Flaminia366 Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nFlaminia366Via Flaminia 366, Flaminio i Parioli, Roma, Itàlia, 00196 - Veure al mapaExcel·lent8,4Basada en131comentarisFlaminia366Veure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure totes les 24 fotosMolt bona ubicació 8,4Veure al mapa8,4UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nDistàncies i informació bàsicaaeroports a prop18 kmCiampino–Aeroport Internacional G. B. Pastine (CIA) - Roma22 kmAeroport Leonardo da Vinci, Fiumicino (FCO) - Romaestacions de tren i autobús2,2 kmLepanto Underground Station2,2 kmEstació de Metro Flaminio - Piazza del Popolohospitals i clíniques1,6 kmClínica Travel Healthfarmàcies150 mFarmaciabotiga de conveniència2,4 kmNaturaSiRetirada d'efectiu80 mATM\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Roma, vosté es sentirà com a casa a Flaminia366, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Flaminia366 asseguren una estada plaentera als seus clients. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha transport hotel/aeroport, biblioteca, lloguer de bicicletes. L'ambient de Flaminia366 es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, nevera, articles de tocador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Roma, faci de Flaminia366 la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatcalefaccióservei de planxaarticles de tocadorempolles d'aigua de cortesia assecador de cabellnevera Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease let the property know your expected arrival time in advance. You can use the Special Requests box when booking or contact the property.


El Club Nàutic Flix obté molt bons resultats en la 2a regata de la Lliga Catalana de Llagut celebrada a Arenys de Mar. – Ràdio Flix\nPublished on Juny 29th, 2015 | by aleandra\nEl Club Nàutic Flix va participar aconseguint molt bons resultats, similars als obtinguts en la primera regata celebrada a Lloret. Primera posició per a l’equip Infantil A .Tercera posició per als equips Infantil B i Cadet masculí. Els equips Juvenil masculí i Sènior Masculí van assolir la segona posició i el Sènior femení la vuitena. L’equip Veterà masculí no hi va participar. Joan Carles Garcia ens ho ha explicat aquest matí en el “Quina Calda” de Ràdio Flix.


Les actuals campiones de la Divisió d'Honor Catalana, les gironines del GEiEG, miraran de revalidar el títol (Jaume Andreu FCR)\nActualizado a 22-02-2019 07:05\nCugat.cat / L’equip santcugatenc viurà aquest cap de setmana un capítol històric: jugarà les semifinals d’ascens a la Divisió d’Honor femenina davant la UE Santboiana. Tot i la dificultat del repte, les d’Albert Casorrán lluitaran per accedir a la final i pujar a la màxima categoria estatal, un fet que es preveu complicat tenint en compte que les vallesanes amb finalitzat quartes la lliga regular i les de Sant Boi, primeres. A més, les altres semifinalistes, les gironines del GEiEG i les barcelonines del BUC són les vigents finalistes de la competició.\nLa Santboiana, com a guanyadora de la fase regular, és el màxim favorit a l’ascens i ho demostra amb una plantilla amb diferents jugadores internacionals en el seu equip. Les blau-i-negres no han pogut superar les del Baix Llobregat en els dos enfrontaments de lliga regular. Ara la cita és diferent, però Casorrán és conscient del potencial de les rivals i vol un partit ajustat en els darrers minuts per tenir opcions de guanyar, i per poder afrontar el matx amb més garanties, el tècnic espera recuperar algunes de les jugadores que han estat baixa en els darrers compromisos.\nAquesta semifinal li arriba al Club Rugby Sant Cugat com a fruit de l’aposta per a la base, amb una gran tasca iniciada fa temporades i que s’ha projectat en el primer equip masculí primer i ara, l’entitat vallesana ha apuntalat també la seva branca femenina.\nLes semifinals de la Divisió d’Honor Catalana Femenina que ja han quedat definides, després que el Sant Cugat es convertís en el quart equip classificat per als play-offs i esvaís l’únic dubte que calia aclarir en la darrera jornada, per definir els encreuaments.\nNo va haver-hi sorpreses i els tres conjunts capdavanters van guanyar els seus enfrontaments per deixar la classificació tal com estava. D’aquesta manera, la Santboiana va proclamar-se campió de la lliga regular en acabar líder amb 55 punts, el BUC ha finalitzat segon amb 54 i el GEiEG tercer amb 53. El Sant Cugat va perdre a la Foixarda, però va poder mantenir la quarta plaça que permet que es coli entre els millors i jugar aquestes semifinals.\nD’aquesta manera, les semifinals de demà al Camp Municipal de Can Vinader de Castelldefels enfrontaran la UE Santboiana amb el CR Sant Cugat i el Barcelona Universitari Club (BUC) amb el GEiEG de Girona, precisament els dos finalistes de l’edició anterior, que va acabar amb victòria per a les gironines.\nLa primera es jugarà a les 11h i la segona a les 13h i es podran veure en directe per les televisions locals i a XALA! L’espectacle del millor rugbi català, en directe a La Xarxa!\nComenta leer comentarios noticia El Sant Cugat buscarà sorprendre la Santboiana


La CUP presenta 47 modificacions a les ordenances municipals de policia i bon govern de Deltebre\nPublicat el Dimarts, 20 Juny 2017 17:00\nLa CUP Deltebre va presentar, el dilluns 19 de juny, al·legacions a les Ordenances de policia i bon govern, aprovades al ple municipal del 9 de maig de 2017, amb el vot a favor del PDECat, ERC, PP i CE-Socialistes i el vot en contra de la CUP.\nAixí, dimarts van portar a l’Ajuntament 45 modificacions i eliminacions d’articles, una modificació general a les dotze ordenances i una sol·licitud d’anulació de l’ordenança número 8, reguladora de la prevenció i control dels mosquits, especialment del mosquit tigre per substituir-la per una campanya de conscienciació. La regidora Dayana Santiago destaca que "aquestes ordenances han estat presentades unilateralment per l’equip de govern, sense consensuar-les prèviament amb l’oposició ni amb teixit associatiu del poble".\nEs van presentar al ple dotze ordenances, un volum de 600 pàgines que difícilment es poden debatre en un ple així com la dificultat que representa per a la gent poder presentar al·legacions. "Aquesta manera de treballar peca de falta de transparència i evidencia la manca d’oposició que té l’equip de govern".


contemplatius en l'alliberament: S'ha de pensar amb el cap, no amb l'estómac\nS'ha de pensar amb el cap, no amb l'estómac\nAmb dos temes que m'afecten directament com és immigració i món local podeu entendre que aquests dies amb el debat del padró de Vic no he estat parat. Però he mira't d'anar treballant sense fer soroll i col·laborar perquè tot això no acabés malament. Com a representat del món local a la Taula de Ciutadania i Immigració de Catalunya i en el Pacte Nacional Per a la immigració, el tema m'ha tocat directament i han hagut moments delicats.\nTampoc he volgut escriure res quant el debat estava totalment desbocat i semblava que es tractava de veure qui la deia més grossa. M'ha donat la sensació que molts cops es parlava més amb l'estómac que amb el cap. És allò que diuen que a situacions complexes no es poden donar respostes senzilles.\nCom a cristià, de posicionament només n'hi ha pot haver-hi un: "l'estranger és el teu germà". Com a polític d'esquerres també és evident que volem la millor atenció pel major nombre de persones. Però suposo que també hi ha les limitacions que aquí no es poden solucionar tot els problemes del món i que si no hi ha feina és evident que no es pot atendre a més gent.\nPer tant, com polític local faré tot el possible per que aquí pugui viure la gent més i millor, vinguin d'on vingui. També puc entendre la gent que no se sent ben atesa als serveis mèdics, als serveis escolars o tingui problemes de convivència en la seva escala de veïns on en el seu barri i pensi que la solució és aturar la immigració. Però això no és un problema de padró. La gent vol més i millor atenció, serveis adients i de qualitat. El que hem de fer els polítics és resoldre aquestes temes la gent se senti ben atesa i puguem estendre el benestar al major nombre de persones. Els polítics no podem acceptar la resposta fàcil que els problemes se solucione aturant la immigració i donar la resposta fàcil de demostrar que aquí no volem a ningú més posant com excusa un tràmit legal i una contradició legal-administrativa.\nNo llencem la feina ben feta de tanta gent durant els darrers anys.\nPublicat per Jordi Serra i Macià a 15:39\nAmb trec el barret davant de la teva reflexió, GRÀCIES!\n24 de gener de 2010, a les 20:15\nXavier Jounou: "sóc d'esquerres perquè sóc cristià"\nA l'amic Jounou de Solsona\nArticle de Bernabé Dalmau avui al Periòdico


GOTES DE MATEMÀTICA EGÍPCIA I MESOPOTÀMICA A TRAVÉS DELS TEXTOS | Secció de Ciències i tecnologia\n28/05/2019 20/06/2019 / cienciaab\nEl nostre ponent serà en Josep Pla i Carrera, professor emèrit del Departament de Probabilitat, Lògica i Estadística (UB). La conferència es farà el pròxim dia 30 de maig, dijous, a les 19 hores, a la sala Verdaguer de l’Ateneu Barcelonès.\nDr. Josep Pla i Carrera\nJosep Pla i Carrera és professor emèrit de la Facultat de Matemàtiques i Informàtica de la UB, especialista en lògica i en història de la matemàtica. Va iniciar la carrera docent en el curs 1969-1970 a la UB i també va ser un dels primers professors de matemàtiques de la Universitat Autònoma de Barcelona, tot just nascuda. El 1975 va defensar la seva tesi doctoral -la primera de l’àmbit de les matemàtiques escrita en català, titulada Contribució a l’estudi de les estructures algebraiques dels sistemes lògics deductius-, que va obtenir la màxima qualificació.\nDes d’aleshores, ha dedicat tota la seva vida professional a la investigació i la docència a la UB, i ha exercit també diversos càrrecs acadèmics a la facultat. És autor de diverses obres i articles especialitzats i també ha publicat articles de divulgació dirigits a estudiants i professors de matemàtiques. És autor de la novel·la Damunt els espatlles dels gegants, sobre Évariste Galois, que li va valer el Premi de Literatura Científica atorgat per la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació (FCRI). El 1992, la seva obra Axiomes Alternatius de la teoria de Conjunts i llur influència en matemàtiques va ser guardonada amb el Premi Ferran Sunyer i Balaguer de l’IEC.\nLa filosofia que ha inspirat els llibres del projecte de l’Institut d’Estudis Catalans, Història de la matemàtica. Resultats textos i contextos, dirigit per la Dra. Pilar Bayer, és que la història de la matemàtica és la presentació de la matemàtica tal com es feia en el context, és a dir, en cada moment i en cada civilització i això només es pot fer, ens diu Josep Pla i Carrera, anat a les fonts, els textos. Això és el que en mostrarà el 30 de maig, basant-se en dues icones, la numeració babilònica i la numeració egípcia.\nAmb aquests dos exemples, Josep Pla, ens vol deixar clar que la Història de la Matemàtica, tracta de la matemàtica feta en cada context, i això només es pot fer analitzant els textos.\nAnunci Ateneu Barcelonès\nBlog de la Biblioteca de Matemàtiques\nEl profesor Josep Pla i Carrera recibe el Premio Crítica Serra d’Or 2017 por la ‘Història de la matemàtica’\nReferències al professor Josep Pla i Carrera\nCiència i tecnologia, General, Josep Pla i Carrera, Matemàtiques\n← PROJECCIÓ I DEBAT: THE IMITATION GAME (DESXIFRANT L’ENIGMA)\nTranshumanisme i diversitat funcional: cap a una tecnologia centrada en la persona →


