistat amb Pedrolo i viratge lingüístic\nMiquel Lladó i Miquel va néixer a Castelldans (Les Garrigues) la tarda del dia 22 de maig de l’any 1919. La seva família (Cal Cirera) era de condició humil: el pare treballava com a guarda jurat al Mas de Miravall. Aquesta circumstància propicià la mobilitat de la família Lladó a la recerca d’unes millors condicions econòmiques. Primer a Terrassa, on el pare treballà com a guarda jurat de la finca d’una família benestant de Barcelona, i més tard a La Guàrdia d’Urgell, a la masia Cal Soques, on va ser contractat com a administrador. Segons l’autor, fou en aquesta època quan es despertà en ell l’afició per escriure, havent descobert a les golfes de la masia vells exemplars d’obres de Josep Maria Folch i Torres, l’estil del qual ben aviat intentà d’imitar.\nLa formació de Miquel Lladó es redueix als estudis primaris realitzats a les escoles de les poblacions on residí al llarg del periple que realitzà la seva família, i que finalitzà quan l’any 1931 retorna definitivament a Castelldans. L’autor es dedicarà a ajudar el seu pare en les feines del camp al temps que esdevé lector de tot allò que cau a les seves mans, tutelat pel rector de la parròquia del poble, mossèn Modest Camí, home culte i humanista que havia participat a la revista Vida Lleidatana i que veurà en el jove Lladó un esperit curiós i un fort interès per saber i discutir sobre literatura i filosofia. En aquesta època Lladó comença a escriure amb continuïtat contes i poemes que sotmet a la crítica de mossèn Camí, alguns dels quals farà constar en els primers llibres que publicà.\nEsclatada la Guerra Civil, Lladó és reclutat a finals de l’any 1937, tot i ser de la lleva del 40. Mobilitzat al front del Segre, trobarà refugi en la lectura i, fins i tot, aprendrà francès gràcies a una vella gramàtica trobada entre les runes d’un convent. Amb la derrota, és reclòs durant sis mesos al «castell» de Lleida i posteriorment obligat a realitzar el servei militar. A la tornada a Castelldans l’espera un present desolador: el poble ha estat arrasat per la batalla i els bombardejos. La fam i el dol són constants. Coneix la mort de familiars, amics i coneguts, entre ells mossèn Camí.\nL’experiència de la guerra i les seves conseqüències directes marquen profundament Lladó, de manera que un dels components axials de la seva obra serà la identificació del poeta amb la naturalesa, de vegades gairebé en una comunió mística, en oposició a l’home social, que es correspon amb la destrucció, el mal i el dolor.\nLa primavera de l’any 1943 Lladó publica per primer cop un poema a la premsa (El hombre), al diari La Mañana, fundat l’any 1938 com a diari oficial de FET-JONS a Lleida. Al primer poema seguirà la publicació freqüent de textos de caire ben divers: «La lógica del arte» (estètica), «En el mercado de Lérida» (costumisme), «La lectura» (dissertació literària) i d’altres. La col·laboració cada cop més sovintejada amb La Mañana fa que Lladó estableixi amistat amb el jove director del diari, Emilio Romero, que promocionarà Lladó fins al punt d’oferir-li el carnet de periodista, proposta que Lladó refusà. La col·laboració amb La Mañana serveix a Lladó per publicar algunes de les proses poètiques que, un cop reunides, acabaran per configurar el primer llibre publicat l’any 1947 amb el títol de Yo y mi perro.\nLa publicació de Yo y mi perro significà el vist-i-plau públic a Lladó. La possibilitat d’endegar una carrera literària a la Lleida dels anys 40 passava necessàriament per agradar al sector de la societat representatiu dels vencedors de la contesa bèl·lica, que maldaven per captar joves talents que representessin la nova Espanya, com la generació de la victòria i dels valors oficials. Lladó, que conta 28 anys, viu l’escriptura apassionadament. La possibilitat de fer pública la seva obra, venint d’uns orígens humils i sense formació acadèmica, esdevé una fita molt engrescadora i, malgrat que ni per classe social, ni per llengua, ni per capteniment individual és afí al règim ni als seus instruments, aviat es troba immers en les dinàmiques de la incipient vida cultural leridanista. Així, apareixen bonhomioses crítiques a Yo y mi perro, i Lladó protagonitza entrevistes (La Mañana, 6/7/1947) i lectures poètiques juntament amb altres poetes locals com José María Portugués (cap provincial de les joventuts falangistes a Lleida) i es converteix, en definitiva, en un prometedor escriptor autor d’un treball de: «mucho interès para nuestra literatura provinciana, por su sabor localista.» («¡Apóstoles!» setembre 1947).\nAprofitant la bona recepció atorgada pels estaments oficials al primer llibre, Lladó, que ja és col·laborador permanent de La Mañana, publica cada cop més sovint articles de crítica literària. Entre ells cal destacar l’article «Un gran poeta leridano» (La Mañana, 18-11-1950) que és una de les primeres reivindicacions públiques de l’obra de Màrius Torres. La publicació d’aquest article suscità recels envers Lladó, que augmentaren amb la publicació del poemari en català Els anys, els dies i les hores, l’any 1952. Aquesta obra recollia alguns dels primers poemes d’un Lladó adolescent —datats el 1935— i aconseguí ser finalista del premi Óssa Menor, que en aquella edició guanyà Blai Bonet. El llibre fou il·lustrat amb gravats de l’artista Ernest Ibáñez, encetant una col·laboració que continuaria amb la il·lustració d’altres obres de l’escriptor. Tanmateix, la recepció lleidatana del llibre fou discreta i les referències que se’n feren incidien en una lectura localista i folklòrica de l’obra. Una repercussió més àmplia passava pel suport de les institucions i, per tant, per l’ús de la llengua castellana, recurs que Lladó arriba a dominar fins al punt que, després de la publicació de Hacia la vida, l’any 1953, Agelet i Garriga dirà: «El vostre llibre és el millor que s’hagi mai escrit a casa nostra en la llengua de Juan Ruiz» (Carta d’Agelet i Garriga a Lladó de **-**-1953, dins el «Pròleg» a El amigo del sol, Lleida, La Editora Leridana, 1953).\nL’any 1953 és l’any de la consagració definitiva de Lladó com a poeta local. En primer lloc, perquè publica dues obres, Hacia la vida i El amigo del sol. En segon lloc, perquè participa d’un protagonisme remarcable en la vida cultural lleidatana: recitals de poesia al Círculo de Bellas Artes, a Radio Lérida, a l'Instituto de Estudios Ilerdenses i col·laboracions en les revistes Ciudad i, en menor mesura, Labor.\nLladó compta amb el suport de personatges clau del leridanismo, que el promouen com un actiu valuós fins al punt que les seves obres són ressenyades a la revista Destino, i és freqüent la seva participació en revistes literàries, com l’alacantina Tabarca creada pel seu amic Emilio Romero.\nL’any 1953, però, va ser també un any decisiu per Lladó, donat que seria l’any de presa de consciència lingüística catalana. Un factor determinant d’aquest canvi fou l’amistat que establí amb l’escriptor targarí Manuel de Pedrolo, qui ja, en la seva primera carta (30-5-1953; dins Rèquiem per un amic, Andorra, Valls d’Andorra, 1995, p. 13), li assenyala:\nHe rebut la teva lletra i també la revista Ciudad que em vas enviar. M’ha semblat una cosa llastimosa (la revista)... Hi ha una tasca a fer, i és incorporar al camp de les lletres catalanes —i només catalanes— tots aquells que prometen. [...] Els que valen alguna cosa és una pena que mal usin de llurs dons practicant un bilingüisme que no pot menar-los enlloc\nDe fet, Lladó escriu ininterrompudament en català des dels seus inicis, acumulant manuscrits que les condicions polítiques impedeixen que siguin publicats (L’home del bosc, prologat per Agelet i Garriga, va ser escrit el 1953 i publicat el 1981). El seu interès pels autors de la literatura catalana es mostra en la publicació d’articles a La Mañana sobre Carles Riba, Agelet i Garriga o el mateix Pedrolo que no són vistos amb gaires bons ulls, com va explicar ell mateix a Pedrolo (carta d'1-4-1953; dins Rèquiem per un amic, p. 29):\nJo tenia intenció de parlar de tu i a fons a La Mañana, però està passant el següent: han canviat el director i el nou director em sembla poc inclinat a les coses de l’esperit, i més encara si l’esperit és català. Fa més d’una mesada que té un assaig meu sobre en Carles Riba, breu, però fonamental, i fa més d’una mesada que em promet que sortirà la setmana vinent. Que jo sàpiga, encara no ha sortit.