La febre de l'or del 1849 - Fets, resum i vídeo - HISTORYRIA - Temes\nEl descobriment de les pepites d’or a la vall de Sacramento a principis del 1848 va provocar la febre de l’or de Califòrnia, una de les migracions massives més grans de la història nord-americana.\nDescobriment a Sutter’s Mill\nEfectes de la febre de l’or de Califòrnia: febre de l’or\nEls 49ers vénen a Califòrnia\nCalifòrnia i mines després de la febre de l’or\nImpacte ambiental de la febre de l’or\nLa febre de l’or de Califòrnia va ser provocada pel descobriment de les pepites d’or a la vall de Sacramento a principis del 1848 i, sens dubte, va ser un dels esdeveniments més significatius que van configurar la història nord-americana durant la primera meitat del segle XIX. A mesura que es van difondre les notícies del descobriment, a finals de 1849, milers de possibles miners d’or viatjaven per mar o per terra fins a San Francisco i la zona circumdant, la població no nativa del territori de Califòrnia era d’uns 100.000 (en comparació amb la anterior xifra inferior a 1.000). Un total de 2.000 milions de dòlars de metall preciós es van extreure de la zona durant la febre de l’or, que va arribar al seu màxim el 1852..\nEl 24 de gener de 1848, James Wilson Marshall, fuster originari de Nova Jersey , va trobar flocs d'or al riu americà a la base de la serra Nevada Muntanyes properes a Coloma, Califòrnia . En aquell moment, Marshall treballava per construir una serradora amb aigua propietat de John Sutter, un ciutadà suís d'origen alemany i fundador d'una colònia de Nova Helvetia (Nova Suïssa, que després es convertiria en la ciutat de Sacramento. Com Marshall va recordar més tard del seu històric descobriment: 'Em va fer batre el cor, ja que estava segur que era or'.\nHo savies? Els miners van extreure més de 750.000 lliures d’or durant la febre de l’or de Califòrnia.\nDies després del descobriment de Marshall a Sutter’s Mill, es va signar el tractat de Guadalupe Hidalgo, que posava fi a la guerra mexicana-americana i deixava Califòrnia en mans dels Estats Units. Aleshores, la població del territori estava formada per 6.500 californians (persones d’ascendència espanyola o mexicana), 700 estrangers (principalment nord-americans) i 150.000 Nadius americans (amb prou feines la meitat del nombre que hi havia quan van arribar els colons espanyols el 1769). De fet, Sutter havia esclavitzat centenars de nadius americans i els feia servir com a font lliure de treball i de milícia improvisada per defensar el seu territori i expandir el seu imperi.\nTot i que Marshall i Sutter van intentar mantenir les notícies del descobriment sota pany, la notícia va sortir i, a mitjan març, almenys un diari informava que s’estaven produint grans quantitats d’or al molí de Sutter. Tot i que la reacció inicial a San Francisco va ser la incredulitat, el botiguer Sam Brannan va provocar un frenesí quan va desfilar per la ciutat mostrant un flascó d’or obtingut de Sutter’s Creek. A mitjan juny, aproximadament tres quartes parts de la població masculina de San Francisco havien abandonat la ciutat cap a les mines d'or, i el nombre de miners a la zona arribava als 4.000 a l'agost.\nA mesura que es van difondre les notícies sobre les fortunes que es feien a Califòrnia, alguns dels primers migrants que van arribar van ser els de terres accessibles amb vaixell, com ara Oregon , les illes Sandwich (ara Hawaii ), Mèxic, Xile, Perú i fins i tot Xina. Quan les notícies arriben a la costa est, els informes de premsa eren inicialment escèptics. La febre de l’or va arrencar allà de debò, després del desembre de 1848, quan el president James K. Polk va anunciar els resultats positius d’un informe del coronel Richard Mason, governador militar de Califòrnia, en el seu discurs inaugural. Com va escriure Polk, 'els relats sobre l'abundància d'or tenen un caràcter tan extraordinari que amb prou feines creurien si no fossin corroborats pels informes autèntics dels oficials del servei públic'.\nAl llarg del 1849, la gent dels Estats Units (majoritàriament homes) va demanar prestat diners, va hipotecar la seva propietat o va gastar els seus estalvis per fer el penós viatge a Califòrnia. A la recerca del tipus de riquesa que no havien somiat mai, van deixar les seves famílies i ciutats natal al seu torn, les dones que van deixar enrere van assumir noves responsabilitats, com ara dirigir granges o negocis i cuidar només els fills. Milers de possibles miners d’or, coneguts com a 49ers, van viatjar per terra per les muntanyes o per mar, navegant fins a Panamà o fins i tot al voltant del cap d’Hornos, el punt més meridional de Sud-amèrica.\nA finals d'any, la població no autòctona de Califòrnia es calculava en 100.000 (en comparació amb 20.000 a finals de 1848 i uns 800 al març de 1848). Per donar cabuda a les necessitats dels anys 49, les ciutats mineres d’or havien sorgit a tota la regió, amb botigues, salons, bordells i altres empreses que buscaven fer la seva pròpia fortuna de la febre de l’or. El caos massificat dels camps i ciutats miners es va fer cada vegada més il·legal, incloent el bandolerisme desenfrenat, el joc, la prostitució i la violència. San Francisco, per la seva banda, va desenvolupar una economia bulliciosa i es va convertir en la metròpoli central de la nova frontera.\nLa febre de l’or, sens dubte, va accelerar l’admissió de Califòrnia a la Unió com a 31è estat. A finals de 1849, Califòrnia va sol·licitar l'entrada a la Unió amb una constitució que prohibia el sistema sud d'esclavitud racial, provocant una crisi al Congrés entre els defensors de l'esclavitud i els polítics antiesclavistes. Segons el Compromís de 1850, proposat pel senador de Kentucky Henry Clay, es va permetre a Califòrnia entrar com a estat lliure, mentre que els territoris de Utah i Nou Mèxic es van deixar oberts per decidir la qüestió per ells mateixos.\nDesprés del 1850, l'or superficial a Califòrnia va desaparèixer en gran mesura, tot i que els miners continuaven arribant. La mineria sempre havia estat un treball difícil i perillós, i fer-lo ric requeria molta sort, tant com habilitat i treball. A més, la presa diària mitjana d’un miner independent que treballava amb la seva pica i pal havia disminuït dràsticament respecte del que havia estat el 1848. A mesura que l’or era cada vegada més difícil d’aconseguir, la industrialització creixent de la mineria va fer que cada vegada hi hagués més miners de independència en treball assalariat. La nova tècnica de mineria hidràulica, desenvolupada el 1853, va obtenir enormes beneficis però va destruir bona part del paisatge de la regió.\nTot i que la mineria d'or va continuar durant la dècada de 1850, havia assolit el seu punt àlgid el 1852, quan es van treure del terra uns 81 milions de dòlars. Després d’aquest any, la presa total es va reduir gradualment, arribant a uns 45 milions de dòlars anuals el 1857. No obstant això, la colònia a Califòrnia va continuar i al final de la dècada la població de l’estat era de 380.000.\nEls nous mètodes miners i el boom de la població arran de la febre de l’or de Califòrnia van alterar permanentment el paisatge de Califòrnia. La tècnica de la mineria hidràulica, desenvolupada el 1853, va obtenir enormes beneficis però va destruir gran part del paisatge de la regió. Les preses dissenyades per subministrar aigua als llocs de les mines a l’estiu van alterar el curs dels rius allunyats de les terres de cultiu, mentre que els sediments de les mines obstruïen d’altres. La indústria forestal va néixer de la necessitat de construir extensos canals i alimentar calderes a les mines, consumint encara més recursos naturals.\nImpacte ambiental de la febre de l’or. Calisphere.org .\nDesprés de la febre de l’or. National Geographic.\nquant de temps va estar la paret de Berlín\nper què Woodrow Wilson volia establir una organització com la Lliga de Nacions?\nsignificat de data i hora de naixement\nper què la unió soviètica va iniciar el bloqueig de Berlín?\nRosa Parks es nega a renunciar al seu seient


Pastís tatín de codony - Retalls de Cuina\nInicipastisseriaPastís tatín de codony\nAnna Pigarda • 01 de desembre de 2019\nBuscant noves receptes, vaig ensopegar amb una del xef Martín Berasategui,-que aquest any ha guanyat la seva dotzena estrella Michelin-, un pastís tatín de poma, que em va cridar l'atenció perquè feia servir de base pel tatín un bescuit en lloc de la clàssica pasta de full. Aprofitant que estem en temporada, vaig substituir la poma pel codony, i el resultat va superar les meves expectatives.\nLa primera vegada que el vaig fer vaig tallar el codony ben petit i, pel meu gust, la fruita no es notava prou. Per això, la segona vegada, vaig optar per tallar el codony en llenques -vaig haver de coure-les primer- i vaig encertar de ple amb el canvi. El bescuit guanyava en sabor, quedava més amorosit i molt més aromàtic.\nCom la temporada del codony és molt curta, podem fer aquest pastís tatín amb poma o pera, i no us caldrà coure la fruita abans de caramel·litzar-la. En tots els casos podeu servir aquest pastís tebi o fred. Està deliciós de totes les maneres.\nPer fer el codony caramel·litzat:\n450 grams de codony pelat i tallat en llenques (2-3 peces)\n100 grams de formatge en crema tipus Philadelphia\n135 grams de farina per rebosteria\nun culleradeta d'impulsor químic tipus Royal\n2 cullerades de ratafia o vi dolç, opcional\nPosem en una cassola un litre d'aigua amb 50 grams de sucre blanc i els trossos de codony, i el fem bullir uns 40 minuts, fins que el codony estigui tendre.\nEn una paella aboquem els 70 grams restant de sucre blanc i els escalfem a foc mig fins que el sucre es desfaci, vigilant de que no se'ns cremi. Afegim la mantega i els trossos de codony cuits i els saltegem fins que agafin un to daurat. Els aboquem sobre el motlle i els repartim cobrint tota la superfície. També afegim la resta de sucre líquid que ens hagi quedat a la paella. Per aquest pastís he fet servir un motlle de silicona de 18x22 cm.\nPosem el sucre i la ratlladura de la pell de llimona en un bol gran i amb els dits els mesclem per que el sucre s'impregnin de l'aroma de la llimona. Afegim els ous al sucre i els batem amb una batedora de varetes fins que tripliquin el seu volum. Incorporem després el formatge en crema i el mesclem fins que quedi ben integrat, abans d'afegir la farina, amb l'impulsor químic i el pessic de sal, prèviament tamisats. Quan tinguem tots els ingredients ben mesclats afegim la mantega fosa i el licor. Els barregem i aboquem la crema sobre el motlle cobrint els trossos de codony. Amb compte aixequem el motlle del marbre uns centímetres i el deixem caure pla per que la crema quedi ben assentada. Enfornem el motlle a 180º durant 35 minuts. Abans de treure'l de forn, punxem el bescuit amb una broqueta per comprovar que estigui cuit. Deixem que es refredi uns 10 minuts abans de desemmotllar-lo.\nAdaptació de la recepta del tatín de poma del Martín Berasategui del blog Irreductibles.\nformatges fruita pastisseria


La Mansarda sul Lago Lezzeno Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCendraro Monte, 28, Lezzeno, Lezzeno, Itàlia, 22025 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Lezzeno, no busqui més enllà de La Mansarda sul Lago. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix La Mansarda sul Lago asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de llançadora per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a La Mansarda sul Lago.\nTots els tipus de viatgers (32) Parelles (20) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (4) Famílies amb infants grans (4) Grups (3)


Els estudiants estan cridats a la vaga a partir d'avui i fins divendres a tot Espanya\nPublicat 16/9/2020 9:25:55 +02:00CET\nEl passat 26 d'agost, la secretària general del Sindicat d'Estudiants, Coral Latorre, va fer aquest anunci davant la porta de la seu del Ministeri d'Educació a Madrid, on va donar suport a una iniciativa que ha recollit més de 230.000 signatures per exigir al departament d'Isabel Celaá una "tornada segura" dels menors a les aules espanyoles.\nSegons ella, Celaá s'ha passat "cinc mesos de braços plegats", mentre famílies, docents i alumnes esperaven "desesperats" l'inici d'un curs que serà "totalment caòtic". "L'única cosa que han dit és que s'ha de dur màscara i això no és cap solució" i que "el curs podrà ser semipresencial", va lamentar Latorre.\nPer això, els convocants demanen a Educació més mesures, com la baixada de la ràtio a les aules, la contractació de 165.000 professors o plans de reforç en la neteja dels centres. Pel sindicat, cal un "pla unificat" a tot el país i no "repetir el desastre de les classes 'online'" durant el confinament, que "va apartar del sistema milers d'estudiants".\nPrecisament aquesta setmana, la ministra d'Educació i Formació Professional, Isabel Celaá, va fer una valoració "molt positiva" dels primers dies del curs 2020/2021 i va argumentar que, a 9 de setembre, hi havia "incidències" a 53 centres educatius d'un total de 28.600.\nEn una entrevista a TVE, recollida per Europa Press, la titular de la cartera d'Educació va defensar que les direccions, els professionals i els administratius dels centres educatius han fet una feina "espectacular, amb il·lusió, professionalitat i molta vocació".\n"El que ha passat aquests dies, hi comptàvem i hi continuarem comptant", va assegurar la ministra d'Educació, que ha advertit que "hi haurà més casos i més incidències". Així, Celaá va assenyalar que hi haurà més casos perquè "els nens, a més d'anar a l'escola, també tenen vida social".