És el Moment buscarà ‘totes les alternatives’ per tindre grup valencià en el Congrés - Diari La Veu\nEscriba el número 879624\nJoan Baldoví, aquest dimecres.\nEl diputat valencià, Joan Baldoví, ha assegurat que la nova Mesa del Congrés demostra “que alguns prefereixen pactar amb els de sempre” per a complir “aquella màxima del príncep de Lampedusa de canviar un poquet perquè res canvie”.\nPer a Baldoví, alguns no han entés el missatge que va llançar la societat el dia 20 de desembre, on els ciutadans van dir que volien canvis: “Recorde el hashtag del PSOE #NoEsNo amb el qual asseguraven que no donarien suport al PP en el Congrés, un hashtag que finalment ha significat negar el canvi reclamat pels ciutadans i atorgar el control de la Mesa al Partit Popular.”\nMalgrat que la majoria de representants de PP i Ciudadanos en la Mesa del Congrés dificulta la possibilitat de tindre el grup parlamentari 'Compromís–Podemos–És el Moment, Joan Baldoví ha apuntat sentir-se “legitimat” per buscar alternatives “per tal que la veu de les valencianes i els valencians no es quede ofegada i amagada en un grup mixt”.\nEn aquest sentit ha anunciat: “A partir d'ara i fins dilluns, veurem quina serà la millor alternativa perquè allò que van votar les valencianes i els valencians per a tenir un grup valencià en el Congrés siga una realitat”.\nMarta Sorlí (PSOE): “La vella política no ens pot furtar allò que ens han donat legítimament les urnes”\nEn aquest mateix sentit s'ha posicionat la diputada per Castelló, Marta Sorlí. "El PSOE s'ha ajuntat amb la dreta de sempre i amb la nova dreta per negar-li voluntat al poble valencià però seguirem lluitant pel grup parlamentari. La vella política no ens pot furtar allò que ens han donat legítimament les urnes".\nXimo arriba al Congrés dels Diputats\nPel que fa a l’arribada dels diputats valencians al Congrés a ritme de música valenciana, Joan Baldoví ha explicat que “hem volgut entrar al Congrés amb alegria i reivindicant unes de les senyes d'identitat de la cultura valenciana, com són les bandes de música”. “Hui és un moment d'alegria, ja que comença una nova etapa, un nou parlament on s'han acabat les majories absolutes i on hi haurà diversitat, fins i tot, cultural”, ha puntualitzat.\nL'agrupació musical 'Wow Win Orchestra Valencia' d'Ontinyent, ha sigut l'encarregada d'acompanyar els diputats Joan Baldoví, Marta Sorlí i Ignasi Candela, “i ho han fet a petició de la mateixa banda i de forma completament desinteressada”. Per això, des de Compromís-Podemos-És el Moment han volgut donar les gràcies “a aquest grup de joves músics per acompanyar-nos aquest matí” i per la seua “magnífica interpretació d'alguns dels temes més significatius de la música valenciana”.\nEscriba el número 658106