\nLa intensa correspondència amb Manuel de Pedrolo evidencia la incomoditat d’un Lladó que és cada cop més conscient dels obstacles que s’imposa a tot allò que tingui a veure amb la cultura catalana. Fins al moment, les temptatives de Lladó havien estat tolerades com un exercici de folklorisme vernacle, però a mesura que reivindica la connexió d’allò que escriu i llegeix amb una tradició literària formal que supera els límits provincials, augmenten les dificultats per tirar endavant iniciatives com una frustrada antologia de poetes lleidatans que hauria d’incloure Màrius Torres, Agelet i Garriga, Manuel de Pedrolo i el mateix Lladó, o la creació d’un setmanari literari català —Isard—, a l’empara de Labor, que no veurà la llum.\nEl canvi de rumb emprès per Lladó té com a conseqüència la reacció de les mateixes institucions que el promogueren en els seus inicis. El poeta n’és ben conscient, d’això, i escriu a Pedrolo (11-5-1953; dins Rèquiem per un amic, p. 42):\nEs veu que a Lleida s’han cansat o alarmat davant dels meus èxits poètics i estan preparant una campanya d’agressivitat crítica. El lleó que faran moure mans ocultes serà el mateix senyor que féu a Ciudad la crítica del teu llibre Ésser en el món, un tal Viladot, l’apotecari d’Agramunt. En el fons, em fan un favor. Però són de compadir. L’enveja és una malaltia maligna.\nLes previsions de Lladó no tardaren a acomplir-se i Ciudad, en el número 6, de 1953, publicava una terrible crítica a Hacia la vida, signada per qui, paradoxalment, hauria de ser gran amic de Lladó en el futur, Guillem Viladot. Poc després, al suplement Tururut (11-4-1953), trobem signat per un tal Thaulys: «El libro del culto payés no es ninguna obra del otro jueves ni del otro domingo, pues más bien parece una cosa de cada dia».\nAteses aquestes circumstàncies, Lladó pren una decisió que comunica al seu amic Pedrolo (carta de 8-2-1954; dins Rèquiem per un amic, p. 56) i que, amb algunes excepcions, acomplirà: «Jo hauria d’escriure en català. Jo no hauria d’escriure ni una sola lletra en castellà. Ho sé perfectament. I espero l’emancipació total (un parell d’anys i sort) per a realitzar el que tu m’insinues».\nL’any 1955 és un any difícil per Lladó. Per una banda ha viscut una etapa de reconeixement i consolidació. Però per una altra no n’està satisfet, atès que no es reconeix amb les institucions, llengua i personatges del moviment leridanista amb que ha treballat, fruit de l’afany per iniciar una carrera com a escriptor. A aquesta contradicció interna s’hi afegeix la impossibilitat que els seus textos arribin amb èxit més enllà de Lleida. Pedrolo, que des de Barcelona intenta promocionar l’obra de Lladó li escriu (18-1-1955; dins Rèquiem per un amic, p. 66):\nNo he tingut encara temps, darrerament, de veure el distribuïdor dels teus llibres, [...] però un dia d’aquests passaré pel seu local per donar-li compte del teu desig. Suposo que encara els deu tenir en les mateixes caixes que els vas enviar. Jo no els he vist per cap llibreria.\nLes coneixences que ha anat fent Lladó (Carles Riba, Agelet i Garriga, Bofill i Ferro, Joan Triadú, Albert Manent i Marià Manent...), sumades a la relació amb Pedrolo i amb les persones que, a redós de la revista Labor, provaven de salvar la catalanitat de la vida cultural lleidatana l’han refermat en la consciència lingüística i de país i, en conseqüència, allunyat del leridanismo dominant fins al moment a la capital del Segre. La determinació d’escriure exclusivament en català implica la pèrdua dels minsos guanys econòmics derivats de l’activitat literària. La col·laboració amb La Mañana es va fonent. No sovinteja recitals ni actes públics com solia.\nLladó es dedica a diversos negocis agropecuaris, alguns d’ells, fracassats, fins que aconsegueix una feina com a administrador d’una potent casa de Castelldans (Cal Xammar). Aquesta decisió hauria de permetre Lladó refer-se econòmicament i proporcionar-li el mitjà per publicar les seves obres sense pressions ni censures —més enllà de les existents. Però, en realitat, la feina l’absorbeix totalment fins al punt de deixar d’escriure. A més, li toca viure la tragèdia de perdre el seu petit fill de tres anys d’edat en un fatal accident a la finca que administra. Aquest fet el colpeix terriblement. El petit Miquel és el segon fill que perd, després de la mort d’una filla —Maria— l’any 1946. Pocs mesos després mor el seu pare, referent que admira i amb qui s’identifica. Lladó, enfonsat econòmicament, incomprès literàriament, colpit personalment, inicia un període de silenci. Malgrat que continua escrivint, no tornarà a preocupar-se per publicar ni moure’s en els cercles literaris fins a finals dels anys 60.\nDesprés d’anys de dol i silenci, Lladó reapareix el 1968 gràcies a l’antologia Lleida, vuit poetes. Ja no resideix a Castelldans sinó a Andorra la Vella, on, atret pel seu germà Ramon, es guanya la vida com a pintor. Al llarg de més de dotze anys de silenci Lladó ha acumulat gran nombre d’obres de tot tipus (poesia, narrativa, teatre), però han restat inèdites degut al desencant del seu autor amb el món literari, que considera verinós i polititzat, dominat per intrigues i amistances interessades. Tanmateix, des d’Andorra, on viu la llibertat trobada a faltar en altres ocasions i una certa satisfacció estoica, reprèn la comunicació del seu treball.\nDes del 1967 escriu al diari Poble Andorrà (únic en català fins l’aparició de l’Avui), del qual serà redactor. L’any 1971 publica Els camins de la por, obra amb què havia sigut finalista del premi Víctor Català de narrativa. Seguidament publica el poemari La línia d’Apol·lo (1976) i la continuació d’Els camins de la por, titulada Els dies sense demà (1977). Des del seu refugi d’Andorra es proposa la publicació de la vasta obra inèdita, acumulada al llarg dels anys. Els temps han canviat i semblen proclius al treball editorial en català, però molts dels contactes establerts a Barcelona ja no hi són o s’han esvaït (com la seva amistat amb Pedrolo). Una altra generació d’escriptors més joves és la protagonista del que es fa al món de les lletres i Lladó pren la decisió de donar ell mateix sortida a la seva obra creant l’Editorial Valls d'Andorra.\nL’editorial es crea paral·lelament al llançament de la revista Valls d’Andorra, el maig de 1979. Aquesta revista, que superarà els noranta exemplars i es mantindrà al mercat per espai de deu anys, comença aglutinant col·laboradors de la talla de Josep Lladonosa, Lluís Maria Xirinacs, Joan Brossa, Albert Manent, Joan Triadú, Francesc Pané o Josep Maria Espinàs. La revista es nodreix de la publicitat, subscripcions i les aportacions d’alguns prohoms andorrans entre els que es conten Antoni Pintat o Bartomeu Rebés.\nLa primera publicació de l’editorial Valls d’Andorra serà el poemari Terres Altes. Guia poètica d’Andorra (1979) amb el qual Lladó obtingué el premi de poesia catalana Ciutat de Lleida, l’any 1973. Lladó esmerça recursos de tot tipus amb la publicació d’un llibre que no només té valor literari per la seva poesia «nítida i de clara lluminositat» com diu Antoni Morell al prefaci, sinó també com a valor bibliòfil, incloent-hi gravats de l’artista andorrà Sergi Mas.