LECTURA & PRACTIQUES\nLa imatge és el llenguatge de l'ànima\nLectura i práctica amb consultants anònims (ONLINE)\nDocent: Orland Verdú\n(matrícula viva tot el curs)\nDel 5 GENER al 29 JUNY de 2022\n11h a 13h (Mèxic)\n12h a 14h (Colòmbia-Perú)\n13h a 15h (Veneçuela)\n14h a 16h (Argentina - Xile)\n18h a 20h (Espanya)\n65$ (mensual - altres països) / 145$ (trimestral)*\nBONUS 25% Descompte*\nModalitat Online interactiva via ZOOM\n4 classes mensuals\n* S'aplica el bonus de descompte per als estudiants que realitzin el pagament trimestral.\nAquest curs tracta exhaustivament els Arcans Majors del Tarot de Marsella i es recomana els alumnes comprar el seu propi tarot (preferiblement la versió d'A. Jodorowsky). Segons la psicologia analítica desenvolupada per Carl G. Jung, els Arcans Majors del Tarot són arquetips de transformació: símbols de l'etern esdevenir del Ser. Són imatges vives i poètiques de processos vitals, anímics i espirituals, la integració dels quals permet una major profunditat: un procés que porta a la plenitud del potencial humà. Ens acompanyen com a eina de creixement personal i com a brúixola per navegar els moments de crisi i transformació.\n- Les classes són en directe online i interactives. Cada sessió és enregistrada i s'envia a l'alumne mitjançant enllaç privat.\n- L'alumne té accés al contingut multimèdia en drive i a una àmplia bibliografia.\n- Els participants poden observar les dinàmiques, intervenir-hi i llegir el tarot quan el docent consideri que estan preparats.\n- Pots adquirir packs trimestrals de lectures de Psicotarot (25% descompte) previs a la teva inscripció al curs. Són lectures/classes ja emeses que podràs tornar a veure sempre que vulguis per analitzar l'evolució d'una lectura de Psicotarot en profunditat.


ERC demana que la reunió Sánchez-Torra serveixi per activar la mesa de negociació | NacióDigital\nEls republicans emplacen JxCat a arribar a les eleccions amb un consens estratègic i subratllen que no pactaran amb el PSC\nper Sara González , 3 de febrer de 2020 a les 12:34 |\nERC considera que la reunió del dijous entre el president Pedro Sánchez i el president Quim Torra ha de garantir la posada en marxa de la mesa de negociació. Encara que, d'entrada, es rebi un "no" a la petició d'amnistia i autodeterminació. Així ho ha assegurat la secretària general adjunta d'ERC i portaveu, Marta Vilalta, que insisteix que aquesta taula, fruit de l'acord d'investidura dels republicans amb el PSOE, és "imprescindible" per afrontar una resolució política al conflicte amb Catalunya.\nA la mesa, ha insistit Vilalta, els independentistes han de reivindicar la fi de la repressió, l'amnistia i l'autodeterminació. Ha recordat que, de fet, l'acord amb els socialistes incloïa que en aquest espai cadascuna de les parts pogués exposar el seu projecte sense vetos. Tot i això, la dirigent republicana ha afirmat que desconeix si Torra proposarà o no una data per reunir la mesa de negociació. Sobre la proposta del president de posar en mans dels partits i les entitats independentistes com s'afronta aquesta mesa, ERC ha assegurat que és "bo" però no una "condició necessària".\nSense conèixer el grau de compromís de Torra perquè, passi el que passi dijous, s'activi la mesa de negociació, ERC sí que ha tornat a insistir adreçant-se al PSOE que, si la mesa de negociació no avança, difícilment prosperaran, per exemple, els pressupostos generals de l'Estat. Els republicans condicionen el seu suport clau per a l'estabilitat de la legislatura a la continuïtat del diàleg.\nSuperar els retrets\nTot i això, és evident que el context electoral influirà en el clima de negociació entre els independentistes i el govern espanyol. Especialment per la pugna entre ERC i JxCat. Per aquest motiu, ERC ha emplaçat Junts per Catalunya a no arribar dividits a les eleccions. Els republicans han argumentat aquest dilluns que serà contraproduent per a l'independentisme arribar a les urnes "dividits" i intercanviant-se "retrets" i per aquest motiu han fet una crida a teixir un consens estratègic. "Ens necessitem, necessitem entendre'ns i recosir el consens", ha assegurat Vilalta.\nLa portaveu republicana ha defensat que es combini la millora del dia a dia de la ciutadania amb l'aprovació, per exemple, dels pressupostos, amb la voluntat d'avançar cap a l'objectiu de la República. Sota el seu judici, això passa per celebrar un referèndum d'autodeterminació. Tot i això, ha declinat de nou la possibilitat d'anar amb JxCat en una llista conjunta. El consens, ha dit, ha de ser en l'estratègia.\nEls republicans han tornar a insistir que no pensen pactar amb el PSC després de les eleccions i ha deixat clar que "l'eix central" dels pactes ha de ser amb els partits que defensen la independència. ERC entén també que JxCat es compromet a no pactar amb els socialistes com ho van fer a la Diputació de Barcelona.\nPolítica, mesa, activar, serveixi, Pedro Sánchez, reunió, demana, Quim Torra, eleccions catalanes 2020, independentisme, procés català, consens, estratègic, Junts per Catalunya, Marta Vilalta, ERC, negociació, pressupostos


Oficial manteniment extintors (lleida) | Oferta de treball Ref. L-155269\nOFICIAL MANTENIMENT EXTINTORS\nEl professional s'encarregarà de fer la ruta planificada per visitar els clients programats, on haurà de revisar l'estat dels extintors i substituir-los si han caducat. Els extintors retirats els haurà de retornar a les instal·lacions per retimbrat.\nPuntualment, haurà de revisar el sistema d'incendis dels domicilis, empreses i locals.\nExperiència demostrable en el sector d'abans del 2018 o acreditació segons la normativa RIPCI (Reglament d'Instal·lacions de Protecció Contra Incendis).\nPersona responsable, organitzada i orientada al client.\nVehicle i telèfon d'empresa\nde 8h a 13h i de 15:30h. a 18:30h.\n6 mesos + 6 mesos +indefinit\nDes de 16000 € fins a 19000 €\nSegons valua del candidat. 12 pagues anuals (revisions de sou anuals)\nSi dona el cas de desplaçament a Barcelona, s'ofereix allotjament pagat i plus diari.\nBenefici social: descompte de la quota del gimnàs a partir del primer mes i assegurança mèdica un cop es disposa del contracte indefinit.


Subvenció: Modificació de les bases onzena i dotzena del Programa Extraordinari d'Impuls Municipal de la Diputació de Tarragona per a l'any 2011 (PEIM 2011) - Inici - eSam\nSubvenció: Modificació de les bases onzena i dotzena del Programa Extraordinari d'Impuls Municipal de la Diputació de Tarragona per a l'any 2011 (PEIM 2011)\nObjecte: El Ple de la Diputació de Tarragona, en sessió ordinària de 25 de febrer de 2011, ha aprovat inicialment la modificació de les bases onzena i dotzena de les reguladores de la concessió de subvencions del Programa Extraordinari d'Impuls Municipal de la Diputació de Tarragona per a l'any 2011.\nMitjançant la publicació dels corresponents anunics en el BOPT , en el DOGC, i en el tauler d'anuncis de la corporació, es sotmet a informació pública el corresponent expedient administratiu perquè en un termini de 30 dies hàbils, es puguin formular les reclamacions i al·legacions que es considerin convenient.\nL'expedient complert, amb la modificació de les bases, està a la unitat gestora de la Diputació de Tarragona a disposició per a la seva consulta, en horari d'oficina (de dilluns a divendres, no festius, de 8.00 a 15.00).\nSi transcorregut aquest termini d'informació pública no es presenten ni reclamacions ni al·legacions, el respectiu acord d'aprovació inicial esdevindrà definitiu i es publicarà el text íntegre de les bases específiques inclosa la modificació.\nBeneficiaris: Els Ajuntaments i les EMD de les comarques del Camp de Tarragona i de les Terres de l'Ebre amb una població de fins a 4.000 habitants.\nÒrgan Gestor: Unitat de Cooperació al Funcionament dels Ens local del SAM de la Diputació de Tarrgona.\nPublicació Oficial: BOPT núm. 51 de 3 de març de 2011 i DOGC núm. 5833 de data 9 de març de 2011.\n(Podeu trobar l'anunci de la modificació de les bases del PEIM 2011 a través de l'arxiu adjunt que apareix a la zona d'informació annexa.)\nSubvenció: Convocatòria del Programa Extraordinari d'Impuls Municipal de la Diputació de Tarragona per a l'any 2011\nSubvenció: Bases específiques que han de regir la respectiva convocatòria del procediment per a la concessió de les subvencions de la Diputació de Tarragona per a l'any 2011