Jerusalem - WikiLingua.net\ncomú: القـُدْس (Al-Quds);\n‘hebreu: «Ciutat de Pau»\nàrab: «La Santa»’\n732 100 (CBS fi de 2007)\nJerosolimitanos o hierosolimitanos\n125 156 dunams (125,2 km²)\nJerusalem és una ciutat i municipi d'Àsia occidental, situada en Orient Pròxim. Des de 1950 el seu sector occidental és la capital oficial de l'Estat d'Israel, després de la primera guerra àrab-israeliana.\nL'estatus de la part oriental de la ciutat, conquistada en 1967 per Israel, es troba disputat, ja que en aquest sector —referit habitualment com Jerusalem Aquest o Jerusalem Oriental, que inclou la Ciutat Vella— és on l'Autoritat Nacional Palestina pretén establir la capital del seu futur Estat. Israel no accepta les reclamacions palestines i, després de la Guerra dels Sis Dies, considera la ciutat com un tot unificat i un mateix municipi, declarant-la com la seva capital indivisible mitjançant la Llei de Jerusalem en 1980. En senyal de protesta per aquesta anexión unilateral, els Estats membres de les Nacions Unides van acabar per traslladar les seves ambaixades a Tel Aviv.\nJerusalem és una de les ciutats més antigues del món, habitada pels jebuseos abans de l'arribada de les tribus hebrees a Canaán a principis del segle XIII a. C. Va ser l'antiga capital del Regne d'Israel i del Regne de Judá, i segles més tard del regne franc de Jerusalem. Jerusalem és considerada una ciutat sagrada per a les tres majors religions monoteístas: el judaísmo, el cristianismo i l'islam .\nLa Ciutat Vella de Jerusalem va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO en 1981.\n2.2 Edat Mitja i Moderna\n2.3.1 Capital d'Israel\n3 Llocs sants per a judaísmo, cristianismo i islam\n3.1 Segons la religió musulmana\n3.2 Segons la religió jueva\n3.3 Segons la religió cristiana\nL'origen precís del nom hebreu (יְרוּשָׁלַיִם Yerushalayim) és incert i els acadèmics ofereixen distintes interpretacions. Alguns afirmen que és un portmanteau que procedeix de les paraules shalem o shalom (שלם'), que significa pau en hebreu antic, i yeru (ירו), casa («ciutat»), pel que Jerusalem significaria literalment «casa de la pau». Una altra interpretació es refereix a la segona part del portmanteau, que podria fer referència a Salem, un antic nom de la ciutat, que apareix en el Génesis.\nEl nom àrab és Al-Quds (القدس), que significa el sagrat, o més rarament Bayt al-Quds, Casa del Sagrat. L'Estat d'Israel utilitza freqüentment com denominació en àrab el nom arcaico Urshalim (أورشليم), que no té ús en la llengua parlada i molt escàs en l'escrita, o la forma mixta Urshalim Al-Quds'(أورشليم القدس).\nEl gentilicio en espanyol de l'habitant de Jerusalem és jerosolimitano o hierosolimitano.\nReconstrucció del Temple de Salomón\nProves ceràmiques indiquen l'ocupació d'Ophel, dintre dels quals és actualment Jerusalem, tan primerenc com en l'Edat de Coure, a prop del quart mil·lenni abans de Crist,  amb evidència d'un assentament permanent en els primers segles de l'Edat del Bronze primerenc c. 3000-2800 AC. Ann Killebrew va demostrar que Jerusalem era una ciutat gran i amurallada en les etapes MB IIB i IA IIC (Entre 1800-1550 i 720-586 a. C.), durant l'Edat de Bronze Tardà i les edats IA I i IIA/B Jerusalem era un poble sense amurallar i relativament insignificant.\nEls escrits més primerencs que referència a la ciutat són els agrupats en els Textos d'Execración de Berlín i Brussel·les (c. segle XIX AC (que es refereixen a una ciutat cridadaRoshlamem o Rosh-ramen) i en les Cartes d'Amarna (c. segle XIV a. C.).  anant a Kathleen Kenyon, creuen que Jerusalem va ser una ciutat fundada per un poble semítico occidental amb assentaments organitzats al voltant del segle XXVI AC. D'acord a la tradició, Jerusalem va ser fundada per Sem i Eber, ancestros d'Abraham . El relat bíblic mostra als jebuseos controlant la ciutat, habitant els terrenys propers a la ciutat actual fins al segle XI AC, quan David va conquistar la seva ciutat, Jebus. Excavacions recents de la Gran estructura de Roca tendeixen a ser interpretades pels arqueòlegs com corroboraciones dels textos bíblics.\nEntorn de l'any 1004 AdC el rei David d'Israel i de Judá va conquistar Jerusalem als jebuseos per mitjà d'un contingent enviat a través d'un manantial subterrani, i la va convertir en capital del seu regne unificat. El seu fill Salomón va construir en pocs anys el Temple de Jerusalem, destinat a contenir l'Arca de l'Aliança i les Lleis que Yahvé va atorgar a Moisés en dues taules de pedra en la Muntanya Sinaí. Aquest seria l'únic temple que permetria la llei religiosa hebrea consagrat al culte yahvista, si bé sembla que va existir un altre temple en l'illa Elefantina, en el curs mig del ric Nil, fundat entorn del 650 a. C. per una comunitat jueva emigrada abans del regnat de Josías (640-609 a. C.).\nDesprés de la separació d'Israel i Judá en el 922 a. C., Jerusalem va passar a ser la capital del regne de Judá. Després de diferents avatars en la seva història, en les quals va exercir de capital del regne independent de Judá, va conèixer posteriorment distintes etapes de dominación estrangera, primer sota la influència dels asirios, que van sotmetre al regne de Judá al pagament de tribut, i després directament pels babilonios (597-546 a. C.), els perses (546-332 a. C.), els macedonios (332-312 a. C.) i pels seus hereus els seléucidas (312-130 a. C.). Des d'aquest moment, sota el govern dels asmoneos coneixeria un període de relativa independència, si bé seria conquistada, juntament amb tot el regne, per les tropes romanes de Pompeyo en el 64 a. C.\nEn l'any 66 va tenir lloc una revolta dels jueus que va suposar el setge de la ciutat i la seva pren per Tito en l'any 70, juntament amb la segona destrucció del Temple de Jerusalem. El projecte de reconstrucció d'Adriano com una ciutat completament romana (Aelia Capitolina) va suposar la revolta definitiva dels jueus entre els anys 132 i 135, finalitzant amb la caiguda de Masada i l'inici de la Diáspora jueva.\n[editar] Edat Mitja i Moderna\nLa Porta de Damasc cap a 1900\nPosteriorment, la ciutat va conèixer les dominaciones bizantina i àrab, per a ser conquistada en 1099 pels exèrcits cristians que van promoure les Creuades, creant-se el Regne de Jerusalem. Després del desastre en les Banyes d'Hattin (1187), Saladino va prendre la ciutat novament aquest mateix any, i, excepte el petit interval de nova dominación cristiana entre 1228 i 1244, els creuats no van tornar a prendre la ciutat.\nDesprés de la dominación mameluca, els turcs otomanos es van fer amb el seu control a partir de l'any 1517. La muralla que avui envolta la Ciutat Vella va ser construïda a principis d'aquest període pel sultán Suleimán el Magnífic.\nAquestes muralles expliquen amb vuit portes. Set estan obertes i una roman segellada. Les quatre portes principals: la Porta de Yafo, de Damasc, dels Lleons i la Porta de Sión - van ser construïdes d'acord als quatre punts cardinales , i es dirigeixen cap a les principals ciutats del país.\nLa Porta Daurada, l'única que aquesta segellada, és cridada en hebreu i àrab la "Porta de la Misericordia". D'acord a la tradició jueva, per aquesta porta el Mesías entrarà a Jerusalem. Per a impedir l'entrada del Mesías, els àrabs la van segellar fa ja diversos segles. A més es diu que van segellar aquesta porta per a segons la tradició àrab, evitar l'ingrés del dimoni.\n[editar] Època Contemporània\nPanoràmica actual de Jerusalem des de la Muntanya de les Oliveres.\nA mitjan el segle XIX Jerusalem comença a expandir-se fora de les muralles. En la dècada de 1860 es van fundar els primers barris exteriors a les muralla, Mishkenot Shaananim i Imin Moshé, amb la donació del filántropo Moisés Montefiori. Montefiori va manar construir en la zona set molins de vent —avui dia queden només dos—, per a incentivar als pobladores a sortir de les muralles i sumar-se als nous barris. Amb la creació del moviment sionista i les grans ones inmigratorias de jueus que van començar a la fi de segle, Jerusalem es va expandir encara més. En 1925 va ser fundada la Universitat Hebrea de Jerusalem en la Muntanya Scopus, amb la classe inaugural dictada en alemany per Albert Einstein.\nEn 1917 els exèrcits britànics desplegats a Egipte, liderats pel general Allenby, van avançar per la costa oriental del mar Mediterrani, després de vèncer la forta resistència turca en el marc de la Primera Guerra Mundial. Finalitzada la contesa, la Societat de Nacions va atorgar el territori al Regne Unit en qualitat de Mandat. Els britànics no van poder calmar les creixents hostilitats entre la població civil jueva i àrab. Els grups paramilitares jueus es van oposar al règim britànic, ja que reclamaven un estat jueu independent i la lliure entrada de refugiats jueus d'Europa, perseguits per l'Alemanya Nazi. La tensió entre britànics i jueus va augmentar després del final de la Segona Guerra Mundial, a l'acabar la col·laboració entre jueus i britànics en la lluita contra els nazis, i a l'agreujar-se les restriccions britàniques a la immigració jueva, fixades en el" Llibre Blanc". En 1946, el grup paramilitar Etzel, liderat per Menahem Beguin, va explotar les oficines britàniques de la ciutat, en l'Hotel Rei David, en un dels majors atemptats ocorreguts mai en Palestina.\nEls britànics es van retirar el 14 de maig de 1948, si bé el territori va ser sotmès prèviament a una partición aprovada per l'Assemblea General de l'ONU , el 29 de novembre de 1947, en la qual s'establien dos estats, un àrab i un altre jueu, quedant la ciutat de Jerusalem internacionalizada. La proposta va ser aprovada per les autoritats jueves però rebutjada per les autoritats àrabs. La partición mai es va dur a terme a efectes reals, a causa de la confrontació civil que es produïa en aquests moments, i a la posterior Guerra d'Independència d'Israel (1948), durant la qual Jerusalem va ser sotmesa a un intens setge per part de les tropes àrabs. La ciutat va quedar dividida en dues: la parteix oest va quedar del costat israelià, mentre que la part aquest va quedar en mans de Jordània, incloent la Ciutat Vella, però amb excepció d'un enclavament israelià en la Muntanya Scopus, on es trobava la Universitat Hebrea i l'Hospital Hadasa, institucions que supendieron les seves activitats en aquesta zona fins a després de la Guerra dels Sis Dies.\nL'esforç militar que va permetre mantenir obert el camí entre Tel Aviv i Jerusalem, per a evitar que els barris jueus de la ciutat caiguessin en mans jordanes, va portar diversos mesos d'intenses lluites, i va ser un dels quals més vides els va costar a Israel en tota la seva història.\nLa resolució 303 de l'Assemblea General de l'ONU, del 9 de desembre de 1949, estableix que: «La ciutat de Jerusalem s'establirà com un corpus separatum sota un règim internacional especial i serà administrada per les Nacions Unides».\nAquesta resolució és la mateixa que indica la partición del mandat britànic en dos Estats, un jueu i un altre àrab. David Ben Gurión, llavors líder de la comunitat jueva i després primer ministre d'Israel, va acceptar la proposta, però va ser rebutjada tant pels palestins com pels països àrabs circundantes, donant origen a la Guerra d'Independència, que va deixar a la ciutat separada, fins a la seva reunificación després de la Guerra dels Sis Dies. En l'any 2000, Yaser Arafat va rebutjar una proposta de pau del Primer Ministre Ehud Barak que incloïa deixar sota sobirania palestina els barris àrabs de la ciutat conquistats en dita guerra.\nA Jerusalem Aquest es troba la Ciutat Vella, amb els principals llocs religiosos del cristianismo i el judaísmo —l'Església del Sant Sepulcro dels cristians i el Mur dels Laments, única resta del Segon Temple de Jerusalem dels jueus—, i la Muntanya del Temple o Esplanada de les Mesquites, lloc també sagrat per als musulmans, situada després del mur en el lloc on abans s'alcés el Temple, amb la Cúpula de la Roca com un dels llocs destacats de la religió islàmica, per ser considerat el lloc des del qual Mahoma va ascendir al cel.\nEl Mur de les Lamentaciones\nLa Ciutat Vella està dividida en quatre barris, de major a menor, el barri àrab, el barri jueu, el barri cristià, i el barri armenio; el barri jueu va ser expandit a partir de 1967.\nEn 1948, abans de la creació de l'Estat d'Israel, la Ciutat Nova tenia una extensió de 19,3 km², enfront de 0,8 km² de la Ciutat Vella. La propietat àrab en ella era del 40%, la jueva del 26,12% i les comunitats cristianes del 12,86%. Les propietats del govern i la municipalidad eren del 2,9%, la resta (17,12%) corresponia a carrers, carreteres i vies fèrries. Com resultat de l'armisticio que va seguir a la guerra de 1948, el 84% de la ciutat moderna va passar a ser part de l'estat d'Israel. En aquests poc més de 16 km², la propietat àrab era del 33,69% enfront del 30% de propietat jueva.\nDes de 1967, la nova municipalidad sorgida després de la Guerra dels Sis Dies va estendre els límits de la ciutat mitjançant l'anexión de terres de propietat àrab de la resta de Cisjordània.\nAvui la ciutat alberga a gairebé mig milió d'habitants jueus, dels quals 180.000 són colons en els assentaments de Jerusalem Aquest.[cita requerida] Els habitants palestins de la ciutat sumen 200.000 i, malgrat l'elevat nivell de vida, en comparació d'aquells que viuen en territori dominat per l'Autoritat Nacional Palestina, es neguen en la seva gran majoria a acceptar la ciutadania israeliana,[cita requerida] com acte simbòlic que indica el rebuig a acceptar la sobirania ísraelí en la ciutat.\nL'estatus de Jerusalem segueix sent un dels punts clau del conflicte palestí-israelià.\n[editar] Capital d'Israel\nLa Knesset, el parlament d'Israel\nIsrael va proclamar a Jerusalem cabdal d'Estat en 1950, i va instal·lar allí la seu de la residència presidencial, el Parlament israelià (Knéset), la Cort Suprema i altres institucions administratives. Com la ciutat havia estat dividida entre Israel i Jordània després de l'armisticio de la guerra àrab-israeliana de 1948, aquesta declaració de capitalitat sol afectava a la part occidental de la ciutat, que era l'administrada per Israel. En la Guerra dels Sis Dies (1967), Israel va conquistar també la part oriental de la ciutat —la trucada Jerusalem Aquest—. Immediatament la va segregar de Cisjordània i l'anexionó de facto a la resta del municipi. En 1980, Israel va englobar en la seva legislació nacional ambdues parts, est i oest, proclamant-la com la seva "capital eterna i indivisible" mitjançant la Llei de Jerusalem (juliol de 1980). No obstant això, el Consell de Seguretat de l'ONU va aprovar la Resolució 478 immediatament després, a l'agost de 1980, mitjançant la qual va declarar nul·la la Llei de Jerusalem israeliana i va aconsellar als seus Estats membres que situessin les seves ambaixades en Tel Aviv com mesura de càstig per l'anexión. La majoria, amb l'excepció dels Països Baixos i 12 països hispanoamericanos, ja havia traslladat les seves ambaixades a Tel Aviv abans d'aprovar-se dita resolució. El Salvador va anunciar el 25 d'agost de 2006 el seu trasllat a Tel Aviv. Paraguai i Bolívia mantenen les seves en el suburbi jerosolimitano de Mevasseret Zion. Quant als Estats Units, el seu Congrés va aprovar una llei en 1995 que declarava que «Jerusalem ha de ser reconeguda com la capital de l'Estat d'Israel; i l'Ambaixada nord-americana a Israel haurà d'establir-se a Jerusalem no més tard del 31 de maig de 1999». El trasllat, no obstant això, encara no s'ha portat a efecte.\nPer la seva banda, va anar a partir de la Guerra dels Sis Dies (1967) i la conquesta israeliana de la zona oriental de la ciutat quan els àrabs palestins van començar a reclamar que la zona aquest de Jerusalem havia de ser la capital del seu futur Estat: ni durant els 19 anys sota administració jordana (1948-1967) ni tampoc amb anterioritat, els dirigents palestins havien proposat cap estatus especial de capitalitat per a la ciutat.\n[editar] Llocs sants per a judaísmo, cristianismo i islam\nLa Muntanya del Temple, lloc del Mur dels laments i del Domo de la Roca, santuaris per al judaísmo i l'islam , respectivament.\nJerusalem és considerada una ciutat sagrada per les tres grans religions monoteístas: el judaísmo, el cristianismo i l'islam . Per al judaísmo és allí on el Rei Salomón va establir el Temple i cap a on han de dirigir-se les plegarias; per al cristianismo és allí on va predicar Jesús i va ser crucificado; l'Islam recull d'aquestes religions el caràcter sagrat de la ciutat, a la qual miraven els primers musulmans al resar, abans de passar a fer-ho de cara a la Meca.\n[editar] Segons la religió musulmana\nEl Domo de la Roca: El més important temple musulmà a Jerusalem. Situat en el centre de la Muntanya del Temple, és un santuari —no una mesquita— construït entre els anys 687 i 691 pel novè califa, Abd al-Malik, al voltant de la roca en la qual Abraham va estar a punt de sacrificar al seu fill Ismael —en la religió jueva era el segon fill, Isaac)— i des de la qual Mahoma va ascendir fins al tron de Déu en el curs d'un fantàstic viatge nocturn a la ciutat des de Medina.\n[editar] Segons la religió jueva\nEl Mur de les Lamentaciones: Aquest és el lloc més important per als jueus. Últim remanente del temple jueu construït per Herodes sobre les ruïnes del temple de Salomón. Comprèn el Mur Occidental, secció principal del Mur, situat en el veïnat jueu de la Ciutat Vella; i el Petit Mur, extensió del Mur Occidental, situat en un veïnat àrab, és lloc d'oració per als jueus de distints corrents.\n[editar] Segons la religió cristiana\nEsglésia del Sant Sepulcro: Allí està el Calvari on va ser crucificado Jesús, així com el "Sepulcro del Salvador". És el lloc més sant del cristianismo.\nCenáculo: Habitació del pis alt on Jesús va celebrar l'Últim Sopar, i on es va aparèixer als apòstols i on aquests van rebre l'Esperit Sant en Pentecostés.\nBasílica de les Nacions o de l'Agonia: Situada en la Muntanya de les Oliveres, on Jesús va passar els seus últims moments abans de ser detingut.\nEsglésia del Dominus Flevit: Des d'allí, Jesús va contemplar la ciutat santa i va plorar per ella en el Diumenge de Ramos.\nEsglésia del Pater Noster: Lloc on Jesús va ensenyar aquesta oració als discípulos.\nSan Pedro in Gallicantu: Església que recorda el lloc on estava la casa de Caifás on va ser jutjat Jesús i on va ser negat per Pedro.\nLitostrotos: Paviment de l'antiga Fortalesa Antonia dels romans on Jesús va ser coronat d'espines i ultrajado pels soldats romans.\nVia Dolorosa: Camí que va seguir Jesús amb la creu des de la Fortalesa Antonia fins al Calvari. En ell estan marcades les estacions, estant les últimes en la Basílica del Sant Sepulcro.\nBasílica de la Dormición: Recorda el lloc on segons la tradició cristiana va morir la Verge, envoltada pels apòstols. En el seu cripta es troba una imatge de la Verge Yacente.\nEsglésia de Santa Ana: En ella, d'acord a la tradició cristiana, va néixer la Verge María.\nEdícula de l'Ascensión: Lloc des del qual Jesús va pujar al cel.\n↑ a b Vaughn, Andrew G., Ann I. Killebrew (2003-08-01). “Jerusalem at the Estafi of the United Monarchy”, Jerusalem in Bible and Archaeology: the First Temperi Period, 32–33. Consultat el 2007-01-15.\n↑ Shalem, Yisrael (1997-03-03). History of Jerusalem from Its Beginning to David. Jerusalem: Life Throughout the Ages in a Holy City. Bar-Ilan University Ingeborg Rennert Center for Jerusalem Studies. Consultat el 2007-01-18.\n↑ Killebrew Ann I. "Biblical Jerusalem: An Archaeological Assessment" in Andrew G. Vaughn and Ann I. Killebrew, eds., "Jerusalem in Bible and Archaeology: The First Temperi Period" (SBL Symposium Sèries 18; Atlanta: Society of Biblical Literature, 2003)\n↑ El Kaaba, situat en la Meca és el lloc més sagrat per als musulmans, segons el Glosario Espanyol - Àrab de termes islàmics del Centre Cultural Islàmic a València (Espanya)\nWikimedia Commons alberga contingut multimèdia sobre Jerusalem.Commons\nTota la documentació sobre Jerusalem i la qüestió palestina generada en les Nacions Unides, fins a aquest mateix moment, es troba a disposició pública (en anglès) en UNISPAL (Sistema d'informació de les Nacions Unides sobre la qüestió de Palestina.\n31°47′N 35°13′I / 31.783, 35.217 Categories: Jerusalem | Cabdals nacionals | Llocs sants del cristianismo | Llocs sants de l'IslamCategories ocultes: Wikipedia:Articles amb passatges que requereixen referències | Wikipedia:Articles destacats en w:en | Wikipedia:Articles destacats en w:he | Wikipedia:Articles destacats en w:zh\tViews\nAquesta pàgina va ser modificada per última vegada en 17:18, 16 jun 2008 per Usuari Kordas de Wikipedia. Basat en el treball d'Usuari(s) Martiko, TXiKiBoT, B-9, VolkovBot, DumZiBoT, Amadís, Mur Bot, Spockdg, Aibdescalzo, Ingolll, Nahraana, Lucien leGrey, Oikema, Bienchido, Escarbot, Matdrodes, Ralphloren171, ElMeBot, Nicoguaro, Cansat, Yosseff56, Beaire1, Ensada, C'est moi, PoLuX124, Numbo3, Zugzwang, Alexbot, Yonderboy, CEM-bot, P4K1T0, AlleborgoBot, SieBot, BotMultichill, Josejaja, Doreano, Ben feinstein, Jorunn, PipepBot, Thijs!bot, Anarbati, Donatien Alphonse, Botons, Ferbr1, Manwë, PhJ, BOTpolicia, STBot, Guiladg, RobotQuistnix, Further (bot), Bot-Schafter, Loveless, Edmenb, Aadrover, Varese Sarabande, Antur, Segedano, Laura Fiorucci, Juan Brown, YonaBot, BOT-Superzerocool, Stardust, Caraiguazu, Gerwoman, Isha, JAnDbot, B1mbo, Chabbot, Rataube, Varano, Marc94, Copperchair, Supersouissi, Piketero, FlaBot, Ecemaml, Yrbot, Dorieo, SanchoPanzaXXI, Chobot, Pabloab, DamianFinol, Erufailon, DarkRainbow77, Rakela, Eskimbot, YurikBot, Ari280, 2pac, Lew XXI, Rembiapo pohyiete (bot), Wikito, ARHEKI, Cookie, Chlewbot, George McFinnigan, Cucaracha, Wiki-Bot, Taula, Taichi, Maldoror, Porao, Dove, LoquBot, KnightRider, Rsg, Orgullobot, Loqu, Rodrigouf, Lagalag, Yurik, Taragui, Susyboom81, Renabot, Zwobot, Sanbec, Pau.ar, Sms, Robotito, Zorosandro, Dodo, Suisui, Sabbut, Adriank, Srtxg, ManuelGR i Joseaperez de Wikipedia i Usuari(s) anònim(s) de Wikipedia.\tContingut disponible sota els termes de la Llicència de documentació lliure de GNU (vegi's Drets d'autor).