\nDurant gairebé vint anys —fins el seu decés—, Lladó es dedicarà a la publicació de les nombroses obres inèdites escrites al llarg dels darrers quaranta anys. El mecenatge aconseguit a Andorra, i els ingressos que rep degut a la publicitat i subscripcions de la revista Valls d’Andorra, així com de la seva col·laboració en premsa als diaris Segre, Diari d’Andorra o Avui, permeten Lladó de dedicar-se exclusivament a l’escriptura. Tanmateix, la divulgació de la seva obra, que va publicant any rere any, és molt limitada i resta gairebé desconeguda fora de l’àmbit andorrà, exceptuant L’home del bosc, que publica el 1982 a les edicions de l’Institut d’Estudis Ilerdencs.\nEn l’etapa final de la seva vida, un moment de reconeixement per molts intel·lectuals que com ell visqueren els foscos dies de la dictadura, Lladó constata que massa sovint no hi és comptat, o bé se’l compta com un personatge complex, ambigu, nòmada, polièdric... Probablement també s’hi afegeix el recel envers els anys en què tingué relació amb personalitats clarament identificades amb els estaments opressors a Lleida. La misantropia que protagonitzà la seva vida, el desconeixement de la major part de la seva obra, la recerca d’una irrenunciable llibertat personal col·laboraren a l’oblit de Lladó en els darrers anys. Com diu Vallverdú a Indíbil i la boira (Barcelona, Destino, 1983, p. 212), Lladó\nés un home desaprofitat des d’una òptica social i utilitària, però tal volta la llibertat personal de què gaudeix, quasi insultant, en fa un home feliç. En tot cas, un llibre de proses poètiques seu, L’home del bosc, explica, tal vegada més bé que no cap altre, la seva trajectòria interior, feta d’un cert panteisme i d’una insatisfacció i refús de moltes situacions que els altres mortals donen per equilibrades.\nNo obstant això, l’any 1995 Lladó aconsegueix guanyar el premi Les Talúries, en la modalitat de poesia per l’obra L’home i el paisatge, un cant a la solitud del poeta, que reflecteix la sensació de Lladó al final de la seva vida. El protagonista dels poemes és el paisatge de Castelldans i de les seves Garrigues nadiues, terres eixutes, lunars i feréstegues. Com diui Josep Borrell al pròleg (p. 10): «El solitari, una definició de poeta, i la Natura com a intèrpret i extensió del propi jo del poeta, són els dos eixos bàsics del llibre».\nMiquel Lladó es dedicà a la tasca ingent d’organització, edició i publicació de les obres inèdites fins a la seva mort, el 16 d’agost de 1999. Malgrat això, el llegat de Lladó resta doblement desconegut. Per una banda, per la poca divulgació, deguda a raons diverses, de tot allò que aconseguí publicar, especialment en la seva etapa andorrana. Per una altra, perquè la seva producció fou prou extensa com perquè hores d’ara encara es contin més d’una vintena de manuscrits i mecanoscrits de caràcter inèdit, a més d’una nodrida i molt valuosa correspondència amb les principals figures de la vida cultural i literària catalana de mitjans del segle XX.\nResponsable de la pàgina: Eduard Batlle\nFons: Hereus Miquel Lladó i Miquel\nDigitalitzacions: Eduard Batlle\nAgraïments: Hereus Miquel Lladó i Miquel\nDarrera actualització: 20/07/2011


L'última novel·la de Jair Domínguez amaga una profunda crítica social - SIESTV\n03 des. 2021 L’última novel·la de Jair Domínguez amaga una profunda crítica social\nPosted at 11:55h in Lletres, video by siestv\nEl periodista i escriptor Jair Domínguez ha publicat la seva quarta novel·la, inspirada en imatges de gent ensulfatant. La defineix com un llibre que no explica res, però darrere hi ha una profunda crítica social. En Jordi, el protagonista, ha acabat d’estudiar Filosofia i malviu treballant de fumigador sense saber ben bé quin producte fa servir. Domínguez fa un relat que reflecteix la visió pessimista que té del futur, veient l’actual context social i polític.\nA través d'”Estructures Profundes” crea una novel·la única que submergeix el lector en un univers apocalíptic, on tot és diferent, però tot ens sona. I la sensació de reconeixement arriba amb la de pànic, ja que la crítica social que s’amaga en aquestes pàgines és tant profunda com devastadora.


Dia 9 Més de Sant Josep – Parròquia Sant Cebrià\nUsted está aquí: Inicio1 / Dia 9 Més de Sant Josep\nSant Josep a Betlem\nContempla, ànima cristiana, a Josep i Maria que arriben a Betlem, plena la vila de forasters que anaven allà per raó de l’empadronament. Els esposos passen com desconeguts, ningú fa cas d’ells, perquè el món aprecia més el soroll de les aparences que el veritable mèrit de les persones; per això l’Apòstol Sant Pau ens exhorta a què visquem en la terra com a hostes i pelegrins que van de pas, perquè el verdader cristià es troba estrany al món, no busca en ell el seu repòs i sap que el més que pot pretendre és tenir bon viatge en el camí de la vida, per arribar al port de l’eternitat amb seguretat de salvació.\nJosep i Maria busquen allotjament en les diverses fondes de la vila i no n’hi troben, perquè sens dubte els hostalers els veien mancats de diners; i el Déu que venia a néixer a Betlem volia adornar-se des del principi amb les resplendors de la pobresa material, manifestar-se menyspreador dels béns caducs de la terra, per realçar més la magnificència de la riquesa de l’esperit, dels béns celestials; perquè venia a ensenyar que la pobresa no és un mal, abans aviat un mitjà eficacíssim per pujar al més alt cim de la santedat. A quina casa aniran, doncs, a allotjar-se Josep i Maria? On són els criats que preparin l’estatge per al Rei de la glòria que està a punt d’arribar? Els sants Esposos, després de recórrer tota la ciutat, troben un lloc que no pot anomenar casa: és un estable o quadra on es refugien els pobres que no saben on aixoplugar-se. Ells mateixos s’acomoden la posada; i els devots contemplatius i fins als artistes cristians consideren al gloriós Patriarca recorrent la ciutat a la recerca dels elements més necessaris per a la vida, el pa, la llenya, i disposant aquell humil lloc per al sacratíssim de la Verge Maria, la cura i protecció de la qual li havia confiat la divina Providència.\nHeus aquí, cristià, com en aquells moments la sort del món estava en mans de Sant Josep; vet aquí a Jesús i a Maria en la protecció del gloriós Patriarca. Déu al cel i Josep a la terra protegien el Salvador\ndel món i a la Reina de les verges, la Immaculada Maria. Penetra amb l’enteniment a l’estable de Betlem, preveu al senzill fuster de Natzaret ocupat en humils quefers domèstics, i descobriràs un ordre de coses molt desconegut, i veuràs quan ordre de coses desconegut i veuràs quan s’equivoquen els savis del món en sos judicis.\nEl pervindre de les nacions, la sort de la humanitat, l’haurien cercada en les cases esplèndides dels prínceps, en els savis dedicats a l’estudi; i Déu, com volent burlar a la supèrbia humana i exaltar la humilitat, et fa veure claríssimament com la sort de tots els homes, la regeneració del món, la salut de les ànimes i la vida eterna estan, per dir-ho així, en les mans d’aquell modest fuster de Natzaret, que en un pobre estable de Betlem vela i té cura del sacratíssim part de la Mare de Déu, la qual havia de donar a llum al Salvador de tots els homes.\nNo donis, doncs, importància a les grandeses humanes; només l’etern és gran, només són grans les coses que estan lligades a l’eternitat; que les coses humanes que avui existeixen i demà desapareixen no són dignes per si soles d’ocupar el teu cor, que mai serà més feliç que vivint en dolça familiaritat amb Jesús, Maria i Josep.\nGloriós Patriarca Sant Josep, aconseguiu-me que les coses més humils i insignificants de la vida, les\nfaci en honor de Jesucrist.\nSaluda afectuosament l’església, creu o imatge sempre que passis per davant d’elles.