El vedell d’or | Històries de la Bíblia\nI ARA! Què és el que fa la gent? Adoren un vedell! I per què ho fan?\nQuan ja fa bastant temps que Moisès s’està a la muntanya, el poble diu: «No sabem què li haurà passat a Moisès. Fem-nos un déu que ens tregui d’aquesta terra».\n«Està bé», diu Aaron, el germà de Moisès. «Traieu-vos les arracades d’or i porteu-me-les». Quan la gent ho fa, Aaron les fon i en fa un vedell d’or. I el poble diu: «Aquest és el nostre Déu, que ens va treure d’Egipte!». Aleshores els israelites celebren una gran festa per adorar el vedell d’or.\nQuan Jehovà ho veu, s’enfada molt. Per això li diu a Moisès: «Baixa de pressa. El poble està fent coses molt dolentes. Han oblidat les meves lleis i s’estan inclinant davant d’un vedell d’or».\nMoisès s’afanya a baixar de la muntanya. I quan és a prop, això és el que veu: la gent canta i balla al voltant del vedell d’or! Moisès està tan enfadat que tira a terra les dues pedres llises amb les lleis i es trenquen en moltíssims trossos. Després agafa el vedell d’or, el fon i el tritura fins a convertir-lo en pols.\nEl poble ha fet una cosa molt dolenta. Per aquesta raó, Moisès diu a alguns homes que agafin les espases. «La gent dolenta que ha adorat el vedell d’or ha de morir», diu Moisès. Així doncs, els homes maten 3.000 persones! Oi que això ens ensenya que hem d’anar amb compte d’adorar només Jehovà, i no cap déu fals?


Gay de Montellà assegura que Foment no pot sostraure's de la política\nEl president de Foment diu que el trasllat de seus no ha afectat la patronal\nJoaquim Gay de Montellà, president de Foment del Treball, en una imatge d’arxiu. ARA\nBarcelonaEl fins ara president de la patronal catalana Foment del Treball, Joaquim Gay de Montellà, ha assegurat aquest dimecres que l'organització "no pot sostreure's" de la política. Gay de Montellà, que ha fet un petit balanç del seu pas per la presidència de Foment, ha respòs així quan li han preguntat sobre l'opinió del que serà el seu successor, Josep Sánchez-Llibre, que va dir: “Nosaltres no farem plantejaments polítics”.\nGay de Montellà ha recordat que fa 170 anys Foment ja intervenia en la política quan va donar suport al general Prim perquè defensés els industrials catalans a les Corts. "La política ho impregna tot", ha indicat Gay de Montellà, que, tot i així, ha indicat que els objectius de la patronal han de ser el creixement econòmic i la creació d'ocupació.\nEl president sortint de Foment ha assegurat que, malgrat la complexitat de la situació política a Catalunya a partir del 2015, ha intentat mantenir un "posicionament equilibrat" i ha dit que la prova és que dins de l'entitat no ha tingut posicionaments en contra ni s'ha produït crispació.\nFent balanç de la seva presidència de Foment, Gay de Montellà ha indicat que els anys del 2011 al 2015 van estar marcats per la crisi econòmica i la necessitat de millorar la situació i crear ocupació, però ha reconegut que la situació es va complicar políticament a partir del 2015 amb el "pas al costat" d'Artur Mas i l'entrada en la política de nous actors.\nJoaquim Gay de Montellà també ha expressat la seva satisfacció perquè, malgrat que més de 4.000 empreses han demanat el trasllat de la seva seu social fora de Catalunya, això no ha afectat Foment, que no ha comptabilitzat baixes entre els seus socis. Gay de Montellà ha admès que va témer que el 2018 algunes d'aquestes empreses que han traslladat la seu fora de Catalunya es donessin de baixa a Foment per afiliar-se a una patronal de fora, però això no ha passat. "M'ha donat una gran satisfacció", ha reblat.\nSegons Gay de Montellà, hi va haver més baixes, per motius econòmics, en els anys durs de la crisi, sobretot entre el 2011 i el 2013, que durant el 2017 i el 2018 per la situació política, on no s'ha notat cap baixada d'afiliats, ni de socis directes ni de les empreses que ho són a través de territorials o sectorials.\nRespecte a les relacions amb la patronal vallesana Cecot, que ha marcat en certa manera el segon mandat de Gay de Montellà fins al punt que va ser expulsada de Foment, el fins ara president de la gran patronal ha indicat que "la decisió segur que es podrà corregir" i ha remarcat que "serà més fàcil amb un nou president".\nPel que fa a les relacions amb Pimec, amb la qual Foment va arribar a plantejar-se la fusió però no es va assolir, Gay de Montellà ha volgut expressar que té una bona relació amb el president de la patronal de petites i mitjanes empreses, "amb diferents visions, però les mateixes finalitats", i ha assenyalat que totes les patronals tenen futur.\neconomia Patronals Foment del Treball Joaquim Gay de Montellà


Sis mesos de presó pels pares que van deixar la filla sola per anar-se'n de festa - El Gerió Digital\nSis mesos de presó pels pares que van deixar la filla sola per anar-se'n de festa\nNo compliran condena amb la condició de no tornar a delinquir en 2 anys\nDilluns, 3 d'abril de 2017 14:45h\nACN / Alt Empordà / Cadaqués\nEls pares de Cadaqués (Alt Empordà) que van deixar la seva filla sola a casa per anar-se'n de festa han acceptat una condemna de sis mesos de presó. El judici ràpid pel delicte temporal d'abandonament de menors s'ha celebrat aquest dilluns davant el Jutjat d'Instrucció Número 3 de Figueres. Tant el pare, de 39 anys, com la mare, de 28, s'han acollit a la conformitat que han segellat el fiscal i la defensa. La parella, però, no haurà d'entrar a presó, perquè el jutjat els ha suspès la pena; això sí, sota condició de no tornar a delinquir durant un termini de 2 anys. En paral·lel al procés penal, que ara ja es tanca, també n'hi ha obert un altre. Serveis Socials ha obert un expedient als pares i els farà un seguiment.\nEl cas es va destapar ahir cap a les set del matí quan, curiosament, els pares de la criatura van alertar ells mateixos a la Policia Local. La parella va trucar al 112 explicant que, quan havien arribat a casa, la seva filla, de tan sols divuit mesos, no era enlloc.\nLa policia va alertar els Mossos d'Esquadra i efectius dels dos cossos van anar fins a l'habitatge. Allà, després de veure com els dos pares anaven beguts, van començar a parlar amb els veïns per intentar aclarir la situació. I a partir d'aquí, van descobrir que els pares se n'havien anat de festa tota la nit deixant sola la petita a l'habitatge.\nLa nena, que es va despertar de matinada, va començar a plorar. Els crits de la criatura van alertar els veïns, i ells mateixos van decidir avisar-ne l'àvia. La dona va anar cap a les cinc de la matinada al pis i, després de trucar a porta i veure que ningú responia, va obrir ella mateixa amb un joc de claus que tenia. Quan va veure que la nena estava sola, l'àvia se la va emportar a casa seva per tenir-ne cura.\nDesprés de descobrir que els pares havien sortit de festa i havien desatès la petita, una patrulla mixta els va detenir per abandonament de menors. Els pares van ser traslladats a la comissaria de Roses (Alt Empordà) i ahir a la tarda se'ls va deixar la detenció sense efecte, en espera de passar davant del jutge.\nEl cas va anar a parar al Jutjat d'Instrucció Número 3 de Figueres, que és qui estava de guàrdia. Aquest matí, s'ha celebrat un judici ràpid contra els dos progenitors per un delicte d'abandonament temporal de menors.\nLa vista, però, s'ha conformat i els pares ja han sortit de la sala amb una sentència sota el braç. Tant l'un com l'altre han acceptat una condemna de mig any per haver deixat desatesa la petita. Aquesta condemna, però, no comportarà que hagin d'entrar a presó; el jutjat n'ha suspès l'execució sota condició que no tornin a delinquir en un termini de 2 anys.\nExpedient a Serveis Socials\nEn paral·lel al procés penal, que ara ja es tanca, els fets també han motivat l'obertura d'un expedient informatiu per part de la Generalitat. Personal de Serveis Socials s'entrevistarà ara amb els progenitors, visitarà també casa seva i després emetrà un informe sobre el cas.\nDe totes maneres, fonts del Departament precisen que és poc probable que, si es mostren penedits, se'ls acabi retirant la custòdia. A més, s'ha de tenir en compte que els pares no tenien cap altre expedient obert per haver desatès la criatura.\nUn adolescent crític després de ser atropellat a Torroella de Montgrí\nDetingut per conduir begut, intentar agredir dos agents i danyar un vehicle policial a Figueres\nPresó sense fiança per a vuit integrants de la xarxa que falsificava carnets de conduir\nLa banda que falsificava carnets de conduir hauria aconseguit uns 8 MEUR en permisos falsos\nLes obres d'urbanització de la Colònia Llaudet de Sant Joan de les Abadesses acabaran en un mes\nEls caçadors gironins lamenten que UP abandoni el pla de monitoratge de senglars amb el Govern\nGirona consulta als veïns on instal·lar les futures estacions de Girocleta\nApache, Maruja Limón, Germà Negre, i la Selvatana a la Festa de Cassà de la Selva