Banyoles presenta el nou carnet jove #DeBNY - Ajuntament de Banyoles\nBanyoles presenta el nou carnet jove #DeBNY\nBanyoles presenta el nou carnet jove #DeBNY El podran demanar els i les joves de 14 a 30 anys que tindran avantatges a comerços i equipaments municipals. La iniciativa pretén fomentar el consum de proximitat entre la població jove i reforçar el teixit comercial https://banyoles.cat/ajuntament/ajuntament/informacio-municipal/noticies/banyoles-presenta-el-nou-carnet-jove-debny https://banyoles.cat/ajuntament/ajuntament/informacio-municipal/noticies/banyoles-presenta-el-nou-carnet-jove-debny/@@download/image/carnet jove.jpg\nEl podran demanar els i les joves de 14 a 30 anys que tindran avantatges a comerços i equipaments municipals. La iniciativa pretén fomentar el consum de proximitat entre la població jove i reforçar el teixit comercial\nL’Ajuntament de Banyoles ha presentat avui el nou Carnet Jove #DeBNY amb el que es pretén fomentar el consum de proximitat entre la població jove de la ciutat. La iniciativa, que busca també reforçar el teixit comercial, es dirigeix a joves d’entre 14 i 30 anys que presentant el carnet obtindran avantatges a comerços i equipaments municipals.\nEl nou Carnet Jove #DeBNY forma part del Pla Local de Joventut de Banyoles que es va aprovar recentment i l’objectiu és que els i les joves de Banyoles tinguin una eina que els permeti gaudir del teixit comercial de la ciutat. La regidora de Joventut de l’Ajuntament de Banyoles, Gemma Feixas, ha explicat que el nou carnet, que està relacionat amb la nova marca de promoció turística de la ciutat, pretén “incentivar que els i les joves de Banyoles comprin al comerç local oferint-los avantatges i promocions”. “Es tracta d’una eina a l’abast dels i les joves perquè puguin gaudir del teixit econòmic de proximitat i tenir accés a la cultura, comerç i serveis de Banyoles”, ha destacat Gemma Feixas.\nPer gaudir-ne, caldrà que presentin el carnet jove a l’hora de fer les seves compres, que serà d’ús personal i intransferible i tindrà una vigència de dos anys. Amb el carnet jove #DeBNY també es podrà gaudir de descomptes en espectacles culturals de la ciutat, per exemple del 50% amb les entrades als museus.\nFins al moment una vintena d’establiments comercials de Banyoles s’han adherit a la iniciativa. La regidora de Promoció Econòmica Anna Tarafa ha desatacat que el nou carnet “és una eina més per reforçar el teixit comercial de la ciutat, fomentant que els joves comprin a Banyoles”.\nEl nou Carnet Jove #DeBNy es pot sol·licitar a través de la pàgina web de l’Ajuntament de Banyoles, omplint el formulari que trobaran i es rebrà en format digital. A la mateixa pàgina web s’hi poden consultar els avantatges que estan lligats al carnet i també es poden adherir a la iniciativa els establiments comercials que vulguin participar-hi.


Incautacions dels serveis públics i el menjador popular | Terrassa fa 75 anys\nTerrassa, 28 de juliol de 1936. L’Ajuntament de Terrassa ordena la incautació de les empreses de servei públic de la ciutat: Mina Pública d’Aigües de Terrassa, la Mútua d’Assegurances i l’Acondicionamiento Tarrasense. A més, els obrers s’han incautat, seguint l’exemple de Barelona, de les companyies del Gas i de l’Electricitat, que segueixen oferint servei. Els processos de producció estan controlats, doncs, per les entitats obreres, sindicals i d’esquerres. Les incautacions, però, són més ràpides que la legislació que les regularà.\nAl vespre, redactors de L’Acció visiten el menjador popular de l’escola Pia. Ho expliquen així, al diari del 29 de juliol:\nA l’edifici dels Escolapis incautat per l’Ajuntament\nLa cuina per als milicians d’E. R. De C. i d’Estat Català\nCom funciona aquest servei auxiliar de la contrarevolució\nPer tal que el poble de Terrassa conegui amb tots els detalls, allà que és la cuina popular, de l’edifici de les ex-Escoles Pies, ahir al vespre a l’hora de sopar anàrem a aquest grandiós casal del carrer Col·legi. Ens acompanyà en aquesta visita un dels nostres més incansables xòfers. És obvi que ara no ens estem de res, per tot podem anar en cotxe.\nDesprés de sol·licitar el degut permís als milicians que estan fent guàrdia a les portes del col·legi recentment incautat per l’Ajuntament, entrem en l’auto fins al peu mateix de l’escalinata d’entrada.\nEn aquest lloc trobem altres volguts companys fent guàrdia. Els posem en antecedents del nostre objecte i els amics ens deixen el pas lliure. Aquests ja han sopat.\nCal remarcar que en arribar a les immediacions del menjador, s’hi donarà menjar a la gent necessitada.\nEn aquest moment ja quasi tothom ha sopat. Les hores estipulades per a menjar són a la una dinar, i a les set sopar. Nosaltres, però marxem prop de les vuit, i quan tornem a travessar el cos de guàrdia, ja veiem que altes grups de milicians es treuen les armes i se les emprenen en direcció al menjador. A les deu encara hi haurà qui menjarà, segurament.\nEn arribar ací, i pujar al nostre cotxe, donem per acabada la nostra informació, fent remarcar de passada l’exemplar obra que estan portant a terme les abnegades dones del nostre partit, les quals ens demostren que mentre les tinguem al costat, la nostra força física i d’esperit serà invencible i que la xurma canalla i feixista no podrà res contra nosaltres.\nPosted in: Dietari, Premsa de l'època\n← El govern de la Generalitat intervé en la banca privada\nEls terrassencs del front i la premsa local →


El Sánchez Pizjuán, sense públic durant el derbi | Europa Press\nEl derbi de Sevilla ha deixat una cosa molt clara: el futbol sense públic és diferent. Les celebracions dels futbolistes a una grada buida, els càntics i els aplaudiments enllaunats, la manca del clàssic crit de “gol” quan la pilota impacta a la xarxa… Malgrat tot, si hi ha una cosa que no canvia és que el partit va acabar amb un resultat i aquells punts se sumaran al recompte total de la Lliga per saber-ne la classificació final. És a dir, els partits es jugaran encara que no hi hagi públic i caldrà que els jugadors s’adaptin a aquest fet. En el cas andalús, el Sevilla es va imposar al Betis amb claredat i en aquest sentit no els va afectar que hi faltés la seva afició, però, podrà això afectar altres equips?\nA la Bundesliga ja s’ha vist que els equips locals estan enregistrant menys victòries de l’habitual i, tot i que podria ser una coincidència, cal contemplar el factor públic. Així doncs, i mentre la Lliga no autoritzi l’entrada de públic, cosa que podria passar a partir del 29 de juny i amb un 30% d’ocupació, cal veure com pot afectar la manca d’afició local als equips de la Lliga.\nEls colisseus de la Lliga\nEls dos grans equips de la Lliga, Barça i Madrid, també són els que posseeixen els estadis més grans. Així, estan acostumats a veure les graderies locals plenes de gom a gom. El Camp Nou, amb una capacitat de pràcticament 100.000 aficionats, és l’estadi més gran d’Europa i el Santiago Bernabéu, amb uns 20.000 menys, també és un autèntic colisseu. A priori es podria pensar que són dos equips que es veuran perjudicats per la falta de públic, però a la vegada no són camps que tinguin fama de pressionar d’una forma especialment dura. A més, l’alta presència de turistes fa que les graderies es vegin encara més descafeinades.\nPer si això no fos prou, el Madrid no jugarà al Santiago Bernabéu, sinó a l’estadi Di Stefano de Valdebebas, cosa que encara pot fer que els jugadors se sentin més estranys. El seu camp com a locals serà un de diferent de l’habitual i a més estaran sense públic. Cal afegir que el Llevant es trobarà en la mateixa situació.\nEl Wanda Metropolitano, el tercer estadi més gran de la Lliga amb uns 68.500 seients, sí que pot trobar més a faltar els seus afeccionats. El Frente Atlético és el grup d’animació més multitudinari de l’Estat i en aquest aspecte mossega molt més que d’altres. Malgrat tot, paga la pena destacar que és un grup ultra, amb vinculacions amb el nazisme i el feixisme i que encara rep el suport de la presidència del club. El cas de l’Atlètic de Madrid és similar al del Betis, un estadi amb molta capacitat (60.000 seients) i una afició que pressiona molt, però també amb un grup d’ultradreta.\nSi bé aquests equips trobaran a faltar el públic per les dimensions de l’estadi, n’hi ha d’altres que ho faran per la fidelitat dels seus afeccionats. El Granada, malgrat que el Nuevo Los Cármenes no és cap transatlàntic, és l’equip amb el percentatge d’assistència més elevat, ja que, de mitjana, el seu estadi sempre està ocupat a un 84,5%. El Leganés, l’Osasuna i l’Alabès es troben en unes circumstàncies similars, mentre que el Sevilla, el València i els ja mencionats Atlètic de Madrid i Betis també tenen unes dades d’assistència molt importants amb uns estadis de grans dimensions.\nUn cop anomenat el València, cal aturar-se bé a analitzar el seu cas perquè, mirant les estadístiques, pot ser que sigui un dels equips més perjudicats. Més enllà de la mida de l’estadi, que amb 55.000 espectadors és un dels més grans de l’Estat, i la fidelitat del públic, també és un dels conjunts que aquesta temporada ha aconseguit molts més punts a casa que a fora. És més, si només es jugués fora de casa, el València passaria d’estar lluitant per la Champions a estar lluitant per la permanència. En aquest sentit, el Mallorca també seria un dels grans perjudicats, ja que només suma cinc punts com a visitant. Per tant, la manca d’escalf de l’afició local per a aquests dos equips pot arribar a ser un gran problema. Barça, Granada, Betis, Alabès i Eibar es troben en una situació similar, tot i que no tan extrema.\nAlgú se’n pot beneficiar?\nDe la mateixa forma que equips com València, Atlétic de Madrid o Mallorca poden trobar a faltar el públic en gran mesura, també n’hi ha d’altres que, seguint la lògica sempre incerta de les dades, podrien sortir-se’n beneficiats. Cal parlar d’exemples com Getafe, Celta, Vila-real o Valladolid, que són alguns dels estadis de la Lliga que menys s’omplen i a la vegada són equips que tampoc no pateixen especialment quan juguen fora de casa pel que fa a punts aconseguits.\nMalgrat tot, si hi ha un cas que destaca per sobre de la resta és el de l’Espanyol. L’RCDE Stadium és el camp que menys s’omple, amb només un 58,1% d’assistència mitjana. A la vegada, els blanc-i-blaus són l’únic equip de la Lliga que ha sumat més punts com a visitant que com a local, amb un total de vuit a casa i dotze fora. Per tant, l’Espanyol podria veure’s beneficiat en aquest sentit, ja que, a priori, no hauria de patir tant com altres equips per la falta de públic. Tot i això, en un cas de vida o mort, com és el dels blanc-i-blaus, l’empenta de l’afició també es pot trobar molt a faltar a l’hora d’aconseguir la permanència.