Junts prioritza Educació i Salut en el repartiment de conselleries socials | NacióDigital\nper Oriol March, 29 d'abril de 2021 a les 20:55 |\nReunió del Govern del 27 d'abril del 2021. | Govern\nLa negociació entre ERC i Junts per la investidura de Pere Aragonès i la formació del nou Govern ha entrat en la fase decisiva. Tot indica -així ho assenyalen fonts coneixedores de les converses consultades per NacióDigital- que no hi haurà cap acord abans de dissabte, primer ultimàtum marcat pels republicans, però els contactes de les últimes hores registren avenços en l'estructura del futur executiu. Una estructura en la qual Junts aspira a millorar el pes en carteres socials de cara a una legislatura que haurà d'enfocar la reconstrucció i que serà expansiva pel que fa a finances públiques. És en aquest context que prioritzarà disposar no només de Salut -cartera que ja ha reservat a Josep Maria Argimon-, sinó també d'Ensenyament. Les dues estan ara en mans d'ERC.\nEn la negociació de l'anterior Govern, un dels resultats més sorprenents -fins i tot dins les pròpies files de Junts- va ser que el partit de Carles Puigdemont no va tenir inconvenient en cedir les principals carteres socials als socis. Els republicans, en aquest sentit, van sumar Ensenyament -així n'anomenava fins el desembre del 2018, quan Josep Bargalló ja dirigia el departament- a les carteres de Salut i Treball, Afers Socials i Famílies, liderades per Toni Comín i Dolors Bassa en la legislatura del referèndum. Això ha permès a ERC gestionar, des de la primavera del 2018, pràcticament el 80% de la despesa del Govern en termes pressupostaris. Un percentatge que Junts vol revertir. Els republicans tenen més predisposició a cedir Ensenyament que no pas Salut, convertida en pilar de l'acció governamental i centrada ara en la campanya de vacunació.\nLes dues formacions van arrencar oficialment les negociacions sobre l'estructura de l'executiu dimarts en una reunió a Lledoners amb Jordi Sànchez, Elsa Artadi, Josep Rius, Oriol Junqueras, Josep Maria Jové i també Aragonès, que s'hi va presentar amb un esquema de 14 conselleries. És una més que aquesta legislatura, tenint en compte que Feminismes serà un departament autònom -tot i que en un primer estadi de la negociació anava associat a polítiques de benestar- i que també es posarà en marxa Universitats i Recerca. Acció Climàtica és el tercer àmbit que vol crear Aragonès i, en aquest cas, pot anar associat a Acció Exterior, tal com ha avançat aquest dijous l'Ara.\nUn dels punts de fricció que han aparegut en les converses -així ho relaten fonts de la negociació consultades per NacióDigital- és el rol de Polítiques Digitals i Administració Pública. "Batallarem perquè mantingui el rang actual", assenyalen fonts de Junts, on es posa de manifest la proximitat de Jordi Puigneró a Puigdemont i s'assumeix que les competències sobre funció pública es poden moure a Presidència o bé a Economia. Un altre aspecte no resolt és el dels fons europeus, que Aragonès vol fer penjar de Presidència a través d'un comissionat específic liderat per l'economista Miquel Puig. Un punt que sempre apareix en l'horitzó és què fer amb l'apartat de comunicació, que ara té un peu a Presidència i un altre a Vicepresidència, on hi ha difusió.\nVeus d'ERC defensen que es vinculi Cultura amb mitjans de comunicació en el marc d'una conselleria més àmplia que també inclogués la política lingüística. La negociació, en aquest sentit, ja ha entrat en el sottogoverno i, per tant, en les competències específiques que ha de tenir cada departament. Pel que fa a Empresa -el seu titular, Ramon Tremosa, compartia cafè aquest dijous amb Artadi al Parlament-, es dona per fet que perdrà les competències que té ara sobre universitats en la mesura que aquest àmbit tindrà conselleria pròpia. Pel que fa a Territori, es quedarà exclusivament amb les competències sobre infraestructures, perquè sostenibilitat anirà a Acció Climàtica.\nLa clau és definir el decret d'àmbits, que és el primer que hauria de signar Aragonès en el moment de trepitjar com a president el Palau de la Generalitat. Això vol dir definir exactament què ha de fer cada conselleria i cada secretaria general, i repartir què fa cada cosa. Una de les idees que no ha descartat ERC és que cada departament tingui membres dels dos partits, a diferència dels dos governs de coalició. Ara per ara, en tot cas, ningú s'atreveix a posar data a la investidura. Els republicans han aprofitat la sessió de control al Parlament per posar més pressió sobre Junts: "No valen més excuses", ha apuntat Josep Maria Jové. Fonts del partit de Puigdemont, als passadissos de la cambra, assenyalaven que cap ultimàtum servirà perquè abandonin la idea d'arribar a un acord global "fort i estable" de cara a aquesta legislatura.\nL'entrada de Junts al Govern es dona per descomptada en el sector més institucional del partit -Damià Calvet, ara al capdavant de Territori i Sostenibilitat, ho ha afirmat en una entrevista a Els Matins de TV3 on també ha mostrat predisposició a repetir-, però això no amaga una certa inquietud per l'avenç del calendari i la proximitat de la data límit per arribar a un acord, que és el 26 de maig. També hi ha veus de la formació que alerten d'un escenari, ara improbable, però que no descarten si continua sense haver-hi acord: que Junts investeixi Aragonès, es quedi temporalment a l'oposició i, després de seguir negociant, se sumin a l'executiu. Si aquesta possibilitat encara té un percentatge -petit- de plausabilitat és perquè l'altre gran carpeta de la negociació, la de l'estratègia independentista, continua encallada.\nTant pel que fa al nou Govern com al full de ruta, la veu de referència és Jordi Sànchez, secretari general de Junts. La cimera de dimarts a Lledoners no va servir per desbloquejar el debat sobre el pla B a la taula de diàleg ni tampoc el rol del Consell per la República. Junts s'ha compromès a acompanyar de manera "lleial" ERC en el camí de la taula de diàleg, però aspira a definir l'alternativa per quan les demandes catalanes -referèndum i autodeterminació- topin amb Pedro Sánchez. Els dos anys de marge al diàleg que ERC i la CUP van pactar en el marc de la investidura fallida d'Aragonès coincideixen amb el temps que falta per a les eleccions municipals del 2023, any en què també s'haurien de celebrar comicis al Congrés dels Diputats.\n"Si no ens ho volem jugar tot a última hora, pels voltants del 20 de maig ho hem de tenir tot resolt", manté un dels consultats. Això vol dir que ERC i Junts haurien de tenir tancat un acord amb la previsió suficient perquè la CUP no variés el posicionament sobre l'acord "de mínims" al qual va arribar amb els republicans. De moment, la negociació continua orbitant al voltant d'un full de ruta encallat i d'una negociació de Govern en què Junts aspira a créixer en matèria de polítiques socials. Carteres cobejades com Salut i Ensenyament seran claus en la legislatura de la reconstrucció.\nPolítica, Salut, Jordi Puigneró, Junts, Educació, ERC, repartiment, Govern, conselleries, Pere Aragonès, sottogoverno, Polítiques Digitals, Territori i Sostenibilitat, infraestructures, Damià Calvet\nPer El demonio amarillo el 29 d'abril de 2021 a les 21:17\nPara seguir con adoctrinamiento y manejar el cotarro en sanidad mucha pasta a manejar dan ganas de vomitar los ciudadanos??? Que mas da


