Les Tourterelles Annecy França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 105 allotjaments a Annecy.\nLes TourterellesApartament18 Rue Perriere, Annecy, Annecy, França, 74000 - Veure al mapaExcepcional9,1Basada en 23 comentarisLes TourterellesVeure més fotosplatjaVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Annecy, Les Tourterelles és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Les Tourterelles, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aparell de televisió, nevera, forn microones, plat de dutxa, banyera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Annecy, faci de Les Tourterelles la vostra llar.\nEn arribar, cal abonar un dipòsit de 500 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


REIXA: MANIFESTACIO PER L'EMPRESONAMENT DE L'ALFONSO\nMANIFESTACIO PER L'EMPRESONAMENT DE L'ALFONSO\nAhir a la nit s'ha dut a terme una manifestació boca a boca per visibilitzar la nova situació del nostre company Alfonso.S'ha recuperat l'emplaçament de la Ramblas de Barcelona, lloc vetat per fer actes d'aquest tipus des de fa uns anys. Desprès de baixar cap a la plaça George Orwell,s'ha arribat fins la seu d'Iniciativa. De tornada cap a Liceu, s'ha llegit un manifest explicant l'actualitat del cas i seguidament s'ha desconvocat la manifestació.\nDarrerament, unes persones han estat retingudes a la Plaça Urquinaona pels Upes de la guàrdia urbana, que els hi han examinat les mans en busca de taques d'aerosol, deixant-les marxar al cap d'una estona.\nInformem que, l'Alfonso ja ha esta traslladat a Brians2, hi es troba al módul d'ingrès.\nEsteu atentes a properes convocatòries!\nL'AUTODEFENSA NO ES CAP DELICTE!!!


FABLE Anniversary s’anuncia per a XBOX 360 i sortirà aquest hivern – ALERTA JOCS\n5 Juny 2013 redacció\nFABLE Anniversary s’anuncia per a XBOX 360 i sortirà aquest hivern\nSembla que Microsoft vol arreglar el camí a la nova entrega de la sèrie (exclusiva de les consoles X), Fable. Una aventura d’acció amb tocs de rol, on les decisions dels jugadors afecten al desenvolupament del personatge i als successos argumentals. Va ser un títol molt sonat en l’època de la primera XBOX però que ha anat perdent força en els últims anys. Aquest hivern arribarà el “remake” del primer Fable, titulat “Fable Anniversary” i farà les delícies dels veterans, amb gràfics remodelats a 1080p, millors textures, millor il·luminació, temps de càrrega curts i compatibilitat amb SmartGlass. Sortirà a finals de 2013 per a Xbox 360.\nPrevious Queen i Bruno Mars a les teves mans amb “Fantasia: Music Evolved”\nNext Nou tràiler de FIFA 14 (PS3, X360 i PC)


Gerard Oliva entrenarà amb el Nàstic | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nGerard Oliva entrenarà amb el Nàstic\nEl futbolista de Riudecanyes iniciarà la pretemporada amb l’equip\nEl davanter iniciarà la pretemporada amb el primer equip grana després de finalitzar la seva relació contractual amb el Cracovia Krakau i estar desvinculat de qualsevol equip. El jugador de 1,90 metres entrenarà sota les ordres de Xavi Bartolo a partir d’aquest dilluns 15 i estarà immers en la dinàmica de treball grupal que es desenvoluparà durant el present període preparatori en els mesos de juliol i agost.\nGerard Oliva és tarragoní i va jugar al futbol base grana en edat juvenil. En la seva trajectòria ha format part d’equips com el CD Numancia, Atlético de Madrid ‘B’, SD Huesca, CF Badalona o Atlético Baleares, entre d’altres, mostrant un bagatge contrastat a la categoria.\n26/06/2019 El Nàstic incorpora nous jugadors procedents de La Pobla de Mafumet


La borrasca deixa la primera nevada de l’any\nMedi Ambient La borrasca deixa la primera nevada de l’any\ndivendres, 2 de febrer de 2018 07:38\tBD\nLa previsió meteorològica que anunciava possibles nevades de caràcter dèbil en les comarques de l’Alcoià i El Comtat per al 2 de febrer s’ha acomplit al llarg de la passada nit deixant caure els primers flocs de neu de la temporada en aquestes contrades.\nEl gruix de neu, que no ha superat els tres centímetres, ha determinat l’aplicació del protocol municipal en cas de nevades així com la suspensió cautelar de les classes als centres docents de la localitat fins a les 10 hores de hui, tot i que s’anuncia que a les 9 del matí es publicarà un nou avís informant de la situació. Des de bon matí els vehicles han pogut circular per les vies urbanes de la població, havent d’adoptar les mesures preventives necessàries en evitació d’accidents.\nLa previsió indica una notable baixada de la temperatura i el risc de precipitació en forma de neu es manté fins al migdia en el dia d’avui, una situació que es repetirà en la vesprada de diumenge i matinada del dilluns.\nLes classes s'havien représ a partir de les 09.50 hores, però degut a la persistència de la nevada de nou s'han suspés en aquesta jornada.


L'Ajuntament de Cullera ja es troba netejant les platges, camins, parcs i d’altres zones damnificades pel temporal Glòria. El consistori està coordinant els mitjans i personal necessari per tal de reparar els danys el més prompte possible.\nEls treballs han començat este matí i s’estendran durant els propers dies. S’estan retirant les canyes, la brutícia, els peixos, passarel·les i d’altres desperfectes originats pel temporal marítim així com regenerant i netejant l’arena de les platges.\nEn la jornada de hui, membres de la corporació municipal, la Policia Local i la Guardia Civil han rebut la visita del subdelegat del Govern en València, José Roberto González Cachorro.\nLa ciutat ha patit durant el migdia una intensa granissada que ha omplit de pedra i aigua els carrers del municipi. A més, el Centre de Coordinació d’Emergències ha activat la preemergència per pluges de nivell taronja en el litoral sud de València.


Més de 10.000€ recaptats pel càncer infantil\nSono Accio, participa en la gala benèfica de l´Hotel&Spa Cala de Pi ***** Estem orgullosos d´haver donat el nostre servei de sonorització, il·luminació i DJ a un lloc tant bonic i amb artistes de tant alt nivell artístic i humà, com Lucrecia, kambil´s i Ulises amb la seva companyia de cabaret. Per damunt de tot,…\nCasa´t amb Sono Accio – Nova temporada\nNova temporada de casaments amb novetats per que vosaltres i els convidats, ho passeu bé i a través de la música, poseu accent a tots els moments a recordar. A Sono Accio, us oferim una alternativa des de l´implicació i la professionalitat, per gaudir de tots els moments del casament. Des de la cerimònia, passant…\nSonoAccio llancem nova web\nEn SonoAccio estem d’enhorabona i és que, hem llançat una nova pàgina web molt més accessible, clara i amb més informació per als nostres clients. Englobada dins de la nova política de màrqueting de l’empresa, SonoAccio ha decidit actualitzar el seu lloc web, adaptant noves formes de comunicar el seu negoci al mercat. La nova…


Women 360º Congress, el congrés líder d’empoderament de la dona, arriba per primer cop a Tarragona en realitat 3D - Bamboo\nEl XIII Women 360° Congress abordarà la nova realitat postcoronavirus i aplegarà desenes d’empresàries, directives i professionals\nEl fòrum està organitzat conjuntament per W360° Congress, Bamboo Comunicació i la Universitat Rovira i Virgili (URV)\nTarragona, 26 de juny. Tarragona albergarà per primera vegada el Women 360° Congress, l’esdeveniment líder d’empoderament i salut de la dona. Serà el proper 8 de juliol, de 9.30 a 13.30 hores, en format de realitat virtual 3D, tota una aposta per la innovació i el nou paradigma digital que alhora evitarà desplaçaments i garantirà la salut de tots i totes les participants.\nRosa Cuscó, creadora i fundadora de Women 360º Congress, Maria José Figueras, rectora de la URV, i Robert Moragues, director de Bamboo Comunicació.\nLa iniciativa compta amb el suport de l’Associació de Dones Empresàries i Directives de Tarragona (AEDT), l’Associació de la Dona Empresària i Emprenedora de les Comarques de Tarragona (ADEE), el Col·legi de Metges de Tarragona, el Col·legi Oficial de Farmacèutics de Tarragona, així com l’Institut Català de les Dones i l’Ajuntament i la Diputació de Tarragona, entre altres entitats. El congrés, que situa la dona com a eix del canvi, tindrà un bloc dedicat a la salut i el benestar i un altre centrat en el lideratge empresarial, on intervindran ponents de màxim nivell que aportaran claus per afrontar la nova realitat postcovid-19.\nLa conferència inaugural, titulada ‘De la pandèmia sanitària a la pandèmia empresarial: vies de sortida’, anirà a càrrec de Pilar Gómez-Acebo, cèlebre escriptora, consellera delegada d’empreses estatals i multinacionals, vicepresidenta del Club de Consejeros, vicepresidenta del Consell Assessor de la MWW i una de les persones més influents en l’alta direcció. A continuació, presentada per la directora de Màrqueting de Laboratoris Martiderm, Yolanda Sanchís, tindrà lloc la taula de salut i benestar, en la qual es tractaran temes com ‘Estrès i cansament postcoronavirus’, ‘Imatge personal: pell i cabell postcoronavirus’ o ‘Les aliances i compartir comunitat genera benestar’. Agafaran la paraula prestigiosos experts com ara el Dr. José Alegre, coordinador del Grup d’Estudi de la Síndrome de Fatiga Crònica de l’Hospital de la Vall d’Hebron, la Dra. Christina Schepers, especialista en dermatologia i medicina integrativa, o l’experta en desenvolupament de persones Lucía Solís.\nNombroses firmes, a les quals l’organizació vol expressar un especial agraïment, col·laboren amb el Women 360° Congress de Tarragona, com són Gynea, Kern Pharma, MartiDerm, Mercedes Autolica Tarragona, Fundación Ibercaja, Virginia Peña Advocats, Clínica Curull, Clos Galena i Essity.


Podem exigir la devolució de part dels diners de l'assegurança de l'automòbil? | Revista | EROSKI CONSUMER\nHem venut a un particular un vehicle assegurat a tercers. El comprador ha contractat una assegurança amb una companyia diferent de la nostra. La pòlissa que teníem contractada havia estat renovada recentment per un any, per la qual cosa, atès que el cotxe ha estat assegurat només dos mesos, una sisena part del que es va pagar en el seu moment, entenem que la companyia d'assegurances ens ha d'abonar la part de la quota corresponent al període durant el qual no està assegurat. Tanmateix, l'entitat d'assegurances es nega a abonar-nos la diferència al·legant que, una vegada pagada la quota, el client no té dret al seu abonament.\nEl lector considera que la companyia d'assegurances li ha de tornar part de l'import de l'assegurança, concretament la quantitat proporcional al temps durant el qual l'assegurança no serà operativa. Aquest plantejament no és correcte i l'usuari no tindria possibilitats de prosperar en una hipotètica demanda. En primer lloc, perquè qui ha comprat el vehicle s'ha convertit en l'amo del cotxe i seria el comprador qui, en cas d'ostentar drets, podria reclamar-los a la companyia per deixar d'utilitzar els seus serveis. En segon lloc, perquè les companyies assumeixen la totalitat del risc en tot moment, en tots els instants de vigència de la pòlissa. En altres paraules, que durant els dos o tres mesos de vigència de la pòlissa, la companyia d'assegurances ha assumit el 100% del risc cobert en cas de sinistre i no una part proporcional del risc. Una vegada contractada l'assegurança del vehicle per un període d'un any, el preu d'aquest assegurament es correspon amb una prima que, seguint criteris legals i doctrinals, es considera indivisible, en el sentit que no és possible prorratejar-la per períodes. La Llei d'ordenació d'assegurances privades i el seu reglament de desenvolupament dicta que la prima s'ha d'ajustar a principis d'equitat, suficiència, indivisibilitat i invariabilitat. En suport d'aquesta tesi es destaca la sentència del Tribunal Suprem del 23 de juliol de 1996, que diu: "El caràcter indivisible de la prima significa que, una vegada pagada, l'assegurador la fa seva íntegrament encara que per qualsevol causa cessi l'abast de l'assegurança i el contracte no pugui continuar produint els seus efectes, sense necessitat per això de tornar cap part proporcional, obligació aquesta que tampoc imposa la Llei del contracte de l'assegurança". Tanmateix, la llei esmentada preveu supòsits excepcionals respecte a la prima, que es pugui fer divisible en proporció amb el temps de la cobertura, sempre que el contracte amb la companyia d'assegurances ho autoritzi expressament.