Dilluns començaran les inscripcions al concurs de curtmetratges Cronomic\nDins la Mostra Independent de Curtmetratges 2008, mic08\nMic08 ha organitzat el concurs Cronomic per a aquelles persones que vulguin realitzar el seu propi curtmetratge. Per aquest motiu, anima a agafar una càmera, seleccionar l'equip, imaginar-se una història i filmar i editar, a contrarellotge, un cronocurt de 3 minuts en 96 hores (4 dies).\nEl Concurs de Curtmetratges Cronomic està inscrit en les activitats paral·leles de la Mostra Independent de Curtmetratges 2008, mic08, que tindrà lloc del 24 al 26 d'octubre a VNG. Hi haurà un premi al millor Cronocurt dotat amb 600 euros.\nSegons les bases, el dijous 16 d'octubre, a les 12 hores, l'organització del festival proporcionarà, per mitjà del web, el tema sobre el que han de tractar els cronocurts o una pista què hi haurà d'aparèixer (objecte, escenari, etc.). Els participants disposaran de 96 hores, del 16 al 20 d'octubre del 2008, per rodar i muntar un cronocurt d'una durada màxima de 3 minuts (crèdits inclosos).\nPer inscriure's cal enviar un correu electrònic a mic@vilanova.cat amb el full d'inscripció disponible al web www.vilanova.cat/mic o bé dirigir-se a l'Oficina d'Atenció Ciutadana (OAC) de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú. El període d'inscripcions es tancarà el 15 d'octubre.


Veïns del Centre Històric denuncien la presència de 'manters' a la plaça del Dipòsit\nActualitzada 18/09/2017 a les 10:03\nAsseguren que venen de manera il·legal roba, calçat i altres objectes durant els caps de setmana.\n© Veïns del Centre Històric denuncien la presència de 'manters' a la plaça del Dipòsit\nEls veïns del Barri Antic denuncien que cada cap de setmana s’organitza un mercadillo il·legal a la plaça del Dipòsit i voltants en què es ven, sobretot, roba i calçat, però també altres articles. Exposen els productes a terra directament a mode de manters o dins de maletes obertes, de manera que ocupen la via pública. Aquest diari va poder constatar ahir al migdia aquestes transaccions comercials a la via pública, que s’efectuen mentre diverses persones repartides per diferents punts vigilen i alerten si apareix algun vehicle de la Guàrdia Urbana perquè recullin la mercaderia.\nL’associació de veïns de Jaume I el Conqueridor assegura que els venedors s’instal·len des de divendres a la tarda fins diumenge i que, en ocasions, aquest mercat provoca problemes de mobilitat dels vehicles. Així mateix, l’entitat apunta que la mercaderia que venen podria ser robada i afirma que ha avisat en diverses ocasions la Policia Local, però el mercadillo es dissol quan apareixen els agents i es torna a muntar quan els agents se’n van.\nLa Plataforma del Pla de l’Aigua, per la seua banda, afirma que aquesta activitat s’ha consolidat durant l’estiu i afegeix que no té constància que hagi provocat disturbis, més enllà de dificultats en la circulació de vehicles, en ocasions. L’entitat es va mostrar més preocupada pel tràfic de drogues que denuncia que es produeix a la mateixa zona.\nReclamen més presència de la Guàrdia Urbana en aquesta zona\nL’associació de veïns de Jaume I el Conqueridor reclama més presència de patrulles de la Guàrdia Urbana al Barri Antic i, en concret, a la zona on s’instal·len els manters. A més a més, tant l’entitat veïnal com la Plataforma del Pla de l’Aigua denuncien que persisteix la venda de droga al Centre Històric. En aquest sentit, tal com va publicar aquest diari, asseguren que un bloc ubicat al número 11 del carrer de Sant Carles té la majoria dels habitatges okupats il·legalment per persones que trafiquen de manera continuada amb droga. De fet, fins i tot van portar a terme una recollida de firmes per reclamar a l’ajuntament una solució. Els veïns van indicar que també hi continua havent prostitució al barri.\nDiversos solars buits acumulen escombraries al Centre Històric\nLa Paeria promourà la construcció de fins a 153 pisos en sis àrees del Centre Històric\nBrutícia en carrers del Centre Històric per incivisme i ‘botellón’\nDetinguts per agredir dos urbans al Centre Històric


Emocionalment intens (Esther Vera)\n4 min. 30/12/2017 20:37 Traduccions: Cat Eng\n651x366 Emocionalment intens / MARI FOUZ Emocionalment intens / MARI FOUZ\nSi hem de definir col·lectivament l’any 2017 hem de parlar, sobretot, d’emocions. D’indignació, d’incertesa, de por, de tristesa, però també de dignitat i superació. Aquest ha sigut un any emocionalment intens i així ho han expressat els nostres lectors allà on ho tenen més fàcil, a les xarxes i a la web del diari. L’equip de l’Ara Data ha analitzat què han sentit els lectors partint de les emoticones amb què han valorat les informacions publicades a Facebook. La conclusió -en una línia- de la lectura de 800.000 expressions és que la política relacionada amb el Procés ens ha fet enfadar, el vaixell dels piuets ens ha divertit i la repressió de l’1 d’octubre i la mort de Carles Capdevila ens han entristit enormement. Avui és dels pocs dies de l’any en què els adults tenim dret a expressar desitjos i il·lusions de futur sense caure en l’accepció d’il·lusos. Tenim al davant una llibreta per estrenar i omplir de bones intencions.


L'Ajuntament de València contractarà 400 joves durant un any - Diari La Veu\nEscriba el número 178346\nL'Ajuntament de València contractarà 400 joves durant un any\nEl consistori cofinança amb un milió d'euros la seua participació en el programa Avalem Joves +\nEl secretari autonòmic d\_'Ocupació, Enric Nomdedéu, i la tinent d\_'alcalde de València i regidora d\_'Ocupació, Sandra Gómez\nMés de 400 joves menors de 30 anys a l'atur començaran a treballar aquest estiu a l'Ajuntament de València. Ho ha avançat aquest dilluns la tinent d'alcalde i regidora d'Ocupació, Sandra Gómez, en una roda de premsa convocada per a valorar els resultats del programa 'Avalem Joves +', impulsat per la Generalitat per a subvencionar la contractació de joves als consistoris.\nGómez ha explicat que l'Ajuntament contractarà 200 joves qualificats i 200 joves amb un nivell de formació més baix. Quant al primer grup, es busquen perfils diversos, com ara graduats en Dret, informàtics, biòlegs, cuiners o experts en cooperació i desenvolupament. Per al segon grup, es demanen oficials de jardineria, fusters, mecànics i manyans, entre d'altres.\nTots els contractes seran d'un any, el període màxim que permet el programa 'Avalem Joves +', el cost total del qual a la ciutat de València serà de 9 milions d'euros, 8 dels quals estan finançats per la Generalitat i 1 milió ha sigut aportat per l'Ajuntament de València. El pla respon, segons Gómez, a la prioritat del consistori de "generar ocupació de qualitat".\nCanvi de polítiques: substitució de les beques per contractes\nEn aquest sentit, la tinent d'alcalde ha destacat el "canvi radical" de les polítiques d'ocupació per a joves dutes a terme per la Generalitat i l'Ajuntament. Segons ha indicat, a la ciutat de València no hi havia "plans específics d'ocupació per a gent jove", sinó "pegats i beques".\nEra el cas del programa 'La meua primera experiència laboral', de quatre mesos de pràctiques, "sense els drets d'un contracte". El govern de la Nau ha suprimit aquesta iniciativa i l'ha substituïda per les contractacions d''Avalem Joves +' per a resoldre "l'assignatura pendent" de les polítiques actives d'ocupació: donar eixida als joves. "Van ser els primers que isqueren del mercat laboral amb la crisi i són els que tenen més complicat tornar a entrar-hi", ha indicat.\n4.000 beneficiaris arreu del territori\nPer la seua banda, el secretari autonòmic d'Ocupació, Enric Nomdedéu, ha qualificat l'acollida d''Avalem Joves +' d'"èxit sense pal·liatius", i ha recordat que prop de 4.000 joves participaran en el programa arreu del territori valencià. A més, ha apuntat que la dotació econòmica de 26,6 milions d'euros prevista inicialment s'ha hagut d'ampliar fins a 56 milions davant la demanda de contractar joves per part dels ajuntaments.\nNomdedéu ha comparat el volum de contractes d'aquest programa amb el de plans anteriors com 'Salari Jove', implantat durant el mandat del Parit Popular. "Amb l'anterior govern, en el millor any es van contractar 400 joves durant tres mesos, i quan aprenien les seues funcions havien de marxar", ha criticat.\nEl responsable de les polítiques d'ocupació del Consell ha apuntat que els salaris dels participants en el programa 'Avalem Joves +' oscil·laran entre els 18.000 euros bruts a l'any per als joves no qualificats i els 26.000 euros bruts per als joves qualificats, si bé la retribució exacta pot variar en funció de les categories professionals. Per a poder optar a algun dels contractes que es realitzaran en totes les entitats locals valencianes, els joves hauran de tindre menys de 30 anys i estar inscrits en el Servef i en el Programa de Garantia Juvenil.\nEscriba el número 541797


El jaciment del Born s'inaugurarà l'11 de setembre del 2013\nEl centre cultural inclourà una exposició permanent amb 1.500 objectes trobats durant les excavacions. El cost de les obres és de 84 milions d'euros\nARA Barcelona Actualitzada el 06/09/2012 22:46\n260x366 Xavier Trias, Jaume Ciurana i Quim Torra / PERE VIRGILI Xavier Trias, Jaume Ciurana i Quim Torra / PERE VIRGILI\nEl Born Centre Cultural s'inaugurarà la Diada del 2013, L'alcalde de Barcelona, Xavier Trias, i el regidor de Cultura de l'Ajuntament, Jaume Ciurana ho han anunciat aquest dijous durant una visita a les obres en què van estar acompanyats del director del centre, l'advocat, editor director general de Foment de Ciutat Vella Quim Torra, i els comissaris dels actes de celebració del tercer centenari del darrer contraatac català contra les tropes borbòniques, Toni Soler i Miquel Calçada.\nL'acte va servir per presentar Torra com a director del centre. L'advocat va destacar l'emoció i l'èpica d'aquest projecte. Al seu torn, Trias va afirmar que el Born Centre Cultural serà un centre de divulgació per reflexionar sobre el passat, el present i el futur de la ciutat.\nEn una de les quatre sales que s'han construït a les cantonades del mercat es podrà veure una exposició permanent amb 1.500 dels 3.500 objectes que es van trobar durant les excavacions. El desembre del 2013 obrirà les portes en una altra de les sales una exposició temporal titulada El Setge, on s'explicarà l'èpica de les batalles del setge, així com vint històries de la vida quotidiana.\nDe les altres sales del centre cultural, una es dedicarà a una llibreria i una cafeteria, i l'altra serà un espai polivalent on s'hi programaran concerts, pel.lícules i espectacles de titelles els caps de setmana\nA més del l'edifici de Josep Fontserè, s'està treballant en reurbanització de prop de 10.000 metres quadrats al voltant del mercat per fer-lo més permeable amb l'entorn i connectar-lo amb el Parc de la Ciutadella.