La innovació i la recerca a la UE: què fa per no quedar-se enrere? | Món Empresarial\nPortadaMón EconòmicDes de Brussel·les\nLa innovació i la recerca a la UE: què fa per no quedar-se enrere?\nPer Món Empresarial el 16 de març de 2020 Des de Brussel·les\nLa innovació i la recerca en la tecnologia de les telecomunicacions és un dels objectius de la nova Comissió Europea, però no l’únic. De la mà de la nova comissària Mariya Gabriel —amb experiència prèvia en l’anterior Executiu comunitari sobre ciberseguretat i digitalització— es vol accelerar el paper de la UE en aquesta matèria. Però què s’ha fet fins ara i què cal fer?\nDes de la Comissió Europea admeten que una de les màximes prioritats és millorar la Recerca i la Innovació per accelerar el creixement a la UE, especialment en la lluita contra el canvi climàtic. Segons l’últim informe sobre la Innovació europea, el club comunitari ha avançat, però encara cal que sigui més competitiu, una assignatura pendent. Això sí, segons l’últim informe, Espanya, juntament amb Països Baixos i Malta han progressat significativament i Suècia segueix al capdavant en la recerca.\nPrecisament, per millorar la competitivitat i la innovació que encara no ha acabat de despuntar, la UE vol seguir endavant amb el seu programa insígnia, el conegut com a Horitzó 2020, que a partir d’ara s’anomenarà Horitzó Europa. Un dels objectius per al nou programa serà també investigar més i millor en la lluita contra el canvi climàtic, —per exemple, en la innovació de més cotxes elèctrics— i com les nostres economies s’han de fer més resistents. La nova Comissió té entre les seves prioritats l’emergència climàtica, per això farà treballar totes les polítiques per al seu nou Pacte Verd europeu que tractarà, entre altres qüestions, proposar una llei perquè a partir de 2050 la UE sigui neutralment climàtica.\nPer millorar la competitivitat i la innovació que encara no ha acabat de despuntar, la UE vol seguir endavant amb el seu programa insígnia, el conegut com a Horitzó 2020, que a partir d’ara s’anomenarà Horitzó Europa\nEn aquest sentit, l’eslògan “Més oberts al món” —que va néixer amb l’anterior Comissió liderada per Jean-Claude Juncker—, va permetre la creació de l’Associació per a la Recerca i la Innovació en l’Àrea Mediterrània (PRIMA, en les seves sigles en anglès) que busca trobar solucions per una gestió més sostenible de l’aigua i dels sistemes agroalimentaris en tota la riba mediterrània. Aquest programa que té una durada de deu anys és finançat en gran part per Horitzó Europa i treballa actualment en una producció agrícola sostenible en una zona especialment vulnerable pel canvi climàtic. Per primera vegada, en el projecte també s’hi van sumar països de fora de la UE com el Líban, el Marroc, Algèria i Jordània a principis del 2018.\nUn altre dels projectes més importants en Recerca i Innovació és el Mecanisme ‘Connectar Europa’ que promou el creixement a través de la inversió en infraestructures claus per la innovació europea com són el transport, l’energia i els serveis digitals amb un pressupost de 30.400 milions d’euros des del 2014 gràcies a les ajudes europees, però també inversió del sector privat o autoritats públiques dels Estats membres. Per exemple, un dels seus programes més populars és el conegut com a ‘Wifi per a tots’ (Wifi4all) que dona suport a les infraestructures de pobles i ciutats perquè els seus habitants puguin tenir accés gratuït a internet en llocs públics com parcs, places, edificis públics, biblioteques, centres de salut o museus.\nEl 5G: una batalla que la UE ha de lliurar\nLa recerca i innovació en telecomunicacions i digitalització és també una de les feines que tindrà endavant la Comissària Mariya Gabriel. “El gradual augment en la despesa en recerca en el pressupost europeu demostra la importància que li dona la Comissió”, assegura Reinhilde Veugelers, del think tank Bruegel. Però, alerta: “En un món cada cop més multipolar i després de moltes dècades en què lideraven els Estats Units, la UE i el Japó; altres economies com la Xina han augmentat també la seva despesa en el sector”. En un informe publicat pel Parlament Europeu aquest any s’alertava que cal enfocar-se més amb les tecnologies digitals, perquè mentre la UE ha centrat la seva recerca i desenvolupament en el sector automobilístic, el sector digital “no ha estat un dels punts forts a Europa”.\nMentre la UE ha centrat la seva recerca i desenvolupament en el sector automobilístic, el sector digital “no ha estat un dels punts forts a Europa”\nPer això, des de la Comissió Europea recorden que és clau el desenvolupament de la tecnologia 5G. Les autoritats europees i la indústria han creat la Plataforma Publico-Privada pel 5G per fer despuntar la recerca europea en la nova tecnologia del futur. Aquesta plataforma treballa per investigar en noves tecnologies per desplegar el 5G i dependre menys de països com la Xina, especialment en qüestions com la seguretat, que preocupen no només a la UE, també als Estats Units.\nArticle anteriorEl sector de les telecomunicacions en clau europea: els reptes del 5G\nArticle següent De la sostenibilitat a l’economia circular, passant pels fruits secs proteics


novembre 2010 - Esport Adaptat | FCEDF\nSarai Gascón fa bona la invitació a Eindhoven amb un or, una plata i un rècord del món\nDel 25 al 28 de novembre a Eindhoven (Holanda) es va celebrar el Campionat d’Europa de piscina curta. I tal esdeveniment no va poder quedar-se sense la participació i espectacle de nedadors paralímpics. Així, la Lliga Europea de Natació (LEN), el comitè organitzador, va convidar a un seguit de destacats esportistes, entre els quals, hi…\nPueyo es penja una plata en l’estrena de la temporada d’esquí alpí\nL’esquiadora Úrsula Pueyo s’ha penjat una plata en la primera prova de la temporada d’esquí alpí. Una cita inaugural que s’ha celebrat, aquest cap de setmana, a la pista indoor de SnowWorld Landgraaf (Holanda). La mallorquina, però de la Federació Catalana d’Esports de persones amb Discapacitat Física (FCEDF). El gran resultat de Pueyo li ha…\nJesús Valladolid apunta maneres\nLa disputa, aquest cap de setmana, de la Lliga Catalana de tir amb arc en sala va deixar com a conclusió la bona progressió de Jesús Valladolid. La competició es va dividir en dues localitats, Figueres i Torrefarrera. A l’Empordà, Valladolid va ser el més destacat dels arquers de la Federació Catalana d’Esports de persones…\nLa Casanova de l’Obac ja disposa d’un petit itinerari adaptat\nLa Diputació de Barcelona ha creat a la Casanova de l’Obac, dins el Parc Natural de Sant Llorenç del Munt, ubicat entre les províncies del Vallès Oriental i el Bages, un petit itinerari adaptat per a ciclistes, atletes i aficionats a la natura. El nou recorregut, a part també compta un petit tram asfaltat de…\nRoger Puigbó guanya la seva dotzena Jean Bouin\nL’atleta en cadira de rodes del CA Vic, Roger Puigbó, va consolidar-se com el millor a la muntanya de Montjuïc de Barcelona. Aquest passat cap de setmana, a la ciutat comtal, es va celebrar la 87a edició de la Jean Bouin – Gran Premi Expofinques. La prova més antiga del calendari de l’atletisme i que…\nJosep Giménez, reconegut com a millor dirigent de federació (set-2010)\nEls darrers dies la Federació Catalana d’Esports de persones amb Discapacitat Física (FCEDF) està d’enhorabona i és que aquests darrers dies ha aconseguit dos premis a nivell individual dels seus representats. El vicepresident de la federació, Josep Giménez,va rebre el reconeixement de l’Associació Catalana de Dirigents de l’Esport (ACDE) el passat divendres 19 de novembre…\nGAM, UNES i CEM L’Hospitalet segueixen de pega\nDesprés d’una setmana de descans de competició nacional de bàsquet en cadira de rodes es reprenia la marxa. Però aquesta aturada no va acabar de caure bé entre els equips catalans i és que GAM Joventut, FC Barcelona UNES Sant Feliu i CEM L’Hospitalet van cedir en els seus respectius compromisos. Tanmateix, els marcadors adversos…\nEl CB Alisos comença a escriure la seva història en el bàsquet en cadira de rodes\nAquest passat cap de setmana serà recordat en el temps per un moment històric. La creació de la secció de bàsquet en cadira de rodes del CB Alisos ha vist la llum. L’entitat barcelonina, després de sol·licitar durant l’estiu a la Federació Catalana d’Esports de persones amb Discapacitat Física (FCEDF) la fundació d’aquesta secció, ha…\nBadalona acull l’arrencada de les Jornades de Natació\nAquest cap de setmana es posa en marxa una de les disciplines esportives amb més tradició i de les més llorejades en la història de la Federació Catalana d’Esports de persones amb Discapacitat Física (FCEDF), la natació. La Lliga Catalana, que enguany s’anomena Jornades de Natació, obre el teló a Badalona.\nAquest passat cap de setmana a les pistes municipals de les Basses de la capital del Segrià van ser l’escenari de la IX Jornada de miniatletisme. Més de 700 escolars, entre 6 i 10 anys de 24 centres educatius, van prendre part d’aquesta iniciativa. Una iniciativa de la qual la Federació Catalana d’Esports de persones…