Madrenas s'obre ara a limitar el nombre de pisos turístics al Barri Vell de Girona - Empordà\nMadrenas s'obre ara a limitar el nombre de pisos turístics al Barri Vell de Girona\nL'alcaldessa proposa fixar una xifra màxima i no permetre que se n'obrin de nous si se supera un determinat percentatge Rebutja una moratòria a tota la ciutat perquè hi ha barris on aquest tipus d'habitatge és residual Adverteix que caldrà veure com evoluciona el sector amb la crisi de la COVID\nacn/ddg 15.08.2020 | 06:30\nPancarta contra la proliferació de pisos turístics al Barri Vell de Girona. ANIOL RESCLOSA /arxiu\nPancarta contra la proliferació de pisos turístics al Barri Vell de Girona.\nL'alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, proposa fixar un límit màxim de pisos turístics al Barri Vell i no permetre que n'obrin de nous si se supera un determinat percentatge. L'alcaldessa rebutja aplicar una moratòria a la ciutat, perquè hi ha barris on els habitatges d'ús turístic (HUT) són «residuals», però sí que s'obre a trobar una solució al centre històric. Alerta, això sí, que caldrà «justificar molt bé» on es fixa el límit per evitar que un jutjat ho tombi en base a la directiva europea de serveis. Madrenas també admet que caldrà veure com evoluciona tot, perquè la pandèmia ha posat el turisme en entredit, i se n'alegra que «per sort» hi hagi propietaris d'HUT que els hagin redirigit a lloguer habitual.\nAquest maig passat, el ple de Girona va aprovar una moció que instava JxCat a fer una moratòria de llicències per a nous pisos turístics. El text, impulsat per l'Associació de Veïns del Barri Vell, va tirar endavant per àmplia majoria. Va rebre setze vots dels 27 que té el ple; els que sumen Guanyem, el PSC i ERC. L'alcaldessa subratlla, però, que aprovar una moratòria d'aquest tipus «no és tan fàcil», perquè cal justificar-la amb criteris tècnics. «Dir que és la voluntat de la majoria del ple no serveix per a res; si limites una activitat econòmica ho has de justificar molt bé, perquè això contravé la directiva europea de serveis, i si algú ho impugna un jutjat t'ho pot tombar», subratlla Madrenas.\nL'alcaldessa diu que en cap cas té «al·lèrgia» a fer moratòries «quan cal millorar la ciutat». I recorda, precisament, la que es va aprovar el 2013 per limitar obertures de bars i locals d'oci i restauració (quan ella era tinenta d'alcaldia d'Ocupació i Promoció).En el cas dels pisos turístics, però, Madrenas admet que la cosa és diferent. «Tècnicament és insostenible justificar una moratòria de noves llicències, perquè al 95% dels barris de la ciutat la presència d'HUT és residual; no hi hauria cap jutge que ho acceptés», assenyala. Per això, Madrenas planteja una solució específica per al Barri Vell. «És un cas apart, perquè estem parlant que un 17% dels habitatges que hi ha al barri són pisos turístics», explica. Aquí l'alcaldessa proposa fixar un topall, establint el percentatge màxim d'HUT que pugui haver-hi a la zona. Quan s'assolís aquest límit, només s'atorgarien noves llicències quan els pisos turístics existents s'anessin donant de baixa.\nEstudiant ja la proposta\nMadrenas diu que l'equip de govern ja estudia la proposta i que està «disposat a treballar-la», sempre i quan tingui prou «consens» i es vegi «que és la mesura correcta». No amaga, però, que també caldrà justificar-la molt bé. «Tècnicament, però, en el cas del Barri Vell podem arribar a trobar arguments jurídics suficients per contravenir allò que diu la directiva», afirma l'alcaldessa. Entre d'altres, allò que serà clau és explicar per què el límit es posa en un determinat percentatge i no en un altre. «Per què diríem un 15%, per exemple, i no un 20%? És molt o poc?», es pregunta l'alcaldessa. «Per tant, s'ha de pensar molt bé com es justifica i quin és el límit», subratlla.\nL'alcaldessa gironina, a més, creu que Girona no pot emmirallar-se amb el model d'Amsterdam, que fa poc que ha prohibit els lloguers turístics al centre. «Allà el percentatge se situava al 50%; nosaltres estem al 17% i a més, hi ha una certa baixada», indica. Així doncs, l'alcaldessa de Girona no es tanca al debat, però sí que admet que la pandèmia ha fet canviar la situació «de manera substancial». «Ara parlar de moratòries o de regulacions de turisme, fins a cert punt, pot semblar surrealista», explica, en referència al fet que la covid-19 ha fet caure els visitants a la ciutat. «A més, en relació amb els HUT, s'havia començat a iniciar una certa tendència estabilitzadora i a la baixa», afegeix.\nPassar al lloguer habitual\nA això, a més, s'hi afegeix el fet que hi ha propietaris de pisos turístics que, mantenint la llicència, han optat per redirigir-los cap al lloguer habitual.»Per sort està passant això i me n'alegro; em sembla perfecte que habitatges que estiguin donats d'alta com a HUT ara es posin al mercat de lloguer habitual», diu Madrenas. Per aquests motius, Madrenas també demana centrar el debat al voltant dels pisos turístics en funció del moment. «En tan sols quatre mesos, el paradigma ha canviat absolutament; per això, també hem de ser capaços d'anar veient les necessitats que té la ciutadania en cada moment, i no quedar-nos atrapats en el sectarisme ideològic que no té cap sentit», concreta.\nDe la mateixa manera, l'alcaldessa també admet que, en paral·lel als HUT, també caldrà reflexionar molt bé sobre l'impacte que la pandèmia deixa en un sector –el turisme- que a la ciutat també és «suport bàsic» d'altres (com el comerç o l'hostaleria).\nActualment, al registre d'activitats de l'Ajuntament de Girona –que és qui atorga la llicència- hi consten 903 pisos turístics. I d'aquests, al seu torn, n'hi ha 840 que també estan inscrits al registre d'establiments turístics de la Generalitat.


La Víbria neix a la Creu Alta - Diari de Sabadell\nLa Víbria neix a la Creu Alta\nEls diables desen el foc aquest any / VICTÒRIA ROVIRA\nLes colles de diables de la ciutat no organitzen cap activitat per a aquesta No Festa Major, més enllà d’algunes aparicions a les xarxes socials. Reserven forces per al 2021, encara que “aquest any ha sigut un cop fort.\nTeníem un any ple de promeses i amb moltes il·lusions...”, resumeix Isabel Porta, del Ball de Diables, la colla d’Ester Preixens (foto 2020). Malgrat tot, hi ha notícies engrescadores, com que el bestiari animal de la ciutat s’ampliarà els propers mesos.\nEls Diables de la Creu Alta han començat el projecte per crear el seu element de bestiari festiu propi, la Víbria de la Creu Alta, que tindrà mig cos femení i mig animal, de drac. “És una de les figures clau de la cultura popular i no la tenim a Sabadell”, subratlla Sílvia Burillo, de la colla.\nTemes:diables, Festa Major 2020, No Festa Major


Esport, cultura, telefèric… La Massana en estat pur\nLA MASSANA DESCOBREIX MÉS\nDes d'esquí fins a ciclisme, passant per museus, natura, golf, esglésies romàniques, telecabina… La Massana t'espera tot l'any. Descobreix-la aquí!\nLa Massana és una parròquia d'altura, en tots els sentits. Per la qualitat del serveis que ofereix i per on està ubicada geogràficament, ja que en el seu territori s'hi troba el sostre d'Andorra: el Comapedrosa, de 2.942 metres. Però també és una àrea amb molta història, on es conserven molts costums i moltes tradicions, que en alguns casos han donat peu a la creació de museus, tal com veurem. En aquestes ratlles t’expliquem els punts d’interès més destacats d’aquesta parròquia, que també ofereix infraestructures de primer nivell, com el telecabina de La Massana, que t'ajudarà a visitar més fàcilment els punts d'interès principals d'aquesta parròquia.\nEsport a Vallnord, amb el telecabina de La Massana i Arinsal\nLa Massana limita amb Ordino, Encamp, Andorra la Vella, Espanya i França, i és sinònim d'esport tot l'any, gràcies a Vallnord. Aquesta estació d'esquí té una bona part de les pistes en aquesta parròquia, concretament els sectors de Pal i Arinsal. Durant l’hivern, tant el telecabina de La Massana com el d’Arinsal et porten a les 43 pistes esquiables per a tots els nivells. Planxa de neu, esquí forapista i esquí de travessa són altres disciplines que els amants de l’esport podran gaudir a La Massana.\nA l'estiu, en canvi, les propostes esportives deixen la neu i s'endinsen en la verdor dels boscos exuberants d'aquesta parròquia. Vallnord es converteix en un mountain park i en un bike park, carregats d'aventures i emocions fortes. A fora d’aquestes instal·lacions, arriba el moment més desitjat dels excursionistes de tot tipus: senderisme, barranquisme, escalada, ciclisme, hípica... Molts d'aquests recorreguts tan fascinants es troben a l'interior del Parc Natural de les Valls del Comapedrosa, a la part més occidental de la parròquia. Aquelles persones que volen gaudir de vistes panoràmiques sense cap esforç, poden fer servir el telecabina de La Massana o el d'Arinsal a mode de telefèric.\nHistòria i cultura popular, també a La Massana\nPerò no tot és turisme actiu a La Massana, ni de bon tros! Aquesta parròquia té alguns dels indrets més interessants des del punt de vista de la història i la cultura. Per exemple, l'església de Sant Climent de Pal, els orígens de la qual es remunten al segle XI, fet que mostra el caràcter mil·lenari del nostre país. Molt a prop d’aquesta església s’ha construït el Centre d'Interpretació Andorra Romànica, que t'ajuda a entendre aquesta arquitectura religiosa i el seu important context històric.\nMés enllà de grans obres històriques com aquesta, La Massana disposa de bells exemples d'arquitectura popular: bordes, fargues o cases rurals, una de les quals s'ha convertit en el Museu Etnogràfic Casa Rull, que et portarà de viatge per conèixer com era l'hàbitat d'una família pagesa andorrana.\nSi vols ampliar la informació d’aquesta parròquia, per exemple sobre hotels i restaurants, material audiovisual, preus del telecabina de La Massana o altres serveis de la zona, pots seguir navegant per aquesta web o dirigir-te a l'Oficina de Turisme del comú.\nA La Massana hi ha 10.359 (cens 2015) persones, el que dóna una densitat de població de 169.8 hab. / km2\nAltitud màxima 2.942 m


Escola el Gurri: de juny 2015\nMireu!!! Aquí tenim un resum representatiu de la nostra festa de final de curs. Va ser genial, ens ho vam passar súper be i també vam riure. Estàvem nerviosets perquè l'espectativa era altíssima, buffff però ens va sortir perfecte!! jejjj\nVam acomiadar als nostres alumnes de 6è d'una manera un tanto peculiar, els vam preparar un concurs d'alt nivell! Hi havia proves de català, de matemàtiques, d'anglès, d'EF... vaja, tot molt competencial!!! La gran sorpresa va ser que no ens van decebre, sinó tot lo contrari, van estar a l'alçada i més!!!\nAquí us deixem les fotos de tota la festa, esperem que us agraden molt!!\nPublicat per Mestres Escola El Gurri a les 12:30 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 14-15, Festes\nEl nostre últim dia d'aquest curs va arribar molt calorós! Teniem tot d'activitats preparades per fer que fos un dia súper divertit.\nTot va començar amb una exhibició dels alumnes de cicle superior al Skatepark tot fent piruetes i salts.\nDesprés vam continuar tot preparant un esmorzar molt luxós per agafar forces pel que va venir després. Amb la calorada, l'aigua venia molt de gust! Va ser la gran protagonista de la nostra festa. Tothom va acabar ben empapat i remullat, independentment de qui fos!\nDesprés de la remullada tocava eixugar-nos tot prenent el sol, a l'espera de que els nostres companys de cicle mitjà ens delectessin amb una english representation: "The shoemaker and the three elves". Tot un èxit!\nPer acabar ens vam acomiadar a les nostres classes, i vam recollir totes les nostres coses.\nPublicat per Mestres Escola El Gurri a les 12:40 Cap comentari:


L’Ajuntament i Palau Solidari signen un conveni per a la construcció d’una escola i una cuina al municipi peruà de Palcamayo | Ajuntament de Palau-solità i Plegamans\nL’Ajuntament i Palau Solidari signen un conveni per a la construcció d’una escola i una cuina al municipi peruà de Palcamayo\nLa regidoria de Cooperació i Solidaritat de l'Ajuntament de Palau-solità i Plegamans i l'Associació Cívica i Social Palau Solidari han signat un conveni pel qual el consistori invertirà 16.274,55 euros en un projecte de construcció de dues aules per a ús escolar i una cuina per donar servei a l’escola al municipi Palcamayo, al Perú. Els diners també serviran per a la formació del personal que ha de supervisar els hàbits d’higiene o alimentació des de la infància.\nL'Ajuntament de Palau-solità i Plegamans es compromet al finançament de fins a 16.000 euros per a la realització del projecte, mentre que l’Associació Palau Solidari aportarà la resta fins arribar als 16.274,55€. La signatura del conveni la van fer efectiva el passat mes de desembre l’Alcaldessa de Palau-solità i Plegamans, Teresa Padrós, i el president de l’Associació Palau Solidari-Camí Reial, Francisco Romera Ortiz.\nEl deteriorament de l’actual escola -amb una il·luminació deficient, finestres trencades, o les fustes del sostre podrides...- requeria una actuació imminent, segons la regidoria de Cooperació i Solidaritat. Tot apunta que les obres del nou centre i de la cuina començaran en els propers dies per deixar-les enllestides el mes d’abril.\nAmb aquesta iniciativa, un any més l'Ajuntament ha volgut solidaritzar-se en les necessitats que es plantegen en cooperació internacional. “Els esforços de Palau Solidari van adreçats a intentar satisfer unes necessitats detectades en un viatge que l’entitat va fer el passat estiu a Palcamayo. Per tant, aquest consistori vol donar suport amb mitjans econòmics al projecte que s'ha presentat” ha explicat el regidor de Cooperació i Solidaritat, Jaume Oliveras. “Amb aquesta nova acció mantenim la col·laboració municipal amb Palau Solidari, una relació que ja supera els 25 anys”, ha destacat Oliveras.\nL’Ajuntament i Palau Solidari ja havien col·laborat en diferents ocasions i en d’altres projectes a Palcamayo, ubicat al departament de Junín, a la província de Tarma.\nProjecte anterior realitzat a Palcamayo, Perú.


PP, CU I Gent de Dénia: Una oposició irresponsable i sense memòria . Las Provincias\nPP, CU I Gent de Dénia: Una oposició irresponsable i sense memòria\nPaco tur. pspv-psoe dénia\n4 octubre 201616:02\nLes darreres manifestacions i declaracions dels grups de l’oposició de la dreta de Dénia, que ha estat governant aquesta ciutat del 2008 al 2015, manifesten clarament que estan instal·lats totalment en la irresponsabilitat institucional i en una clara manca de memòria de quina va ser la seua gestió en eixos anys. Ho diguem per diversos motius:\n1. El PP-CU-GD no està legitimat per parlar de caça de bruixes respecte a la sol·licitud d’informe al Consell Jurídic Consultiu sobre la possible designació irregular de la plaça d’un agent de la policia, quan en cap moment s’ha apartat a aquest funcionari del seu lloc de feina i disminuït les seues retribucions. En canvi, la dreta va fer una desfeta en el personal de l’Ajuntament amb amortitzacions, expedients i processos judicials que han costat més de 500.000 euros.\n2. El PP-CU-GD no està legitimat per parlar de la situació de la neteja de la ciutat, perquè ells són els responsables d’haver ampliat el contracte a l’empresa concessionària fins a 2022, quan aquest finalitzava en 2015.\n3. El PP-CU-GD no està legitimat per parlar sobre les actuacions per preservar la tranquil·litat del barri de Les Roques exigint que s’actue en el carrer Loreto, quan ells són els màxims responsables de la saturació que es viu en aquest carrers. L’equip de govern té molt clar que hi ha que fer un pla especial d’un barri que ha sofert anys d’abandó per part d’Ana Kringe i Pepa Font, i té molt clar que cal actuar en el carrer Loreto gestionant la declaració de zona saturada després d’anys de permissivitat dels governs del PP-CU.\nTants anys en primera línea de política els ha fet oblidar les seues responsabilitats i la seua manca de gestió. Cal recordar que Ana Kringe, Pepa Font i Miguel Llobell són regidors en l’Ajuntament des de 1999 i en aquest temps la seua gestió ha estat nul·la. Ara hi ha un govern que té que ressoldre i ficar en marxa polítiques públiques i ressoldre problemes que ells han estat incapaços de solucionar en tants anys en l’ajuntament.


Maria Antònia Puig\nEl període de preinscripció als centres d’educació infantil, primària i secundària comença aquest divendres 13 d’abril fins al dia 24 del mateix mes. Ha arribat aquell moment en què algunes famílies de la nostra vila i de tot Catalunya viuen amb certa preocupació i angoixa: “Triar escola”.\nLa tria de l’escola o institut pel nostre fill o filla és una decisió important, però que cal afrontar-la com una oportunitat per poder reflexionar seriosament i amb tranquil·litat, sobre les prioritats educatives.\nEls moments de canvi d’escola, van associats als canvis que comporta el creixement dels infants. I no deixa de ser un temps important per la vida dels nois i noies i també de les famílies. Cal viure aquest període sense estrès, ja que és important però no transcendental.\nLes famílies busquem en l’escola un lloc segur pels nostres fills i filles, on puguin créixer i desenvolupar-se amb la certesa que tindran tot allò que necessiten, una escola que cregui en ells i elles, que els aculli i els reconegui.\nLes famílies que us trobeu en aquesta situació,de ben segur que fa unes setmanes heu fet un recorregut pels centres de la vila, assistint a les Jornades de Portes obertes que s’han organitzat, heu visitat les instal·lacions, heu conegut els professionals que atendran els vostres fills o filles, us heu informat de com desenvolupen la tasca formativa, us heu interessat per les activitats extraescolars i els serveis que gestiona l’Associació de famílies del centre,... i tot això us ha donat una visió de quin centre és el que millor respon a les vostres necessitats, però sobretot, aquell que sabrà acollir millor el vostre fill o filla.\nAra, amb tota la informació recollida i analitzada, és el moment de triar, i arribat aquest moment, cal seguir correctament el procediment i els terminis de preinscripció.\nEn FrancesscoTonucci diu que la millor escola és la més propera. Però no sempre ho veiem així. A la nostra vila, Castellar, podem optar per centres molt diversos, però tots i cada un d’ells, responen a uns estàndards de bona qualitat, i podem dir sense excepció, ni por a equivocar-nos, que poden oferir la màxima garantia d’atenció i d’educació pels nostres infants i joves.\nÉs important saber que cada centre té un nombre de places i que és bo no excedir-se d’aquest límit, ja que ajuda a garantir la qualitat educativa. En prendre la decisió també hem de posar en una balança les possibilitats d’entrar en el centre pel qual haureu optat en primera opció i escriure en el full per ordre de prioritat els altres centres de la població.\nQuan haureu decidit, posareu la confiança en l’escola, i això va més enllà de projectes, de declaracions d’intencions, de currículums i de metodologies, es tracta de compartir una manera de fer, i també d’una manera de relacionar-nos, on els nostres infants i joves aprenen a viure. De ben segur que la millor escola per als vostres fills i filles és aquella en la qual podeu confiar.\nMaria Antònia Puig- Regidora d'Educació, Formació i Ocupació


Marxa Laietanienca - Noticies CAL - VII Pujada a La Tossa de Montbui de Marxa Atlètica.\nCom cada any, i ja en van 7, s’ha disputat la tradicional Pujada a La Tossa de Montbui de Marxa Atlètica, una cursa diferent a totes les altres degut a l’alt desnivell que separa la sortida i l’arribada. Puntualment a les 11 del matí, s’ha donat la sortida conjunta a totes les categories tant masculina com femenina des de Santa Margarida de Montbui. Una volta a un circuit urbà de poc menys d’un quilòmetre de llargada per tal d’encarar, ara si, la forta pujada que portaria als competidors fins al vell monestir del segle XI completant un recorregut total pròxim als 7km amb un desnivell del 8%.\nEn representació del CAL han participat 5 atletes; en noies la Montse Estrada i la Maria Ferrés i l’Oriol Roca, l’Oriol Soler i l’Ignasi Soler en homes.\nEl primer en arribar al cim ha estat el Junior Oriol Soler que, malgrat estar malalt, ha disputat pràcticament la meitat de la cursa amb el grup capdavanter fins que ha acabat punxant i s’ha trobat sol en terra de ningú. Ha creuat la meta 4t Absolut (1r Junior) aproximadament 37 minuts desprès de donar-se la sortida seguit de prop per un fort Oriol Roca que, amb una cursa més progressiva, s’ha col·locat en 5a posició Absoluta per primera vegada en la seva vida esportiva. El temps final de 38’40” (no oficial) li ha donat també la victòria en la categoria Juvenil.\nPer darrera, l’Ignasi Soler s’ha sentit molt còmode fins que prop del quilòmetre 4 s’ha ressentit de l’adductor i s’ha vist obligat a minorar el ritme de cursa. Així, la Maria Ferrés, que havia sortit més lenta, ha acabat per superar al de Vilassar de Mar però pràcticament sobre la mateixa línia de meta aquest ha recuperat la 18ª posició Absoluta quedant la Maria 19ª amb un temps conjunt de 45’10” (no oficial). Ell, a més, també ha vençut en la categoria Promesa mentre que ella s’ha vist clarament superada per l’Ester Montaner (C.A Igualada) en la Juvenil Femenina.\nJa tancant el grup, ha finalitzat la Montse Estrada invertint un temps pròxim als 52 minuts.\nA nivell Absolut, el vencedor ha estat el favorit, l'olímpic José Antonio González (Blanc i Blau) seguit del seu germà Francisco Javier González (C.A. Igualada) i el jove Ferran Collados (F.C. Barcelona). La sorpresa ha aparegut en categoria femenina quan, la medallista olímpica María Vasco (Blanc i Blau) s’ha vist superada per una forta Bea Pascual (Valencia Terra i Mar). L'andalusa del A.D. Marathon Ainhoa Pinedo completava el podi femení.


Riberaonline.info - Priorat, Ribera d'Ebre i Terra Alta: El ple del Consell de la Ribera d’Ebre rebutja la sentència d’inhabilitació del president de la Generalitat\n"Davant una justícia espanyola que utilitza el seu poder per discriminar arbitràriament i que vulnera de forma reiterada l'Estat de Dret, el món municipal català tenim la necessitat d'unir-nos i mostrar el rebuig a la sentència de forma conjunta", es pot llegir en el document a l'inici de la moció de rebuig a la sentència del Tribunal Superior de Justícia per a la inhabilitació del president de la Generalitat de Catalunya Quim Torra, que s'ha aprovat en el ple de setembre del Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre. En text també es demana "el màxim respecte per les institucions catalanes i pels representants, escollits democràticament". La moció ha estat aprovada amb el suport d'ERC, JuntsXCatalunya i l'Agrupació d'Electors. El conseller de la Federació d'Independents de Catalunya no ha votat, i els dos consellers socialistes han optat per diferents opcions: Carlos Trinchán s'ha abstingut i Xavier Sabaté hi ha votat en contra perquè "Torra ha estat inhabilitat per trencar la neutralitat de les administracions".\nEn el ple també s'ha rebutjat la moció del grup Candidatura de Progrés-PSC per tal de demanar ajut al Govern espanyol, a la Generalitat i a la Diputació en la construcció d'un nou model d'aprofitament energètic renovable. El conseller Xavier Sabaté ha reivindicat que la comarca "ha de fer un esforç per incentivar la transició cap a energies netes". Els grups comarcals d'ERC i JuntsXCatalunya hi han votat en contra. "Estem a favor en el fons de la moció i de fet ja fa temps que treballem en la promoció i posada en marxa de diversos projectes vinculats a les energies verdes. Però no estem d'acord amb el preàmbul de la moció perquè, precisament, dona a entendre que des del Consell Comarcal no s'actua i que es bloquegen projectes. Estem a favor de l'energia eòlica, però no dels projectes massificats en el nostre territori", ha argumentat la republicana Gemma Carim, presidenta del Consell Comarcal. Els dos consellers de l'Agrupació electors i la Federació d'Independents de Catalunya s'han abstingut.\nEl ple ha donat el vi-i-plau a l'aprovació inicial del projecte d'obres de reforma de la plaça del Molí del Sindicat i millora del seu entorn a Riba-roja d'Ebre, finançades amb el Fons Europeu de Desenvolupament Regional. També s'ha aprovat a la declaració d'utilitat pública del Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre. Al final del ple, el conseller comarcal Carlos Trinchán de Candidatura de Progrés-PSC ha presentat la seva renúncia i serà rellevat per un nou membre del seu partit.