s. XIX (últimes reconstruccions)\n39° 27′ 52″ N, 0° 22′ 56″ O / 39.46436667°N,0.38208611°O / 39.46436667; -0.38208611\nEls edificis que formen Sant Vicent de la Roqueta constitueixen una de les primeres edificacions cristianes a la ciutat de València. Tenen el seu origen en el culte a Sant Vicent Màrtir cap al segle IV. Estan a l'antiga Via Augusta, actual carrer Sant Vicent número 126 de la ciutat, envoltats d'edificis moderns. En l'actualitat serveix de parròquia de Crist Rei.\nEls inicis de la Roqueta cal buscar-los en el segle IV quan es construí un martyrium sobre la tomba del diaca màrtir. Aquesta llegenda s'ha vist verificada per l'arqueologia que ha constat l'existència d'una necròpoli cristiana amb una cronologia que va des del segle IV fins al VII. Així és possible que els soterraments envoltaren un temple commemoratiu, les restes del qual encara romandrien sota l'actual temple\nDe les dues portades tardoromàniques que conserva, la més interessant és la que dóna al claustre i coincideix amb la capella dedicada a Sant Vicent a l'església actual. Aquesta, atenent a la seua riquesa decorativa, degué ser l'accés principal del temple. És una portada de mig punt amb arquivoltes sostingudes per columnes. L'ornamentació està concentrada als capitells historiats, esculpits amb la vida del màrtir, amb un estil naturalista, semblant a la resta d'escultura valenciana de finals del romànic, la Porta de Palau de la catedral i de la catalana amb la Seu Vella de Lleida. El seu estil i notícies documental permeten datar-la entre 1240 i 1287, any del seu traspàs a Poblet. L'escultura dels seus capitells tenen una base encara romànica, però semblen més pròxims a un protogòtic que la Porta de l'Almoina de la Catedral (1262). El seu estat de conservació és lamentable, les arquivoltes superiors estan tallades pel primer pis del claustre, està tapiada i es troba coberta per diverses capes de pintura. Queden els números pintats de quan es pensà desmuntar-la i traslladar-la peça a peça.\nCapitell 3: Els boxtins claven ganxos al sant per a estripar la seua carn.\nPortada tardoromànica situada als peus de l'església.\nAcabades les obres, el resultat fou la completa reconstrucció de l'edifici, que es configurà com un temple amb nau única coberta amb una volta tapiada de canó amb llunetes, de quatre trams flanquejats per capelles entre contraforts, un cor alt als peus, i un transsepte que no destaca en planta però si amb una cúpula sense tambor ni llanterna. Els laterals de la nau s'articulen amb un doble ordre de pilastres toscanes amb un entaulament denticulat. La forma de la despareguda capçalera és desconeguda, però podria haver tingut una profunditat equivalent a la d'un tram de la nau i un tester pla. Al creuer, a banda de la cúpula, destaquen quatre finestres situades dos a cada costat, amb edicles rematats per frontons corbs partits i boles, i també dues portades que s'obrien a les dependències adjacents al claustre i l'antiga sagristia. La sobrietat dels ordres es trencà amb els esgrafiats fets als fust de les pilastres, als intradossos dels arcs i als gallons de la cúpula, així i tot aquesta decoració serà menor si la comparem amb la que es desenvoluparia posteriorment en ple barroc valencià. Els efectes plàstics en aquesta església només destaquen a l'arc esbiaixat d'entrada al presbiteri on encara s'aprecien volutes i un escut de Poblet, i quatre escuts a les petxines de la cúpula més els florons que alternen amb els esgrafiats dels intradossos.\nLa resta de dependències del monestir també es degueren renovar a mitjans del segle XVII, ubicades junt al mur septentrional del temple i al voltant del claustre. Aquest ja estava acabat a principis del segle XVIII amb una ordenació severa de pilastres toscanes sobre pedestals i arcades de mig punt a la planta i a sobre buits simples amb balconets.\nL'antiga capella medieval de la Mare de Déu de Betlem, custodiada per la confraria de la mateixa advocació, amenaçà ruina cap a finals de 1701. Aleshores es traslladà i començà a reconstruir-se al solar immediat del costat meridional, cedit pel priorat, un altre acord semblant es produí el 1761 per ampliar la capella de la Verge de la tanca. Aquesta capella de la Mare de Déu de Betlem avui dia és la capella de la Comunió, té una planta rectangular amb un creuer destacat per una cúpula sobre petxines, sense tambor ni llanterna, que dóna pas a un petit presbiteri. Per damunt de les pilastres d'ordre compost i l'entaulament es desenvolupa una decoració de florons, cartel·les, targes, caps dàngels sobre les finestres, ornamentació vegetal tallada, que ocupa les petxines els gallons i la clau de la cúpula.\nAquest projecte de rehabilitació s'encarregà a l'arquitecte Antonio Martorell, qui restauraria l'església, dissenyaria una nova façana que donara al carrer de Sant Vicent i arreglaria el claustre. El 1880 va consolidar la fàbrica del temple, i tancà la capçalera amb un tester pla i poc profund, a causa de l'eixamplament del carrer. Un any després començà l'adequació interior del temple, fet que afectà els esgrafiats i a les motllures, també s'utilitzaren els objectes d'art i sacres que les monges portaven del seu antic convent (com el conegut Crist del Rescat, el conjunt en relleu del martiri i la imatge sedent de Sant Vicent a la presó). Del claustre només es conservaren els trams nord i oest, els altres es reconstruïren mimèticament i amb un cos més d'altura. La nova façana del carrer Sant Vicent va unificar l'aspecte exterior, amb un estil neogòtic articulatnt la façana en tres cossos de finestres conopials tancades amb gelosies. L'entrada al convent es desplaçà al costat oposat de l'església i també té forma d'arc conopial. L'aspecte exterior de la nova capçalera es remata amb una mena de frontó triangular, té dos buits ogivals i una rosassa, també s'hi construí un petit campanar senzill, de rajola, de planta quadrada i buits d'arcs de mig punt.\nDurant el 1936 l'església fou atacada amb bombes de fòsfor, el foc va cremar gran part del revestiment decoratiu interior deixant a la vista els murs de rajola i els carreus reutilitzats a l'obra feta el segle XVII. Acabada la guerra les monges tornaren al convent, fins que el 1973 es traslladen a Picassent. Posteriorment el complex de Sant Vicent de la Roqueta quasi desapareix, ja que només l'església es conservaria i la resta havia sigut comprat per un particular per a la seua demolició i la construcció d'habitatges. la mobilització de l'opinió públicà obligà a l'Ajuntement a negar la llicència de demolició el 2 de novembre del 1973, i començar els tràmits per a declarar a Sant Vicent de la Roqueta com a Monument Històric-Artístic, fet que ocorregué el 27 de març de 1978.\n↑ SERRA, A i SORIANO, F. J., "La portada tardorrománica de san Vicente mártir de València", 1\nSERRA, A i SORIANO, F. J., "La portada tardorrománica de san Vicente mártir de Valencia", Ars Longa, t. III, pàgs. 141-148, 1992. 1\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Església_de_Sant_Vicent_de_la_Roqueta&oldid=20442712»


Luke Perry: què saber sobre el seu matrimoni amb l'ex-esposa Rachel Sharp - Parelles Famoses\nLuke Perry: què saber sobre el seu matrimoni amb l'ex-esposa Rachel Sharp\nLuke Perry va portar una vida molt privada abans de la seva impactant mort el dilluns als 52. L'actor va ser pare de dos fills amb la seva ex-dona, Rachel 'Minnie' Sharp.\nTot i que els dos es van divorciar el 2003, es van mantenir prou a prop que Sharp estigués amb ell Beverly Hills, 90210 estrella quan va morir, segons el seu publicista. Els seus fills-Jack, 21, i Sophia, 18 ...estaven també amb ell, com va ser el seu nuvi, Wendy Madison Bauer.\nPerry i Sharp es van casar el novembre de 1993. Segons GENT, Sharp era una venedora de mobles de la qual Perry va sortir amb dos anys abans del casament. La parella es va casar a l'hotel Four Seasons a Beverly Hills amb 90210 coprotagonistes Jason Priestley, James Eckhouse i Brian Austin Green entre els 50 amics.\nSegons una GENT article de 1993, els taulers van informar en aquell moment que Sharp va enviar a Perry el seu sostenidor de cordó dos anys abans del casament. Segons ell, va proposar-li una vegada que va acabar de fer la pel·lícula rodeo Vuit segons a la glòria.\nL’únic enllaç de Sharp a Hollywood abans de casar-se amb Perry era el seu pare, Alan Sharp. Va ser un escriptor no acreditat a la pel·lícula guanyadora de l’Oscar Mel Gibson L’any de viure perillosament (1982). Entre els altres crèdits hi ha El cap de setmana d’Osterman (1983) i Rob Roy (1995). El seu crèdit final abans de morir el 2013 va ser el 2010 Ben-Hur mini-sèrie.\nDesprés de les seves noces, la parella es va traslladar a la seva casa de la Vall de San Fernando. Es van divorciar el 2003 i van tenir la custòdia conjunta dels seus fills.\n& Ldquo; Luke era un pare fantàstic i molt bo, & rdquo; va dir una font GENT Dilluns. & ldquo; Sempre assistia als seus fills & rsquo; funcions escolars i extraescolars quan eren més joves. Li agradava simplement passar-se amb ells i estar present. Estava tan orgullós de tot el que van aconseguir. & Rdquo;\nJake ara és un lluitador professional que actua amb el nom de 'Jungle Boy Nate Coy'. Està fitxat a All Elite Wrestling.\nMentrestant, Sophie vivia recentment a Malawi amb un grup de voluntaris que ajudaven projectes de desenvolupament. El viatge durarà quatre mesos. Una font va dir GENT encara era a l'estranger quan Perry va patir un ictus dimecres. Es va dirigir de tornada a Los Angeles per veure el seu pare abans de morir.\nEn el moment de la seva mort, Perry es va comprometre amb Bauer. L’actor va mantenir la relació privada, i mai va anunciar el seu compromís.


Apologia de la curiositat: Ara ja no volem ser europeus\namb les faccions i els mètodes de la conservadora cancellera Merkel. Això coincideix amb una severa crisi econòmica que ha destapat la complicitat entre el poder polític i els interessos particulars dels especuladors, l’amplitud de la corrupció i la necessitat d’una regeneració democràtica. Els mecanismes de gestió de la Unió Europea no n’han quedat al marge, han mostrat formar part del problema més que de la solució. El descrèdit de la política realitzada –o deixada de realitzar-- pels governs de les últimes dècades ha involucrat en la mateixa mesura els organismes comunitaris, que en depenen.\nLa idea d’Europa ja no és la positiva cooperació entre els països membres, basada en virtuts cíviques compartides i en polítiques democràtiques consensuades. Ara Europa es veu immersa en la bretxa creixent entre classes socials i entre el nord i el sud. Va contribuir a la transició democràtica i ara és ella qui en necessita una altra. L’euroescepticisme accentuat a múltiples països és el pitjor camí dels desencisats, l’evasió, el cadascú per si mateix, el replegament proteccionista, els prejudicis nacionals, les sobiranies i les identitats enfrontades. La Unió Europea necessita la mateixa regeneració democràtica que els governs que la dirigeixen.\nSeria tan senzill com establir llistes electorals comunes per ideologies a les eleccions legislatives simultànies al conjunt de països membres. Això topa amb les maquinàries polítiques de cada país, les quals representen una de les principals multinacionals, quasi tan àmplia con les econòmiques. Amb la diferència que a les maquinàries polítiques els interessa continuar sent locals per perpetuar-se mentre que les econòmiques fa temps que s’han globalitzat per dominar tota la resta. Almenys la crisi haurà servit per definir amb nova claredat els interessos de cada sector social.