Els alumnes de CS hem organitzat l'english day a l'escola per als nostres companys i companyes. Hem simulat un viatge en avió a diferents destinacions turístiques i, en cada una d'elles em explicat les principals característiques en anglès i hem dinamitzat jocs per practicar la llengua anglesa.\nHa estat una bona oportunitat per aprendre i practicar anglès tothom.\nPublicat per ciclesuperiorolvan a 7:21 Cap comentari:\nCom cada any, hem celebrat el carnaval de manera lúdica i festiva. Hem ideat les disfresses i les hem confeccionat, hem organitzat les consignes de la setmana, hem preparat una coreografia... I al final dijous llarder i celebració de tot plegat.\nPodeu veure (i descarregar-vos) la resta de fotografies a l'enllaç: Àlbum carnaval 2017\nPublicat per ciclesuperiorolvan a 8:43 Cap comentari:\nEl dia 20 de febrer vam anar a visitar la Colònia Vidal i la torre de l'Amo de Viladomiu Nou, el que ens va ajudar a entendre encara més com era la vida a les colònies.\nEs troba tot en molt bon estat ja que han recuperat gran part del patrimoni que ens ajuda a conèixer aquesta part de la nostra història, i forma part del museu de la ciència i la tècnica de Catalunya.\nEns van explicar quin recorregut feia el cotó i com es convertia en teixit. També ens van ensenyar la turbina de Cal Vidal que feia electricitat, l'escola de la colònia, un pis, botigues...\nPublicat per ciclesuperiorolvan a 9:30 Cap comentari:\nSortida a Cal Rosal\nEl dia 7 de Febrer vam anar d'Olvan a Cal Rosal i a la Plana per Obiols per veure i conèixer millor les colònies tèxtils més properes.\nVam caminar quasi 14 quilometres però ens ho vam passar molt bé i a casa vam arribar molt cansats.\nAquí us deixem l'enllaç de la pàgina del Camp d'Aprenentage on hi ha penjada la ruta, les fotos, el vídeo... Tot ho hem elaborat nosaltres!!! CdA projecte entorn\nPublicat per ciclesuperiorolvan a 4:58 Cap comentari:\nItinerari a Cal Rosal\nEl dia 1 de febrer van venir els de Camp d'Aprenentatge a ajudar-nos a marcar l'itinerari que farem nosaltres per anar a conèixer una mica més la Colònia Rosal.\nDesprés de l'hora del pati vam fer grups i amb el Roger vam aprendre a fer servir els GPS, l'Ester ens va ensenyar a gravar vídeos amb el trípode i la Roser ens va ensenyar a fer bones fotos i a descarregar-les.\nobservant els GPS\nexplicant com es fan servir els GPS\nfent vídeos amb el trípode\nmarcant la ruta a l'ordinador\nPublicat per ciclesuperiorolvan a 0:34 Cap comentari:\nPodem el pomer\nEl dia 31 de Gener vam podar al pomer del hort entre tots els de valors.\nVam mirar una pàgina que van trobar la Núria Pla, la Jana, l'Antonio i l' Adrià i vam poder veure com es poda el pomer. N´hi ha de dos tipus, els de primavera i els de la tardor.\nAquí l' Iker estava podant una branca\nA quina mida podem podar al pomer?\nAquí l' Andrea està tallant una branca\nTallant una branqueta\nPublicat per ciclesuperiorolvan a 0:40 Cap comentari:


Vilafranca Solidària clausura l’any de l’educació igualitària i enceta el dedicat a la infància i els joves | DiaDia\nInici Els Ports Vilafranca Solidària clausura l’any de l’educació igualitària i enceta el dedicat a...\nVilafranca Solidària clausura l’any de l’educació igualitària i enceta el dedicat a la infància i els joves\nEl proper 1 de maig Vilafranca Solidària clausurarà un any dedicat al foment de l’educació igualitària entre homes i dones . Serà en un acte dirigit per Óscar Fabregat Albesa , que comptarà amb la participació dels xiquets del col · legi Don Blasco de Alagón, l’Ies de Vilafranca i el Conjunt Instrumental de la Unió Musical de Vilafranca . En el mateix es podran escoltar poemes musicals , contes i música en directe . Serà a les 19h a la Casa de la Cultura\n2013 s’ha dedicat a l’educació igualitària . Per a això s’han dut a terme un ampli ventall d’activitats . UGT va projectar la pel · lícula ” La font de les dones” . El sindicat també va patrocinar l’exposició fotogràfica ” La dona treballadora vilafranquina ” . Durant l’Escola d’Estiu es van organitzar jocs integradors i La Rabera Eclèctica i la Unió Musical van acostar a Vilafranca l’espectacle ” Moltes veus femenines ” . D’altra banda Isonomia va oferir la mostra “Dones i Esport ” . Així mateix la mateixa fundació va oferir un taller sobre igualtat al col · legi Don Blasco de Alagón . L’escriptora Pepa Úbeda va oferir una conferència sobre literatura i erotisme ia la Fira de la Magdalena es va presentar el llibre ” Estrelles de Colors ” . Una altra activitat destacada va ser la visita guiada titulada “Dones vilafranquines “, a càrrec de Guillem Monferrer . Dins de la campanya també es va jugar un partit de futbol entre el CF Vilafranca i el Vila – real femení . En el si de l’any dedicat a l’educació igualitària la psicòloga Coto Talens va coordinar tallers sobre educació no sexista i es va representar el teatre social amb la presència de “Les del paraven ” . A més l’Ajuntament de Vilafranca va aprovar una declaració institucional sobre l’educació per la igualtat .\nEl 2014 , en el ple d’abril , es va aprovar una declaració institucional sobre la infància i l’adolescència , així com el seu dret a jugar i compartir . Amb aquest acte s’inicien diverses activitats que es desenvoluparan durant tot 2014 . Vilafranca Solidària , a través del Consell de la Solidaritat de Vilafranca , s’encarregarà de coordinar-les.


Figures geomètriques - Museu d'Arqueologia de Catalunya - Seu Barcelona\nJoc d'orientació per les sales d'exposició per localitzar elements geomètrics en objectes i creació al taller d'un petit mosaic utilitzant els conceptes matemàtics apresos. Es treballen coneixements del medi social, natural i cultural, a més dels matemàtics.\nEducació primària, cicles mitjà i superior\nFigures geomètriques: joc d'orientació\nUtilitzarem el museu per orientar-nos en l’espai i interpretar un plànol.\nAquesta visita serà l’excusa ideal per conèixer la línia del temps i localitzar figures geomètriques en la ceràmica ibèrica i els mosaics romans. Finalment, reservarem per a l’aula continguts de reflexió matemàtica.\nTreballar la comunicació del pensament matemàtic.\nTreballar la mesura a l'espai aplicant el sistema de numeració decimal.\nFer estadística i gràfics adaptats a l'edat de l'alumne.\nCalcular a través del sistema monetari.\nFer una introducció al concepte 'atzar'.\nPosar en comú dels descobriments fets.\nTreballar en equip i fer aportacions individuals.\nConsolidar els coneixements adquirits.


La impressora 3D de l'hospital, clau en el tractament de 60 pacients - FÒRUM.ad\nEl 13/05/21 15:42\nUna professional del SAAS mostra dues impressions davant la impressora 3D. Foto: SAAS\nLa tecnologia 3D en el sector de la medicina va a l’alça. Des de fa un any, el Centre de Diagnòstic per la Imatge del SAAS utilitza una impressora 3D per planificar intervencions amb l’objectiu de fer uns tractaments personalitzats i minimitzar riscos. Ja s’ha utilitzat en els tractaments de 60 pacients.\nLa medicina personalitzada i un tractament adaptat cada vegada és més necessari. La impressió 3D ho facilita perquè creant models anatòmics és possible practicar l’operació del malalt abans que entri a quiròfan. Permet, per exemple, saber la relació d’un tumor amb altres òrgans ordinaris amb més claredat.\nEl cap de servei de Diagnòstic per la Imatge, Ángel Seara, ha fet referència a diversos estudis que demostren que “estalvia temps de quiròfan, sagnat del pacient, temps d’anestèsia, i redueix la possibilitat de complicacions i els costos”.\nAquest primer any el laboratori 3D ha intervengut en el diagnòstic i tractament de 60 pacients. La majoria de casos han estat en base a la creació de models anatòmics en tres dimensions i per casos de l’àrea de traumatologia, seguit d’urologia.\nTambé s’han atès pacients en l’àmbit de la cirurgia general i s’han creat dispositius funcionals personalitzats sobretot per pacients de l’àmbit vascular.\nAquesta eina també permet donar informació més detallada al pacient. Segons el metge especialista en urologia, Jorge Caffaratti, “és molt més fàcil explicar que té el pacient, quin tipus de cirurgia es farà i veure de forma gràfica què està passant”.\nDes del SAAS volen continuar creixent i adquirir una eina per a la reconstrucció en el futur. També esperen poder incorporar un enginyer biomèdic i una impressora addicional amb resines que permetrà fer millor les eines i guies quirúrgiques. Actualment, es treballa en el disseny de diversos dispositius per facilitar algunes tècniques.\nNotícia Anterior: La 9a edició del Fòrum dels oficis aplega més de 200 joves i una cinquantena de professionals al Lycée\nSegüent Notícia: 500 infants podran gaudir cada setmana de les activitats d’estiu que organitza el Comú d’Andorra la Vella


Residence Il Corallo Marina di Pietrasanta Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nViale Roma 299, Marina di Pietrasanta, Marina di Pietrasanta, Itàlia, 55045 - Veure al mapa\n"The owner, Silvia is very friendly, the location of the hous..."\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Marina di Pietrasanta, no busqui més enllà de Residence Il Corallo. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Residence Il Corallo, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, habitació familiar, ascensor.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Residence Il Corallo.