L'agressor va ser identificat per consum d'alcohol a la via pública per la patrulla de la UTE a la zona Doctor Sapena.\nLa Policia Local va detenir el passat 14 de setembre a un home de 45 anys d'edat per un presumpte delicte d'atemptat contra un agent de l'autoritat. Una patrulla de la Unitat Territorial (UTE), que havia estat destinada a la zona Doctor Sapena per molèsties veïnals, va localitzar a dos persones consumint alcohol a la via pública.\nQuan els agents van sol·licitar als dos implicats seua documentació, un d'ells va mostrar una actitud alterada, cridant i proferint insults. Durant la presa de dades per a la seua denúncia, l'home va carregar contra un dels policies, intentant colpejar-, sent immediatament reduït.\nEl presumpte agressor, que va ser traslladat a un centre de salut per valorar el seu estat, va ser detingut posteriorment i traslladat a dependències policials.


El Club Ciclista Lloret de Vistalegre és una entitat ciclista i esportiva fundada al 1989 a Lloret de Vistalegre. El club va nèixer amb una vessant cicloturística clara, amb sortides ordinàries i tot tipus de diades per promoció de la bicicleta. Encara que també té una secció destinada a la competició. Però entre els seus socis també hi ha fanàtics dels duatlons, tritatlons, curses d’atletisme de mitjà distància i de muntanya… Per això, després diverses peticions el club va crear una secció multidisciplinar per aglutinar a tots i cada un d’aquests esportistes lloritans.\nEl Club Ciclista Lloret de Vistalegre dóna així suport a aquests atletes i una vegada més demostra el seu compromís amb l’esport. Sigui quina sigui la teva disciplina, només t’has de posar en contacte amb nosaltres i fer-te soci. Vine a gaudir de l’esport amb la millor companyia possible!


Arxiu de la categoria ‘Hostafrancs’\nEnsenyament, General, Hostafrancs\nAudiència pública dels alumnes a a la seu del Districte\nUn grup d’alumnes de nivell I2 del carrer Guitard van visitar la seu del Districte de Sants-Montjuïc acompanyats de la professora Francesca Rabassa. A l’aula van treballar el barri, l’organització de l’Ajuntament de Barcelona per Districtes i la participació ciutadana. Van acabar la unitat a la seu del Districte amb una visita de l’edifici i van fer una simulació d’audiència pública extraordinària per proposar el nom a un nou carrer de Sants. Per fer-ho més real van haver de consultar el Nomenclàtor de l’Ajuntament i comprovar que el nom proposat no existís i que complís els altres requisits necessaris per a l’aprovació.\nLa delegació de Sants-Montjuïc del CNL de Barcelona agraeix la col·laboració del Districte que va facilitar els espais per dur a terme aquesta activitat.


VIU LA MÀGIA DE LA LECTURA: de maig 2015\nM'he llegit el llibre "Camps de maduixes" de l'autor Jordi Sierra i Fabra. Tracta sobre uns adolescents que estan de festa i en un moment donat la Lluciana pren una droga que fa que hagi d'estar al clínic durant un temps.\nAquest llibre és un dels relats que reflecteix millor tot el cicle des de que passa el problema fins que la persona, en aquest cas la Lluciana, es recupera. Un dels temes que més impressionen en aquest llibre seria la partida d'escacs mentre està ingressada que consisteix en que a ella com és campiona d'escacs compara la seva lluita amb aquest joc de taula; i té un doble sentit degut a la part bona i dolenta, i finalment guanyen les peces blanques simbolitzant la part positiva d'aquesta història.\nPer altra banda, també podem trobar el tema de la superació d'una bulímia que penso que això està molt bé degut a que les persones que ho pateixin ho poguin llegir i pensin que la vida té coses bones, que de tot se'n surt i que sempre tindrem a la familia i als bons amics per a què ens puguin ajudar. Després de la tempesta arriba la calma.\nPublicat per Sandra Reina Valverde a 7:58 Cap comentari:\nLa tele boja- Mary Rodgers\nAquesta novel·la de Mary Rodgers, en principi m'ha transmès que quan un té bastant sort a la vida o juga amb avantatge davant la resta de persones, s'ha de saber utilitzar aquesta sort de manera que et pugui beneficiar però no perjudicar als altres. Això es el que va passar quan tres amics (Annabel, Boris i Cara de Mico) que vivien a Nova York i eren veïns, van poder observar que al traster de casa de Boris, hi havia una televisió vella però amb un poder sobrenatural, i era que avui donava els programes i sèries de televisió programats pel dia següent.\nArran d'això, els dos adolescents (Cara de Mico només la volia per veure els dibuixos animats del dia següent) la van utilitzar amb cap, i a l'hora, amb bona fe. Annabel, per exemple, va coneixer a un periodista de Dailly News, i cada dia li anava dient possibles esdeveniments del dia següent, perquè jugués amb ventatge amb la resta de periodistes. Boris per una altra banda, va intentar guanyar el màxim de diners possibles per remodelar casa seva i ajudar a cambiar la vida de la seva mare, un tant desorganitzada.\nFinalment, puc dir que és una novel·la juvenil molt interessant i intrigant, ja que succeeixen un munt de coses i hi ha molta acció i moviment, pel que fa llavors que no sigui avorrida, sinó interessant. Recomano aquest llibre a la gent que és aficionada a trames d'aventura, intriga i fins i tot comèdia.\nL'autor d'aquesta obra s'anomena Pau Joan Hernàndez que va néixer a Barcelona al 1967 i als divuit anys ja va publicar el llibre ''Tot et serà pres'', que s'ha convertit en un referent per a molts joves lectors.\nAquest llibre tracta sobre la realitat d'una persona amb una malaltia incurable i una història d'amor, un noi que estava a l'hospital i no podia sobreviure al seu problema de salut i va decidir marxar-se del consorci i durant aquesta acció va conèixer a una noia de la qual es va enamorar i van viure al bosc fins que es va morir. Aquest és un llibre molt emotiu al qual es transmeten molt sentiments i no és molt recomendable per a gent molt sensible encara que està molt ben fet i és molt entretingut per a adolescents sobretot, encara que ho recomanaria per a tota mena de persones perquè et fa veure la vida amb una altra perspectiva.\nNo és un crim enamorar-se\nEl llibre que vaig escollir per llegir-me va ser un que em va recomanar una amiga, ja que jo no tinc gaires llibres en català. El títol és No és un crim enamorar-se.\nEl tema principal del meu llibre és l'amor, l'amor a primera vista de Fran, que sense conèixer a Pilar s'enamora. Encara que el sentiment no és mutu ja que ella no sent el mateix sentiment cap a ell, ja que li agrada en Fran.\nEl principal sentiment que m’ha transmès ha sigut el desamor, el fet de no ser correspost per l’amor de la Pilar, encara que ell estigués molt enamorat d'ella.\nPer acabar, vull recomanar aquest llibre a persones de totes les edats, ja que tots hem sentit algun cop sentiments amorosos i per aquest motiu ens podem veure reflectits en la història...\nAquesta fotografia m’ha transmès els sentiments que experimenta el protagonista del llibre, el Fran, és a dir la impotència, tristesa, desamor...\nVoldria que fossis tu...\nEl llibre que m’he llegit, anomenat “Voldria que fossis tu”, m’ha fet reflexionar sobre les petites coses que ens succeeixen al dia a dia, així com les diferents maneres d’afrontar-les.\nTot comença un dia com altres, quan la Bea rep un missatge d’un noi que no coneix, aquí començarà una conversa, la que crearà el desenvolupament a la història, i amb el temps una petita història d’amor...\nUn dels temes que considero més importants són les casualitats, aquest esdeveniment és molt abundant durant l’obra. Un dels més clars és la veritable identitat de l’Edward.\nPuc afegir que l’actitud de la protagonista és molt segura en si mateixa, amb una gran autoestima i amb objectius i millores per al seu futur, per aquest motiu és pròpia d'admiració.\nPer un altra banda, m'agradaria incloure una petita valoració personal, ja que no vull desvelar el final, m'agradaria que us guiéssiu per la meva opinió, som adolescents, ens podem sentir identificats amb els protagonistes i amb les seves accions i formes d’enfrontar la vida, és un llibre intrigant, creatiu i ple de meravelles... No t’ho perdràs oi?\nFeu clic aquí per obtenir un petit resum.\nPetit tràiler del llibre\nCançó referent a la obra\nCrec que aquest llibre ha estat interessant tot i que pel títol sembli per a nens petits, no es ben bé així ja que als de la nostra edat també els pot agradar. Penso que el tema d'estar sol s’ha volgut representar de manera conscient per part de l'autor; crec que mostra el que alguna vegada ell ha patit quan era un nen en forma de llibre.\nEn general és un bon llibre i és recomanable per a persones que els agradin les històries d’aventures tan sigui nen petit com home. De totes maneres, aquest llibre és recomanat per a gent dels 7 als 15 anys però és obert a que el llegeixi tothom.\nAquest llibre és molt recomanable per a joves d’entre 14 i 17 anys. El contingut és interessant, fàcil d’entendre, força amè i el vocabulari no és massa rebuscat. Predomina la conversa en forma de diàleg i el registre col·loquial.\nEl tema principal del que tracta aquest llibre és l’amor entre joves i adults, tant en forma de parella, matrimoni o en amor no correspost. També tracta principalment el tema de la por al passat, ja que gairebé tots els personatges que intervenen han superat una situació difícil.\nÉs un relat que ens anima a no donar-nos per vençuts fàcilment, a lluitar per el que volem aconseguir i a mantenir l’esperança encara que tot sembli en contra.\n13 ANYS DE BLANCA\nPUCK, En peu de guerra\nEl lladre d'aventures\nL'ESGLÉSIA DEL MAR: LA INNOCÈNCIALa meva elecció p...\nDIARI D'UN BÚNQUER La història tracta de sis pers...\nCAMPS DE MADUIXES El llibre que m'he llegit ha ...\nI LA MORT EM PARLAVA En la meva opinió, el llib...\nINTRODUCCIÓ En aquest bloc, els alumnes de llengua...\nRADIOGRAFIA DE NOIA AMB TATUATGE Aquesta lectura ...


El bloc de Xavvv: La vida Continua\nBe despres dels ultims aconteixements , el panorama a canviat una mica , i si tenia poc temps per entrenar ara encara en tinc menys aixi que no se que podrem fer .\nVull agrair desde aki totes les mostres de suport que he rebut , companys!!!! m'ajuden i moooolt per segir endavant , aki es on es demostren com son les persones que t'envolten al dia a dia GRACIES A TOTHOM .\nDe moment he sortit un dia a correr , un trote suau per anar de casa hasta Vingalis pujant a camp a traves per la linia de la llum que hi ha a la boca de Bovera i tornant per la carretera hasta casa un total de 1:15 per completar els 12 km que hi ha .\nDespres el Dss dia 26 aprofitant la lluna plena ,faig una volteta amb la BTT , per baixar de la Fata per camins hasta casa .Surto a les 12 de la nit de la Fata per pujar pels Raimats i baixo per la carretera de les Modorres hasta la granja de gallines per agafar el cami a la dreta , surto al pi de Montbrio per pujar amunt i sortir a la bassa de les clotxes , uns 21 km amb 1h .\nDe moment es lo que hi ha , a veure si podem fer alguna cosa mes .\nAra tinc com a repte fer una bona trifesta ,a vore si matxaco per millorar la marca ,(sobre tot menjant sardines al mas de Joan , per anar criant panxa ).\nPublicado por Xavvv en 13:35\njoan 29 de juny de 2010, a les 19:36\nara t'escolto ! la trifesta ja esta en marxa !\nAlbi 30 de juny de 2010, a les 23:42\nAquest és el Xavvv que volem!!!\nXavvv 1 de juliol de 2010, a les 7:37\nSi Joan pero encara no has penjat info , que jo haig d'entrenar els circuits i tota la pesca.\nGracies Albi com ja he dit la vida ha de continuar i per molt que ens pesi ho hem de superar. Ara tambe tinc tasques de pages.