Haka Pei, velocitat i vertigen a l’illa de Pasqua | Fosbury\nFosbury » Fosbudiary » Haka Pei, velocitat i vertigen a l’illa de Pasqua Un descens trepidant des del cim d'un volcà adormit\nCurses per perseguir un formatge, baixades d’andròmines… Tenim molts exemples de proves populars ben surrealistes on el fort pendent en descens és el protagonista. Sembla que aquesta passió per baixar muntanya avall és igual a tot arreu si tenim en compte que a l’illa de Pasqua els rapa nui també tenien des de temps immemorials una espectacular modalitat de descens que avui dia encara es practica.\nUn cop l’any, durant el festival cultural Tapati Napa Rui, una vintena de valerosos joves locals es llencen muntanya avall des del cim del Maunga Pu’i, un volcà inactiu, en un descens d’uns 300 metres que fan dalt d’un parell de troncs lligats entre si a una velocitat que pot arribar als 80 km/h i un pendent de 45 graus. S’entén per què només s’hi atreveixen una vintena de joves i no més?\nDurant el descens del volcà poden arribar als 80 km/h, sense casc ni altres proteccions\nPer a la baixada no es compta ni amb casc, ni genolleres ni altres proteccions similars. El hami, el tradicional tapall per cobrir les parts íntimes dels rapa nui, és tota la protecció que hi ha. També protegeix, ni que sigui donant coratge, la takona, la pintura corporal amb la que els competidors es decoren el cos.\nEl Haka Pei genera molta expectació\nL’objectiu és arribar\nDesprés de reunir-se tots els participants en una cerimònia per honrar els avantpassats i beneir els actuals competidors, comença l’espectacle. Un per un, cada participant és impulsat des de dalt del cim pendent avall pels seus companys i rivals. Després d’uns moments inicials, la inèrcia fa el seu paper i el trineu rapa nui agafa una embranzida imparable. Amb una posició que sol ser estirat sobre el tronc amb els peus per davant, l’objectiu és mantenir l’equilibri per arribar a baix de tot de la pendent, on el terreny fa una esplanada. Guanya aquell que aconsegueix frenar el trineu més endavant.\nQuan s’aconsegueix arribar a baix, l’explosió d’orgull i adrenalina és immensa. No sempre, però, les coses surten bé tal i com mostra el següent vídeo.\nRitus d’iniciació o entrenament?\nSobre l’origen d’aquesta esbojarrada tradició, se sol dir que en el passat formava part d’un ritus amb el qual els joves rapa nui demostraven el seu valor per a convertir-se en guerrers i passar a l’edat adulta. També es diu que el Haka Pei formava part de l’entrenament dels guerrers abans d’anar a lluitar contra clans rivals de l’illa.\nTot i que en algunes ocasions, han sortit veus a favor de prohibir aquesta pràctica tan perillosa, no sembla que el Haka Pei hagi de desaparèixer tenint en compte el seu atractiu turístic. Per a qui li pugui interessar, sol celebrar-se el primer diumenge del mes de febrer.


.: Potser és hora de tornar a cremar esglésies...\nPublicat per Yeral a 10:49\nafegeix-hi que són "asombradoramente espeluznantes". No puc deixar d'unir-me a tots els grups anti-catòlics del feisbuc.\n15 de gener de 2010 a les 12:09\nPauflies ha dit...\nS'hauría de convocar una mani davant de l'esglèssi (o en sigui que viu i "treballa" aquest individu). Per reclamar la seva abdicació, discúlpes en públic, i que l'empaquetin cap a Haití amb un cartell on es veiessin les seves paraules (veure "la jungla de crital"???)\n15 de gener de 2010 a les 12:33\nD'això del bisbe s'en diu caritat cristiana oi?\n15 de gener de 2010 a les 15:39\nNo cremem les esglésies, collons! Calem foc en aquesta puta gentussa i tornem a quan les basíliques eren llocs de reunió i no de culte.\nEl cristianisme recalcitrant només està fent el que sempre ha sabut fer: està aprofitant el moment que el sistema trontolla per intentar influenciar les consciències. És així de previsible i de miserable. I el que diu el telepredicador, doncs miri, és la tradició cristiana d'idenfiticar pecat i culpa.\n"Arrepentiu-vos, que arriba el dimoni!!!!"\nPD: No ens estranyi que d'aquí a quatre dies surtin il·luminats predint que ens queden dos telediaris perquè arriba l'Anticrist.\n15 de gener de 2010 a les 17:06\nAnem molt malament,com potser que persones així arribin a certs càrrecs. Gran part de la seva "congregació" li ha girat l'esquena i no m'estranya, el canvi ha estat de 180º gairebé!\n15 de gener de 2010 a les 20:13\nI can't believed it....\n15 de gener de 2010 a les 21:24\nJa es mereix que els seus propis feligresos li girin l'esquena, però el més fort és que molts no ho faran. Segrestem-lo i portem-lo emmanillat i encaputxat cap a Haití. Allà el deixem anar en plena massacre i destrucció. Que ho vegi amb els seus propis ulls. Potser fins i tot ell seria capaç de rectificar. I si no ho fa, però també -i especialment- si ho fa, després de veure la desgràcia, sotmetem-lo a les pitjors tortures imaginables, que aprengui d'una vegada què és patir. Llàstima que no sobreviurà per poder-ho transmetre al reste de gent.\n16 de gener de 2010 a les 3:40\nQuant d'imbècil que hi ha. El més trist és que encara algun malalt se'ls creurà a un o a l'altre.\nAquest telepredicador tarat és a l'esglesia com el Christiano Ronaldo al Freddy Kruger.\nQue fa tot podor si, però el cuesco ja coneixem tots qui s'els tira.\ndolcabesada ha dit...\nNo puc deixar de comentar aquesta entrada degut a que la meua cara de imbècil que se'm va quedar va ser semblant a la de moltísimes altres persones quan van escoltar aquesta noticia. I es que, sí, és penós, molt penós. Però aquesta noticia i moltisimes altres... És algo que em dona ràbia, impotència de veure la quantitat de gent que hui a dia els segueix i segueix les seues idees. És una vertadera pena però no hem de deixar de lluitar perque si donem una lluita per perduda la guerra s'ha acabat. El meu absolut rebuig a gentola com aquesta. Una vertadera vergonya!\n17 de febrer de 2010 a les 13:50


Una mare utilitza el seu nadó per protegir-se d'una forta tempesta als Estats Units\nLes xarxes no han tardat a criticar els fets\n01/03/2018 21:58 | Actualitzat a 01/03/2018 22:07\nImatge de la dona cobrint-se amb el seu fill. | Twitter\nUna dona s'ha convertit en el focus de totes les crítiques després d'aparèixer en un vídeo, sota una tremenda pluja, de la qual es protegeix mitjançant l'ús del seu nadó a manera de paraigua. Les imatges van ser preses a Baton Rouge, Louisiana, als Estats Units, i les xarxes socials se n'han fet ressò.\nEn l'enregistrament, apareix la jove que es cobreix d'una forta tempesta col·locant el seu fill per sobre del seu cap. La protagonista, qui apareix amb uns pantalons i una samarreta de mànigues curtes, sorprèn per la reacció que pren per evitar mullar-se.\nLes crítiques no han tardat a arribar\nCom era d'esperar, els usuaris de les xarxes socials no han desaprofitat l'oportunitat per criticar els fets. I és que després de la publicació de per @AustinSims22, que ja compta amb més de 43.000 retuits i 88.000 comentaris, molts han reaccionat criticant a la dona.\nEntre les respostes més impactants, destaquem algunes com: «Com a mare, estic sorpresa. Com a humana, estic avergonyida», «Honestament, he perdut la fe en la humanitat» o «No tothom està preparat per ser pare».\nTambé han provocat un fort ressò a les xarxes socials aquells missatges que consideren que «està més preocupada del seu maleït pèl que de què la petita agafi fred sota la pluja». Finalment, va haver-hi usuaris que van considerar que «ha caigut baix», mentre que recomanaven que «comprés un paraigua».\nSens dubte, les imatges impacten pel seu contingut, ja que pocs podríem imaginar que una mare pogués prioritzar el seu benestar sota la pluja, per sobre del seu fill. Una mostra més que, a vegades, la societat està menys desenvolupada del que podem imaginar.\n#Família #Pluges #Estats Units #Tempesta