L'anunci ecologista d'Estrella Damm, amb el Mediterrani\nL'anunci ecologista d'Estrella Damm, una aposta pel Mediterrani\nFoto: Fotos cedides per Estrella Damm | Vídeo: Estrella Damm\nSi volem mantenir la nostra manera de viure, ¿no hauríem de protegir allò que la fa possible?”. Aquest és el lema de la primera part de la nova campanya d'estiu de la cervesa Estrella Damm, amb l'anunci més esperat de l'any. Els anuncis de Mediterràniament, que tradicionalment tenien un to festiu, en aquesta ocasió tenen un missatge ecològic: la defensa dels mars. I apareix, justament, el dia després del Dia dels Oceans, en què la lluita contra els plàstics n'ha estat un eix central.\nA l'anunci, una ballarina, que es mou lliurement pel fons del mar, acaba enfrontant-se amb un mar de plàstics que l'embolcalla. Paral·lelament, la veu del mar s'adreça directament a l'oient: "Sento terror / No entenc / Perquè em cremes la pell / M’arrenques els cabells / I em deixes sense alè". Però acaba amb un missatge optimista: "Hi ha d’haver / Una altra manera de viure...".\n‘Ànima’, una idea original d’Oriol Villar i realitzada per Nacho Gayán, està protagonitzada per la ballarina canadenca Claire Friesen. Ànima és la primera de les dues campanyes que formaran part de la nova edició de ‘Mediterràniament’ aquest estiu. La segona part veurà la llum en els propers dies.\nEstrella Damm ha apostat, paral·lelament a aquest anunci, per la sostenibilitat. El 100% de l’electricitat que consumeix Estrella Damm ja compta amb el certificat d’origen verda. Actualment compta amb més de 12.000 m2 de plaques solars i instal·lacions de cogeneració a partir de les energies renovables i gas natural. A tot això s’hi suma un ambiciós projecte per reduir el consum d’energia, centrat en la millora de l’eficiència energètica de les seves instal·lacions i l’aprofitament de calors residuals, fet que ha permès reduir un 63% les seves emissions de CO2 en els últims 10 anys. A aquest fet, s’hi suma la reducció del 37% del consum d’aigua a l’última dècada, que ha estat possible gràcies a l’optimització del seus recursos hídrics.\nParlament Europeu La Unió Europea prohibeix els plàstics d'un sol ús El Nacional\nESTRELLA DAMM Estrella Damm torna a Formentera pel desè ‘Mediterràniament’ El Nacional\nCervesa Estrella Damm llança el seu desè anunci 'Mediterràniament' Pau Llosa\nCOMUNICACIÓ Estrella Damm llança la segona part de la campanya centrada en el Mediterrani El Nacional


Justícia habilita 4.000 equips de teletreball per a la continuïtat de l'activitat\nA més, segons expliquen des del ministeri, s'han posat en marxa mesures de contingència per garantir els serveis digitals als jutjats de guàrdia i altres serveis mínims que es presten presencialment.\nEl Ministeri de Justícia ha reforçat al col·lectiu de jutges, fiscals, lletrats de l'Administració de Justícia i altres cossos del territori que gestiona amb 4.000 equips de teletreball, per assegurar la continuïtat de la seva activitat durant la fase de contenció de la pandèmia del coronavirus. Aquests col·lectius ja anaven utilitzant amb anterioritat eines de teletreball. A més, segons expliquen des d'aquest departament, s'han posat en marxa mesures de contingència per garantir la prestació del catàleg de serveis digitals als jutjats de guàrdia i altres serveis mínims que es desenvolupen presencialment.\nGràcies a aquest sistema, aquests col·lectius disposen d'un escriptori virtual amb accés a les eines del ministeri que utilitzen habitualment, amb la possibilitat de realitzar també videoconferències. Des de la Subdirecció General de Noves Tecnologies s'està treballant per ampliar el nombre d'aplicacions disponibles des d'aquest entorn virtual i s'ha reforçat el servei de Centre d'Atenció a l'Usuari per a la resolució d'incidències i consultes.\nJustícia assegura que el teletreball està permetent també la continuïtat del Servei d'Informació Toxicològica que es presta de forma remota amb total normalitat des dels domicilis dels facultatius de l'INTCF.\nA més, segons explica la nota enviada per Justícia i per tal de garantir la seguretat professional dels jutges, fiscals, lletrats i altres col·lectius en l'entorn de teletreball, la Subdirecció General de Noves Tecnologies de la Justícia ha posat en marxa una sèrie de campanyes informatives per reforçar la seguretat de la informació, garantir l'accés remot a les aplicacions, facilitar la comunicació mitjançant videoconferència i correu electrònic, amb recomanacions per a la protecció de la salut dels usuaris.


El FROG lamenta el nul interès a retornar al llevantinista les accions de la Fundació | FROG Levante\nEl FROG lamenta el nul interès a retornar al llevantinista les accions de la Fundació\nPer segon any consecutiu, la Fundació Llevant UE Cent Anys i el Consell d’Administració del Llevant UE han tornat a perdre l’oportunitat de vendre accions aprofitant que més de 9.000 granotes (9.261 concretament, i molts milers per segon any consecutiu) tindrem el passe de la pròxima temporada gratis després d’assistir a la totalitat de partits a casa la campanya anterior.\nPerduda en vagues mostres de suposat interès a reprendre la venda d’uns títols paralitzada en una acció de legalitat més que discutible fa quasi 20 mesos, la Fundació afirma internament –en les reunions de la seua Comissió Executiva, en les quals el FROG porta més d’un any insistint en el tema- voler posar de nou a la venda els títols, però la realitat evidencia amb claredat el contrari.\nL’accionista, des de desembre de 2016, no sap el que valen els seus títols, cosa inaudita en qualsevol societat. De fet, en l’última Junta General, el Consell es va negar a quantificar el preu de l’acció a la pregunta del nostre president, Carlos Ayats, argumentant que s’estava pendent del resultat de l’operació Natzaret per a definir-la.\nI amb eixa mateixa excusa portem any i mig, en el qual també hem escoltat que el club ha sol·licitat un informe econòmic (des de 2016…) per a establir “el preu real” de l’acció. Quasi 20 mesos per a obtenir una avaluació que, en el pitjor dels casos, pot obtenir-se en només 2.\nCal recordar que la Fundació, posseïdora de més del 69% dels títols del Llevant UE SAE, és un organisme temporal creat en el seu moment per a arrabassar-li la majoria accionarial a Pedro Villarroel amb la intenció de redistribuir els títols entre els llevantinistes com més prompte millor, la qual cosa no semblen entendre ni l’actual Fundació ni el Consell d’Administració, obstinat a eternitzar un control del club a través de la mateixa (més del 90% dels seus patrons van ser directament cridats pel Consell per a integrar-ho) tan immoral com a il·legítim.\nEn la penúltima reunió de la Comissió Executiva, esdevinguda el passat 16 de maig, el FROG va insistir a traslladar al Consell la necessitat de vincular la gratuïtat o el descompte en el passe de la temporada 2019-20 a l’adquisició d’un determinat número d’accions. Vicente Furió, president de la Fundació, es va comprometre a insistir-hi.\nNo obstant açò, la setmana passada, el Llevant UE va llançar una vegada més la seua campanya d’abonaments sense cap tipus de vincle a l’adquisició de nous títols, dilapidant un any més l’oportunitat de fomentar la necessària democratització del club.\nAhir, en una nova reunió de l’Executiva, es va traslladar al FROG que el president del Consell, Quico Catalán, li va manifestar a Furió que l’estudi del valor de l’acció “està quasi acabat”, frase que, d’altra banda, portem mesos (per no dir anys) escoltant.\nEntenem que el retard en la posada a la venda dels títols té com a objectiu no vincular-los als avantatges del passe, amb la finalitat de que la venda siga un fracàs i mantenir l’actual control absolut de la institució.\nDes del FROG, volem recordar-li al president del Llevant UE, Quico Catalán, la seua promesa realitzada el 13 de desembre de 2016 de manera pública: “Vull que en 3 anys les accions de la Fundació estiguen en mans dels abonats”. La seua paraula està en joc, president. I el temps s’esgota.


La gola del llop - Balaguer Televisió\nLa literatura popular ha entès sempre “la gola del llop” com una cosa molt fosca, en general, i sempre també com una cosa molt perillosa, una situació que hem d’evitar de totes passades.\nPosar-se a la gola del llop és sinònim de posar-se en una situació de perill extrem, en un risc suïcida.\nParlem ara dels nostres presos. Fa un temps estava clar i assumit que havien d’estar a presons catalanes i es va fer tota mena d’acte reivindicatiu, manifestació, cassolada i cantata fins que es va aconseguir.\nEls del Trifatxito ja es van esgarrar les vestidures parlant de favoritisme penitenciari i van omplir de cendra els caps d’alguns Indes, Marhuendes i extres que tenen a sou. Lo Casado va embogir definitivament. Crec que estan estudiant la possibilitat de fer alguna cosa amb ell.\nUn cop els teníem a Catalunya, semblava clar que no els deixaríem sortir en cap cas, que faríem els talls de carretera corresponents. Hi havia fins i tot un plànol bastant ben fet on s’explicava quanta gent caldria a cada punt vital. Diràs que ho teníem estudiat.\nAra però, resulta que els nostres presos, volen anar a Madrid, volen que els facin el judici, diu que no es volen defensar de res sinó que acusaran el Gobierno i la seva patuleia de sicaris.\nEs volen posar textualment a la gola del llop. Diu que així els vorà tot el món.\nNo sé, potser és una jugada mestra, però no me’n refio ni gota.\nEntre altres coses perquè no sé si estem parlant de la gola d’un llop o de la gola d’un porc.


Bloc de notes de Josep Romeu: El PP, com el cotó, no enganya\nEl PP, com el cotó, no enganya\nEl que no podrà dir ningú és que se sent enganyat pel Govern del PP, ni que aquest Govern espanyol menteixi. Una mentida o un engany implica sempre un abús de la bona fe de la persona que és burlada malèvolament per algú que, intencionadament, ha falsejat la realitat o ha incomplert el que havia dit. I aquest no és el cas que ens ocupa ni en el tema de les pensions ni en el tema dels pressupostos del 2013.\nNo crec que hi pugui haver ningú, a hores d’ara, que pugui al·legar sentir-se enganyat perquè creia que eren certes les paraules i les promeses del Govern de Mariano Rajoy. És cert que fins al darrer moment, fins no fa gaire setmanes, tant ell com els seus ministres havien jurat i perjurat que el tema de les pensions era una d’aquelles línies vermelles que ells mai passarien: “Si hi ha una cosa que no tocaré, són les pensions” afirmava fa poc don Mariano . Però no és menys cert que ningú pot al·legar ignorància i dir que no sap que hi ha gent que menteix compulsivament, que aquest Govern espanyol no compleix cap de les seves promeses ni compromisos. Quina raó hi havia d’haver perquè aquesta vegada fes una excepció? Ho ha fet amb tots i cadascun dels punts del seu programa electoral: ells afirmen una cosa i després diuen que, com que hi ha una realitat diferent de la que es pensaven, n’han de fer una altra.\nI després parlen de credibilitat i de confiança en els mercats. En l’única cosa que poden confiar els mercats és en què, digui el que digui ell, al capdavall el faran agenollar als seus interessos. A Europa s’haurien pogut posar a riure quan van veure la previsió que feia el Govern espanyol per a elaborar els pressupostos del 2013. S’han limitat a dir que ja saben que la desviació no serà menor, sinó que triplicarà la caiguda del PIB prevista, que és una manera de dir-li que ja li accepten que es faci trampes al solitari, per dissimular els inevitables incompliments. Falsejant ara els pressupostos té uns mesos de coll per anar prenent després mesures correctores, una darrera l’altra, sense haver de presentar-les totes de cop en un sol paquet, que quedaria molt lleig i es notaria excessivament el seu fracàs.\nPublicat per Josep Romeu a 08:28