El temps a l'Escala: Previsió Meteorològica pel 28, 29 i 30 de Gener de 2022\nCap de setmana de bonança, amb cel serè tots tres dies i clar augment de temperatura a migdia\nEstat del Cel: Cel serè de matinada i matí amb arribada de núvols prims al final del matí i migdia. Passaran ràpid cap al sud i a la tarda tornarà a quedar el cel serè. Ambient encara fred a primera hora, però pujada clara de temperatura a migdia.\nVent: Fluix i variable la major part del dia, fins que al vespre i nit entri tramuntaneta de força 2/4..\nEstat de la mar: Arrissada fins la tarda, amb marejol al vespre i nit. Tràgul de gregal de 0,5 a 1m d'alçada.\nEstat del Cel: Cel serè tot el dia, altre cop sense ni un núvol. La diada serà més agradable, sense glaçades de matinada i ambient temperat a migdia.\nVent: Variable gran part del dia, amb estones de gregal fluix de matinada i també a migdia.\nEstat de la mar: Marejol tot el dia, amb àrees de maror de matinada. Tràgul de gregal d'1m\nEstat del Cel: Cel serè tot el dia, en un diumenge absolutament assolellat. Tornarà a fer fred a primera hora, però a migdia la temperatura serà molt agradable.\nVent: Dominarà la calma fins a migdia, amb garbí molt fluix a la tarda i gregal fluix al vespre.


Picantons a la mostassa amb patates a la papillota | Recepta de cuina de Quim Lleonart - RECEPTES.CAT\nPicantons a la mostassa amb patates a la papillota\nDues patates a la papillota\nPrimerament, fem les patates a la papillota com explico a la meva recepta, i un cop cuites, les reservem.\nSeguidament, agafem els picantons, els netegem i els tallem en dues meitats a lo llarg, els posem en una safata refractària salpebrats, i els espolsem amb les herbes provençals.\nTot seguit hi afegim: dues fulles de llorer, una llimona tallada a trossos, els alls aixafats, ho reguem amb un bon raig de conyac i un bon raig d'oli d'oliva, i ho enfornem a 180º,tot girant-los de tant en tant, fins que ja estiguin gairebé cuits.\nA continuació, els retirem del forn, i els pintem amb una barreja que hem fet en un bol de vidre, amb un raig de mel i la mostassa a la antiga, ben remenades amb el batedor de varetes, i els tornem a enfornar, fins que estiguin ben cuits, i la mostassa hagi fet una crosta, i els traiem del forn, i posem una meitat de picantó en cada plat, amb mitja patata a la papillota com a guarnició, amb un polsim de sal i pebre vermell i un raig d'oli d'oliva, i ja ho podrem servir a taula.\nEnllaça aquesta recepta: Receptes.cat/recepta12073


Treball final de Màster – Màster en Tecnologies de la Informació Geogràfica\nEn combinació amb les pràctiques professionals, el Treball Final de Màster es desenvolupa al final del segon quadrimestre (6 crèdits ECTS obligatoris). En el seu conjunt, les pràctiques i el Treball Final de Màster són una aplicació real amb qualitat de treball professional, desenvolupada en empreses o institucions, que aporta una primera experiència professional i la prova final de la formació adquirida.\nEl Treball Final de Màster consisteix en l’elaboració de la memòria acadèmica i tècnica i la presentació dels resultats aconseguits al llarg del període de pràctiques professionals. La seva elaboració és imprescindible per a l’avaluació final del Màster. El Treball Final de Màster s’exposa públicament davant d’una comissió d’avaluació, després del lliurament de la memòria acadèmica i tècnica.\nAl llarg de les 16 edicions completament finalitzades, s’han completat i exposat públciament 228 Treballs Finals de Màster, les presentacions dels quals es poden consultar en la llista següent agrupats per edicions.


Ara és Demà: primer acte de la postveritat educativa\n21 de desembre de 2016 Educació 0 comentaris\nPer encàrrec del Departament d’Ensenyament, el Consell Escolar de Catalunya ha encetat un debat sobre el futur del sistema educatiu de Catalunya. No cal tenir massa imaginació per pensar que es busca crear una mena de full de ruta sobre el futur sistema educatiu de la República Catalana, o en el seu defecte, anar una pantalla més enllà del que l’autonomia ha anat fent mitjançant la LEC: la privatització encoberta del sistema.\nA tal efecte, s’han encarregat cinc ponències a diverses personalitats del món acadèmic sobre diversos aspectes (els pilars del sistema, l’arquitectura, el centre, el professorat i les teories pedagògiques) i s’ha engegat un calendari de debats. Tanmateix, el sistema per recollir aportacions recorda a la Conferència Nacional d’Educació del 2003, en què només s’assumia allò que anava en la direcció de les intencions de qui ja té decidit el guió per avançat. Al cap i a la fi, l’Ara és Demà és el tercer intent (després del Pacte Nacional de 2006 i la LEC de 2009) d’intentar transformar el sistema educatiu d’acord amb els principis de l’escola privada. Certament, els documents escrits van carregats de bones intencions i propostes interessants, que sobre el paper podrien fer creure que es tractaria de millorar l’educació, i que tanmateix manté una agenda oculta que cal desemmascarar.\nl’Ara és Demà representa una operació política que podríem qualificar de “Salveu la Concertada”\nHi ha un fet previ que cal destacar. En els darrers anys, l’escola privada perd pes respecte el conjunt. Entre 1997 i 2014 aquesta ha passat de representar el 43,9% al 32,9%, és a dir, que ha perdut onze punts percentuals en disset anys. A la capital catalana, on tradicionalment aquesta havia estat majoritària, per primera vegada a la història, la pública és a punt de fer el “sorpasso”. La tendència és clara i inapel·lable, i la crisi econòmica és només un ingredient d’aquest procés que semblava imparable. Aquesta evolució preocupa molt el món de les elits econòmiques, administratives i acadèmiques, que majoritàriament han estat formades a escoles concertades, fonamentalment religioses, i busquen nous invents per evitar aquesta decadència. L’Escola Nova 21, amb gran presència d’ordes religiosos, juntament amb fundacions d’entitats financeres ha estat una operació propagandística per atreure clientela de classes mitjanes, i l’Ara és Demà representa una operació política que podríem qualificar de “Salveu la Concertada”. És per això que la gran aposta del document és fusionar pública i privada sota el mateix paraigua del Servei Públic d’Educació. En realitat, es tracta d’una OPA hostil en què el petit (la privada) es menja el gran (la pública) gràcies a la intervenció gens neutral de l’administració.\nSi fem una lectura en profunditat de les ponències, hi veiem alguns elements que, si bé hi pot sonar bé la música, la lletra grinyola. Allargar tres cursos l’educació obligatòria (als 5, 17 i 18 anys) pot semblar interessant, tot i que sembla una maniobra per concertar noves etapes educatives. Les propostes d’establir una gestió gerencial als centres educatius (amb directors executius, contractació directa de docents amb condicions laborals diferents) és intentar traslladar a la Pública el model de la privada. I tot plegat, per no res: entre la literatura acadèmica esmentada, s’obvia que les recerques consideren que els aspectes organitzatius i pedagògics només expliquen un 6% del fracàs escolar, mentre que l’increment de recursos destinats a rebaixar ràtios milloren fins a un 27% els resultats educatius en general, i fins a un 40% dels alumnes provinents d’entorns desafavorits.\nparlem de l’obsessió per les competències bàsiques (que el professor Jaume Aulet tradueix com a “allò bàsic per competir”) i que no és altra cosa que menús diferenciats segons procedència social, especialment greu en un sistema educatiu amb gran presència de segregació escolar\nPodríem parlar d’altres aspectes que avui semblen ingredients imprescindibles en qualsevol conversa pedagògica: parlem de l’obsessió per les competències bàsiques (que el professor Jaume Aulet tradueix com a “allò bàsic per competir”) i que no és altra cosa que menús diferenciats segons procedència social, especialment greu en un sistema educatiu amb gran presència de segregació escolar. També podríem explicar que, quan es parla d’”èxit escolar”, associat a taxa d’aprovats o alumnes que es gradua, s’obvien aspectes com el “portfolio” que fa que els empresaris de demà no prendran tant en consideració la titulació com la trajectòria de l’alumne, i sobretot els centres de procedència, com de fet, ja està passant en unes universitats creixentment diferenciades.\nTot plegat, l’Ara és Demà el podríem considerar com a primer acte d’una postveritat educativa. Aquest neologisme, paraula de l’any, vindria a ser l’expressió que defineix un estat en què les emocions passen per damunt dels fets objectius, de manera que es construeixen fets sense fonaments, amb la voluntat de modelar l’opinió pública i fer passar bou per bèstia grossa.\nNota: Article publicat a “L’Aula”, suplement educatiu del Diari de Girona


Doble podium als Campionats de Catalunya d'esquí de fons de Gasset i Esteve - FÒRUM.ad\nDoble podium als Campionats de Catalunya d’esquí de fons de Gasset i Esteve\nEl 10/02/13 22:13\nEl corredor Oriol Gasset del Naturlandia Fons assoleix una gran segona plaça als 7.5km en categoría cadet i l’Ireneu Esteve aconsegueix un tercer lloc a només 2 segons del segon classificat en la distància de 10Km en la categoría júnior en els Campionats de Catalunya celebrats a la Quillane (Pirineu Català) aquest cap de setmana. Aquests resultats situen als corredors andorrans entre els millors de Catalunya i del Pirineu Francés.\nCal destacar també el bon resultat de l’Iker Morlaes aconseguint el quart lloc de la classificació, l’Ona Ferrando el vuité lloc, Daniel Brufau 8è lloc, Marc Pellicer 14è lloc i Hassier Ferrando 17è lloc, en les seves respectives categories.\nEl Naturlàndia-Fons CESJ, està passant per un bon moment de forma dels seus corredors gràcies al treball fet durant tota la temporada. La propera cita és a casa nostra, la Marxa Andorra Fons organitzada pel club de Sant Juñià i que està dins de la lliga catalana de Marxes. Es tracta de la prova més internacional d’Andorra pel que fa a l’esquí de fons.\nEl corredor Ireneu Esteve es perdrà aquesta convocatòria doncs estarà desplaçat a les Olimpiades Junior que se celebren a Braçov (Romania) del dia 17 al 23 de febrer.\nNotícia Anterior: Unes 400 persones participen a la rua de Carnaval de Sant Julià de Lòria\nSegüent Notícia: Horòscop del 11 al 17 de febrer