9 JARDÍ - La calèndula\nUna de les flors més agraïdes i fàcils de conrear, sens dubte, és la calèndula. La calèndula és aquella flor que podem veure creixent dins dels nostres jardins o aquella que creix de manera silvestre al carrer. És comunament coneguda com a “margarida”, té al voltant de 12 a 20 espècies i forma part de la família de les asteràcies.\nOriginària de la regió del mar Mediterrani, Egipte i Europa meridional, la calèndula va ser una de les flors predilectes dels egipcis. Els egipcis van ser els primers a utilitzar-la fa més de 3,000 anys, els quals la consideraven com una planta miraculosa. Avui dia els seus beneficis són innombrables, sense oblidar que és una flor que dóna molta alegria als jardins amb aquests colors vibrants entre taronges i grocs. Són moltes les propietats d’aquesta meravella, així que, si ets un amant de l’herboristeria, aquesta senzilla flor t’encantarà.\nUbicació: has de col·locar-la en l’exterior, en una zona on li doni la llum del sol de manera directa.\nReg: freqüent a l’estiu, una mica més escàs la resta de l’any. En general, necessitarà 3-4 regs per setmana durant els mesos més calorosos, i 2 o 3 la resta.\nSòl o substrat: no és exigent, però és important que tingui bon drenatge. En el cas de tenir-la en test, pots tirar-li una primera capa de boles d’argila expandida abans de plantar-la perquè les arrels no es podreixin.\nAdobat: des de primavera fins a finals d’estiu és molt aconsellable abonar-la amb un abonament per a plantes de flor seguint les indicacions especificades en l’envàs, si la planta la cultiveu pel consum recomanem abonaments orgànics i ecològics.\nÈpoca de plantació o trasplantament: a la primavera.\nPugons: mesuren uns 0,5 cm de llarg, tenen ales, i poden ser de color groc, verd o marró. Es posen en les flors i en les fulles més noves, deformant-les. Per repel·lir-los i/o eliminar-los pots barrejar 100 grams d’ortiga en 1l d’aigua i aplicar amb un polaritzador.\nMosca blanca: són uns insectes voladors molt petitons de color blanc. Es posen en les fulles, que acaben esgrogueint a mesura que una substància enganxosa se’ls va estenent. Per repel·lir-les o mantenir-les controlades pots posar prop de la teva planta un parany cromàtic de color groc que trobaràs al 9 Jardí.\nRusticitat: suporta fins als -3 °C.\nPropietats digestives: La calèndula té efectes intestinals ajudant a alliberar la bilis del tracte digestiu. Si tens una digestió pesada, aquesta flor és ideal per a tu, ja que conté propietats antiespasmòdica que ajuden a disminuir els dolorosos torçons.\nPell i acne: La calèndula actua sobre cops i cicatrius, sobre inflamacions i ferides, ja que ajuda a cicatritzar els efectes negatius en la pell. Per exemple, l’oli de calèndula és elaborat amb els pètals picats de la flor i actua com un potent astringent facial. Si el que vols a tenir un cutis sa i ben cuidat, no t’oblidis d’aplicar petites compreses amb les fulles d’aquesta flor sobre el teu rostre.\nPropietats oculars: Les compreses de calèndula també poden ser aplicades sobre els ulls inflats, relaxant la zona pel seu efecte antiinflamatoris i antisèptic. Això vol dir que, efectivament, la calèndula millora la conjuntivitis. Una altra bona opció seria donar-se un bany ocular, bullint com a màxim dues cullerades de pètals al mig litre d’aigua. De seguida que l’aigua estigui tíbia es procedirà a fer el bany ocular de manera acurada per reduir les molèsties.\nPropietats ginecologiques: Per la seva riquesa quant als seus compostos, la calèndula pot ajudar a millorar els cicles de la dona. També és un potent fungicida que ajuda a reduir les infeccions vaginals per fongs.\nJan 31, 2018 | Consells, Newsletter |\n« Atenció les glaçades tardanes\tSant Valentí ja s’acosta, el dia internacional dels enamorats »


Novo Vernon Hotel Curitiba Brasil - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nReserva Novo Vernon Hotel\nAvenida Presidente Affonso Camargo, 455, Curitiba Centre, Curitiba, Brasil, 80060-090\nNovo Vernon Hotel valoracions\nCaracterístiques que t'encantaran sobre Novo Vernon Hotel\nHabitacions disponibles a Novo Vernon Hotel\nMés informació sobre Novo Vernon Hotel\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Novo Vernon Hotel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Curitiba. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Novo Vernon Hotel és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, instal·lacions per a reunions i banquets .\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, servei de despertador, escriptori, mini bar, balcó/terrassa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Novo Vernon Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Curitiba.


Notícies :: Poetes :: La televisió informa\nL’Anna se sent estranya aquest matí. No recorda a quina hora s’ha llevat, ni què ha fet fins aquell moment, però ara es troba al mig del menjador, amb una tassa de cafè a les mans, encara fumejant. La persiana està tancada, protegint l’àtic de la llum exterior.\nGira el cap per mirar el rellotge de paret: dos quarts de deu. El pèndol sembla dormir, perquè no es mou, igual que la busca dels segons. Es deu haver parat...\nFa un glop de cafè, però no té cap gust; ni tan sols el gust insípid de l’aigua. Deixa la tassa a la pica, amb els ulls entretancats per culpa d’una estranya claror blanca que entra per la finestreta de la cuina.\nDe tornada al menjador, obre la persiana, que cobreix un gran finestral que va de paret a paret. El que veu la deixa sense alè: un gegantí i aterridor no-res: ni cases, ni gent , ni soroll, ni carrers, ni cel, ni terra, ni dalt ni baix. Només una resplendent llum clara i brillant, gairebé encegadora.\nL’Anna pensa que potser segueix dormint, així que es deixa emportar per aquell somni singular, i engega la tele. Un butlletí especial de noticies anuncia la terrible explosió de gas i posterior ensorrament d’un edifici de cinc plantes al bell mig de la ciutat, just a dos quarts de deu.\nI amb un calfred que l’esgarrifa de cap a peus, reconeix sense cap mena de dubte aquelles runes fumejants.


La propaganda Del número u JUAN HERRERO / EFE\nPeriodistaM ikel Irastorza, detingut ahir a Ascain, és segons fonts policials el cap d’ETA. Segons les mateixes fonts, ja són set els caps detinguts en els cinc anys que fa del cessament de la violència. Un càlcul aproximat ens donaria que en el mig segle llarg de la història de l’organització, han caigut una vintena de números u d’ETA, pel cap baix: surt a tres anys per mandat. Per no calcular quina seria la proporció de detinguts amb rang respecte dels militants rasos.\nLes detencions del número u busquen un efecte propagandístic d’eficàcia policial en la lluita antiterrorista i, per tant, el reforç de la teoria de la derrota d’ETA. Es podrien prendre en consideració si hi incorporem altres factors, com la implicació dels serveis d’intel·ligència internacionals, el Pacte d’Ajuria Enea, la llei de partits i la mobilització de rebuig de la societat basca.\nLa detenció d’Irastorza ressalta el missatge cap a l’Associació de Víctimes del Terrorisme que va esmentar el flamant ministre d’Interior en la seva presa de possessió, ahir mateix. El reconeixement d’una manera d’entendre el dolor -ben legítima però no única, embolicant-lo amb la bandera espanyola i, de retruc, recordant per analogia que el terrorisme basc va associat a l’independentisme-. ETA està efectivament gairebé desmantellada, tant que fins i tot el suposat cap que acaben d’agafar, de 41 anys i pràcticament sense clandestinitat, no té grans causes pendents amb la justícia i, per descomptat i per a fortuna de tothom, no té ni delictes de sang ni historial violent.\nAl contrari, ve del Foro de Debate Nacional, una de les entitats transversals que demanaven ja abans de l’alto el foc el cessament de la violència i l’assumpció completa i sense condicions de les vies democràtiques. Ara, doncs, el virus que aquesta plataforma era no només controlada per ETA, sinó també el planter del seu últim cap, està servit.\nDerrota amb forques caudines\nEls operatius policials dels últims temps -el zulo incautat amb el qual es va commemorar el 12 d’octubre- tenen la finalitat afegida d’evitar que ETA pugui escenificar un desarmament amb patrons de guerra convencional en el codi de l’honor. La foto de personalitats internacionals a Aiete com a avantsala de la pau, el 2011, la va suportar el PSOE perquè podia anotar-se una part de la diplomàcia del final de la violència. Però el PP no vol que es reediti, vol una derrota amb forques caudines.\nETA va arribar a la conclusió que amb el PP no hi hauria diàleg -no vol ni dialogar amb un procés no violent com el català-, i s’ha consolidat la via unilateral cap a la pau. Ara han après que per resoldre la lacerant qüestió del mig milió de presos repartits en la geografia penitenciària espanyola, també han de tirar pel dret. Per això admeten solucions personals, fins i tot una Via Nanclares que consideraven una mena de traïdoria, pel que té d’assumir mesures de gràcia complint les regles governamentals.\nAmb tot, l’esquerra abertzale no renuncia almenys a fer el que queda per fer del final d’ETA amb una certa retòrica icònica, a la irlandesa o a la colombiana. Falta la destrucció, segellat o lliurament de l’armament -parlar d’arsenals és exagerat- i la dissolució de l’organització. Juga a favor seu que EH-Bildu es consolida a les institucions amb el recuperat lideratge d’Arnaldo Otegi, que bastantes cancelleries europees i americanes es miren amb prudència. Tenen ben guardat el dirigent que pot donar la cara en aquesta photo finish : Josu Ternera.


Darnius-Boadella està lleugerament per sobre de l'aigua presa ara fa un any - Empordà\nDarnius-Boadella està lleugerament per sobre de l'aigua presa ara fa un any\nSusqueda té un 23% menys d'aigua acumulada que l'any passat\nACN 05.08.2019 | 11:57\nL'embassament de Susqueda, a Osor (Selva), compta amb unes reserves de 156 hm3, que representa un 66,96% de la seva capacitat total. Aquesta xifra representa un 23,8% menys d'aigua que ara fa un any, quan hi havia 211 hm3 emmagatzemats.\nA més, la presa està per sota de la mitjana d'aigua embassada en els últims cinc i deu anys. Concretament, les reserves d'aigua són un 13% menys que la mitjana dels últims cinc anys i un 15,8% menys que la mitjana dels últims deu anys.\nEn la mateixa situació hi ha el pantà de Sau (Osona), que es troba a un 63,17% de la seva capacitat, un 21,03% menys que l'any passat. Per altra banda, l'embassament de Darnius-Boadella està lleugerament per sobre de l'aigua presa ara fa un any.\nEls Mossos disparen trets a Susqueda per acotar l'escena del doble crim.\nEl jutjat denega que l'investigat pel crim de Susqueda se sotmeti al polígraf cerebral.