Setena edició del Mercat de Santa Teca\nTarragona celebra la 7na edició del Mercat de Territori Santa Teca els propers 16, 17 i 18 de setembre. Santa Teca posa en valor el patrimoni històric i el vincula amb el gastronòmic i cultural, accentuant l’ecologia i l’avantguarda. En aquesta edició, el mercat orgànic té previst guanyar projecció internacional amb el concert que oferiran la cantant, multiinstrumentista i compositora Mariona Aupí i la banda de referència del folk europeu Il Gran Teatro Amaro a la Casa Canals, el diumenge 18 de setembre.\nAl Mercat Santa Teca conflueixen valors, productes i professionals amb esperit creatiu i innovador però posant èmfasi també en la història, fet que justifica la celebració del mercat en dos espais modernistes de la ciutat: l’antic Escorxador de Tarragona i la Casa Canals, una de les poques cases senyorials de Tarragona que s’ha conservat amb integritat.\nEs reunirà producte local de qualitat, cuina d’autor i cultura contemporània. Propostes per menjar, beure, aprendre i gaudir del territori, acompanyades d’un programa d’activitats, degustacions i concerts per conèixer els productes de temporada, l’agricultura ecològica i els aliments saludables. Propostes autèntiques basades en la sostenibilitat i en la solidaritat que començaran la tarda de divendres i s’allargaran fins diumenge. En aquesta nova edició de Santa Teca, a més, s’inclouen activitats infantils i familiars, un públic creixent a les diferents cites del mercat del territori.\nPrimera edició del Mercat de Santa Teca al castell d’Escornalbou. /JULE ROHER\nDivendres 16 de setembre: Plaça de l’Escorxador\n18:00 Arrencada del Mercat de Santa Teca. Berenar amb pa, vi i sucre i pa amb xocolata\n18:30 Circ amb Makoki i el Pescador de Núvols\n19:30 Obertura de la zona gastronòmica\n21:00 Club Vinil Tarragona: Napoleón Pincha, Satrústegui la Leyenda, Gerard Tocdequeda\n24:00 Club Vinil Tarragona: Mejor Playa, Mike the bike, Héctor Gloster, Carlitos Summertime\nDissabte 17 de setembre: Plaça de l’Escorxador\n09:30 Obertura del Mercat de productes del territori 12:30 Obertura de la zona gastronòmica\n18:00 Berenar amb pa, vi i sucre i pa amb xocolata 18:30 Taller familiar amb el Pescador de Núvols 19:00 Pipirimoska: acordió, guitarres i animació 19:30 Obertura de la zona gastronòmica\n21:00 Club Vinil Tarragona: Pepeyeah!, Raquel Bang Bang, Napoleón Pincha, Pallaretti, David Monoman 24:00 Club Vinil Tarragona: El Ripper, Ipopsycho, Burbu\nDiumenge 18 de setembre: Casa Canals\n18:00 Obertura de portes, de la zona de beures i menjars 20:00 Concert Mariona Aupí + Il Gran Teatro Amaro\nLA TECA I EL BEURE\nSanta Teca compta amb una àmplia comunitat d’elaboradors i restauradors que subscriuen el manifest dels organitzadors i oferiran el tast i la degustació dels seus productes. L’entrada a Santa Teca és gratuïta. El cost de les tapes i les begudes va des d’una Teca – que és la moneda oficial del mercat estrenada aquest estiu al Castell Monestir d’Escornalbou amb un cost de 1’25€ – fins a les 4 Teques.\nNOVA BOTIGA ON-LINE DEL MERCAT\nEls impulsors de Santa Teca han obert una botiga on-line de la qual se’n podran veure els primers lots que es posaran a la venda, durant el certamen de Tarragona. En un primer estadi, es podran comprar on-line vins ecològics i cerveses artesanes del país, però ben aviat s’ampliarà el catàleg de productes alimentaris saludables.\nQualitat i proximitat i referència internacional són els tres elements que s’han tingut en compte a l’hora de completar un programa musical per a Santa Teca 2016. Divendres i dissabte, la música anirà a càrrec del Club Vinil Tarragona, a més actuará Pipirimoska, al ritme dels acordions.\nL’apartat musical tindrà el seu punt culminant amb un acte a la Casa Canals, el diumenge dia 18 a les 20h amb la cantant, multiinstrumentista i compositora Mariona Aupí i la banda de referència del folk europeu Il Gran Teatro Amaro. El concert tindrà lloc al jardí de la Casa Canals, amb una vista privilegiada per sobre de la muralla romana. L’accés al concert a la Casa Canals és gratuït per ordre d’arribada i fins a completar l’aforament de 150 persones.


BDBH - 15 JULIOL 2020 | Nova Ràdio Lloret\nAvui parlem de la campanya “Hola, us esperàvem”, per impulsar el comerç i la restauració a la vila. La campanya està impulsada per l’Ajuntament de Lloret, el gremi de bars, restaurants i cafeteries i l’associació de comerciants amb la intenció de reforçar i consolidar l’estratègia de preparació post Covid-19 que ha fet el municipi.\nA través de la campanya, es pretén donar un missatge proper i d’acollida a lloretencs i visitants. Els establiments que hi ha participen compten amb un pack que consisteix en un vinil de benvinguda per instal·lar a l’entrada i dos adhesius. En un d’ells, es demana mantenir el distanciament social i en l’altre hi ha recomanacions generals de prevenció de la Covid-19. Els materials són gratuïts. Els establiments els poden sol·licitar al Departament de Comerç de l’Ajuntament de Lloret o al correu electrònic comerc@lloret.cat <mailto:comerc@lloret.cat>.\nEntrevista a Lara Torres, regidora de Comerç, Francesc Alsina, gerent de l’associació de Comerciants, i Nino Gómez, president del Gremi de Bars, Restaurants i Cafeteries de Lloret, per ampliar la informació d’aquesta campanya.\nEntrevista a Marina Nicolàs, regidora de la Biblioteca, perquè el servei obre avui el programa d’activitats d’estiu amb diverses propostes. Aquesta tarda, es farà un taller infantil d’slime.\nEspigoladors és una fundació solidària que organitza, aquest matí a Palafolls, una recollida o espigolada de cols. Busca voluntaris per poder dur a terme aquesta acció, la qual recollirà aliments que no es venen i que per tant es malbaraten. Els farà arribar a diferents entitats socials, com Càritas de Lloret, d’Arenys i el Centre de Suport Alimentari a Mataró.\nRecordem que aquesta nit arriba la segona sessió del cicle Cinema d’Estiu, amb la projecció de la pel·lícula ‘Green Book’, del director nord-americà Peter Farrelly i amb els actors Viggo Mortensen i Mahershala Ali. Serà a les 10 de la nit a les Alegries. Els membres del veïnat oferiran servei de bar.\nAcabem en plana esportiva per saber com es presenta la pròxima temporada per l’equip femení del Club Hoquei Lloret, que competirà un curs més a la Primera Nacional Catalana. Ho farà amb una plantilla renovada, amb quatre noves jugadores. Per saber més coses, entrevistem l’entrenador de l’equip, Sergio Alonso.


Un cap de setmana ben intens! | NutriEstil&Esport\nUn cap de setmana ben intens!\nNutriestilEsport junio 15, 2015\t Sin comentarios\nRenovar els coneixements és clau en tot professional sanitari. El dietista-nutricionista té el deure de continuar la seva carrera acadèmia perquè l’alimentació és una temàtica en constant evolució. NutriEstil&Esport té molt clar que per què una atenció sigui excel·lent és necessari invertir en formació.\nAquest proppassat cap de setmana s’ha celebrat el I Simposi Català sobre Planificació Dietètica-Nutricional i Ergonutrició per l’Entrenament Esportiu a l’Hotel Campus de la Universitat Autònoma de Barcelona, un esdeveniment clau per l’actualització dels professionals dietistes-nutricionistes en matèria de nutrició esportiva.\nLes ponències han tractat les particularitats de l’alimentació en cadascuna de les modalitats esportives, de les últimes novetats en ajudes ergogèniques, i d’estratègies nutricionals en cadascuna de les fases i temporades de la pràctica esportiva.\nL’Albert Martínez, el nostre dietista-nutricionista especialista en alimentació i esport, hi ha passat tot el cap de setmana sense perdre detall, completant així el seu currículum i actualitzant els continguts teòrics per tal de posar-los en pràctica.\nPer altra banda, l’Adhara Giner, ha tingut l’oportunitat de moderar una de les ponències impartides pel dietista-nutricionista Sr. Toni Solà sobre l’alimentació en el Crossfit. Sens dubte molt interessant a causa de l’augment de la pràctica d’aquest esport!\nParal·lelament, aquest cap de setmana també s’ha celebrat l’Emmona Ultra Trail, on el Sr. Jordi Sarola, membre fundador de l’Agrupació de Dietistes-Nutricionistes Especialitzats en Esport de Catalunya (ADNEEC) i dietista-nutricionista amb una dilatada experiència amb el camp de la nutrició esportiva, va assistir-hi per tal de donar suport als corredors de la dura carrera de muntanya. NutriEstil&Esport, com a membre de l’ADNEEC, també hi estigué present; és per aquest motiu volem agrair especialment al Sr. Jordi Sarola la seva col·laboració i suport 🙂\nL’efecte io-io, més que perdre i guanyar pes\nCom ajuden els microorganismes al nostre intestí


Cardona Integral » Projectes » Projecte d’Intervenció Comunitària Intercultural (ICI)\nInici › Projectes › Projecte d’Intervenció Comunitària Intercultural (ICI)\nCardona és un dels nous territoris que està desenvolupant el Projecte d'Intervenció Comunitària Intercultural que impulsen l'Obra Social "la Caixa", l'Ajuntament de Cardona i la Fundació SHE.\nEl Projecte d'Intervenció Comunitària Intercultural és una aposta per potenciar la convivència i la cohesió social, per afavorir el desenvolupament local i millorar les condicions de vida dels cardonins i cardonines.\nEl Projecte busca l'establiment de relacions entre professionals, ciutadania i representants de les administracions, amb la finalitat de generar un coneixement compartit de la realitat comunitària, que desemboqui en el disseny d'un pla d'acció conjunt que afavoreixi el desenvolupament social i millori la convivència local.\nEl model parteix de dues estratègies d'intervenció social que ja s'han demostrat eficaços: la intervenció comunitària (processos participatius) i la mediació intercultural (eines per a la gestió pacífica dels conflictes).\n• Acció Global Ciutadana\n• Escola Oberta d'Estiu\nServeis socials, assistent social


Per a l'obtenció d'una autorització de treball per compte propi serà necessari a partir d'ara aportar un dipòsit de 30.000 euros - ALPINA IMMOBILIARIA ANDORRA\nAquesta és una de les modificacions de la Llei qualificada d’immigració que preveu el projecte de llei de modificació de la dita llei aprovat pel consell de ministres, i que ahir va presentar la secretària d’Estat de Justícia i Interior, Ester Molné, que va remarcar que amb els canvis es busca “adaptar la regulació de les diferents autoritzacions d’immigració a la realitat econòmica i social actual”.\nMolné va explicar que s’ha optat per afegir-hi el requisit del dipòsit perquè s’havien constatat diversos casos de persones que sol·licitaven aquest tipus d’autorització però posteriorment “només constituïen una societat sense que hi hagués però una activitat econòmica real”.\nEl projecte de llei de modificació de la Llei qualificada d’immigració, que els propers dies entrarà a tràmit parlamentari, preveu també la creació d’una nova autorització d’immigració temporal per a joves amb opció de treball. Aquest permís, creat a partir de la demanda del ministeri d’Afers Exteriors després d’haver rebut la petició de diferents països per establir convenis per a programes de viatges formatius o de lleure per a joves amb l’opció de treballar, tindrà una vigència de sis mesos i va destinat a joves d’entre 18 i 25 anys nacionals o residents en els països amb els quals es puguin signar aquests acords.\nAixí mateix, amb la modificació de la llei es permetrà també que els titulars d’una autorització d’immigració per a estudis puguin treballar sempre que compleixin una sèrie de requisits. En aquest sentit, Molné va precisar que no es podran superar les setze hores setmanals i que la feina haurà d’estar relacionada amb els estudis que es cursen o formar part d’un sector d’activitat declarat prioritari. També es necessitarà la conformitat del centre on es cursin els estudis.\nLa reforma preveu també la introducció d’una sèrie de criteris per a la graduació de les sancions que es puguin aplicar per infraccions en matèria d’immigració. Molné va explicar que amb aquests criteris es vol reforçar la seguretat jurídica i evitar que es puguin donar casos d’arbitrarietat. Entre els criteris que es valoraran hi haurà, segons va precisar la secretària d’Estat de Justícia i Interior, qüestions com la intencionalitat i la gravetat del perjudici que es pugui causar, entre d’altres.\nEl text també modifica puntualment la regulació de l’autorització d’immigració per raons d’interès científic, cultural i esportiu perquè els seus titulars puguin desenvolupar les activitats necessàries per gestionar el seu patrimoni propi, tenint en compte que sovint es tracta de persones que tenen interessos econòmics propis que han de poder administrar.\nLa modificació, que servirà també per adaptar als compromisos internacionals contrets els terminis dels permisos fronterers, dels atorgats per raó de reagrupament familiar i aquells de caràcter temporal per a treballadors d’empreses estrangeres, inclou canvis en el règim de la retenció eventual dels dipòsits que es fan en el cas de les autoritzacions de residència sense activitat lucrativa.\nMolné va explicar que fins ara aquests dipòsits es podien embargar, si es donava el cas, per fer front a deutes que la persona pogués tenir amb l’administració, i que amb el canvi l’embargament es podrà fer també per altres deutes que es puguin tenir.\nEl nombre de residències passives creix un 11% el 2016 i se situa en 3.097 →