Una casa lluny del mar - Página web de paraulademixa\nTítol: Una casa lluny del mar\nAutora: Marina Martori\nSinopsis: La Lola té quaranta-dos anys i una casa que en té cent cinquanta, que va heretar quan va morir la seva àvia Dolors. La va fer construir el seu rebesavi i hi han viscut diverses generacions de la família. Però la Lola no té clar que la vulgui, aquesta casa. Perquè, si bé és cert que hi va passar la infantesa i la joventut, sempre a redós de la seva àvia i les seves històries, aquesta casa també és l'escenari d’un amor que ho va omplir tot: el dels seus avis. I ara, la Lola, amb una filla adolescent i un marit que l'enganya, això de l'amor que ho ompli tot li pesa més que no pas la il·lusiona.\nQuan vaig començar a llegir "Una casa lluny del mar" no les tenia totes, perquè no sóc una gran lectora de drames familiars. A més, la portada no em donava una pista de cap on em portaria aquell viatge. Ara que l’he acabat, m’adono que no podria estar més equivocada, perquè la història m’ha semblat preciosa, però com a única crítica negativa, la portada segueix sense fer-me el pes. Potser perquè si bé entenc per què s’ha escollit, penso que es mereixeria una portada més llampant, potser amb unes ones de blau elèctric al costat d’un cirerer formós.\nNo penso fer cap spoiler sobre la trama, doncs la gràcia del llibre és anar-la descobrint al ritme que decideix l’autora. L’escenari són les quatre parets de la casa familiar (que amaga secrets i històries a dojo) i el punt de partida són dos dones d’èpoques diferents a qui la vida els està a punt de canviar: per un cantó tenim a la Lola, la vida matrimonial de la qual sembla que ha acabat, i la Dolors, l’àvia de la qual pren el nom, qui podria haver conegut l’amor més gran de la seva vida.\nLa història avança com si descabdelléssim una bola de llama: a cada volta que fem, podem veure parcialment els fils que hi ha amagats a sota, però fins que no donem unes quantes voltes és impossible arribar-hi. Tot i tenir un ritme lent i sense gaire diàleg, l’estil narratiu de l’autora aconsegueix que la novel·la flueixi sense nusos ni entrebancs.\nMarina Martori juga amb els sentits, i fa que els personatges ens parlin de forma planera, directa i emotiva... Sí, sobretot emotiva! La majoria dels finals de capítols us deixaran amb un somriure els llavis, i ja no parlem del final... prepareu els mocadors!\nAixò sí, el fet inesperat que inclou l’autora a les últimes pàgines m’ha semblat massa sobtat i, a diferència de tota la resta, no m’ha donat temps de pair-ho bé. Tot i així el resultat és una història preciosa sobre moltes lliçons de vida... el perdó, el respecte, l’amistat, la felicitat, la maduresa, la supervivència, la germanor... Trobar-te a tu mateixa i aprendre a volar, deixar-ho tot enrere i començar de nou, fer pinya en els moments difícils...\nPerò per sobre de tot, “Una casa lluny del mar” és un veritable tractat sobre totes les vessants de l’amor, i ens diu les veritats a la cara: com ara que no tots els amors duren per sempre, que n’hi ha més grans que d’altres, que cada un és únic i que les prioritats canvien.\np.47 «-Potser tu i en Joan us estimareu sempre amb un amor molt gran –em deia aleshores-. El més gran de tots els amors. I si això us passa, has d’entendre, Dolors, que tindràs molta sort. Els amors a vegades s’engreixen. Es fan grans, molsuts, cepats, creixen fins a tocar el cel... Però si es fan tan grans, se’ls ha d’alimentar molt perquè no s’aprimin. M’entens?\nI era certa. L’entenia. I sabia que la mare no parlava ni de patates ni de cols, que era el que menjava ara ella, ni de filets, que era el que menjava abans, quan es va casar amb el meu pare. Que la meva mare parlava d’un altre menjar, el que es dona amb cullerades de respecte, plats de paciència, cullerots de companyia i escudelles de voluntat. Un menjar que era difícils de cuinar. Però que mai es podia deixar fer malbé si l’amor s’havia de mantenir alt i gros, tocant el cel.»\nPer últim, estic convençuda que tothom es sentirà identificat amb alguna part de la història: potser amb els garbuixos emocionals dels personatges, les atrocitats de la guerra, o les dones increïblement fortes i lluitadores de la família... Sigui com sigui “Una casa lluny del mar” es guanyarà un bon lloc al vostre cor... per quedar-s’hi, Paraula de Mixa!\ntagPlaceholderEtiquetas: t-w, ressenyes, ADULTS, liteadult


S'obren les inscripcions a la 10a caminada solidària La Muntanyeta - Centre / Escola Tarragona Paràlisis cerebral\nDivendres, 28 Setembre 2018 09:43\nS'obren les inscripcions a la 10a caminada solidària La Muntanyeta\nJa estan obertes les inscripcions a la 10a caminada solidària La Muntanyeta. Un any més, des de l'Associació Provincial de Paràlisi Cerebral, i gràcies al Grup Excursionista Amics de La Muntanyeta, arriba aquesta marxa solidària que vol donar suport a les persones amb paràlisi cerebral i a la tasca que es realitza al nostre centre.\nEnguany, la marxa tindrà lloc el proper diumenge 18 de novembre, i serà molt especial, ja que arriba a la seva 10a edició. És per això que des de l'organització es proposa que aquesta sigui una #caminadade10\nLes inscripcions per participar a la caminada solidària ja estan obertes, i es poden fer a través de la plataforma Ticketea, que cedeix els seus serveis de manera gratuïta. També es poden fer a les oficines del centre, en horari de 9 a 14 hores, de dilluns a divendres. (Clica i tuiteja aquesta informació)\nCal tenir en compte que el recorregut d'aquesta marxa és totalment accessible per a les persones amb mobilitat reduïda. Un any més, la sortida tindrà lloc des del Balcó del Mediterrani, i després de recórrer la costa tarragonina, s'arribarà a les instal·lacions de l'entitat, al barri de Sant Pere i Sant Pau. Allí se celebra una jornada de portes obertes perquè tothom conegui la tasca que s'hi realitza, així com se serveix l'esmorzar a tots els participants.\nAnimem a tothom a gaudir d'aquesta activitat oberta a tothom que ens permetrà passar un diumenge solidari a benefici de les persones amb paràlisi cerebral. Us hi esperem!\n(Cal fer click al botó blau de la dreta, on diu COMPRAR ENTRADAS)


Molts de nosaltres hem patit alguna vegada algun tipus de crisi d'idees que ha fet que ens replantejessim continuar o no amb el nostre blog. De vegades només ha estat qüestió de temps i descans, però d'altres ha estat punt d'inflexió per tancar-ho definitivament. Es per això que avui, i gràcies a una iniciativa sorgida al blog de Leblansky i la difusió de Bloguejat , es celebra el Dia del blogaire en crisi , amb la intenció de solidaritzar-nos a amb totes aquelles persones que en algun moment han tingut alguna d'aquestes crisis. " En els moments de crisis, només la imaginació és més important que el coneixement ". (Albert Einstein)\n"Si estàs trist somriu, perquè més val un somriure trist, que la tristesa de no veure't somriure"\nDiari d'una experiència (I) Diari d'una experiència (II) ... I per fi arribà el cap de setmana. Els caps de setmana són, per a tots els éssers mundans, aquells dos dies idonis per poder descansar i desconnectar del dur treball de tota la setmana. Doncs bé, sembla ser que aquell cap de setmana jo no era ésser mundà. A les set del matí em truca el meu "tío del pueblo" que ve a passar el cap de setmana i a visitar Catalunya. Vamos, ni que Catalunya es pogués veure en un cap de setmana!!! Partien cap a les vuit i estarien cap al migdia a casa. M'havia d'aixecar ràpid perquè tenia un munt de coses a fer i, a més, el dilluns marxava de colònies amb l'escola. En fi - vaig pensar - cinc minutets i m'aixeco.............. Les dotze!! Em van donar les dotze del migdia!! Em vaig aixecar tan ràpid que ja vaig començar a fer-me la pitxa un lio . No sabia què havia de fer, on havia d'anar... Hagués desitjat agafar un avió i fer l'envolée per perdre&\nFa un temps vaig penjar aquest vídeo que em va agradar moltíssim i que, a part de divertit, el trobava ben pedagògic. Avui, preparant les classes de demà, he tingut la sort de retrobar-me amb ell i no em podia estar de compartir-ho amb tots i totes vosaltres... "El món està en mans d'aquells que tenen el coratge de somiar i de córrer el risc de viure els seus propis somnis." (Paulo Coelho)\n"Si un dia has de triar entre el món i l'amor, recorda: si tries el món quedaràs sense amor; però si tries l'amor, amb ell conqueriràs el món." (Albert Einstein)\nDiari d'una experiència (I) Al dia següent tot em donava voltes. Quan vaig posar els peus al terra, no tenia una, tenia almenys quatre " nebuloses " ballant-me el cap! Havia dormit fatal recordant tot el que m'havia succeït el dia anterior. Encara sense arribar ser persona em vaig dirigir cap al bany, vaig obrir l'aixeta de la dutxa i, mentre l'aigua queia, em vaig mirar al mirall. - "Si dubto és que sóc, si penso és que sóc" - vaig pensar amb aquella cara d'acabat d'aixecar. Buf! Ni això ho tenia clar! Així va començar el segon dia. La única cosa positiva que pensava és que, com que pitjors coses no em podien passar ja... (bé, sí, que em caigués una tomaquera, a més de l'aigua de les plantes de la veïna), tot el que em passés a partir d'aquell moment, seria millor. Vaig decidir no esmorzar a casa i fer el cafè de bon matí a la cafeteria de la cantonada. Però si la metgessa me l'havia prohibit!! Bah... M'era absolutament\nAquest vespre ha tingut lloc, al Col·legi de Llicenciats de Barcelona, l'entrega de la XXIX edició dels Premi Arnau de Vilanova de Filosofia. L'acte ha comptat amb la presència d'unes quaranta persones entre pares, mares i familiars dels guardonats, els mateixos premiats i el membre jurat. A l'acte s'ha fet entrega dels diplomes i premis a cadascun dels guanyadors i guanyadores del certamen d'aquest any, i s'ha donat per finalitzat amb un petit pica-pica i cava. Aquí us deixo unes imatges dels millors moments.\nEl passat dijous 13 de maig es van fer públics, al web del Col·legi Oficial de Doctors i Llicenciats en Filosofia i Lletres i en Ciències de Catalunya, el guardonats de les tres categories (professorat, universitari i batxillerat) que optaven als Premis Arnau de Vilanova d'enguany. Per poder veure els treball premiats podeu clicar aquí . Els treballs premiats quedaran en dipòsit a la biblioteca del Col·legi durant tot l’any, al servei d’estudiants, ensenyants i entitats. L'acte de lliurament de guardons es realitzarà demà dia 18 de maig a les 19h, en un acte públic al mateix Col·legi de Llicenciats (Rambla Catalunya, 8. pral. de Barcelona) i al que esteu convidats tots i totes.\nEncara tenia pendent fer-vos cinc cèntims de com havia anat aquests quinze dies que han estat, literalment, maratonians. És per això que intentaré fer ara un petit resum de la meva experiència. Els que ja us esteu rient, ja sé el que em direu. Que m'acabaré enrotllant com una persiana i us ho hauré d'entregar per fascicles i enquadernat, no? Ja veurem això, ja... Aquí descric els meus petits instants del primer dia... Tot va començar el dia que us vaig deixar l' últim post abans de marxar. Era un dimart. Un dia de color ben blau en el que feia un solet primaveral. Aquell dia havia anat al matí a l'escola i per la tarda marxava a Barcelona a revisar els primers treballs del premi de Filosofia. Com ja és costum en mi, vaig sortir d'hora per no perdre l'autobús. Però com també és costum en mi, el vaig perdre. Això sí, no el vaig perdre sol: el senyor Murphy, sempre obstinat en acompanyar-me a tot arreu, tampoc va pujar a temps. - Comencem bé! - Vaig pensar.\nNo hi ha millor forma per tornar a la blogsfera que agrair tots els comentaris rebuts al post anterior, que us puc assegurar que els he tingut ben presents durant aquests quinze dies. M'hagués agradat respondre un per un, però m'ha estat impossible. Entre tots i totes heu fet que, gairebé, no us hagi trobat a faltar. I ja faig bé l'incís: gairebé . És per això que, amb algunes canes més (unes quantes bastants), però amb energies molt renovades, vull retre un petit homenatge a tots vosaltres. Als que en el seu dia a dia treballeu permanentment per aconseguir els vostres somnis. Perquè no defalliu. Perquè seguiu treballant. Perquè amb la confiança en un mateix podem arribar on ens proposem. Perquè val la pena i perquè mai no perdem de vista que si voleu (volem) fer-los realitat, hem d'estar sempre ben desperts... Els teus somnis Enllà, més lluny de les estrelles, a l'altra cara del mirall, On tot és més senzill d'entendre, la porta espera oberta. Un pas i