El Cor de Cambra i l’Orquestra Nacional Clàssica d’Andorra estrenen cicle amb Philip Glass, J. S. Bach i Arvo Pärt | Palau de la Música Catalana\nEl Cor de Cambra i l’Orquestra Nacional Clàssica d’Andorra estrenen cicle amb Philip Glass, J. S. Bach i Arvo Pärt\nXavier Puig debuta com a director principal del Cor de Cambra\nEl proper diumenge, 27 de gener (18 h, Sala de Concerts), s’iniciaran alhora els cicles Cor de Cambra i Orquestra Nacional Clàssica d’Andorra (ONCA) al Palau. Serà el primer concert sencer que dirigirà Xavier Puig al capdavant del Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana després de ser-ne designat director principal. El concert amb el títol Rituals, fronteres espirituals, una coproducció del Cor de Cambra i l'ONCA, s'estrenarà el dia abans en el marc del Festival Ordino Clàssic.\nEl Cicle Cor de Cambra s’obre amb un concert conjunt amb l’ONCA, amb Gerard Claret com a concertino. Per a l’ocasió interpretaran l’obertura de La belle et la bête (versió cordes) de Philip Glass, compositor convidat d’aquesta temporada al Palau. El concert seguirà amb obres espirituals: la Cantata BWV 4, Christ Lag in Todesbanden de Johann Sebastian Bach, i Summa (versió cordes) i Te Deum d’Arvo Pärt, que clourà el concert.\nEl Cicle Cor de Cambra continuarà el 3 de març amb la repetició de l’actuació, en aquest cas amb Simon Carrington. El 10 de maig el Cor tornarà a ser dirigit per Simon Halsey, actual director artístic, i oferiran l’estrena de l’obra encarregada al compositor americà David Lang. Tancarà el cicle el concert que el Cor de Cambra oferirà juntament amb la formació de música antiga La Caravaggia, amb la qual el 15 de juny interpretaran ensalades i madrigals del Renaixement català. La formació també col·labora amb l’Orquestra Simfònica del Vallès en concerts al territori a fi d’augmentar la seva presència al país, que és un dels objectius del Cor.\nEl Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana és un dels cors professionals més prestigiosos de l’Estat espanyol. Va ser creat per l’Orfeó Català l’any 1990 amb la missió de difondre la música coral universal, promoure la recuperació del patrimoni musical català i fomentar la nova creació. Jordi Casas i Bayer en fou el director durant els primers vint-i-un anys. Del setembre del 2011 al juny del 2016 Josep Vila i Casañas va ser-ne el director titular. Des del setembre del 2016 Simon Halsey assumeix el càrrec de director artístic i des del 2018 Xavier Puig el de director principal. Jordi Armengol n’és el pianista.\nPel que fa al cicle que l’ONCA ofereix al Palau, el completarà el concert del 21 de febrer amb la integral de Simfonies de Felix Mendelssohn, sota la direcció de Gerard Claret. Un mes més tard, el 21 de març, l’ONCA amb la concertino directora Vera Martínez oferiran obres d’Elgar, Webern i Xostakóvitx. La formació andorrana tancarà el cicle al Palau el 16 de maig, aleshores amb el concertino director Manfredo Kraemer.\nL'Orquestra Nacional Clàssica d’Andorra va néixer l’any 1992 en el format d’orquestra de cordes, i el violinista andorrà Gerard Claret n’és el concertino director. El 2018 va celebrar el vint-i-cinquè aniversari. L’any 2006 va iniciar les seves actuacions com a orquestra clàssica. Ha actuat per Europa, tot assolint un lloc de prestigi al panorama musical.


Oui & Yes - Centro de Idiomas Sòria Escola d'Idiomes | Opinions\n» Sòria: Escoles Espanyol\nOui & Yes - Centro de Idiomas, Sòria, Espanya\nOui & Yes - Centro de Idiomas es va fundar a Sòria (Espanya) l'any 1996.\nL'escola esta situada a: Avda Mariano Vicén Nº 14. Local, 42003 - Sòria, Espanya (veure en el mapa)\nTingues en compte que aquesta escola es reserva el dret de cancel·lar les reserves ja confirmades si no s'arriba a un nombre mínim d'estudiants. La notificació d'aquesta cancel·lació tindria lloc com a mínim 60 dies abans de la data d'inici del curs.\nNota: tots els cursos que ofereix Oui & Yes - Centro de Idiomas, Sòria es poden reservar en línia amb LanguageCourse.Net. En cas que un curs no es mostri a la llista anterior, contacta amb nosaltres.\nTovalloles, Llençols/roba de llit, Neteja setmanal, Accés al servei de bugaderia, Cuina, Accés a Wifi (wireless LAN) a l'edifici (WIFI gratuït), Calefacció, Aire condicionat, Pensió completa de dilluns a divendres, mitja pensió els caps de setmana, Bany compartit.\nHabitació doble (només per a 2 persones que viatgin juntes), Sense menjars | Estada mínima en setmanes: 3\nL'escola Oui & Yes - Centro de Idiomas està al districte Sòria\nPreguntes freqüents sobre Oui & Yes - Centro de Idiomas, Sòria\nQuin és el millor preu per a un curs a Oui & Yes - Centro de Idiomas, Sòria?\nEls cursos d'Espanyol de l'escola Oui & Yes - Centro de Idiomas s'ofereixen a partir de 214 € (DELE Exam Preparation ) que consta de 20 lliçons a la setmana. En fer la reserva aquí, et beneficies d'un descompte exclusiu.\nQuin és el nombre d'alumnes per aula a Oui & Yes - Centro de Idiomas?\nEn funció del curs escollit, el nombre màxim d'estudiants a Oui & Yes - Centro de Idiomas varia entre 3 (Mini Group 20) i 10 estudiants (Intensive Premium Spanish Course).\nQuina és la qualificació dels professors d'Oui & Yes - Centro de Idiomas?\nEl 100% dels professors d'Oui & Yes - Centro de Idiomas tenen un títol universitari. El 100% tenen un certificat d'ensenyament d'idiomes reconegut.\nPer a quines edats ofereix cursos Oui & Yes - Centro de Idiomas?\nOui & Yes - Centro de Idiomas ofereix cursos per a alumnes des dels 12 anys fins als 99. L'edat mitjana és de 12 anys a l'estiu i de 17 durant la resta de l'any.\nTens qualsevol consell sobre Sòria o vols unir-te a mi per obtenir un curs d'Espanyol a Oui & Yes - Centro de Idiomas de Sòria? Pots consultar les ressenyes i informació sobre l'escola que he escollit aquí\nTens algun amic en particular amb el que vulguis gaudir de la teva experiència a Sòria? Només l'has / els has d'etiquetar després d'haver publicat el teu missatge a Facebook o envia'ls l'enllaç a aquesta pàgina per correu electrònic.\nDemanar a l'escola Oui & Yes - Centro de Idiomas que confirmi la disponibilitat\nDemanar a l'escola Oui & Yes - Centro de Idiomas que confirmi la disponibilitat\nSol·licitud enviada a Oui & Yes - Centro de Idiomas.\nCiutat que vols visitar: Sòria