Cursa amb BTT per Adarró, el diumenge 4 de desembre\nTambé s'han organitzat pedalades i activitats per als més petits.\nSat Bike i Espai Trail organitzen, amb el suport de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, la primera Cursa BTT Adarró. La cursa, que se celebrarà el diumenge 4 de desembre al matí, consta d'un circuit de 5 quilòmetres, amb trams de diferents desnivells, que els participants hauran de completar cinc vegades seguides.\nAquesta prova està adreçada a corredors de més de 16 anys, amb llicència federativa (amb vigor o sense). La sortida serà a les 10 del matí, des de l'Escola Llebetx, i el temps màxim per finalitzar-la serà de 2 hores i 30 minuts.\nPosteriorment, a les 12.45 començarà una pedalada per a nens i nenes d'entre 8 i 14 anys. En aquest cas, els ciclistes hauran de completar un recorregut de 6 quilòmetres en un temps màxim d'una hora. La participació a la pedalada és gratuïta i el termini màxim per inscriure's és el 18 de novembre.\nLes inscripcions a la cursa, que tenen diferents preus segons el tipus de participant, es poden realitzar via web a l'adreça http://www.9hsports.cat/informacio_cursa/109 o bé presencialment a la botiga SAT BIKE (Av. Francesc Macià 124) de Vilanova i la Geltrú, fins el 19 de novembre. Més informació


Villa Pescecola Portopalo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nContrada Carratois, Guardiana Contrada, Portopalo, Itàlia, 96010 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Portopalo, Villa Pescecola és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Portopalo. Aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa són només algunes de les comoditats que fan que Villa Pescecola sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, cuina americana, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com pesca, esports d'aigua (no motoritzats). Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Villa Pescecola.


El Barça afronta a Budapest una final històrica amb l'Olympique de Lió com a favorit - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl Barça afronta a Budapest una final històrica amb l'Olympique de Lió com a favorit\nEl seu rival, un Olympique de Lió que ha estat 5 vegades campió d'Europa i que s'ha endut el títol, de manera consecutiva, els 3 últims anys. Les blaugranes, carregades d'il·lusió, estan convençudes que poden fer història\n18/05/2019 - 10.02 Actualitzat 18/05/2019 - 13.46\nEl Barça afronta a Budapest una final històrica amb l'Olympique de Lió com a favorit (EFE)\nEl FC Barcelona juga aquest dissabte a Budapest un partit històric (a les 18.00 hores) contra el gran dominador del torneig, l'Olympique de Lió.\nEl paper de favorites recau completament sobre el quadre francès, que s'han endut la Lliga de Campions femenina en les tres últimes edicions (en total tenen cinc trofeus), ja que el Barça, malgrat haver estat un dels equips més competitius a Europa en l'últim lustre, es troba molt lluny del poder de l'Olympique.\nAixò no obstant, a només un partit, el xoc es presenta una mica més igualat. No com l'any passat, en què a quarts de final el Barça va perdre en l'anada un partit clarament dominat per les franceses (2-1), i en la tornada al Miniestadi van tornar a ser superades per un 0-1.\nEls últims anys, el conjunt femení del Barcelona no ha pogut aconseguir el campionat de Lliga, que se li ha resistit per quart any consecutiu, però en canvi a la Lliga de Campions ha fet un pas ferm com mai abans ho havia fet un club de la Lliga, ja que va arribar a una semifinal (fa dos anys), a quarts (l'any passat i en fa tres) i a la final d'aquesta temporada.\nLes jugadores del renovat Lluís Cortés viuen un idil·li amb la Lliga de Campions, però la corona de campiones serà una empresa gairebé impossible davant un rival que és clarament més fort i juga millor a futbol.\nEl full de serveis de l'Olympique de Lió impressiona, i no només per les tretze lligues seguides a França, sinó pel seu domini a Europa, on porta tres Lligues de Campions seguides d'un total de cinc, així com dos subcampionats més.\nLluís Cortés: "L'Olympiqué de Lió té molt bones jugadores però no és invencible"


Callús demanarà als veïns que triïn entre diverses propostes de reforma del passeig - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCallús demanarà als veïns que triïn entre diverses propostes de reforma del passeig\nL'Ajuntament té una subvenció de 253.000 euros de la Diputació per afrontar les obres el 2017\njordi escudécallús 29.08.2016 | 07:51\nL'Ajuntament de Callús vol afrontar l'any que ve les obres de millora que té pendents al passeig d'Anselm Clavé, i ho farà en base al projecte que els veïns hagin escollit en un procés participatiu.\nJa fa gairebé tres anys de la inauguració de les reformes del tram superior d'aquest passeig (el que hi ha per sobre de la carretera de Cardona), que el van convertir en una avinguda amb més espai per a la circulació de vehicles. Aquella obra era necessària per resoldre els problemes viaris que s'havien generat en aquest punt, que va esdevenir la principal porta d'entrada i sortida del nucli urbà després del tancament de l'accés sud des de la C-55. Ara es vol intervenir en el tram del passeig que va des de la carretera de Cardona fins al capdavall del poble (el carrer de la Font), però en aquest cas "no volem una carretera, sinó mantenir el passeig, però que sigui modern", segons va apuntar el regidor d'Urbanisme, Lluís Martí.\nI és que en la reforma anterior es va suprimir l'àrea central del passeig per deixar un ampli vial per a la circulació viària concentrat al mateix marge, per bé que l'espai perdut per als vianants es va mirar de compensar eixamplant la vorera de l'altra banda. Aquesta vegada, l'estructura no es modificarà i es mantindrà el passeig central amb els dos vials per a la circulació de vehicles a cada costat, però es vol modernitzar l'aspecte del passeig, renovar el mobiliari, i arreglar els desperfectes que acumula després que no s'hi hagi fet cap intervenció integral en la trentena d'anys que fa que es va construir. "El paviment és de quitrà sense una segona capa de polit, i amb el temps s'hi han fet forats que s'han anat tapant com s'ha pogut, però sempre a base de pegats", va explicar Martí.\nUna ajuda de la Diputació\nL'Ajuntament ha considerat que al passeig li convenia una reforma, i és l'obra que ha prioritzat a l'hora de demanar subvencions a la Diputació, que aportarà 253.000 euros per al finançament de l'obra, que s'haurà d'executar el 2017.\nCom que encara no hi ha projecte, no se sap exactament quant costarà, "però això és el que tenim per gastar de la Diputació", va apuntar l'alcaldessa accidental i regidora de participació, Mireia Lladó. L'arquitecte municipal treballarà a partir d'aquest setembre en el disseny de diverses propostes que després se sotmetran a votació popular, mitjançant un procés participatiu que s'obrirà a tots els veïns, per bé que encara no se n'han concretat els termes. "Fa pocs dies que hem sabut que tindríem aquesta subvenció", va dir Lladó, i ara es posarà fil a l'agulla per poder avançar en el projecte.\nPasseig d'Anselm Clavé


L'Ajuntament d'Algemesí inicia una campanya informativa per a incentivar que l’assistència als centres escolars a peu o amb bicicleta – LA VEU D'ALGEMESÍ\nHome/Actualitat/L'Ajuntament d'Algemesí inicia una campanya informativa per a incentivar que l’assistència als centres escolars a peu o amb bicicleta\nSenyals informatives a la plaça del Mercat. LVA\nL’Ajuntament d’Algemesí ha iniciat una nova campanya per a promoure el desplaçament a peu als col·legis, així com dissuadir de l’ús de vehicles a motor per a evitar les aglomeracions de cotxes en les hores d’entrada i eixida dels centres educatius.\n“Quan pugues, passa del cotxe” és l’eslògan d’una campanya que es completa amb l’expressió “Per un Algemesí més sostenible”. El seu objectiu passa per fomentar nous hàbits de mobilitat més saludables que ajuden a recuperar els carrers perquè cada dia siguen més els xiquets i xiquetes que vagen al col·legi caminant o amb bicicleta.\nLa campanya va dirigida a adults entre 28 i 45 anys amb fills en edat escolar. Per a fer visible que és fàcil canviar el cotxe per la bicicleta o caminar, s’han instal·lat panells que indiquen la distància a la qual es troben els centres escolars del centre.\nEl regidor de Medi Ambient i Urbanisme, Pau Montalvà, ha manifestat que és necessari reduir l’ús dels vehicles de motor per als desplaçaments urbans. “Hem de tornar a conquistar el carrer per a les persones i buidar de fum innecessari la nostra ciutat. Anar al costat dels nostres fills de camí al col·legi sempre és millor i més bonic que anar davant, que és el que fem quan anem amb cotxe. Pretenem transmetre els valors mediambientals que, en el nostre dia a dia, es difuminen amb la celeritat amb la qual fem les coses”, assegura Montalvà.\nAquesta acció comporta activitats en els col·legis per a conscienciar que la mesura de mobilitat escolar transmet aspectes com a positius com la necessitat de fer exercici físic, reduir la contaminació, recuperar l’espai públic –ara ocupat en un 80% pels cotxes- i que les distàncies entre el centre de la ciutat i els col·legis no són insalvables.\nS’ha optat per una forma original de portar el missatge amb la utilització de l’entorn gràfic d’una coneguda app amb la finalitat de que el missatge no quede difuminat per les formes, per la qual cosa s’ha optat per crear un entorn atractiu per a l’usuari.


Es desclou la tenebra...: Brúixoles (o [Ne]Ces[s]ària)[#viernescreativo]\nBrúixoles (o [Ne]Ces[s]ària)[#viernescreativo]\nDes de sempre, la dificultat d'escollir el camí correcte l'ha perseguit. Com un mal inevitable o a condició necessària per adonar-se de l'error. Inclús el part fou complicat i, per això, s'optà per la cesària. No hi havia forma que el seu cos agafés la direcció adient, que hagués facilitat tant la tasca de metges i infermeres. Ara, però, no es tracta de néixer ni de caminar. Sols ha d'estimar-la, sentir el seu cos com una part del seu Univers. L'escalfor li servirà de brúixola en l'absència de la llum. I, quan vulgui besar-la i no sàpiga com desempallegar-se de l'influx de les seves cames, les intentarà separar amb tendresa. Així, centímetre a centímetre, cediran terreny perquè les seves mans arribin a alguna banda. Encara que no siguin els llavis que, en un principi, desitjava trobar i torbar.\n19 de setembre de 2015, a les 18:11\n24 de setembre de 2015, a les 22:49\nInsòlita panoràmica (o Màgia)[Niporepte150]