Cicle sobre institucions del nostre dret. Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada\nV Jornada sobre el Dret d’Asil per Orientació Sexual i Identitat de Gènere. Persecució per motius de gènere i orientació sexual com a causa del desplaçament forçós. La proliferació de l'extremisme de l'odi (13 de desembre)\nXI Jornada de Justícia Penal Internacional i Universal. Els drons com a mitjà d’obtenció de proves per als tribunals i com a armes de guerra (17 de juliol de 2018)\nIV Jornada sobre el Dret d’Asil per Motius d’Orientació Sexual i Identitat de Gènere. Asil i acollida de persones lesbianes i transsexuals (28 de novembre de 2017)\nX Jornada de Justícia Penal Internacional i Universal. Crims transnacionals a través de la ciberdelinquència (26 de maig de 2017)\nJornada "Colòmbia, un gran cas de justícia transicional" (4 de maig de 2017)\nII Jornada sobre el Dret d'Asil per Motius d'Orientació Sexual i Identitat de Gènere (30 d'octubre de 2015)\nVIII Jornada de Justícia Penal Internacional i Universal. Fronteres, devolucions i drets humans (9 de juny de 2015)\nJornada sobre el dret d'asil per motius d'orientació sexual i identitat del gènere (18 de novembre de 2013)\nVII Jornada de justícia penal internacional i universal "Commemoració dels 20 anys del genocidi de Rwanda"(23 de maig de 2014)\nVI Jornada de Justícia Penal Internacional i Universal "Compliment de penes privatives a llibertat a l'estranger" (10 de maig de 2013)\nV Jornada de Justícia Penal Internacional i Universal. "10 anys del Col·legi d'Advocats Penal Internacional" (27 de gener de 2012)\nIV Jornada de Justícia Penal Internacional i Universal (3 de juny de 2011)\nIII Jornada de Justícia Penal Internacional i Universal (12 de març de 2010)\nII Jornada de Justícia Penal Internacional i Universal (13 i 27 de març de 2009)\nVIII Jornada de Victimologia. Violència i abús en parelles joves (25 d’octubre de 2018)\nIII Jornada de Victimologia. Victimització en col·lectius de risc: discapacitats psíquics (4 de maig de 2012)\nIII Jornada CEJFE / EDO (UAB). Experiències d’aprenentatge en acció (18 de maig de 2017)\nII Jornada EAPC / CEJFE / EDO (UAB). Models de formació a debat (14 de maig de 2015)\nIV Congrés "Aprenentatge situat i aprenentatge connectat: implicacions per al treball" (11, 12 i 13 de maig de 2016)\nPresentació de la Guia per al respecte a la diversitat de creences en l'àmbit penitenciari (22 de novembre de 2018, Centre Penitenciari de Joves)\nPresentació de la Guia per al respecte a la diversitat de creences en l'àmbit penitenciari (31 d'octubre de 2018, Centre penitenciari Brians 1)\nPresentació de la Guia per al respecte a la diversitat de creences en l'àmbit penitenciari (23 d'octubre de 2018, Àrea de Serveis Socials d’Execució Penal (ASSEP))\nPresentació de la Guia per al respecte a la diversitat de creences en l’àmbit penitenciari (20 de desembre de 2017, Centre Penitenciari Puig de les Basses)\nPresentació de la Guia per al respecte a la diversitat de creences en l’àmbit penitenciari (29 de juny de 2017, Centre Penitenciari Quatre Camins)\nPresentació de la Guia per al respecte a la diversitat de creences en l’àmbit penitenciari\nI Jornada Desconstruint la realitat, impacte fakenews i postveritat\nSeminari de Formació en dret ambiental de la Unió Europea (del 7 al 30 de maig de 2018)\nLes voluntats digitals: una proposta normativa pionera (17 de març de 2017)\nEl Centre d’Estudis Jurídics i Formació Especialitzada s’uneix com a col·laborador del cicle de conferències “Institucions del nostre dret”, que organitzen la Societat Catalana d’Estudis Jurídics, filial de l’Institut d’Estudis Catalans, amb l’Il·lustre Col·legi de l’Advocacia de Barcelona.\nConferències al CEJFE 2018 [PDF, 182 KB] Programa complet del Cicle de conferències 2017-2018 [PDF, 178 KB] Programa complet del Cicle de conferències 2016-2017\nHa d’assumir l’Administració les indemnitzacions derivades dels enderrocs d’immobles en execució de sentències que han anul·lat les llicències que les emparaven? (31 de gener de 2018)\nFoto de la sessió amb Gabriel Capilla Vidal.\nLa jurisprudència a Alemanya. Flexibilitat pragmàtica (4 d'octubre de 2017)\nPrograma [PDF, 325 KB]\nJosep Serrano, coordinador del cicle Institucions del nostre dret, doctor en Dret i professor de la Universitat Internacional de Catalunya, presenta la ponent Catalina Garay, presidenta de l'Associació d'Advocats Alemanys a Espanya – DAV Spanien, a la inauguració del Cicle 2017-18 Institucions del nostre dret.\nLa responsabilitat extracontractual de les administracions públiques: plantejament i propostes de millora (17 de maig de 2017)\nPrograma [PDF, 427 KB]\nTransparència i bon Govern (10 de maig de 2017)\nPrograma [PDF, 300 KB]\nPobresa, polítiques públiques i justícia constitucional (19 d'abril de 2017)\nPrograma [PDF, 437 KB]\nLa jurisprudència europea enfront la legislació estatal (1 de febrer de 2017)\nPrograma [PDF, 107 KB]\nEn la primera sessió del cicle "Institucions del nos dret" al Centre d’Estudis Jurídics i Formació Especialitzada (CEJFE), d'esquerra a dreta: Gabriel Capilla Vidal, director del CEJFE; Montserrat Nebrera González, professora de dret de la Universitat Internacional de Catalunya (UIC) i ponent principal de la sessió; Josep Cruanyes Tor, president de la Societat Catalana d’Estudis Jurídics; i Josep Serrano Daura, professor de dret de la UIC i coordinador del cicle.


Espais | Casal Infantil La Torre | El Web de la Ciutat de Barcelona\nPati: espai exterior equipat amb una zona de cautxú anticaiguda i de material lúdic de tipus motriu(bicicletes, tricicles,pilotes,cotxes....)\nEn el pati els infants troben un ventall de joguines per poder passar-s’ho d’allò més bé i a la vegada sense adonar-se desenvolupen aspectes de coordinació de moviments o desplaçaments corporals.\nSala de petits: Espai lúdic per infants de 4-5 anys\nEn aquesta sala els infants poden gaudir dels següents espais:\nRacons de joc simbòlic: són espais on els infants imiten el món familiar més proper, aprenent rols i afavoreix el desenvolupament de la imaginació i la comunicació entre els infants: menjador,cuineta....\nRacó de l’artista: és un espai per dibuixar i pintar que afavoreix l’expressió, la fantasia i la dels infants.\nRacó del conte: és un espai de lectura, amb una oferta variada de llibres adients on els infants tinguin la oportunitat de llegir de forma lliure i espontània.\nJocs de taula: Els infants troben una sèrie de jocs que es desenvolupen al voltant d’una taula i a partir de regles d’obligat compliment i acceptades per a tots els participants.\nJocs de construcció: En aquest espai els infants troben puzles, trencaclosques, Mecano.....que al ser encaixats, superposats, apilats i ajuntats es transformen en creacions personals.\nSala de mitjans i grans: ( 6-12 anys )\nRacons de joc simbòlic: són espais on els infants imiten el món familiar més proper, aprenent rols i afavoreix el desenvolupament de la imaginació i la comunicació entre els infants: restaurant,tenda....\nRacó de l’artista: és un espai per dibuixar i pintar que afavoreix l’expressió, la fantasia i la creativitat dels infants.\nRacó del conte: és un espai de lectura, amb una oferta variada de llibres adients i atractius on els infants tinguin la oportunitat de llegir de forma lliure i espontània\n.Joc tecnològic: Les consoles s’han implantat amb força a la societat, per la qual cosa tenen la seva presència al casal, però sempre fent una acurada selecció dels jocs per descartar els que promouen conductes violentes o sexistes.\nJocs de construcció: En aquest espai els infants troben puzles, trencaclosques, Mecano......que al ser encaixats, superposats ,apilats i ajuntats es transformen en creacions personals\nJocs d’habilitat: Els infants poden jugar a billar o al futbolí, respectant una normativa i realitzant una sèrie d’habilitats motores: moviments precisos, coordinació ull- mà...etc.\nServei de préstec joguines: S’ofereix als infants la possibilitat d’emportar-se durant una setmana jocs a casa, per possibilitat que juguin en família.\nEn aquesta sala els infants realitzen dos tipus d’activitats: el reforç escolar i els tallers.\nEl reforç escolar té un doble objectiu, per una banda treballar la responsabilitat i l’organització de les tasques escolars i per l’altra superar possibles dificultats acadèmiques.\nEls tallers són activitats creatives on els infants desenvolupen habilitats manuals mitjançant l’aprenentatge de tècniques concretes.