Temps fora positiu o temps fora punitiu? – Gemma Jurado – Educación Emocional + Disciplina Positiva\nTemps fora positiu o temps fora punitiu?\n25 setembre, 2018 admin\nEl temps fora positiu, és una eina de la Disciplina Positiva, on s’ofereix un temps de reflexió respectuós. Es tracta d’oferir un temps de calma tant per als pares com per als infants amb la finalitat d’acompanyar-los per tal que puguin realitzar una correcta gestió emocional. És una gran oportunitat per a treballar l’assertivitat i la connexió emocional entre l’infant i l’educador.\nPer què no funciona el temps fora punitiu?\nEl temps fora punitiu consisteix a manar a l’infant que resti quiet i sol a un lloc acordat (racó, cadira, habitació…) per tal de calmar-se i reflexionar sobre el seu comportament.\nEl temps fora punitiu és un recurs conducivista i autoritari que pot oferir resultats a curt termini amb nens disposats a obeir al poder i l’autoritat dels adults.\nEs tracta d’una eina allunyada dels nostres desitjos com a pares i educadors compromesos amb l’acompanyament democràtic i respectuós dels nostres infants.\nL’ús del temps fora punitu sembla més “amable” que fer una bufetada o cridar pel fet de no involucrar abús físic o verbal. Tot i que des del punt de vista del nen, el temps fora punitu és experimentat com un càstig que pot causar-li vergonya i humiliació, sobretot quan es fa en presència d’altres persones.\nEl temps fora punitiu porta una sèrie de missatges negatius amagats. Un d’ells és quan el fem servir amb infants amb rebequeries, plors o molt enrabiats. El missatge que els hi fem arribar és que no els volem al nostre costat quan experimenten aquesta sèrie d’emocions. Aquest missatge els pot portar a suprimir els seus sentiments i a no expressar les seves emocions.\nPer altra banda, el temps fora punitiu no tracta l’origen ni el motiu de la “conducta inapropiada“. Tots sabem que els infants, degut a la seva immaduresa, poden actuar de manera errònia tot i tenir bones raons per a fer-ho.\nCom funciona el temps fora positiu?\nEl temps fora positiu és una eina de la Disciplina Positiva (també aplicat en la metodologia Montessori). És una alternativa eficaç al temps fora punitiu o càstig tradicional. Es basa a oferir un espai triat amb ajuda de l’infant on retirar-nos per tal de sentir-nos millor sempre que ho necessitem. El temps fora positiu és una eina tant pels infants com pels adults. Es pot fer servir tant sòl com acompanyat.\nExplicarem als infants que el fet de retirar-nos és beneficiós per tal d‘ajudar al nostre cervell a trobar una solució respectuosa amb nosaltres mateixos, amb els altres i amb la situació. Quan estem enfadats o nerviosos perdem la connexió amb la part del nostre cervell que ens permet trobar bones solucions i és més fàcil que actuem de manera agressiva o violenta. Relaxar-nos ens ofereix la possibilitat de gestionar els conflictes d’una manera més amable.\nPer tal que sigui una eina realment efectiva hauria de tenir en compte el següent:\nTriarem i decorarem l’espai amb l’ajuda dels nostres infants. És un espai on té cabuda tot allò que ens ajudi a sentir-nos millor (contes, peluixos, colors, papers, tisores, coixins…).\nÉs una opció lliure. Podem anar-hi sempre que ho necessitem. Si veiem o creiem que el nostre infant ho necessita el convidarem a visitar l’espai. Mai l’obligarem a anar-hi.\nPodem anar sòls o acompanyats (dels pares, germans, amics…).\nDissenyarem conjuntament les regles d’ús. Reflexionarem amb antelació sobre quines són les situacions que creiem que poden necessitar l’ús de l’espai.\nUn cop aconseguim relaxar-nos hem de trobar-nos per tal de resoldre el conflicte. El temps fora positiu no es tracta d’una eina d’evasió. Sempre va lligat a una posterior solució del conflicte des del respecte, l’empatia i l’assertivitat.\nT’agradaria sentir-te acompanyat en el teu aprenentatge?\nSi sents que aquesta filosofia educativa ressona amb els teus principis i vols sentir-te acompanyat per tal de posar-los en pràctica, puc ajudar-te mitjançant les sessions personalitzades en línia. Pots contractar una sessió individual escrivint-me a gemmajurado@gemmajurado.com\nAssertivitat i aprendre a dir NO.


Genís Roca: Mirant el 2019 pel forat del pany\nMirant el 2019 pel forat del pany\nper Genís Roca Empresa, cultura i societat digital 04 de gener de 2019 05:30\nPuja l’ètica. Baixen els robots.\nAquest 2018 hem parlat molt de robots i del futur del treball per allò de si acabaran substituint-nos en les nostres tasques, meravellant-nos de tot el que són capaços de fer i compartint vídeos pel Whatsapp on surten robots que fins i tot fan el ridícul mirant de ballar o estar-se a peu dret mentre els molestem per fer-los caure.\nEl 2019 ja deixarem de preocupar-nos tant d’allò que saben fer i posarem més el focus en l'algorisme que decideix com ho han de fer. Girarem la mirada cap als criteris i les variables que el programador ha tingut en compte. Quan un cotxe autònom en una situació de risc hagi de decidir si et salva a tu o a una vaca que passa per allà, serà rellevant que el programador no sigui un creient hindú que considera que tu ets un pària i en canvi les vaques són sagrades. El cotxe farà una cosa o altra perquè algú li ha donat un criteri, i en voldrem parlar tant o més que del cotxe.\n"El 2019 ja deixarem de preocupar-nos tant d’allò que saben fer i posarem més el focus en l'algorisme que decideix com ho han de fer"\nPuja el blockchain. Baixa el Big Data.\nFins ara hem parlat molt de la capacitat de recollir moltes dades, i de què seríes capaç de fer amb tanta dada. Qui més qui menys presumia de tenir molta informació, i els que en tenien poca buscaven la manera de tenir-ne més.\nAquest 2019 el focus ja no estarà en el volum sinó en la fiabilitat, i definirem les biblioteques de dades no tant per la seva extensió sinó per la seva qualitat. En primer lloc des d’un punt ètic, sobre si hem obtingut la dada amb major o menor consciència i consentiment dels implicats. I en segon lloc des d’un punt de vista tècnic, sobre si la dada pot haver estat alterada abans no ens arriba a nosaltres, i és aquí on parlarem molt -encara més- del blockchain com a solució tècnica per garantir la confiança.\nPuja el 5G. Baixa el 3D.\nEns agraden més els somnis que la realitat, i per això deixarem de parlar tant de la impressió 3D i parlarem molt del 5G. La impressió 3D és ja una realitat absoluta, i s’ha incorporat amb normalitat en molts processos industrials i ha modificat de manera molt rellevant molts productes de la nostra vida quotidiana. Per això ja no és tan fascinant parlar-ne, perquè és una conversa que ja no suporta massa fer volar coloms i necessita ser aterrada a casos d’ús concrets i reals, doncs ja n’hi ha molts i la conversa accepta poques especulacions.\nEn canvi el 5G és el futur. No el veurem operatiu a les nostres vides fins d'aquí a uns anys, per això ens fascinarà tant parlar-ne molt durant tot el 2019. Uns ho faran perquè necessiten explicar-ne les bondats als que prenen decisions, per tal que les prenguin i facin les apostes pertinents pel seu correcte desplegament. I d’altres en parlaran molt perquè sempre hi ha qui gaudeix imaginant futurs i parlant-ne, encara que a vegades exageri un xic o no acabi de saber ben bé què passarà.\n"El 5G és el futur, però no el veurem operatiu a les nostres vides fins d'aquí a uns anys"\nPuja el pla d’acció. Baixa el pla estratègic.\nEl pla estratègic ha mort. Visca el pla d’acció.\nEl més important no és què has pensat, si no quant tardaràs a posar-ho en marxa minimitzant riscos. Hi ha una tendència imparable a transformar les organitzacions per fer possible que a més a més d’estabilitzar processos siguin capaces d’impulsar projectes. Fins ara la gestió per processos i la gestió per projectes convivien malament, i en canvi ara necessitem que ho facin i es combinin.\nAbans parlàvem de “time to market” per expressar quant de temps tardes en traslladar una proposta al mercat, però ara el concepte ha de tenir més precisió i cal parlar de “time to test”. Quant de temps tardaràs a fer una prova de la teva idea amb client real? Hi ha organitzacions acostumades a un “time to market” d’un any, que hauran d’espavilar per ser capaces d’assolir un “time to test” de vuit setmanes. I aquest és un canvi gens senzill, que tindrà molta gent ocupada durant aquest 2019.\nAdéu classe mitjana, adéu!


L'estudi igualadí Burzon*Comenge guanya el prestigiós premi Hispania Nostra\nPel projecte ”Sigena, la Màgia d’un Somni”\nL'associació Hispania Nostra ha donat a conèixer els noms dels tres guanyadors dels premis Hispania Nostra de bones pràctiques, uns dels més prestigiosos en l'àmbit del patrimoni a l'estat espanyol. L'estudi igualadí Burzon*Comenge ha estat seleccionat pel jurat com a guanyador en la del premi a la millor senyalització i difusió per al Patrimoni Cultural pel projecte "Sigena, la Màgia d'un Somni", un espectacular i acurat treball de restauració, restitució digital i realitat virtual sobre la Sala Capitular del Monaestir de Sigena. El premi es lliurarà a Madrid, en una data encara per concretar, i de mans de la reina emèrita espanyola Sofia de Grècia, presidenta d'Hispania Nostra.\nL'associació Hispania Nostra acaba d’anunciar els Premis Hispania Nostra a las Buenas Prácticas en la conservació del patrimoni cultural, atorgats conjuntament per l'associació Hispania Nostra i la Fundació Banco Santander. Els projectes distingits amb el guardó han estat els següents: “La PonteEcomuséu, d’Astúries, premi a la “Intervención en el Territorio o en el Paisaje”; la Red Nacional de Maestros de la Construcción Tradicional, que ha guanyat el premi a la “Conservación del Patrimonio como factor de desarrollo económico y social” i, finalment, i dins la categoria “Señalización y difusión para el Patrimonio Cultural y Natural”, el guanyador ha estat “Sigena, la Màgia d’un Somni”, realitzat per l’estudi igualadí Burzon*Comenge, format per Albert Burzon i Ester ComengeAl llarg d’aquests anys, en aquesta mateixa categoria “Señalización y difusión para el Patrimonio Cultural y Natural”, s’ha premiat, entre altres, el projecte de senyalització del recinte monumental de l’Alhambra.\n“Sigena, la Màgia d’un Somni” s'ha basat en la reconstrucció de la Sala Capitular del Monestir de Sixena, pertanyent al segle XIII. D'estil medieval, va patir un incendi el 1936 que va deixar la seva estructura pràcticament destruïda i les seves pintures danyades de manera irreversible, perdent el seu color a causa del foc. Després de realitzar un treball d'estudi i investigació s'ha pogut reconstruir físicament la sostrada d'estil mudèjar; així com totes les pintures de la sala, gràcies a una recreació virtual en 3D, recuperant la paleta de colors original per al seu gaudi en realitat virtual. El jurat destaca “la utilització de TIC per recuperar un bé cultural de gran valor patrimonial i simbòlic”. El seu format “permetrà una difusió fàcil i accessible, per la qual cosa s'aconseguirà donar a conèixer un bé important del Patrimoni Cultural d'Espanya, posant de manifest la utilització de la tecnologia per a la nostra herència cultural i natural”, remarquen des de l’associació Hispania Nostra.\nL'associació Hispania Nostra va posar en marxa el 2011 aquests prestigiosos premis amb l’objectiu de contribuir a la difusió de les bones pràctiques en l’àmbit del patrimoni cultural a l’estat espanyol, destacant actuacions exemplars en les tasques de salvaguarda i millora del patrimoni cultural tot incorporant una visió més àmplia del concepte de patrimoni i dels mitjans per protegir, fent valdre les actituds positives respecte a les intervencions que es duen a terme en relació amb l'herència cultural i natural rebuda.\nL’estudi Burzon*Comenge ha realitzat, en els darrers anys, diversos projectes com la restitució digital i vídeo mapping de les pintures romàniques de l’església de Santa Coloma, a Andorra; la recreació en realitat virtual del poblat ibèric d’Ullastret; la restitució digital i mapping de les pintures romàniques de Sant Climent de Taüll. El treball de l’estudi igualadí ha estat reconegut amb premis com el Premi Ciutat d’Igualada, el Premi Junceda (Barcelona), el premi A’Desdign Award Gold (Como), el Laus Gold (Barcelona), el premi Museus and the Web Award (Baltimore) i el ja esmentat Premio Hispania Nostra.\n29 de maig 2019.18:49h\nJoves creadors, amb grans idees i amb molt de treball, vosaltres i molts altres sou un gran orgull per a la ciutat. Enhorabona !