Premsa escrita i peladilles: una història embafadora | - Tipografía La Moderna\nGuillermo Pérez - 29/10/2019\nA principis de setembre vaig rebre la visita d’un bon amic de Jaén. Després de gaudir del modernisme arquitectònic de la ciutat, del sempre imprescindible refugi antiaeri, o d’una Font Roja eventualment invisible per la pluja i la boira, Javi em preguntà sobre els dolços típics d’Alcoi. Ja sabeu, de tots els souvenirs culinaris, els turistes sempre triem els dolços, però no perquè siguem més o menys llépols. Es tracta d’una qüestió pràctica: ocupen poc espai i no es fan malbé si es guarden en una motxilla.\nLa meua resposta fou ràpida, quasi instantània: peladilles. Dit açò, confessaré que m’agraden les ametlles i el sucre, però la veritat és que no li trobe la gràcia a este confit tan nostre. Com no podia ser d’altra forma, al meu amic li sonava el producte. Les peladilles formen part d’eixa galàxia de productes de la geografia espanyola relacionats amb els Nadals des de fa molt de temps:\nEn esta tenda del Madrid de 1919, per exemple, oferien peladilles –i pinyons– d’Alcoi amb diverses delicatessen de la resta de l’Estat i l’estranger. Les famílies de la burgesia de la capital, com es pot observar, no es privaven de res. Tindre un variadet nadalenc el més exclusiu possible era quasi una obligació. Com a prova tenim este fragment d’una poesia dedicada a la nit de Nadal madrilenya, publicada el 1905.\nTot un exercici de dolçor i patriotisme ensucrat a les primeres pàgines de Nuevo Mundo, una de les revistes il•lustrades amb més tirada de principis del segle passat. Esta relació tan estranya –o tan kitsch, si ens posem esplèndids– no era només monopoli de les grans publicacions. En la portada del Heraldo de Alcoy del dia de Reis de 1899 es va poder llegir un conte… peculiar, per dir alguna cosa. L’autor explicava un somni en el que pujava a les portes del cel, lloc on tingué un diàleg amb Sant Pere. Rescatem un petit fragment:\nQuan vos toque anar al cel (molts anys per davant, que es diu ací), ja sabeu que un variat de dolços alcoians podrà estalviar-vos temps amb el porter.\nDesprés d’haver buscat per les hemeroteques, sembla que les peladilles eren més famoses en el passat. Ara es coneixen, però no sé jo si es tornaria a repetir una escena com la que descrita a l’Heraldo d’Alcoi:\nFernando Díaz de Mendoza y María Guerrero eren, sense cap dubte, dos de les màximes figures del star system del teatre espanyol de principis del segle XX. La seua fugaç visita a Alcoi, calculada només per a proveir-se de dolços, imagine que causaria un cert rebombori. No tots els dies entren en la ciutat dos celebritats amb un “magnífico automóvil”.\nEl confit alcoià també va ser utilitzat com a munició política, i algunes vegades de forma quasi literal. Quan la insurrecció cubana estava a punt de caramel –perdoneu la metàfora, però hui sí toca–, des de El Correo Militar, un dels periòdics que donaven veu a l’exèrcit, es criticava d’esta forma algunes informacions procedents de la premsa civil que tenia els seus dubtes sobre la qüestió cubana:\nPerò si parlem de política i peladilles, Canalejas fou l’objectiu principal. Com si fóra un acudit, la premsa conservadora associà el diputat d’Alcoi amb els dolços més representatius. Este exemple ajudarà a explicar millor esta relació:\nPer a tancar esta història de dolços –que ja estarem farcits–, citarem breument un dels establiments més reconeguts al món de les confiteries. No és cap product placement, és a dir, la inserció de una marca publicitària en un una pel•lícula, una sèrie o un text. Es tracta d’una part de la nostra història que, afortunadament, encara continua viva:\nProveïdor de la Casa Real, compte corrent amb el banc d’Espanya –supose que facilitaria les gestions– i, a més a més, establiment premiat en una exposició regional. Ah, i amb un anunci a un anuari madrileny de 1904. Sí, estic parlant d’esta confiteria, l’autoproclamada casa de les peladilles en una publicitat de la dècada de 1933 en Las Provincias:


Saps treure el màxim profit de les dades? Nou curs en Open Data Ambiental! - COAMB\nSaps treure el màxim profit de les dades? Nou curs en Open Data Ambiental!\nL’Escola de Formació del COAMB proposa un nou curs sobre Open Data Ambiental. El programa constarà de 4 sessions i 12 hores lectives que tindran lloc a la seu del Col·legi els dies: 17, 22 i 29 de novembre i 1 de desembre.\nEn aquest curs ens acompanyaran docents experts i apassionats per la innovació digital i l’open data:\nSessió 1. CERCA DE DADES\nQuines dades ambientals hi ha disponibles. Transparència. Avenços en Open Data. On i com trobar dades, criteris de recerca. Introducció als formats de les dades.\nSessió 2. TRACTAMENT I INTERPRETACIÓ DE LES DADES\nVerificació i preparació de les dades. Com processar, treballar, georeferenciar dades.\nSessió 3. VISUALITZACIÓ i REPRESENTACIÓ DE LES DADES\nEines de visualització disponibles.\nSessió 4. CASOS PRÀCTICS i EXEMPLES\nEl curs té un preu de 130€ per als membres del COAMB (90€ en el cas d’estar a l’atur). Pots consultar el programa sencer i els ponents en aquest enllaç. I, si estàs interessat, reserva ja la teva plaça!


la serp blanca: El món d’Homer\nEl món d’Homer\nA punt de començar el comentari de la Ilíada i l’Odissea en el curs de literatura universal, m’he llegit un llibret de divulgació de l’estudiós francès Pierre Vidal-Naquet, El món d’Homer (Empúries, 2002, com una mena d’exercici d’escalfament, de posar els motors en marxa i de refrescar la memòria.\nEls títols dels capítols amb què Vidal-Naquet ha estructurat el llibre podrien servir de guió per introduir els poemes homèrics. L’autor comença amb una breu història dels dos poemes, tracta la seua relació amb la història i la geografia, així com les característiques que prenen en la Ilíada la confrontació entre els grecs i els troians, i després passa a dibuixar el mapa del que anomena el món d’Homer: la guerra, la mort i la pau; la ciutat dels déus i la ciutat dels homes; els homes i les dones, els joves i els vells; el rei, el captaire i l’artesà…\nSobre el contrast i la confrontació entre els grecs (o els aqueus, o els argius, o els dànaus) i els troians que es planteja en la Ilíada, Vidal-Naquet assenyala que grecs i troians no es diferencien d’una manera tan clara com, per exemple, els cristians i els sarraïns en La cançó de Rotllà. Homer mai no anomena bàrbars els troians. Per a Vidal-Naquet, la diferència més gran entre els troians i els aqueus és que els primers formen el que cal anomenar una ciutat, composta d’homes i de dones, de vells i de nens.\nÉs total la imparcialitat d’Homer envers els herois dels dos camps que s’enfronten? Alguns lectors pensen que el poeta és més favorable als troians que als aqueus. Un crític va suggerir, fins i tot, que Homer havia de ser troià, o, si més no, fill d’una troiana. «No hi ha res de més commovedor per als lectors moderns —escriu Vidal-Naquet—, per a nosaltres, que les trobades d’Hèctor i d’Andròmaca, la conversa tan tendra del cant VI, en presència del bebè Astíanax, o la desesperació de la vídua en el cant XXII. El lector modern s’indigna en constatar que Aquil·les mata Hèctor amb l’ajut d’Atena, que no dubta a prendre l’aparença del germà d’Hèctor per tal de conduir millor aquest darrer a la mort. Això, però, és oblidar que, quan Hèctor mata Pàtrocle, ho fa amb el concurs directe d’una altra divinitat, Apol·lo en persona.»\nTractant-se de les capacitats guerreres, en conjunt els aqueus es presenten com a superiors als troians. El desordre i la por, quan n’hi ha, s’encarnen en els assetjats. Hi ha, però, entre els dos bàndols una diferència molt més greu i fonamental. Encara que alguns aqueus moren i que tots ells se saben destinats a la mort, en els troians es percep una forta consciència que la desgràcia serà col·lectiva, «que Troia està destinada a la destrucció, que d’alguna manera ha incorporat la mort». Vidal-Naquet diu que ningú no ha sabut expressar millor aquest sentiment d’allò ineluctable que el poeta grec modern Kavafis en el seu poema Troians. Aquest poema el vaig comentar fa temps ací en el bloc (vegeu Dos poemes de Kavafis sobre la Ilíada i l’Odissea).\nUn altre aspecte important que diferencia profundament els dos poemes homèrics és la notable presència de les dones en l’Odissea. El 1713, Richard Bentley, un dels fundadors de la filologia moderna, va suggerir que l’Odissea havia estat composta per a un públic femení. No debades, l’objecte del viatge d’Ulisses és retrobar Penèlope.\nPel que fa a l’Odissea, Vidal-Naquet destaca un episodi per sobre de tots. Quan Ulisses arriba a l’illa de Calipso, aquesta deessa li ofereix, a banda del seu llit, el que podria anomenar-se la nacionalització divina. Ulisses ho rebutja i tria reunir-se amb Penèlope i continuar sent humà. És l’elecció de la condició humana per part d’Ulisses el que dóna tot el seu sentit al poema. Una altra observació: Ulisses ha estat descrit per la posteritat literària com un navegant intrèpid, curiós i aventurer, però el fet és que l’Ulisses d’Homer només navega i explora obligat i forçat.\nPer acabar, un últim punt subratllat per Vidal-Naquet. Aquil·les fa en la Ilíada la pregunta decisiva, l’única que no pot tenir resposta: els troians no li han fet res. «¿Per què cal llavors que els argius facin la guerra als troians?» Per a Vidal-Naquet, aquesta pregunta tenyeix el poema d’una mena de melangia fonamental i li dóna un caràcter únic o, en tot cas, estrany.\nEtiquetes de comentaris: 1.1. Els poemes homèrics: argument i característiques, Pierre Vidal-Naquet