Crònica personal (i gens jurídica) del judici als presos polítics al Suprem (28 de març) – Associació Atenes\n[La crònica que aquí us presentem és d’una autora que s’allunya en to i contingut de les publicades anteriorment per advocats de l’Associació Atenes en aquest web. Oferim una mirada més personal i desenfadada, en primera persona, que creiem que pot ser d’interès per als nostres lectors per tal de conèixer un altre punt de vista sobre el judici.]\nDesprés de la jornada laboral, surto de la feina amb una muda a la motxilla, i me’n vaig a buscar l’AVE a Madrid. M’he agafat un dia de vacances per anar per primer cop a la vida a un judici. I vaig al JUDICI! En direcció a Sants em pregunto, però… què estic fent? Per què hi vaig? Per morbo? Per solidaritat? Per acompanyar els presos i preses?\nJo només conec el Jordi Sànchez de quan érem estudiants a la universitat. Un cop cada uns quants anys ens trucàvem i dinàvem, fins que es va posar de president a l’ANC. Només ens vam veure un cop després d’un acte al meu barri, a l’època que estava molt qüestionat dins de l’Assemblea. A la meva pregunta, “Què, com ho portes?”, em diu: “És molt dur. Davant d’una cervesa t’ho explico”. No va arribar mai aquella cervesa.\nAmb el Jordi Sànchez tinc el vincle que tinc, més semblant a aquella mena de confiança que es té als companys d’escola que no pas als amics i amigues que veus en la quotidianitat. No sé si aquest vincle justifica que me’n vagi fins al Tribunal Suprem, francament. Si poguéssim tenir una conversa sobre la situació política, molt probablement no estaríem d’acord. Però això és absolutament irrellevant. Sí que em faria il·lusió almenys abraçar-lo, i fer-li arribar el suport, l’escalf i ànims.\nJa a Madrid, em trobo amb un jurista amic d’amics, i un amic del jurista. No els havia vist mai i no els conec de res. Sopem prop de Sol, i ens expliquem quatre coordenades de la vida per a situar-nos mútuament. L’entesa es total.\nL’endemà sortim aviat del pis, i tirem carrer avall. Esmorzem un “español” (truita de patata). I ens trobem un carrer anomenat “Calle del Españoleto” . També passem davant dues de les zones zero de la corrupció del PP: el Canal Isabel II i la seu de la Calle Génova. Google Maps en mà, arribem al magnificent edifici del Tribunal Suprem. Molt cordó de seguretat de l’edifici. No puc resistir-ho i li pregunto a un policia si em puc fer una foto. “Ningún problema. Adelante”. I ens fem unes fotos, com si fos la Torre Eiffel.\nAnem a la porta d’entrada del públic, són les 9:25. Faig la cua corresponent i em fixo en què hi ha una munió de nois i noies molt joves, uns vint-i-pico, molt “trajats” i ben vestits. “Aquí hi ha molt públic de VOX”, em diuen. Osti!! …amb això no hi comptava.\nEntrem, per un laberint d’oficines i escales, fins que arribem a la planta noble on està la Sala que tots hem vist a la tele. Estic nerviosa. L’edifici imposa. Però encara imposen més els funcionaris i els policies que et condueixen dins del laberint. S’endevina una litúrgia, que jo no entenc, però acato amb silenci i actitud respectuosa. Porto un llaç groc a la solapa, i una xapa de “llibertat presos polítics” a la motxilla que no penso amagar.\nEn el moment abans d’entrar entreveig el Josep Rull ja a dins la sala d’una volada. M’adono que en els moments d’entrades i sortides és, precisament, quan podré saludar! Quan travesso el llindar, veig el Sànchez. El miro, ell no em veu. I el miro més intensament per tal que em vegi. I, finalment, em veu! Li canvia la cara, aquella cara de somriure radiant i sincera que té. Ens saludem, ell molt desimbolt, i jo encara cohibida. Ell ja compleix la setena setmana en aquella sala. Per a mi és el primer dia.\nJa asseguda al meu lloc, puc veure la consellera Ester Capella acompanyada d’algú que no conec. Reconec la Marta Lasalas d’El Nacional i veig que hi ha periodistes assegudes, llibreta en mà. La jovenalla estudiant o de Vox, o les dues coses, seu unes files més enrere.\nQuina sala! Quin poderío! I que poc funcional que és tot plegat. És molt més gran del que sembla a la televisió. I em fixo en la Piedad, que és la que acompanya tots els testimonis fins al seient, i els agafa el DNI. Camina molt estrany, i és més guapa a la vida real que a la pantalla. Què deu pensar de tot plegat?\nAvui toquen declaracions de guàrdies civils, i mossos d’esquadra, tots ells identificats amb uns números per part del magistrat Marchena. Els fiscals Jaime Morena i Fidel Cadena els fan preguntes sobre fets que la “massa” va dur a terme els dies 20, 27 i 28 de setembre, el 2 i 3 d’octubre, i el 8 de novembre a llocs com La Seu, Lleida, Girona, Manresa, Igualada, Valls, Gandesa, el carrer Travessera de Gràcia de Barcelona… I relaten uns fets que són… autèntiques xorrades! Que si una pintada aquí, que si un grup de gent indignada allà, que si passaven per l’Hotel Nice de La Seu fent la peineta, que si els acompanyava un camió dels bombers, que si els cridaven “Perros y hijos de puta” i “Las calles serán siempre nuestras”, que si cassolades,… Els fiscals tenien molt interès en preguntar als guàrdies civils que relatessin les conseqüències logístiques i emocionals patides per “familias, niños, ancianos y esposas [¿Esposas? ¿Com?] de les Casas-Cuarteles de la Guàrdia Civil en els moments que s’hi feien aquells presumptes “escraches”.\nI jo, que no entenc gaire de lleis, em pensava que quan es va a rodejar les Casas-Cuarteles, les comissaries, o una central nuclear si hagués estat el cas, és sempre en el legítim dret de protesta i manifestació del qual ens vam dotar tots els ciutadans amb el benaurat règim del 78! I conforme van passant declaracions penso, i què tindran a veure els 12 del patíbul amb tot aquella gent de La Seu que passava per davant l’Hotel Nice fent la porra? Quina responsabilitat penal se’n pot derivar d’això?\nAra bé, la declaració que més em va sorprendre va ser la de la mossa d’esquadra, l’única que van notificar i identificar amb nom i cognoms, vés a saber per quina raó tortuosa. El fiscal li va preguntar si era la titular d’un determinat número de telèfon (que no va dir sencer) i ella li va respondre: “Sí, es mi móvil”. Després li van preguntar si havia enviat un whatsapp concret, que feia referència a no sé què d’una cantada d’havaneres. Ella no ho recordava. La fiscalia va tornar-li a preguntar amb insistència, de tres formes diferents. Això va provocar que Marchena saltés: “Señor fiscal, vamos a ver. La testigo ya ha contestado que no recuerda ese whatsapp. No lo vuelva a preguntar por favor. Prosiga”. I aleshores, la defensa, l’Andreu Van den Eynde, em sembla, va preguntar a la mossa si li constava que hi hagués algun atestat, informe o investigació en curs de la guàrdia civil sobre ella. “No me consta”, va ser la seva resposta. O sigui, que resulta que la Fiscalia té coneixement d’un text de whatsapp d’un mòbil d’una mossa d’esquadra, sobre el qual la titular no tenia cap notícia que estigués sent investigada. Però,… d’on han tret la informació? Han tingut accés als seus missatges? Però això no és una flagrant vulneració d’una col·lecció de drets civils, el de la intimitat per començar?\nA les 11:30 arribem al recés, i Marchena anuncia que fins a les 12:30. Es veu que anem molt ràpid en les declaracions. Conviden a sortir a públic i familiars. Aleshores, els presos s’acosten ràpidament a veure qui hi ha. Van buscant, entre la cinquantena llarga de persones, cares conegudes. Les troben. El Jordi em veu, i li envio records de diversos coneguts comuns. “No se queden ahí, vayan avanzando, por favor”, ens diuen aleshores funcionaris i policies, que no permeten al públic intercanviar paraules amb els encausats . Novetat d’aquesta setmana, pel que sembla. Ostres, quina tallada de rotllo. Els deixem enrere, sortim i baixem a un claustre molt xulo.\nEls familiars sí poden apropar-se als presos, però jo em quedo sense aquesta oportunitat. Se m’allunya la possibilitat d’abraçar el Sànchez, i de poder estar almenys cinc minuts amb la resta d’encausats. Portava un sac de records pel Raül i per la Dolors.\nSurto al claustre. Allà hi ha el Santi Vila amb una munió de gent, mentre els advocats que fumen apuren una cigarreta. Toca el sol, i s’agraeix, perquè la sala és freda. Confirmo que no podré entrar a veure els presos i tinc la sensació d’estar en terra hostil, tot i l’amabilitat dels que treballen allà.\nLa Meritxell Borràs està parlant amb diverses persones i el Carles Mundó també està per allà. Els meus nous amics tornen dels seus cinc minuts amb els presos que han estat deu. Un d’ells torna totalment tocat i no sap si usar els llagrimals. Optem per parlar amb el Mundó. Li dono records d’una bona companya de feina, i els hi torna. Comentem la jugada. No estan cansats, n’estan farts! La seva previsió és que això s’acabarà al juny o al juliol. Buff!!! Veig al Jordi Pina, que és amic, i ens dediquem una abraçada. “Com estàs?” “Doncs aquí, batallant”. Prenc un cafè a la màquina, 45 cèntims, és prou bo. I cafè amb ma, em creuo amb el Conde Dràcula Ortega Smith de Vox, sense creuar la seva mirada amb ningú,… no fos cas!\nArrenquem un altre cop amb la sessió. Els guàrdies civils continuen amb les seves històries amb unes paraules i una cantarella, que penso que són uns imitadors. Però, d’on treuen aquest vocabulari guardicivilenc? Els ensenyen a parlar com si redactessin atestados y diligencias des de petits?\nJa veig que no podré abraçar el Jordi. I, sota la banda sonora dels guàrdies civils relatant no sé quantes faules, li faig una nota-carta arrencant un full de la llibreta que porto. L’escric i em poso la nota a la butxaca. A les 13:30 parada per dinar i fins a les 16h. Més horari europeu, impossible! Sortim. Aquest cop la muralla de funcionaris és més efectiva que a l’hora d’esmorzar. Baixem i coincidim amb les advocadesses i advocats que estan comentant coses. Com si sortíssim del cine! Que si “has vist aquell què ha dit?”, “i lo de les peinetas i els iogurts? Jajaja”. M’encanta el compadreo que es porten entre tots ells. És el judici de la seva vida. S’hi estan deixant calers, salut, i temps per estar amb els seus. Serà això alguna cosa semblant a la unitat estratègica independentista a la que molts i moltes aspirem? O pura companyonia i teràpia de grup?\nAnem a dinar a la Tasca Suprema. Ens deixem una pasta. Resulta que al meu nou amic jurista li han demanat que compri xocolata pel Quim Forn, però són les 15:15, i a les 15:30 hauríem d’estar entrant al Suprem per fer de nou les cues. Preguntem per la zona i trobem La Duquesita. Li comprem 3 tauletes al 70%. De camí al Suprem trobem un advocat que els donarà la nota que portava per al Sànchez i la xocolata al Quim. Missió complerta!!\nUn altre cop estem a la cua de familiars i públic, on encara hi ha més jovenalla que al matí. Abans d’entrar a la Sala, un home em pregunta si sóc espectadora. Em comenta: “Es que estoy en Madrid por unos días y he querido pasarme un rato. Es la primera vez que vengo”. “Yo he estado esta mañana y es muy interesante, ¡la verdad!”, li responc. Comencem a parlar. Es un professor d’Economia Internacional, de la Gran Canària, víctima del centralisme madrileny, em diu, buscant la connexió entre perifèrics. La troba i entrem junts.\nSeiem al mateix lloc d’abans, i s’hi afegeix l’economista canari. Tres testimonis més: Manresa, Gandesa i Igualada. I les armes emprades en els fets tumultuaris són: un encaputxat amb esprai, una tanqueta agrària, i un petate volador amb propietats incendiàries. Rebel·lió i violència a tope!\nEl Marchena a cada testimoni fa el mateix discurset “usted sabe que mentir o no ajustarse a la verdad en un proceso penal puede ser constitutivo de un delito. ¿Jura o promete decir la verdad?” Però de què serveix que digui això? Totes les declaracions d’avui semblen exageracions, tergiversacions i mentides, i sense la possibilitat de confrontar la versió dels testimonis amb vídeos que corroborin o no la seva versió. Una novetat processal, em diuen! I aquí no passa res? És flipant!\nA les 5 pleguem. Muralla humana un altre cop. Miro el Sànchez, ens trobem i em diu gesticulant que ha llegit la nota i que ja parlarem. Li envio un petonàs amb mim i ell me’l torna. Missió més que complerta! No el podré abraçar, però li ha arribat el missatge, i la mostra de l’estima que li tinc en aquest ignominiós judici farsa. Marxo contenta.\nSortim i ens trobem un altre cop tertuliejant i rient de les parides que han dit els testimonis aquesta tarda: “que si pegaban carteles con cinta adhesiva” “que si les habían lanzado una botella de plástico”, “que si el petate y las tanquetas agrarias”. Riem. Els riures són ambivalents, almenys als meus, ja que no estic habituada als judicis.\nApareixen els advocats i els encausats Mundó i Borràs amb les maletes trolley de 4 dies d’estada a Madrid. Moltes ganes de tornar a casa, diuen. El meu novíssim amic canari se’n fa creus de la xamba que ha tingut d’haver passat per allà i trobar-se en un corro amb advocats, encausats i públic comentant el judici més important des de la mort d’en Paco. La Meritxell Borràs ens agraeix que hi haguem anat, i li pregunto si considera convenient que gent com jo, que estem implicats en tot i en res, assistim al judici. I em diu que sí, que se senten acompanyats i que endavant en fer-ho extensiu.\nDel Tribunal Suprem anem al carrer Génova, a Colón i la Castellana. El professor canari m’acompanya un tros, i anem comentant el judici i la situació de Catalunya, Espanya, i una mica de les Illes Canàries. Estem d’acord amb molt, i també discrepem en molt. Sempre és interessant fer escolta activa i empatitzar amb els arguments contraris. Ningú té la veritat, ni tota la raó.\nJa a casa, i després d’unes hores digerint la jornada a l’AVE, em trobo amb la notícia que el Jordi Sànchez ha convidat als altres caps de llista per Barcelona a un debat, i que la proposta ha sorgit cap a les 14 hores, quan estaven dinant. O sigui… que agafo un tren, un dia de vacances a la feina, m’estic unes hores a l’epicentre de la notícia, i… no me n’assabento fins a connectar el Twitter quan torno a casa?\nLa sensació final és que és un dia de vacances aprofitat, totalment positiu. Conscient d’haver trepitjat un escenari de la història de Catalunya, d’haver vist presencialment en acció el poder de l’Estat Espanyol (almenys el judicial), d’haver fet costat als líders dels fets de l’octubre del 2017. Em quedo amb ganes de tornar més endavant, animada per les paraules de la Meritxell Borràs, i amb més ganes que mai de poder fer aquells dinars que fèiem amb el Jordi Sànchez. Finalment, vull dir: “Llibertat presos i preses polítiques, i que les persones a l’exili puguin anar per allà on vulguin”.\nAbr 02, 2019 at 10:51 PM\nLa pitxor tortura dels presoners….seures cada dia davant d’aquets “mamotretos”, I sentir les xurrades I mentides en boca de fiscals, xusqueros I marchenos….I aixo dia darrera dia….. terrible…..aguantar I a mes CALLAR….El poder hispanic a la maxima potencia….amb Vox a la taula , vermout i postres….\nLlibertat per tots…LLIBERTAT I LLIBERTAT\nMolt simpatica la cronica….felicito a la protagonista del relat.\nRespon a Imma Capdevila Cancel·la les respostes