NeanderFollia: Més belleses nord-africanes: Dar es Soltan 2\nAdrià 21 de març de 2011 a les 9:01\n᧞eandertalerin 21 de març de 2011 a les 22:42\nNo pot ser! Deu ser un fotomuntatge. O bé es que que té alguna patologia, com en Nikolai Valuev, el boxejador que sobrepassa els 2 metres, o l'Azzo Bassou!\nL'home em sembla força trastocat amb tots aquests tatuatges i la bola de paper que porta al nas, vés a saber si s'ha operat els arcs superciliars per semblar més neandertal o bé se li han inflat :D perquè el nas, el cap i la boca em semblen força moderns.\nAdrià 21 de març de 2011 a les 23:57\njajajajaja cert, potser és una reacció al·lèrgica a la tinta!!!\n᧞eandertalerin 22 de març de 2011 a les 1:11\nPer sort, no crec que els arcs superciliars del pobre Dar es Soltan 2 siguin deguts a un excés de tinta o a una sobredosi de camell, vull dir cavall :)


09 Set 2015\tPere Figuerola\nFa entre uns 23 i 5,3 milions d’anys, durant el Miocè, la diversitat d’esquirols a Europa era extraordinària; hi havia esquirols terrestres, arborícoles i, sobretot, voladors. En l’actualitat, però, només hi ha dos tipus d’esquirols a Catalunya: l’esquirol vermell i les marmotes, introduïdes als Pirineus l’any 1948. Pel que fa als esquirols voladors, només hi ha un únic representant al tot Europa, que viu als boscos freds de la taigà des de Finlàndia a Sibèria. Per contra, aquests són molt abundants i diversos als boscos tropicals del sud-est asiàtic, on conviuen fins a sis espècies diferents en un mateix bosc.\nUn article publicat aquest mes de setembre a la revista Palaeobiodiversity and Palaeoenvironments liderat per Isaac Casanovas, investigador del Grup de Faunes del Neogen i Quaternari de l’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont (ICP) descriu fins a cinc espècies d’esquirols voladors al jaciment de Can Llobateres (a Sabadell) durant el Miocè superior, fa uns 9,7 milions d’anys. Per contra, a la mateixa època no hi ha pràcticament esquirols voladors a altres indrets de la Península Ibèrica, i quan hi són presents sols hi ha una espècie representada per uns pocs exemplars.\nEn la investigació s’han identificat dues espècies del gènere Miopetaurista (M. neogrivensis i M. crusafonti), que era tan gran o més que l’esquirol volador gegant actual, i diverses espècies més petites dels gèneres Albanensia, Pliopetaurista i Blackia. D’aquestes, Blackia seria un dels esquirols més petits que es coneixen, i segurament no passaria dels 20 centímetres de llarg. Bona part dels fòssils prové de les col·leccions històriques d’aquest jaciment però també s’ha estudiat material recuperat durant les darreres campanyes al jaciment, un dels més importants de la conca del Vallès-Penedès i que ha proporcionat alguns fòssils excepcionals, com ara restes de l’hominoïdeu Hispanopithecus laietanus.\nFotografia de microscopi electrònic d’una molar inferior de Miopetaurista crusafonti,\nun esquirol volador gegant de Can Llobateres. (Isaac Casanovas).\nEl refredament del clima global que hi va haver a finals del Miocè va fer que a poc a poc aquests boscos anessin desapareixent, i amb ells tots els animals que no es van poder adaptar a aquests canvis.\nVan der Meulen, un pioner en els mamífers fòssils de la Península Ibèrica\nAlbert Jan van der Meulen (dreta) i el també\npaleontòleg Remmert Daams (esquerra) l’any 1997. (Pablo Pélaez-Campomanes).\nL’article forma part d’un número especial que la revista dedica a Albert Van der Meulen, paleontòleg holandès recentment retirat que tenia gran estima als esquirols voladors. És un dels principals especialistes europeus en rosegadors fòssils i paleoecologia de les darreres dècades i un dels primers paleontòlegs a estudiar el registre de mamífers de la Península Ibèrica fent servir complexes mètodes estadístics. Els resultats d’aquest estudi en concret demostraren que el nombre d’espècies de rosegadors variava en funció dels canvis climàtics, i representa un dels seus treballs més importants.\nNascut l’any 1940 a Indonèsia quan encara era una colònia holandesa, va passar part de la seva infància en un camp de presoners quan els japonesos van ocupar el país durant la Segona Guerra Mundial. Dos dies després que el Japó es rendís, al 1945, Indonèsia proclamà la seva independència i ell i la seva família es van traslladar a Holanda, on va estudiar Geologia i es doctorà en Paleontologia per la Universitat d’Utrecht al 1970.\n- L’extinció d’Hispanopithecus: tot plegat una qüestió de plantes?\n- L’exclusiu caminar de Jordi, l’Hispanopithecus laietanus de Can Llobateres\n- Les vèrtebres d’en Jordi confirmen la seva particular locomoció\nLast modified on Dissabte, 24 Març 2018 17:50


50 Eduquem la nutrició – Escola hivern. Inscripció oberta\nEn aquest curs s’aprenen aspectes bàsics per una bona nutrició i per ampliar els coneixements a donar a l’alumnat.\nDins la plataforma moodle es van exposant diferents aspectes de la nutrició; des dels nutrients, l’equilibri i l’estètica, i proposant al participant del curs diferents activitats a realitzar des d’opinar fins a realitzar alguna proposat de menjar.\nDotar al professorat coneixement dels conceptes i hàbits nutritius sans\nConèixer la història i cultura nutritiva\nConèixer la piràmide dels aliments\nSaber distingir les propietats dels aliments i els seus nutrients\nReconèixer una alimentació equilibrada\nSaber orientat l’alumnat a tenir dietes equilibrades\nConèixer receptes infantils i juvenils per etapes de creixença\nHistòria de la nutrició\nAlimentació vs nutrició\nls sis grans grups de nutrients\nEls carbohidrats o glúcids\nBalanç energètic: les necessitats en funció de l’edat, sexe i activitat de la persona\nQuè és una dieta equilibrada?\nConceptes: equivalència racions/grams\nLa importància d’una bona alimentació\nLa obesitat i el sobrepès\nDiabetis infantil o juvenil\nTrastorns alimentaris: anorèxia, bulímia i vigorèxia\nCal que mengin…\nLaura Franquesa Roig


nivell C2 « Català amb accents\nEntrades amb l'etiqueta ‘nivell C2’\nC2_Mataró_dimarts, Nivell superior\n2016, C2, Carles, dimarts, nivell C2, nivell superior\n22a sessió/C2/dimarts 29 de març\nAvui hem començat la classe de dimarts revisant les correccions de les redaccions que vam fer abans de vacances.\nHem trobat alguns errors “tipus” que hem compartit després en públic. D’aquesta manera hem pogut veure que hi ha errors comuns que fem generalitzadament molts de nosaltres.\nAlgunes correccions que ens ha fet la Lurdes recurrentment són les següents:\nLa coherència entre títol i contingut ens aconsella escriure el títol a l’acabar el text i no abans.\nCal anar amb compte amb l’ús del pronom relatiu “que”, ja que quan va davant d’una preposició s’accentua (“què”) i no va mai acompanyat d’un article determinat al davant.\nMentre aclaria els dubtes particulars, la Lurdes ens ha deixat un full de frases incompletes per omplir els forats amb els verbs corresponents.\nNo hi ha presentació pública, un altre dia en farem dues, per problemes tècnics.\nPerò si hi ha el dictat de l’Esther on en Joan i un amic, l’Arnau, es troben fora de la biblioteca i parlen de com li va la vida al Joan, que no és més que la història que ens estem inventant. Caldrà donar corda per que avanci més de pressa…\nC2_Mataró_dijous, General, Nivell superior\n#ramonmuntanercpnl, anymuntaner, esportfemení, nivell C2, nivell superior\n9a sessió/C2/ Dijous 3 de desembre\nLa classe d’aquesta setmana va començar una mica diferent al que estem acostumades, ja que la Raquel va demanar si podia fer la seva exposició oral al principi i així treure’s de sobre els nervis que tenia. Ens va parlar sobre el futbol femení, un tema que viu de prop ja que la seva filla n’és jugadora, i que va desencadenar un fervorós debat. No només vàrem parlar sobre el sexisme existent als esports sinó també a la nostra societat. Dins de les assistents a classe vam trobar diferents punts de vista sobre el paper de les dones a l’esport, moltes d’elles parlant arrel de la seva pròpia experiència.\nDesprés d’una bona estona de debat (durant la qual la Lourdes va fer de moderadora) vam continuar la classe amb el dictat. Si voleu saber com va l’aventura del nostre protagonista, podeu consultar l’entrada al bloc.\nTot seguit la Lourdes ens va explicar que l’any 2015 ha estat l’Any Muntaner, celebrant el 750è aniversari del naixement de Ramón Muntaner. Ens va repartir fragments de textos que tractaven sobre l’època, la vida i l’obra de l’autor i ens va demanar que, per grups, en féssim un resum (un tipus de text que no haviem treballat encara). Més tard, un membre de cada grup i a casa seva, havia de pujar el resum que havien elaborat en comú creant una entrada a bloc, que també podeu consultar aquí.\nEncara que ja acabem l’any 2015, potser us interessa saber més sobre quines activitats s’han dut a terme a Peralada (Alt Empordà), lloc de naixement de Ramón Muntaner. Aquí us deixo un enllaç al lloc web creat per a l’ocasió.\nEspero que aquest petit resum us hagi ajudat a recordar quins temes vàrem tractar a la classe anterior, ens veiem dijous vinent!\nLaia Cortés Marina.\ndictat creatiu, nivell C2\nC2/dt. Dictat creatiu\nActivem la creativitat i el treball col·laboratiu.\nComencem a redactar una història conjunta entre tots els alumnes del nivell C2.\nCada setmana, i segons el calendari que hem establert, heu de redactar un text d’entre 50-70 paraules que doni continuïtat al fragment anterior. Podeu escollir el tema, els personatges, el missatge… però cal que el que escriviu sigui coherent amb la resta i mantingui el mateix estil (registre, estil directe o indirecte, temps verbals…).\nA classe, haureu de dictar el vostre escrit, i un cop fet, escriure’l en aquest bloc.\nC2/dt. 1a sessió\nEn aquesta primera sessió us he explicat el funcionament del curs i els materials que utilitzarem.\nTot seguit us he demanat que redactéssiu la vostra autobiografia lingüística per tal de prendre consciència de quina relació teniu amb la llengua/llengües que coneixeu i quines són les vostres dificultats a l’hora d’escriure.\nEnllaços relacionats: Matthew Autobiografies blog UAB\nA continuació hem comentat quin ha de ser el procés de redacció d’un text: abans, durant i després. I què hem de tenir sempre en compte: l’adequació, la coherència, la cohesió i, per últim, la correcció.\nPodeu ampliar informació a: Argumenta UOC, i per fer exercicis: Itineraris d’aprenentatge.\nHem fet un repàs a diferents enllaços i recursos que podeu trobar en línia per treballar i estudiar en català: Recursos Internet\nPer acabar, hem fet un exercici de puntuació.\nI com a deures, heu de tornar a escriure la vostra autobiografia lingüística però ara seguint els passos que hem dit i seleccionant bé la informació perquè no pot superar les 150 paraules. Aquest text, el podeu penjar en aquest mateix bloc.