El Dia del Treball enmig del confinament | Tarraconense\nDivendres vinent, el dia 1 de maig, celebrarem la festa de sant Josep Obrer, patró dels treballadors, data que coincideix amb el Dia Mundial del Treball. Ho farem, paradoxalment, en ple confinament, en una situació ben estranya en la que moltes persones han perdut la feina, d’altres no es poden desplaçar als seus llocs de treball, i en el millor dels casos, es treballa telemàticament des de les llars. Aquesta celebració litúrgica va ser instituïda l’any 1955 pel papa Pius XII. El seu desig era dignificar treball posant sant Josep com el seu model i protector. Una altra fita important va tenir lloc l’any 2000, amb motiu del Jubileu dels Treballadors, quan sant Joan Pau II es va dirigir a ells tot dient: «Estimats treballadors, empresaris, cooperadors, agents financers i comerciants, uniu els vostres braços, la vostra ment i el vostre cor per contribuir a construir una societat que respecti l’home i el seu treball ».\nCertament, quan parlem de treball, no estem parlant d’un tema secundari. Es tracta d’un element fonamental de la vida humana que engloba el conjunt d’activitats que els éssers humans realitzen amb l’objectiu d’assolir fites, de produir béns i serveis per atendre les necessitats humanes. Per al creient té a més un sentit de participació en l’obra creadora de Déu, així esdevé una ocasió per col·laborar i servir els altres, i finalment un mitjà de creixement i de santificació personal. El nostre treball també comporta una relació amb la natura i unes conseqüències amb el medi ambient.\nPerò ara per ara, hem de reconèixer que el coronavirus està afectant molt seriosament a tota la humanitat. Ha alterat el nostre ritme i el nostre sistema de vida més enllà del que hom es podia imaginar. Els seus efectes sobre el mercat laboral estan sent devastadors i ho seran encara més en un futur immediat, amb una forta caiguda de l’ocupació. Contínuament rebem dures notícies sobre les repercussions que aquesta crisi i el confinament comporten en tot el teixit social i econòmic, sobretot per als autònoms i per a les petites i mitjanes empreses, i més encara per a un sector com el turisme, un els principals motors de l’economia del nostre país.\nJo em pregunto: Què podem dir davant d’aquesta situació? Recordo les paraules del papa Benet XVI en la seva encíclica Caritas in veritate, quan afirmava que “l’Església no pretén oferir solucions tècniques als problemes dels nostres dies, sinó recordar els grans principis ètics sobre els quals pot construir-se el desenvolupament humà”. La Doctrina Social de l’Església ens recorda que l’organització dels pobles i de la humanitat, no es pot dur a terme sense col·locar en el centre la persona humana i si no es té com a fonament últim Déu, que és Creador i Provident, que és Amor, que vol el bé dels seus fills i els ensenya el camí de la realització integral i de la convivència com a germans formant una família.\nAquesta pandèmia ha posat en evidència la fragilitat del nostre sistema, de les nostres previsions i de les nostres defenses. Ara és arribat el temps de la reconstrucció, de plantejar moltes coses de manera diferent, d’adoptar un nou estil de vida. Per la nostra part hem d’intensificar la vida de fe, l’anunci de Crist i especialment l’acció caritativa i social amb els més afectats per la crisi. És veritat que el gènere humà té prou recursos i possibilitats i, a més, l’experiència d’haver superat altres crisis. És, doncs, l’hora de l’esforç, del compromís solidari, de la responsabilitat, per damunt dels interessos personals i partidistes. El papa Francesc ens acaba de proposar un pla per ressuscitar davant l’emergència sanitària. Ens ofereix el seu full de ruta per reconstruir el planeta i conformar la civilització de l’amor davant “la pandèmia de l’exclusió i la indiferència”.


L’hort tradicional a Son Lladó | Ecomuseu Són Lladó\nL’hort tradicional a Son LladóEcomuseo Son Lladó2015-06-17T11:03:56+00:00\nA l’hora de muntar una horta, el primer pas sempre consisteix en la ubicació del terreny i en la preparació del sòl. L’espai destinat als cultius, la rotació dels mateixos, l’abonament i llaurada prèvia i d’altres labors de planificació són fonamentals per l’èxit del mateix.\nEn el nostre cas, abonam amb el fems que aconseguim dels excrements dels nostres cavalls, gallines i ovelles mesclats amb palla i curat al llarg de tot un any. Ho fem una vegada a l’any durant la temporada hivernal, preparant el terreny per a la sembra primaveral. La llaurada la realitzam amb mitjans mecànics, fins fa pocs anys amb el nostre cavall perxeró i, anteriorment, amb les mules que teníem a disposició en la pròpia finca.\nA la nostra zona es treballa l’horta en dues temporades ben diferenciades: l’estival i la hivernal. Els productes que es cultiven son elegits en funció de la seva adaptació a aquestes dues climatologies. A l’Agroturisme Son Lladó ens hem centrat més en l’horta de temporada estival per diverses raons. La seva producció és més exuberant i variada i ens permet oferir als nostres clientes els productes frescs de temporada per a la preparació dels dos plats típics per excel·lència de la cuina mallorquina estival: el trempó i el tumbet, tots dos confeccionats exclusivament amb hortalisses. A més d’altres plats de la cuina mallorquina i mediterrània on, per la seva elaboració, les verdures són ingredients imprescindibles, com ara la sèpia amb ceba, el frit mallorquí, les coques de verdura, de trempó i / o prebes, el peix a la mallorquina, etc.\nSuperat el fred hivernal, començam plantant les cebes i preparant el terreny per a les hortalisses d’estiu que es planten a finals d’abril. Bàsicament, tomàtigues per ensalada (i trempó) i les típiques de ramallet, que ens permeten preparar uns bons pa amb olis tot l’any. També prebes de diferents varietats, de les quals la mallorquina n’és l’estrella, tant per la preparació en verd del trempó com per fregir o torrar una vegada que han agafat el seu color vermell. A les tomàtigues i als prebes s’uneixen albergínies, carbassons o fruites com les síndries i els melons. Començam la seva recol·lecció al juny i no param fins a l’octubre.\nDurant la temporada hivernal, l’hortalissa estrella és la col, de la que es cultiven diferents varietats de les quals la col de cabdell i la coliflor són les més comuns. És la base de les típiques sopes mallorquines, cocarrois i bullits, en una estreta relació amb la cuina de supervivència. Altres hortalisses que es cultiven en la nostra horta durant aquesta època de l’any són els grells, les faves, les bledes, les lletugues i altres varietats més primaverals com les carxofes.\nTot això es complementa amb les aromàtiques, la majoria d’elles presents tot l’any, com són el julivert, l’alfàbrega, el fonoll, el marduix o l’herba-sana. Totes elles, a més de la seva funció culinària, poden tenir propietats medicinals, complir funcions pol·linitzadores o ajudar en el control natural de plagues. En el nostre cas particular volem senyalar també la plantació de dues varietats de Coronil·la (Valentina i Juncea), pel seu estudi com arbust farratger i com a millorador del sòl al tractar-se d’una lleguminosa.


La URV estrena el documental «El Periple. La vella llum d’Europa» en motiu del Dia Mundial de les persones refugiades\nHa començat fa 7 hores i 0 minuts.\ninici / notícies / La URV estrena el documental «El Periple. La vella llum d’Europa» en motiu del Dia Mundial de les persones refugiades\nPublicat dimarts 19 de Juny de 2018 11:04\nLa URV estrena el documental «El Periple. La vella llum d’Europa» en motiu del Dia Mundial de les persones refugiades. És un documental que reflexiona sobre la crisi dels refugiats i la decadència dels estats de la UE, però establint paral·lelisme socials i històrics amb l’exili republicà de 1939, la dictadura franquista i l’actual situació de bloqueig interior de les persones davant els conflictes bèl·lics actuals.\nEn concret, el Centre de Cooperació al Desenvolupament URV Solidària ha organitzat aquesta presentació dirigida per Mario Pons i produïda per Segula Films. L’estrena tindrà lloc a les 7 de la tarda a l’aula magna del Campus Catalunya de la universitat. La presentació anirà acompanyada de l’actuació musical de ‘Los Sirgadors’, i després es farà un fòrum amb el director del documental i el periodista tarragoní Enric Garcia Jardí.\nPer cloure l’acte, actuarà l’orfeó de la URV dirigit per Núria Giménez. Totes les activitats estan emmarcades en la programació que des de l’Ajuntament de Tarragona, entitats de la ciutat i la URV Solidària, han dissenyat pel Dia Mundial de les persones refugiades.\nSeguiment de 2.300 infants durant deu anys per veure la incidència de l’alimentació i l’estil de vida en la salut\nEl rànquing QS situa la URV entre les millors en Química, Ciència dels Materials i Enginyeria Química\nUn intercanvi entre la URV i Moçambic permetrà obrir una línia de recerca i cooperació en desnutrició\nL’estudiant Irene Mataró, premiada pel seu treball sobre l’eliminació de les obres hidràuliques ineficaces\nLa URV s’adhereix al pla pilot per a la residència de professorat de secundària en centres d’alta complexitat


Figueres acull una Jornada Tècnica “Networking Empordà” per promoure la venda de proximitat ·\nFigueres acull una Jornada Tècnica “Networking Empordà” per promoure la venda de proximitat\nNetworking sobre productes de proximitat\nEl “Networking Empordà” es portarà a terme el proper 25 de novembre\nEl departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació (DARP) de la Generalitat, amb la col·laboració dels consells comarcals de l’Alt i el Baix Empordà, així com dels ajuntaments de Figueres i la Bisbal i rodalies, organitzen una jornada tècnica amb el nom de “Networking Empordà” per al proper 25 de novembre, de 9 a 12:30 hores.\nAquest sessió es farà a Figueres (sala de plens el Consell Comarcal l’Alt Empordà, c/ Nou, 42) i té per objectiu reunir a diversos productors, restaurants i empreses d’allotjament i activitats turístiques de l’Empordà perquè puguin crear sinergies o relacions comercials. Per tal de fer-ho possible hi haurà un espai per intercanviar experiències i documentació entre els assistents.\nLa jornada començarà amb la recepció de participants i la presentació a càrrec de Joaquim Felip, vicepresident del Consell Comarcal, i de Rosa Geli, cap de l’Oficina Comarcal a l’Alt Empordà del DARP. A continuació començarà el networking, a mena de roda de contactes i entrevistes entre tots els assistents.\nLa jornada és gratuïta però cal inscriure’s prèviament a través del Consell Comarcal de l’Alt Empordà (Àrea de Turisme – Telf. 972 51 44 31 – Eva) o bé mitjançant el formulari en línia que es pot consultar a la pàgina web del Consell. Les places són limitades i es prioritzarà les empreses que no hagin participat en la jornada anterior, celebrada la passada primavera a la Bisbal, així com la varietat de productes.\nLa publicació del decret per a l’acreditació dels productes de venda de proximitat ha afavorit el coneixement per part del consumidor d’aquests productes i la valorització de la producció pròpia. Amb aquesta trobada és pretén novament reunir a diversos productors, restaurants i empreses d’allotjament de l’Alt i el Baix Empordà.\nTags: Alt Empordà, Baix Empordà, Consell Comaral, Departament d'Agricultura, Generalitat\nPrevious La Colla Castellera de Figueres acomiada la temporada aquest diumenge\nNext El càmping Illa Mateua de l’Escala fa una donació de 17.000 euros a quatre entitats\nEl nombre de monitors a l’Alt Empordà que acompanyen durant el servei de menjador escolar és insuficient


Diumenge 1, excursió a sa Cudia Cremada | GOB Menorca\nDiumenge 1, excursió a sa Cudia Cremada\nDv, 22/11/2019 - 10:36\nEl diumenge 1 de desembre s'organitza la darrera excursió de l'any per anar a veure un jaciment de molt interès. Es tracta de sa Cudia Cremada, al terme de Maó, on s'està excavant un recinte de taula.\nEn aquest jaciment s'hi han trobat restes islàmics, romans i púnics. L'excavació actual pot oferir noves informacions rellevants en relació a la funció i els usos que es donaven als espais presidits per les taules prehistòriques.\nUn arqueòleg oferirà una visita guiada per la zona, que també compta amb tres talaiots, una murada ciclòpia i d'altres elements d'èpoques remotes.\nNo cal inscripció prèvia, la gent s’ha de dirigir directament a les 9:30 h al punt de trobada que serà a la Plaça Biosfera de Maó. Sortirem a les 10 h. Dificultat baixa. Es retornarà a peu al punt de sortida. Final estimat a les 13:30 h.\nCristina replied on Ds, 23/11/2019 - 18:37 Enllaç permanent\nExcursió Sa Cudia Cremada dia 1 de desembre\nBona tarda, Us escric perquè, i segons el què he pogut llegir a la vostra pàgina web, per a l'excursió del proper 1 de desembre a Sa Cudia Cremada, el punt de trobada serà a les 9.30 a la Plaça Biosfera de Maó i la sortida serà a les 10 h. Vol dir açò que esperarem a tothom de 9.30 a 10 h a la plaça de la Biosfera i que a les 10 h partirem cap al jaciment? O vol dir que a les 10 h ja serem al jaciment per començar la visita? Moltes gràcies per l'aclariment. Salutacions, Cristina\nGOB replied on Dg, 24/11/2019 - 09:07 Enllaç permanent\nTrobada i sortida\nLa trobada és a les 9:30 h i a les 10h comença l'excursió, és a dir, es comença a caminar cap al jaciment.