Rubio: "El meu objectiu és jugar i guanyar; el meu somni, un anell" - Diari de Girona\nRubio: "El meu objectiu és jugar i guanyar; el meu somni, un anell"\nEl nou base dels T'Wolves augura una bona temporada per al seu nou equip i assegura que ell jugarà per al grup\nep / minnesota 21.06.2011 | 21:15\nRicky Rubio durant la seva presentació oficial com a nou base i ´9 ´dels T´ Wolves. Reuters\nEls millors moments de Ricky Rubio\nEl nou base dels Minnesota Timberwolves Ricard 'Ricky' Rubio ha assegurat que el seu primer objectiu a l´NBA és tenir minuts per agafar experiència i guanyar com més partits millor, i que el seu somni és aconseguir un anell de campió amb la franquícia de Minneapolis.\n"El meu objectiu més immediat és jugar, òbviament per això he vingut, i ajudar a guanyar més partits i ser el millor equip. El meu somni és aconseguir un anell", ha manifestat en la seva presentació oficial com a nou base i '9 'dels T' Wolves.\nRicky, gairebé acabat d'aterrar en la seva nova llar, on a l'hivern patirà amb la seva família els 30 graus negatius a Minnesota, ha assegurat que uns "bons jerseis" i una casa amb calefacció faran més suportable el clima i li permetrà centrar-se en allò que realment li treu la son, fer dels T'Wolves una gran franquícia.\n"Serà dur, però crec que guanyarem molts partits aquest any. Espero que tots gaudeixin del joc, jo m´estimo el bàsquet i fer que la gent també en gaudeixi. Vull guanyar partits, fer coses espectaculars perquè els seguidors ho vegin com si fos una pel·lícula ", ha manifestat Ricky mostrant el seu millorat anglès, com quan ha presentat la seva família membre a membre. "La meva germana està soltera, així que us vigilaré", ha fet broma.\nÉs part essencial en la seva millor adaptació a l´NBA, de la qual ha reconegut ser seguidor des de petit i tenir com a miralls al recentment proclamat campió Jason Kidd, un Steve Nash a qui admira o un Rajon Rondo de qui creu que és el millor base de la història.\nTambé ha citat l'històric 'Magic' Johnson: "En encistellar, un noi és feliç; en assistir-ho, són dos". I és que Ricky Rubio ha destacat la seva voluntat de ser jugador d'equip i portar a la pista el que l'entrenador dicti als vestidors.\n"El meu punt fort és ser jugador d'equip, intento que els meus companys se sentin còmodes i ser l'enllaç de l'entrenador a la pista. D'altra banda, crec que he de millorar en el tir, bàsicament, i també al 'dríbling' i el passi ", ha comentat sobre els seus punts forts i febles.\nEn aquest sentit, ha arrencat una gran ovació de la premsa de Minneapolis quan ha assegurat que l'equip "ho és tot". "Les estadístiques són bones, però no sento que facis un bon joc només fent números. Sempre vols anotar, però de vegades assistir és millor per l'equip que no fallar. Pots fer grans estadístiques i que l'equip perdi. L'important és l'equip i el que té de bo el bàsquet és que és un esport col?lectiu, no com el tennis ", ha destacat.\n"És un gran canvi deixar de lluitar per títols i ser ´rookie\nUna gran ambició la de Ricky Rubio, que després de guanyar-ho tot amb el Regal FC Barcelona aquests dos últims anys busca grans reptes al somni de tota la seva vida, l´NBA, tot i fer un pas enrere. "És un gran canvi deixar de lluitar per títols, ser professional per lluitar per altres objectius i ser 'rookie', però tinc moltes ganes de començar", ha assegurat l'internacional.\nRebut per unes 200 persones, ha assegurat que la gran expectació creada al seu entorn el motiva per jugar més i millor. Dels seus companys, ha destacat a Kevin Love -l'estrella de la franquícia- i el fet de poder connectar amb ell gràcies al joc més ràpid que ofereix la lliga nord-americana.\nKahn: "No canviarem mai a Ricky"\nPer la seva banda, el director general de la franquícia, David Kahn, ha assegurat que no passa per la seva ment canviar a Ricky Rubio en cap transacció, ja que espera que el del Masnou estigui "molt i molt de temps" a Minnesota.\n"Des que vaig viatjar al maig a Barcelona per parlar amb Ricky i la seva família ho vaig tenir clar. Tenim grans expectatives creades entorn a ell, hem de deixar-li ser 'rookie' però no li canviarem mai, es quedarà aquí molt de temps", ha assegurat.\nEn aquest sentit, ha manifestat que la negociació per portar el base català a Minneapolis ha estat dels més dur que ha fet des que va arribar a direcció de la franquícia, però alhora el més reconfortant pel bon resultat final.\n"Estic més que content. Ha estat molt dur, el més dur que he fet aquí als Wolves. És molt emocionant per a tots tenir-lo aquí", ha dit, i és que han hagut d'esperar dos anys des que escollissin a Ricky a la cinquena posició del 'draft' del 2009 per poder veure´l en acció.\nRicky Rubio és rebut a Minneapolis com el ´salvador´. Esports


Minicasa modernista "Sagnier" - Serena.House\n(Capacitat : 4 persones)\nUNA EXPERIÈNCIA QUE COMBINA ECOLOGIA, GASTRONOMIA I UN VIATGE ENTRE EL PASSAT, EL PRESENT I EL FUTUR\nInspirada en l'edifici "La Farinera" de Vic, Catalunya, la Mini Casa "Sagnier" és un homenatge al moviment modernista català i un dels seus arquitectes més famosos, Enric Sagnier\nCREADA PER GAUDIR EN FAMÍLIA O AMB AMICS\nA una hora del centre de Barcelona\nEn Giro del Gorner, al cor del Penedès\nGestionat per la mateixa família des del segle XVI. El celler "Giro del Gorner" és una invitació a descansar en un ambient tranquil. Un lloc únic a la regió del Penedès, marcat per l'amabilitat de la Marta i la seva família\nInclòs en la teva estada\nEsmorzar: assortiment de productes locals segons temporada. Te i cafè a la vostra disposició a "Sagnier".\nOci: Jocs de taula, hamaca, altaveu bluetooth, llibres, guitarra ...\nNeteja: relaxa't, nosaltres ens encarreguem de la teva sortida!\nNombre de persones i nens.\n"Sagnier" disposa d'un llit doble gran a la primera planta i dos llits individuals grans a la planta baixa. Per raons de comoditat i seguretat, limitem a 4 persones el nombre de persones a la "Sagnier". Els nens són benvinguts a la "Sagnier". L'habitació petita és utilitzable a qualsevol edat. Tingueu en compte, però, la proximitat de la naturalesa i la configuració de la casa que poden ser perills, entre d'altres, per als petits aventurers ... En general, els nens menors d'edat han de romandre sota la supervisió i la responsabilitat permanent dels seus pares. El preu no depèn del nombre de persones.\nAparcament disponible al restaurant.\nRecordeu que "Sagnier" no és accessible per a persones amb mobilitat reduïda