febrer 2017 - Espinaler\nNavalles amb crudités\nAquesta proposta marida marisc i hortalisses, amb un toc àcid de llimona. Ideal pels amants dels plats frescos i lleugers. La recepta és apta per […]\nConeix els beneficis de les navalles\n¿Coneixes les navalles a fons?⚓ Són saboroses, ¡però també molt nutritives! Les navalles són un mol·lusc molt valuós, tant pel seu sabor i qualitat, com […]\nEspinaler presenta el VIMUT, un vi negre amb tocs afruitats, ideal per acompanyar els millors aperitius. El vimut és el resultat d’un concepte modern, cosmopolita […]\nCrema d’espàrrecs blancs amb paté d’oliva\nLes cremes són una opció ràpida i fàcil de preparar i, a banda, sorprenen qui les tasta pel seu deliciós sabor. Aquesta crema d’espàrrecs és […]


Relat "Llum en un camí fosc"\nInici > detall del relat: Llum en un camí fosc\nL'Helena arriba a casa seva després d'un dia molt esgotador per ella. Entra a la seva habitació, i es deixa caure sobre el seu llit.\nJa no li queden forces per continuar el llarg camí que li ha tocat viure en aquesta vida.\nAleshores, és quan comença a recordar com era abans la vida al costat de la persona que més estima.\nL'Helena va recordar la nit en que l'Albert se li va declarar. Va ser una nit màgica, que només de pensar-hi, ja se li posava la pell de gallina.\nL'Albert va portar a l'Helena a sopar en un restaurant, i després, la va dur en un lloc preciós, on es veia tota la població en miniatura. I així, l'Albert li va demostrar tots els seus sentiments, i va ser quan va arribar el moment més dolç de la nit, perquè l'Helena va rebre un petó dolç i humit. I en aquell precís instant, va saber que l'Albert la faria feliç i especial.\nL'Helena va començar a plorar. Ho havia perdut tot. Ha perdut les ganes de viure, ha perdut el somriure, ha perdut totes aquelles tardes que eren tan especials per ella, ha perdut el sentit d'escoltar música romàntica, i fins i tot, ha perdut les ganes de plorar.\nEs va girar cap a la finestra per veure la foscor de la nit, i és quan va veure clarament que el seu cor estava igual de fosc.\nVa tancar els ulls per recordar tots aquells moments tan especials. Es recordava perfectament de cada mirada, de cada paraula tendre, de cada petó, de cada suspir, de cada abraçada i de tot l'amor que hi havia.\nPerduda en el camí fosc de la nit, l'Helena es va adonar d'una cosa molt important. Es va aixecar ràpidament del seu llit i se'n va anar cap a la finestra. A l'Helena li va cridar l'atenció el que veia. Veia que del mig de la foscor, i sortia una clariana de llum.\nVa sonar el telèfon, i l'Helena va anar corrents a agafar-lo. Era la seva amiga Raquel, que estava preocupada per el seu estat, i és quan la va començar a animar. Van estar xerrant durant una bona estona, i al final, van quedar per sortir la nit següent.\nL'Helena estava més animada, i ja no estava tan trista com abans. Va tornar cap a la finestra de la seva habitació, i és quan ho va entendre tot. Aquella clariana de llum que abans havia vist, eren els raigs de la lluna que acabava de sortir, i al costat de la lluna hi havia moltes estrelles.\nI realment, l'Helena s'ha sentia així. En el camí de la seva vida acabava de veure la llum que la guiaria pel bon camí, i dins d'aquest camí, també hi veia unes petites llums, que significaven que no farà el camí de la vida sola, perquè sempre hi haurà algú que estarà al seu costat per ajudar-la en els moments més difícils de la vida.\nAINOA | 26-01-2005 | Valoració: 9\nEsun relat molt bonic, primer es veu una mica trist, pero com totes las bones novel.las els i apareix un má amiga per ajudarte ensorti.\nCapdelin | 25-01-2005\nno tinc el teu mail...\nm´oblidava dir-te que...[Ofensiu]\nper a qualsevol cosa, comentari... xerrar...Capdelin@hotmail.com\ndemà et seguiré llegint... i ja et diré les meves impressions... sempre bones je je je\ngràcies pel teu comentari tan wapo i generós...\nun ptó i una abraçada immensa...\nsí... pot ser que...[Ofensiu]\naquells petons humits es perdin en el record adolescent... però en vindran d´altres, potser millors encara, portats per un raig de llum nova, per un polsim de lluna creixent... i s´obriran nous camins guiats per una mà amiga...\nfelicitats marteta... has sabut barrejar la poesia, les expressions poètiques... amb els sentiments i has fet un relat encisador.\nendavant wapíssima ! segueix escribint... ara que el "camí fosc s´ha il-luminat per una llum nova" je je je\nun petó de llum i una braçada per un camí clar!!!


Seireitei no Fansub. Bleach 613\nHanako el Dj 29 Gen 2015 - 13:37\nAl Seireitei, Capitans i Tinents de les Tretze Divisions es van reunint per pujar al Palau del Rei. Mentre, l'Ichigo arriba davant del Juha Bach i les seves mirades es creuen...\nNo us perdeu Bleach 613 titulat The Ordinary Peace en català per Seireitei no Fansub.\nRe: Seireitei no Fansub. Bleach 613\nMoules el Dj 29 Gen 2015 - 13:46\nMolt bo el capítol! M'ha encantat que tornin a sortir el Kenpachi i l'Ukitake, però sembla que aquest actua com si els altres no saben res de la conversa amb el Shunsui i allò de l'ombra. A més, el capità general no surt per enlloc, cosa que fa pensar que aquests dos estan tramant alguna cosa sense que la resta de shinigamis en sàpiga res. Tot això em deixa intrigat, a més que sembla que el Juha i l'Ichigo estan a punt de començar una lluita de xetats. Quines ganes del pròxim episodi!\nEaea el Dj 29 Gen 2015 - 19:28\nCom vaig pronosticar, el capítol ha estat amb un argument impactant, encara que només han estat 13 pàgines.\nJo crec que el nou rei espiritual ara mateix serà en Juha Bach i per això el Ichibei estava dient això de la pau i de que no es podrà derrotar, encara que no n'estic del tot segur.\nD'altra banda, en Zaraki a tornat i l'Ukitake ha acabat amb la seva misteriosa feina, encara que la Yachiru encara no apareix, com tampoc sabem res del Kira i del Kyoraku. Espero que el següent capítol ens desvetlli més coses. La cossa es posà més interessant no poder ! :viciat:\nMinato el Dj 29 Gen 2015 - 20:59\nAl capítol anterior semblava que s'havien oblidat de l'Ukitake i la Yachiru i ara sembla que el Tite ha complit, o no? :P\nJo també trob que n'Ukitake es comporta d'una manera estranya: a vegades és molt alegre (com a aquest capítol), però moltes vegades també és molt ombrívol...\nPer altra banda, n'Urahara trama algo fijo.\nEaea escrigué: tampoc sabem res del Kira\n(edit: m'agrada que el nom de l'imatge sigui "Ch494IzuruSeverelyWounded.jpg" xD)\ndrew-kun el Dj 29 Gen 2015 - 21:53\nUna teoria: I si no es pot derrotar perque en ser un fragment del rei la seva mort tambe implica la desaparicio d'una part del mon?\nI pel sol fet que d'haver dit "humans perdoneu-me" la part que representa son els humans....\nJo nomes la deixo anar.\nHanako el Dv 30 Gen 2015 - 0:04\nJo estic amb el Minato, l'Ukitake avui estava massa content. Si el compareu amb el capítol anterior, quan duia les benes, el paio estava molt seriós i en pla misteriós. I per què ja no duu les benes?? Per què el Kyoraku no està amb ells? Per què el Zaraki no li ha volat la tapa dels sesos a la Nanao i la pàgina central a color no ha sigut el sesos de la Nanao rebentats en primer pla? Per què Bleach no és un gore?\nPerò bé, de totes maneres melofo....\nKenpachi Nafi el Dv 30 Gen 2015 - 0:56\nVull més gore a Bleach! Que en Zaraki li arranqui el cap a la Nanao!\nA qui li estava fent l'autopsia l'Urahara? A qui estava operant l'Ukitake? (a mi m'ha semblat que a en Ken-chan no), aniran tots amb la bola al Palau o només en Renji, la Rukia i els preferits d'en Tite? On cony és la Yachiru? Com no surti al següent capítol m'agafa algo.\nIchigoBankai el Dv 30 Gen 2015 - 10:51\nOh si! Ara està altament interessant!