Et pintaré de xocolata\nAquest cap de setmana ha estat d’aquells on hom se n’adona que tots els mals de cap, tots els equilibris vitals, totes les renúncies individuals que la paternitat comporta valen la pena.\nI és que us estimeu d’allò més, jugueu plegats i rieu, rieu pel damunt de les possibilitats auditives de les persones engrisides per les cabòries dels mortals.\nLa mostra de tot plegat és aquesta:\nLa màxima felicitat que dóna transgredir la correcció, pintar-se de gelat de xocolata i sorprendre a qualsevol passavolant que, per un instant, traspua infantesa en la mirada.\nSi haig de ser sincer, jo sóc massa nòrdic per ser esca d’aquesta explosió. Per sort, tinc el sud dins de casa i això permet lligar un all-i-oli que té moments de felicitat infinita com aquests.\nLa mama et pinta Eva. I tu pintes al teu germà. I és així com rieu i balleu i us perseguiu i il·lumineu un migdia que em dóna la certesa que la tria ha estat bona i que sóc just allà on vull ser.\nPotser demà -escric encara en diumenge- em tornarà a alcançar l’ombra del neguit i el pes de la feinada que suposa tenir família en un món on la família fa nosa.\nPerò ara, veient-vos banyats en xocolata o recordant-vos fent el pirata al cumple de l’Eric, visc la sort d’haver-m’hi llançat, de tenir-vos sota l’ala, d’invertir tres anys llargs en la vostra criança, tan de nit com de dia.\nGràcies per ser-hi i per permetre’m compartir aquest creixement que fem tots plegats.\nAquesta entrada s'ha publicat en 00d. Paraules per a Eva (i Alex) el 20 de juny de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nLa classe mitjana estigué aquí\nPer llegir aquest article, et recomano escoltar aquesta cançó.\nNo sé si és un fet generalitzat o no, però no és el primer cas que em trobo un quarantí -en aquest cas un xic mes gran, però ja em val per argumentar – amb una fondària de coneixements desmesurats. I és que som molts els quarantins farcits d’informació estrambòtica i, aparentment, inútil.\nAra que l’educació ha de ser utilitària i servir exclusivament per trobar feina és una glopada de llibertat poder gaudir de la ciència dispersa d’en Javier Pérez Andújar al seu Catalanes todos acompanyat del vodevil televisiu La dimisión.\nCatalanes todos és un documentat repàs novel·lat de la història de Catalunya i dels catalans que al 1939 omplien la Diagonal per rebre al Caudillo, al 1977 cridaven Llibertat, Amnistia i Estatut d’Autonomia i al 2013 feien una Via Catalana de tall clarament independentista.\nImperdible obra que qüestiona tots els relats oficials sobre la Transició i que permet afinar millor les batalles polítiques d’avui en dia.\nPer mi, només hi ha un punt d’indeterminació en tota l’obra: sembla que el fill de les Tres Xemeneies gaudia tant escrivint la novel·la que no tenia ganes d’acabar-la. De sobte se n’adona, i l’acaba. Eps! Però aquest fet no li treu grandesa: és una obra mestra es miri per on es miri i aconsegueix qüestionar-nos el món més proper tal i com ens l’han explicat. I, el més important, sense deixar de somriure en tota l’estona.\nLa dimisión, el vodevil que l’acompanya, no és només una comedia lleugera sinó que esdevé una obra mestre que hauria d’ésser emesa a les sobretaules de Televisión Española i que, molt possiblement, aixecaria més polseguera que la recent estrena de Paco León als teatres de Madrid.\nEn definitiva, un compendi de saviesa per passar bones estones amb sentit crític i origen suburbial.\nAquesta entrada s'ha publicat en 01f. ...amb bona lletra, 03a. Política el 17 de juny de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nAtrapats en l’institucionalisme\nEn principi, els dilluns haurien de ser els dies lleugers del Cau, aquells dies on el cap de setmana és el protagonista. Però aquest cop no parlarem d’impressions d’un aniversari en una ciutat invisible ni tampoc d’un altre aniversari, aquest casteller, que he viscut en la distància espai-temporal on resideixo amb el goig de saber que la colla reviu ara i sempre als seus il·lusos enterradors. Ni tampoc del nou pas del meu equip de futbol adoptiu en el seu camí d’ascens.\nAquest cop, i des de la modèstia que m’empara com a pare de família que es fa seus els mots d’en Xirinachs, em llenço al bell mig de l’arena política i em deixo escarnir per qui cregui que els meus mots tenen tonalitats partidistes prefixades.\nEl cas és que sóc ben astorat per les reaccions en xarxes socials, mitjans de comunicació i, fins i tot, en converses de cafè, entorn de la no aprovació dels pressupostos Jonqueras. No entenc com els eufòrics independentistes hem acabat reduint la independència de Catalunya a uns pressupostos autonòmics, tot donant al món la imatge més trista que hom pugui donar: confirmar el tòpic de què la pela és la pela. Perdoneu-me l’expressió però la pela me la pela.\nLa via catalana, amb tots els seus matissos, no pot restar atrapada en una disputa parlamentària i un mecanisme governamental que, ės tan important enguany com sempre, és a dir, que també ho era quan feia de ribot als serveis públics que ara trobem a faltar massa sovint.\nCrec sincerament que els parlamentaris han de parlamentar, el govern ha d’executar i la gent del carrer, enlloc de tirar-nos els plats pel cap i anar-nos ferint a cop d’insult, hauriem de pensar què ens ha passat per deixar que la qüestió que consideràvem més important del món hagi deixat de movilitzar-nos i s’hagi reclòs a les parets del Palau de la Generalitat i de l’Arsenal de la Ciutadella.\nHo ha fet d’aital manera que la independència, pel què llegeixo arreu, és un pressupost autonòmic: el pressupost d’un òrgan que forma part de l’administració de l’Estat que volem abandonar.\nEs pot remugar contra la CUP, es pot dubtar de CDC, es pot, fins i tot, pensar que tot és una estrategia d’Esquerra per a sortir com a victima de la batalla entre els anteriors i eixamplar el seu electorat amb una de les essències de l’esperit català: la solidaritat amb les víctimes. Però, mentre es perd el temps dins la casa que fa tornar boig, el somni col·lectiu s’allunya per malaltia col·lectiva, és a dir, perquè tots ens hem cregut diputats i hem fet de claca als portaveus del nostre grup parlamentari.\nCal, penso jo, deixar-se de balls de bastons i tornar als carrers. Tornar-hi i tornar-hi i, si fem un pas enrere – el RUI mal fet podria ser un retorn a les urnes de cartró – que sigui pá coger impulso.\nI és que, malauradament, l’ANC i Òmnium, les entitats que impulsaven aquestes movilitzacions, estan atrapades en el laberint institucional i partidista des del 27S. I això fa que els carrers ja no siguin nostres. Aquí és on rau realment el principal desafiament del moviment dels somriures: recuperar els carrers i exigir que s’avanci en un camí que, tard o d’hora, ens ha de fer adults i emancipats de la madre patria que no ha rutllat.\nAquesta entrada s'ha publicat en 03a. Política el 13 de juny de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nEncara no m’ubico – principi de desorientació empàtica\nAra que torna el Centro de Internamiento de Extranjeros de la Zona Franca, una manera com qualsevol altre d’amagar els problemes sense resoldre’ls, tot generant terror en éssers humans com nosaltres, és l’hora de fer una reflexió sobre immigrants (o refugiats com m’agrada anomenar-los). La base de tot: una anècdota personal.\nAquesta setmana, una visita a la abuela m’ha fet baixar cap a Sevilla amb la família xica. Allà, ens hem bellugat amb un cotxe prestat entre els pisos de la família sureña.\nJa fa sis anys que, uns quants cops a l’any, baixo a Sevilla i ens movem, o bé en transport públic o bé en cotxe prestat. I sempre tinc el mateix problema: per molt que m’hi esforci, no puc aprendre’n els carrers ni els camins entre llocs que visitem cada cop que baixem a la capital del Guadalquivir.\nEn manifestar-ho, la dona que m’alegra els dies, i que porto deu anys de vida a Barcelona, em diu que és normal i que ella, tot i el temps que porta al Cap i Casal, encara es perd pels seus carrers.\nI aquí la reflexió: Si nosaltres, occidentals com som, encara no ens hem fet amb els carrers de les ciutats per on transitem, com un refugiat que ve de mons molt llunyans, pot fer-se amb la vida a occident?\nIncapaços de fer-nos aquesta pregunta, no ens plantegem donar-los la mà per enriquir-nos mutuament, els tanquem en presons amagades sota noms maquillats (Centro de Internamiento) o els aboquem als marges de les ciutats i els neguem tota possibilitat de fer-se la vida amb nosaltres. Si és refugiat -allò que en diuen immigrant o extranjero– la resposta sempre és la marginalitat i la policia. I per què no l’acollida i la integració progressiva per a fer-nos tots un xic més humans?\nAquesta entrada s'ha publicat en 03a. Política el 10 de juny de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nPara estar tan buena, deberías lavarte, zorra\nLa victoria de la colomina Garbiñe Muguruza a Roland Garros aquest prop passat dissabte 4 de juny m’ha remogut aquest pensament lateral i holístic que, de tant en tant, provoca el centrifugat neuronal.\nGarbiñe Muguruza té una mirada encisadora i un somriure encantador en un cos treballat en hores i hores d’entrenament i competició finançats per entitats com Adidas o el BBVA, que la tenen franquiciada a llaor de llurs pressupostos publicitaris.\nLa Garbiñe però no va néixer a Santa Coloma de Cervelló, no. Va néixer al, si seguim la premsa no esportiva, país de moda entre la classe política espanyola: Venezuela.\nI, curiositats de la història, la victòria de Muguruza a Paris s’ha produit un dia després de la commemoració de l’assassinat de Gladys del Estal a Tudela.\nLa Gladys tenia una mirada encisadora i un somriure encantador que l’han fet icona dels somniadors.\nAmbdues van néixer a Venezuela i ambdués són d’ascendència basca. Suposo que això és el què, amb la performance del Banc Expropiat i la nova ocupació militar de Gråcia, és el què ha remogut neurones i generat la curiosa sinapsi entre una dona que és icona del sistema i una altra que ha esdevingut icona dels moviments socials d’arreu i que ens interpel·la constantment sobre la lampedusiana transició espanyola.\nGarduñe i Gladys, Gladys i Garduñe. Només a una d’elles, un agent de l’autoritat li va soltar la barbaritat que encapçala aquest apunt abans de rebentar-li el cap:\nA l’altre, mai li dirien… o si?\nAquesta entrada s'ha publicat en 03a. Política, 05a. Personatges i sentiments el 6 de juny de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nVoler volar per damunt del sutge que ens manté enganxats a l’asfalt.\nVoler volar per damunt d’aquest món putrefacte on tothom es mira el melic.\nVoler volar per damunt dels reixats i les fronteres, les normes i les rigideses.\nAvui només vull volar i no vull escriure.\nHi ha massa soroll i poques orelles atentes.\nEns prenen el pèl i hi caiem de quatre grapes.\nMón de rucs!\nEm fonc, perdut del tot, entre els núvols.