què és un tàper?\nQuè són els tàpers?\nEl tàper és el brot de flors verds immadurs i sense escrúpols de la capçadaCapparis spinosa o Inermis de Capparis). La planta es conrea a Itàlia, el Marroc i Espanya, així com Àsia i Austràlia. Sovint s’associa a cuines mediterrànies, però es gaudeix a tot el món. Brinat o sec, el tàper es valora per l'explosió de sabor que aporta als plats. Afegeix textura i molestia a una gran varietat de receptes, incloent plats de peix, pasta, guisats i salses.\nOrigen: matoll; Mediterrània\nUsos comuns: Guarnició, condiment, salses, guarniments\nSuplent: olives verdes, nasturtium adobat\nVida útil: 6 mesos refrigerats\nEl tàper és una planta perenne espinosa originària del Mediterrani i algunes parts d’Àsia. El seu ús data de 2.000 a.C. on es menciona com a menjar a l’epopeia sumèria de Gilgamesh. Per convertir el brot sense escriptura en una bola de pèsol salat de color verd salat, s’asseca al sol i s’escampa en vinagre, salmorra, vi o sal. El guarit desprèn el sabor llomós semblant a les olives verdes.\nEl tàper no és el mateix que el tàper. Quan el brot immadur no es cull, finalment es converteix en la fruita del capbreu. La baia és més gran que el tàper més gran, aproximadament de la mida d’una oliva i lligada a una tija llarga i semblant a la cirera. Els cabdells tenen llavors molt petites que són semblants a les llavors del kiwi. Quan es conserva en conserva, fan un guarniment interessant per a còctels i martinetes sagnants.\nEls tàperes comercials es designen i es venen per mida. Els cabdells van des de petits (aproximadament de la mida d’un pèsol verd petit petit) fins a la mida d’una petita oliva. Generalment, el tàper més petit tindrà la textura més delicada i un millor sabor. Un tàper més gran és més àcid, per la qual cosa és millor utilitzar-les amb més escassa sensació.\nLa varietat més petita (aproximadament 1/4 polzades o 7mm de diàmetre) és del sud de França. Es diu francès nonpareils, són els més preuats i inclouen un preu igualment notable. També és relativament fàcil de trobar surfines tàperes, que són una mica més grans (de 7 a 8 mm). Capucines (De 8 a 9 mm), condons (De 9mm a 11mm), fins (11mm a 13mm, i.) discontínua (sobre 14mm) són menys freqüents.\nUsos de càpsers\nLes tàperes són molt preferides a la regió mediterrània. Són coneguts per ser un ingredient estrella en les receptes italianes de pollastre picata i pasta puttanesca. Els francesos els afegeixen patinador amb mantega daurada i són un ingredient essencial per a diverses tapes espanyoles. A l'Índia, els fruits i els cabdells de la planta són escabetxats. Als Estats Units, s’utilitzen per guarnir i afegir àcid a un bagel a l’estil de Nova York amb llet nova i formatge crema.\nAquests petits rovells verds poden aportar un sabor agre i salat a moltes altres receptes. Hi ha poca preparació necessària i es poden afegir simplement a les amanides (incloses les amanides de pasta, pollastre i patata), utilitzades com a condiment o guarnició, o bé tallades fines per a apòsits i salses. També es cuinen amb verdures torrades i diversos plats principals o s'utilitzen com a complement de pizza. L’esclat de sal i àcids és un gran complement per als peixos, especialment els rics, com el salmó, així com el xai. Molt sovint, trobareu tàperes associades a la llimona, que complementa el seu sabor natural llimona-oliva. El formatge i les nous són altres complements populars.\nCom cuinar amb tàperes\nDegut al seu sabor fort, el millor és utilitzar tàperes amb moderació (sobretot els més grans). En lloc d'afegir un bon grapat, tingueu cura de trobar un equilibri a la recepta perquè no desbordi els sabors del plat acabat.\nLes tàperes estan preparades per utilitzar al vas. Moltes receptes demanen esbandir els tàpers per treure una mica de sal o vinagre, cosa que permet que arribi el veritable sabor del tàper. Netegeu la tapa seca amb una tovallola de paper després de rentar els productes. Les tàperes més grans s’han de picar abans de l’ús. Algunes receptes, com les salses, poden demanar tàperes fines, mentre que altres les fan servir en un puré com la tapenada. La majoria de les vegades, simplement els afegireu a la paella calenta amb altres ingredients, normalment cap al final del procés de cocció. Això permet als tàpers mantenir la seva forma i mantenir el seu gust d’autor.\nLes tàperes tenen un sabor descrit com a llimonada, oliva i salat. Bona part del gust salmós i vinagre prové dels envasos.\nmenjars per fer amb mongetes fregides\nSuplent de càpsules\nPer combinar el sabor salmós dels tàperes, el substitut més fàcil són les olives verdes picades fines. Si hi teniu accés, les llavors de vinagre escabetxades funcionen també; el sobrenom és 'pobre home del caper'.\nReceptes de càpsules\nTrobareu tàperes en una varietat de receptes, com ara marisc i pasta. També és un bon complement per a plats de xai i formatge. Les tàperes són populars en una gran varietat d’amanides o amanides, a més de tapenades i salses gruixudes com la remoulade.\nTonyina a la planxa amb salsa de tapa de llimona\nFormatge de cabra amb paprika, all, tomàquets secs i tàperes\nAmanida d'amanides de tairí\nCom fer una salsa simple de llimona\nOn comprar tàperes\nBotigues de queviures, supermercats i botigues d'aliments naturals, ben proveïdes, haurien de vendre almenys un pot de tàperes per a la venda. També s’hi poden trobar botigues d’alimentació especialitzada i gourmet i també en línia. Els tàpers s’embalen normalment en gerres petites, no més de quatre unces, en una salmorra de vinagre. Els podeu trobar al passadís adobat al costat de les olives. Les tàperes més petites que no són de major costum són més cares que les tàperes més grans i són de preu comparable a les gerres d’olives gourmet.\nA les seves regions natives, els matolls creixen salvatges i es nodreixen els cabdells. La planta d’impulsió del tàper (Euphorbia lathyris) és una planta semblant que és verinosa, per la qual cosa és essencial una identificació correcta. Els jardiners del jardí també poden plantar la matoll a partir de llavors o esqueixos. La planta pot tolerar calor però no fred, i ha de ser hivernada a l’interior en climes del nord. Collita el tàper segons la mida que prefereixis, i conserva els cabdells en salmorra.\nLes tàperes es poden embalar en salmorra o sal, i això determinarà com s’han d’emmagatzemar; tots dos haurien d’estar en un contenidor hermètic. Les tàperes envasades amb salmorra s’han de submergir completament i es mantindran durant nou mesos o més a la nevera. Els pots no oberts es poden guardar al rebost. Les tàperes envasades amb sal es poden conservar a temperatura ambient fins a sis mesos.\nLes olors i les coloracions fosques al flascó (a part de les espècies que es puguin incloure) són signes que els tàpers han sortit malament i han de ser rebutjats.\nNutrició i beneficis\nLes tàperes són un aliment baix en calories i baix en greixos. Generalment no es mengen en quantitats prou grans (degut al gust) per aportar cap valor nutritiu significatiu, però són rics en vitamina K i bones fonts de coure, ferro i magnesi. Les tàperes tenen un alt contingut en sodi a causa del procés de curació, un factor que pot influir en el seu ús per a qualsevol persona que observi la seva ingesta de sal.\nPastís de formatge rar amb cuina de iogurt a l'estil japonès\nCisses de mantega de parmesà\nSafata de blat de moro amb crema agra i mongetes verdes\nPa blanc trencat sense llet fàcil


Inicio › Notícies\nAquest divendres 9 de juliol s’organitza la 6a fira d’intercanvi, donació i compravenda de llibres de text i material escolar de segona mà.\nAquesta setmana, l’alumnat del Pla de Transició al Treball (PTT) de Castelló d’Empúries, un total de 16 alumnes, ha començat la seva formació en centres de treball en format de pràctiques. El PTT és un programa del Departament d’Educació i l’Ajuntament de Castelló d’Empúries adreçat a joves de 16 a 21 anys que no han finalitzat l’educació secundària obligatòria.\nEl PTT de Castelló d’Empúries és del perfil d’auxiliar de vendes, oficina i atenció al client, per aquest motiu s’ha buscat la col·laboració d’empreses i entitats del municipi relacionades amb aquest perfil.\nLa formació que es duu a terme al llarg d’un curs escolar té un total de 1.000 hores de formació, de les quals, 180 hores es desenvolupen en centres de treball (FCT o pràctiques en empreses o centres de treball). Pretén que l’alumne prengui contacte amb el món laboral i completi la seva formació personal i professional en un context productiu real.\nEs busca que els centres on l’alumnat desenvolupi les pràctiques siguin del propi municipi i voltants per, d’aquesta manera, afavorir la xarxa comunitària, fent que els comerços siguin coneixedors de les formacions que es desenvolupen al poble i que l’alumnat s’apropi al teixit comercial de la zona, ampliant la comunitat educativa curs rere curs.\nUna vegada finalitzat el curs del PTT l’alumnat que ho vulgui podrà continuar la seva formació acadèmica accedint a un cicle formatiu de grau mitjà o cursant la GESO a una escola d’adults. Cursar el PTT, també pot esdevenir una excel·lent via d’accés a un lloc de treball com a auxiliar amb un certificat professional de nivell 1.\nDes de l’Ajuntament i el Departament d’Educació es vol agrair la participació al programa a les empreses col·laboradores: Mercajardí, Can Francesc, Ecomuseu-Farinera, Ecoboats Empuriabrava, Garden Sanllehí, Garden Salins, Jomar, Fruites i verdures Esteve, Mango Roses, Castello2000, Bricolatge Julian Laserna, Seguros Glenn Van Den Bergh.


Cadira SALVAESCALES FIDUS per pujar i baixar escales instal·lada en VILLA DEL RÍO, CÓRDOBA - Casos d'èxit\nCadira SALVAESCALES FIDUS per pujar i baixar escales instal·lada en VILLA DEL RÍO, CÓRDOBA\nA la localitat de Villa del Río, Córdoba, s'ha procedit a instal·lar una cadira salvaescales que permet que les persones amb mobilitat reduïda puguin pujar i baixar les escales de la seva casa de forma asseguda, sense haver de realitzar cap esforç i sense perill a caigudes.\nLa cadira elevadora de Válida sin barreras instal·lada en aquesta casa particular correspon al model FIDUS. Un salvaescales especialment dissenyat per a espais interiors i per a escales amb tram recte.\nEs tracta d'una cadira per pujar i baixar escales pràctica, molt còmoda i per sobre de tot segura. El millor de tot és que la instal·lació es realitza ràpidament i no cal fer obres a casa.\nLa cadira salvaescales FIDUS disposa d'una guia d'alumini que va fixada als graons, el sistema de funcionament és de tracció mitjançant cremallera i pinyó. Es tracta d'un sistema d'elevació que ocupa molt poc espai perquè es plega, i destaca el seu baix consum elèctric.\nAixí mateix, la cadira pujaescales ve equipada amb dos comandaments a distància i una clau de seguretat.\nMuntatge de cadira pujaescales SOCIUS a Córdoba - Válida sin barreras\nSalvaescales en Córdoba montada interior chalet particular