Música | Ville à Dômat | Page 395\nProductora de Pardals: Jimmi Goodwin\n4 June, 2014 villeadomat\tLeave a comment\nEl mestre Bergman i la seva Productora de Pardals ens presenta a Jimmi Goodwin. Goodwin és un veterà de l’escena musical britànica. Nascut a Manchester l’any 1970 és el lider, vocalista i baixista de Doves. La raó per la qual sigui el nostre protagonista a Productora de Pardals és que després de tres dècades formant part del trio mancusià ha decidit treure el seu primer disc en solitari, Odludek; paraula que és polonesa i significa ermità. El disc és molt eclèctic i Goodwin prova amb el blues, amb el folk i el britpop i inclús s’atraveix amb temes de caire més electrònic. Aquí us deixem amb la peça preferida d’en Bergman, Didsbury Girl, que per cert dedicà a Divus Julius Bonasera.\nNiu de Pardals: Ahleuchatistas (Ashville ) + Iepi (Banyoles) i Poino (Londres) + Trialogue (bcn)\n3 June, 2014 villeadomat\tLeave a comment\nAHLEUCHATISTAS (Asheville, USA)\nDuet d’explosions continuades amb un suprem bateria i un inquietant guitarrista “loopejant” a mes no poder, mostrarà escales i sons poc probables gràcies al fet que la seva guitarra disposa d’una distribució dels freds fora del normal i així aconseguir jugar com un dimoni i exportar els seus sons aquí al planeta terra davant de tots nosaltres… El guitarrista és Shane Perlowin i l’altre component Ryan Oslance que és d’aquells bateries que el veus i penses, com pot ser? – quin ritme i no para., sembla que no es cansa mai!\nUn altre grup instrumental proper que té molt a dir, sona que trona i els encanta posar tralla i molta velocitat en les seves composicions. Tenen un bon nivell i això potser per les mil i una hores que s’hauran passat tancats per millorar la seva tècnica. Han fet gira amb That Fuckint Tank i han estat tocant per llocs de Luxe com la Faena II, El Arrebato entre d’altres.\nBogeria amb estat pur, el caos es present, tensions sonores quasi constants, però el resultat és consistent neuròtic, psicòtic, paranormal i fora de sèrie, tot una bona fórmula d’energia per treure-la tota fora i el més important venir dimecres al seu concert per gaudir i comprovar si això és real o és que aquesta gent vénen d’un altre planeta.\nJohn Greenhorn – A la bateria\nRoss Blake – Baixista\nGaverick de Vis – Guitarra i veu.\nLa sincronització i sons que extrauen dels seus amplificadors i bateria és del més sorprenent que podem veure actualment, Ara trepen encara més i treuen el seu nou disc Bon Ick Voyeur, noves dimensions i potser mes a prop d’Star Trek que de nosaltres mateixos. Podríem dir que segurament sigui un dels millors concerts de l’any i així ho esperem uns quants.\n* Per més informació detallada dels concerts podeu accedir a…. http://ojalaestemibici.blogspot.com/\nNiu de PardalsParmesà\nThe Vaccines protagonistes del nou espot d’Estrella Damm\n2 June, 2014 villeadomat\tLeave a comment\nDesprés de regalar-nos un segon disc meravellós i mentre ja estan preparant el tercer els britànics The Vaccines han tingut temps de protagonitzar l’espot estiuenc d’aquest 2014 d‘Estrella Damm. La cançó escollida és, sens dubte, un dels “atzucacs” de la banda, If You Wanna, inclosa en el seu disc de debut, What Did You Expect from The Vaccines. Un vídeo dirigit per la directora peruana Claudia Llosa i on també apareixen destacades bandes indies catalanes com Me and The Bees, Càlido Home o Coriolà.\nEstrella DammThe Vaccines\nPrimavera als clubs : Cloenda\nDarrer dia del Primavera als clubs després d’una intensa setmana de música, festa i Primavera. Chromeo: Ara que els Daft Punk de “Random Access Memories” han tornat a col·locar al mapa el disco-funk nostàlgic, Dave One i Pee Thug aixequen la seva veu per assegurar que ells sempre han estat al peu del canó i, després d’una dècada sencera combinant electrofunk, sintetitzadors dels vuitanta i pop retrofuturista, tornen a la càrrega amb “White Woman”, un treball que el duo canadenc anuncia com “més funky, més pop i més enganxifós” i en el qual col·laboren Ezra Koenig (Vampire Weekend), Solange Knowles, Toro i Moi, i Pat Mahoney (LCD Soundsystem). A l’espera que aparegui el disc, el single “Over Your Shoulder” funciona com inmillorable targeta de presentació.\nA Dylan Baldi, líder dels nord-americans Cloud Nothings, el vam conèixer surfejant l’onada del garage de baixa fidelitat i sepultant el pop sota tones de runes casolanes, però amb “Attack On Memory”, el seu tercer treball, el de Cleveland va decidir donar-li un tomb al seu so i va reclutar Steve Albini per abandonar definitivament el lo-fi i estrènyer llaços amb el hardcore-punk dels vuitanta. Una volta de rosca més que notable que col·loca la banda a les portes del seu quart disc, un treball “més sorollós”, com desvetlla el propi Baldi, i que veurà la llum el 2014.\nL’hiperactiu geni del garatge més sorollós i accelerat, Ty Segall és incapaç d’estar-se quiet i després d’acomiadar-se de l’any 2012 amb tres àlbums més que notables, ha tornat a la càrrega el 2013 amb l’aspre debut de Fuzz i, sobre tot, amb “Sleeper”, un àlbum que marca un descans en aquest camí amb vistes privilegiades a The Sonics i els Stooges per presentar un artista més tranquil, reflexiu i ombrívol. Influenciat per la mort del seu pare adoptiu i amb nous punts de recolçament al folk, el pop domèstic i una electricitat una mica més refinada, Segall canvia de pell per signar la seva particular versió de “Nebraska”.\nInstal·lats a Indien Runners, segell que també ha donat a conèixer a Súper Gegant, Vàlius són Gerard Segura i Pol Serrahuma, dos músics que han fet bandera del menys és més i, a voltes amb el seu punk afilat, han emergit de l’underground amb un debut irreverent i cuirassat. A cavall entre el post-punk i el so atrotinat de bandes com The Raincoats, el duo català presentarà a Primavera Sound unes credencials gravades a foc a “Escola”.\nEls donàvem per desapareguts després de l’edició i del sensacional i furiós “41º46.5’N 3º1.9’E”, però una dècada després del que semblava el seu implacable epitafi, els catalans No More Lies tornen a la vida per reivindicar-se un cop més com a tòtem del hardcore punk amb “In The Shade Of Expectation”. Una tornada per la porta gran per a una banda que, ja sigui amb els seus discos o des d’aquell estudi que Santi Garcia ha convertit en santuari musical i pel qual han passat des de Za! fins a Jaume Sisa, ha marcat el rumb de l’underground estatal i ha traduït les fuetades d’electricitat del hardcore nord-americà en cims d’intensitat.