\nTanco els ulls i un estol de falsies se m’emporta horitzó enllå…\nExtret de Globedia.com – El Arte de Volar\nAquesta entrada s'ha publicat en 05a. Personatges i sentiments el 3 de juny de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nFranquisme, 2 – Independentisme, 0\nDissabte, els legionaris es passegen per Barcelona amb servei propi de seguretat i manca d’incidents. Tan sols els vençuts es veuen interpel·lats fins al moll de l’os per una simbologia que, arreu d’Europa, criaria malves i, com a molt, seria objecte de museu.\nEl permís per fer-la, de la Delegació del Govern (PP). Els mossos? No deu ser competència seva i ho deixen per Guardies Urbans i la Policia Nacional de Via Laietana.\nDissabte, el dret a decidir es mostra amb tot llur esplendor a Tortosa.\nComençaré per dir que jo no sóc tortosí, tan sols sóc una bèstia furtiva del Port, però més del Matarranya que del Caro, més de Fredes que de Tortosa. I, això si, amb amistat d’una fada literària tortosina que es plany d’aquest dret a decidir que perd memòria històrica per “reinventar” un monument que reflexa sang damunt lo riu de vida.\nEl Govern de CiU i ERC han donat veu al veïnat (visca el dret a decidir!), tot legitimant el franquisme sociològic d’un 20% d’electors que han votat a favor de mantenir el monument enfront d’un 70% de passotes que els la sua el franquisme o, si més no, tenen d’altres cabòries que els allunyen de les urnes.\nI ara, la perversió de tot plegat: Mentre es dóna una capa de democràcia, legalitat i pau al franquisme, els mossos del Govern de CDC, ERC i més, militaritzen el barri de Gràcia i donen peu a diaris com La Vanguardia o El País (oh! modèlica transició) per criminalitzar els moviments socials antifeixistes i “alguns professors universitaris” que els alimenten. Es busca un nou Ferrer i Guardia?\nMentres els fets suara esmentats succeeixen, hom no pot més que pensar que, els partits que ens guien a la independència, no només han de ser independentistes, sinó que ho han de demostrar amb fets i no només amb paraules.\nI els fets combinats de Tortosa (ús del dret a decidir per mantenir un simbol franquista), els legias (sense dispositiu de Mossos visible) i Gràcia (amb operatiu de Mossos militaritzant el barri) no ajuden gaire a donar la imatge desitjada. Oi més quan s’apropen unes eleccions on una Convergència en reconstrucció ja va marcant perfil propi a base de declaracions contra republicans i cupaires, les companyes de vaixell a la Ítaca que, diuen, desitjada.\nPerdoneu, però no entenc res i estic força decebut de tot plegat. Els bocinets de credulitat i innocència que em quedaven han volat pels aires.\nGràcies per fer-me independent de la infantesa.\nAquesta entrada s'ha publicat en 03a. Política el 30 de maig de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nAquesta entrada s'ha publicat en 01b. Gràcia i Poblenou, 05a. Personatges i sentiments el 27 de maig de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nSet peces d’orfebreria fina\nDir que sóc malalt, de baixa, a casa, i amb la feina que apreta allà on, amb més salut, hauria de ser, seria excessiu, hores d’ara. Ho he escrit i repetit tantes vegades que, si algun dia pateixo algun d’aquests mals incurables, ja et pots ben calçar, perquè en aquests pàgines t’hi trobaràs un munt de lletra monòtona i exclusiva sobre el mal mortal en qüestió.\nEl cas és que, entre febreta i febreta, entre son i son, tinc un xic de temps per evadir-me d’aquest mal tràngol i enfilar-me damunt les espatlles literàries de gegants tan sublims com per fer del món, poesia.\nAquest és el cas del llibre objecte d’aquestes ratlles. Un llibre d’aquells que serveix per donar tota llur prestancia al relat breu, al conte.\nSet dies, un conte per dia, tal i com les religions mediterrànies diuen que el Creador va fer tot el món, aquest és el temps esmerçat en la lectura dolça i transparent com les aigües de la mar que ens uneix.\nI és que, en George Moustaki és la mediterrània feta persona i, com la mar que és, ubica els set relats allà on, culturalment, tenim admès que va començar tot, allà on el segle més pervers de tots, hi ha posat les disputes i les guerres, les enemistats i la ceguesa.\nI és que som tan mesquins, que assassinem la nostra matria, ens hi pixem amb sang i encara en donem la culpa als pobles que habiten aquell tros de món que ens hauria de ser tan estimat.\nEl mur, el llaütista, el governador, el duel, Ibrahim, els invasors i Hassan ens fan passar una bona estona, tot i el sotrac que provoquen en el lector que estima i es deixa estimar pel seu voltant i la seva història. Nens, molts nens juganers envoltats de grans seriosos. Amor, molt d’amor sensual, cortès, mediterrani, discret i sublim.\nEm canso escrivint la crònica, menys que ahir i espero que més que demà i haig de deixar-vos amb la incògnita dels continguts dels relats. D’aquest contingut, només dir-te que el mur, el primer dels relats, ara és de moda en aquest costat de la mediterrània i, amb tonteries com la de les banderes a la final de copa, es veu que no serem mai prou innocents com la quitxalla que, de matar guatlles que queien a l’altra banda del mur i anar-se-les passant de banda a banda, van passar a l’esport rei, al futbol, però no a aquest futbol modern de diners i contractes, sinó al veritable futbol, el dels carrers i els patis de les escoles, el futbol que no necessita murs per a diferenciar-se dels altres, com tampoc necessita paraules i lleis per a amagar les diferències.\nLlegiu, llegiu, Moustaki i viatgeu a aquells móns que serien desitjables.\nAquesta entrada s'ha publicat en 01f. ...amb bona lletra el 20 de maig de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nEl millor dels regals\nDiumenge de celebració\nque comença d’allò pitjor.\nBronquitis, grips i costipats.\nVirus, bactèries i mals de cap.\nI, cirereta de tot plegat,\nl’àvia ben fomuda s’ha llevat.\nque el món s’acaba.\nla dansa més macabre.\nque la salut ens falla.\nBruixes i dimonis\nque ens veniu a visitar\nMarxeu ben lluny de casa!\nMarxeu al més enllà!\nAquesta entrada s'ha publicat en General el 16 de maig de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nViatge més enllà de la poesia\nEl Sant Jordi d’enguany em va llegar un imperdible per a xirucaires lletraferits com jo. Una herculea tasca, pròpia d’esbojerrats titans a la caça del rastre d’un semidéu, una obra que, des dels ulls d’aquest remenut ós, supera, i amb escreix, la genial bogeria de l’Stevenson, en Poe i el mateix Lovercraft, si puc esmentar-los sense que el món trontolli.\nEl seu escenari: biblioteques, museus, valls, muntanyes, llamps, aiguats i tempestes.\nEl seu temps: un segle llarg de rastres d’espardenya en llibretes velles i racons del Pirineu.\nDes que l’he llegit, s’ha incrementat, i amb notable escreix, l’admiració pel verdegarià Bernat Gasull. Amb qui, des del desconeixement mutu, trepitjem carrers comuns.\nMaleïda. L’aventura de Jacint Verdaguer a l’Aneto no és un llibre sobre literatura verdagueriana ni una crònica de l’ascensió del poeta al cim suara esmentat. Qui hi busqui només això, en sortirà escaldat i perdut en alguna fonda afrau del massís que ens va parir.\nEl Maleïda d’en Gasull és una aprofundida recerca sobre el Pirineu que, prenent forma literària, guanya en força i riquesa fins al punt de no deixar indiferent al lector que entra en el joc.\nAra, que un servidor, és lluny de la muntanya, el Maleïda esdevé una benedicció que m’omple d’imatges d’un Pirineu, de molts Pirineus que ha anat fent l’home amb llur traça.\nAcabat el llibre, i amb la bronquitis cantant absoltes, em sento com el poeta a Comillas, i, en mirar els gratacels de Barcelona, veig els cims del Pirineu i sento Gentil i Flordeneu com hi passen: La Sagrada Família és l’Aneto, la Torre Agbar, la Pica, les de la Vila Olímpica, el Costabona i el Canigó!\nI, endemig de tots ells, gegants i capgrossos ballant la dansa més bella de les que es fan i es desfan, aquella que, saltironant riu avall, baixa dels cims més preuats per qui subscriu aquestes ratlles.\nEscrit a rengle seguit des d’una taula del bar dels Lluïsos de Gràcia,\nAquesta entrada s'ha publicat en 01f. ...amb bona lletra, 02a. Excursions i senders el 13 de maig de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nA saber què hauran fet, aquests!\nUn segurata, quatre urbanos uniformats, dos de la secreta i dos treballadors del metro rodegen un home d’uns quranta anys i un altre que ronda la vuitantena.\nSom a l’estació de metro de Catalunya, a l’andana de la linea 2, direcció La Trini, i les mirades dels passatgers llencen insistentment la frase que encapçala aquest apunt.\nPoc abans, la figura tentinejant del més jove havia cercat l’intèrfon amb el cap a can pistraus i la orientacoó desapareguda.\nUn àngel de cabell blanc i vestit negre havia respost al seu prec i havia activat l’intèrfon pocs segons abans de desaparéixer.\nAssegut a terra, l’home espera atenció mèdica, mentre una gernació corre per l’andana en direccions contraposades. Algun d’ells li colpeja les cames, molts fan que no els veuen. Només dues senyores es fixen en l’home i una li dóna un caramel, mentres l’altre insisteix en la trucada.\nEl mareig va remitint, però l’esgotament perdura quan arriben dos números de la Guardia Urbana i un agent de seguretat del metro.\nActivació de protocol, tensió, trucada al 112 i espera en un dels incòmodes bancs de l’estació capitalina.\nMentre esperem l’ambulància, marxa el vigilant i apareixen dos guàrdies més i una treballadora del metro. El cap ja no em roda, mon pare és al costat, la calor m’estaborneig, però puc veure la frase dibuixada en els ulls de l’atrafegada ciutadania.\nHores després, al 2 de maig, em detectaran una bronquitis aguda bacteriana al pulmó esquerra.\nL’esquerra justament. Bona metàfora d’aquest món on tothom és culpable fins que no es demostri el contrari i l’ajuda al dèbil s’enterra en cabòries i automatismes urbans.\nAquesta entrada s'ha publicat en 03a. Política, 03b. Vers els municipis del Coneixement, 05a. Personatges i sentiments el 9 de maig de 2016 per Lluís Mauri Sellés\nA mil quilòmetres de tu\nJo, ella, ell… som perduts\nSentim la veu quan fem un truc\nla vídeo trucada,\nens acosta un munt\nTots volem baixar al sud\nLes nits són llargues i el sol és cru\nl’enyorança ens perd i l’amor és dur\nI em diuen que aneu a Basilea:\n– Ea, ea, ea, el Barça en Basilea! cantàvem pels carrers al març del 79\nD’aquella Final que vam viure per la ràdio en recordo la veu d’en Fernández Abajo\n– La Floooooor de la Isabelaaa, tabaco de Filipinas\nI l’eufòria desfermada pels carrers de Barcelona un cop passada la final dels 7 gols.\n– Fortuna! La copa! Se mira i no sé toca!\nCrec que fou llavors que vaig esdevenir culer conscient. Crec que fou llavors que en Cruyff va perdre pistonada estelar davant Jansi Cranquel. Fou llavors quan vaig saber que els ídols també ploren:\n– Neskeeens! Neskeeens!\nI ara tot això ho reviure amb tu, ho reviurem nosaltres, ho reviuran parents, amics i saludats per la tele en color.\nAquesta entrada s'ha publicat en 05b. Ratlles curtes el 6 de maig de 2016 per Lluís Mauri Sellés