Els gadgets més destacats del CES Las Vegas 2022\n22 de febrer de 2022 (09:44 CET)\nEl Consumer Electronics Show (CES) de Las Vegas d’aquest any 2022 ens ha deixat amb una sèrie de gadgets interessants per descobrir.\nL’esdeveniment tecnològic més influent del món ha tancat un any més les seves portes després de reunir a més de 40.000 assistents en persona i a 1800 mitjans globals en 11 espais interiors i exteriors a Las Vegas a principis d’aquest any 2022. Amb un 30% dels assistents que viatjaven des de fora dels EUA, representant 119 països, hem descobert diversos gadgets i innovacions en sectors com l’automobilístic, el de l’entreteniment, la salut i fins i tot per a l’agricultura. Destaquem alguns dels més importants a continuació per conèixer què va donar de si el CES Las Vegas 2022.\nUn cotxe que canvia de color: mai us heu comprat un cotxe i quan ha passat un temps heu pensat que us agradaria canviar el seu color? Gràcies als avenços en tinta electrònica, aquesta serà una possibilitat viable en un futur molt proper. Concretament, va ser BMW amb el seu model elèctric iX Flow el que va presentar aquesta útil funció, que més enllà de l’estètica, permet mantenir o rebaixar la temperatura en funció del temps de l’exterior (ja sabeu, si el cotxe és negre i fa sol s’escalfarà molt més que si el canviem a blanc, per exemple).\nUn tractor autònom: fabricat per Deere & Co, es tracta d’un tractor model 8R que actua de forma automàtica sense la necessitat de tenir un conductor. De fet, es pot controlar mitjançant una app de mòbils i s’espera que els primers models es comencin a comercialitzar a finals d’aquest any 2022.\nUna tableta o portàtil plegable: el Asus Zenbook 17 Fold OLED UX9702 no és el primer que proposa aquets tipus de disseny, però si el més gran. Amb una pantalla plegable de 17 polzades en format 4:3 i resolució 2K, ve acompanyat d’un teclat bluetooth. Ens permet emprar-lo com a tableta o bé com a portàtil, donades les seves dimensions i capacitats. Encara és aviat per conèixer el seu preu i disponibilitat.\nUns auriculars “invisibles”: el Noveto N1 es presenta com un dispositiu de so revolucionari que té forma de barra de so però emet uns ultrasons que es dirigeixen directament a les orelles de les persones properes, situades en la posició adequada. La gràcia esta en que els que estan al voltant de la sala senten la música com si d’un xiuxiueig es tractés, mentre que si es situen enfront el so s’intensifica i aporta una sensació d’immersió que prometen que serà sorprenent.\nUn volant amb pantalla 3D: una altra innovació en l’àmbit de la conducció és aquest volant de Imuzark, una startup que ha presentat un projecte basat en una pantalla de 2,8 polzades que s’integra al volant i permet que el conductor la toqui gracies als sensors que porta. Tot i això, encara s’ha de comprovar la seguretat d’aquest tipus de tecnologia en desenvolupament.\nTambé hem vist altres invents com un dispositiu que controla els nivells de glucosa a la sang, una bombeta capaç de monitoritzar els patrons de la son o una app que es centra en valorar la salut de la nostra mascota mitjançant l’escaneig del seu nas. Tot això i molt més ha destacat en el CES de Las Vegas d’aquest 2022 i ho començarem a veure convertir en realitat en els pròxims mesos i anys.


La batalla de l’estalvi\nDesprés d’arribar a mínims històrics el primer trimestre del 2018, la capacitat d’estalvi de les famílies s’ha disparat i ha igualat els nivells del 2013 per la por d’una nova crisi econòmica. Tot i així, la meitat de les famílies continuen sense poder estalviar\nClàudia Guillem MARC ROVIRA\nBarcelonaLa capacitat d’estalvi de les famílies s’ha disparat entre els mesos d’abril i juny d’aquest any (les últimes dades fetes públiques) i s’ha situat al nivell del 2013. Segons dades de l’Institut Nacional d’Estadística (INE), l’estalvi de les famílies el segon trimestre d’aquest 2019 representa un 8,7% del total del PIB espanyol, 2,6 punts més que el mateix període de l’any anterior i 3,5 més que el primer trimestre del 2018, quan es va arribar a mínims històrics (el 5,2% del PIB espanyol). Com s’explica aquest increment? “Cada cop que hi ha alertes que pot venir una crisi, la gent posa el fre en el consum i comença a estalviar”, explica l’economista Jordi Goula. El mateix va passar, afegeix, abans que esclatessin les recessions dels anys 2008 i 2012.\nLa situació que s’està produint, segons l’economista, és contradictòria. D’una banda, el Banc Central Europeu està mantenint els tipus d’interès a zero perquè les famílies consumeixin i l’economia s’acceleri; de l’altra, els tambors de crisi que sonen en els últims temps fan que la gent opti per no gastar. Goula, però, nega que s’estigui acostant una recessió econòmica: “El que hi ha és una desacceleració, però en cap cas una crisi. Una desacceleració que es podria frenar si s’acaba la guerra comercial entre la Xina i els Estats Units”.\nAra bé, tot i l’increment d’aquest segon trimestre, ni la meitat de les famílies (46,3%) poden estalviar, segons dades de l’últim Observatori Cetelem fet públic el juny passat. L’única lectura positiva d’aquesta xifra és que ha augmentat en tres punts percentuals respecte al mateix període del 2018. “La meitat de les famílies no poden estalviar perquè van ofegades, i les que ho fan és per la por del que vindrà demà”, insisteix Goula. La paradoxa -afegeix l’economista-és que actualment no hi ha cap mena d’incentiu per afavorir l’estalvi. “La rendibilitat que ofereixen els dipòsits és mínima. De fet, diversos bancs estan amenaçant amb fer pagar als clients per guardar-los els diners”, recorda aquest expert.\n“M’agrada viure sola, però si m’apugen el lloguer compartiré pis”\nArantxa Fernández, soltera\nL’Arantxa Fernández viu sola des de fa dos anys, en un pis de lloguer de 38 metres quadrats a Sant Sadurní d’Anoia, pel qual paga 425 euros al mes. Té 30 anys i és periodista freelance. Treballa sobretot en temes de comunicació per a diversos cellers de la comarca. Té uns ingressos mensuals nets (després de pagar la quota d’autònoms) de 1.300 euros.\nAquest gener se li acaba el contracte de lloguer, i si el propietari li apuja el preu es plantejaria anar a viure en un pis compartit. “M’agrada viure sola, però si no em queda més remei hauré d’optar per aquesta opció. No vull viure escanyada”, explica. No té cotxe, tot i que el necessitaria, per no haver d’afrontar més despeses. “El demano als meus pares cada cop que he d’anar a algun lloc”.\nD’aquesta manera, aquesta jove treballadora aconsegueix estalviar entre 200 i 300 euros al mes. “He de tenir un racó. Si em ve algun imprevist l’he d’afrontar sola, no tinc el coixí d’una parella”, diu. “Evidentment, si ho necessités tindria el suport de la família, però no és el que vull”, afegeix. A part de poder cobrir imprevistos, amb el que té estalviat s’està plantejant a mitjà termini pagar l’entrada d’un pis. “No soc gens partidària de les hipoteques, però veient com s’estan disparant els preus del lloguer potser acabo fent el pas, perquè pagaria pràcticament la mateixa quota al mes”.\nA part de l’habitatge, les altres despeses importants que té són l’oci i l’alimentació, perquè li agrada cuidar-se i compra menjar en cooperatives. Una part del seu sou la destina a fer dues o tres escapades de cap de setmana a l’any i un viatge més llarg durant les vacances. “Òbviament no dormo en hotels de quatre o cinc estrelles. Vaig amb la motxilla a l’esquena i m’allotjo en albergs o pensions”, explica.\nAbans de viure sola, Fernández havia compartit pis amb una parella. “Sense cap mena de dubte, el més difícil d’aquesta nova situació és afrontar el lloguer i les despeses del pis”, diu. És conscient, però, que el fet de viure fora de l’àrea metropolitana de Barcelona la beneficia: “Amb els meus ingressos seria impossible pagar el que val un pis de lloguer a Barcelona”.\n“Preferim estar en un pis més econòmic i gastar més en oci”\nLaia G., casada i amb dos fills\nLaia G., cLa Laia és dissenyadora gràfica i està casada amb un periodista. Tenen 40 anys i dos fills. Des de ben joves tots dos van començar a estalviar, i això els va permetre que cadascú es comprés, abans de conèixer-se, un pis. Els tenen llogats, i amb aquests diners paguen les corresponents hipoteques. El matrimoni té uns ingressos de 6.000 euros al mes (ella guanya uns 2.800 euros i ell 3.200), dels quals 970 els destinen a pagar el pis de lloguer on viuen, situat a Sagrada Família. Fa poc han llogat un segon habitatge per passar els caps de setmana, per al qual destinen 550 euros mensuals.\nEls ingressos que tenen els permeten estalviar 800 euros al mes. “Cadascú té el seu compte corrent, un altre de conjunt en què ingressem aquests 800 euros per si en algun moment sorgeix algun imprevist i un quart en què posem els 3.700 euros per fer front a les despeses mensuals”, explica.\nLa Laia, a més, té un pla de jubilació que el banc li va obligar a obrir perquè li donessin la hipoteca. Cada mes hi ingressa 100 euros. “Els primers anys hi posava 40 euros, i he anat incrementant la xifra fins a arribar als 100”. Treballa des dels 18 anys i el seu pis el va comprar quan en tenia només 25. La família se’l volia vendre perquè necessitava els diners i li van oferir adquirir-lo a meitat de preu. “La meva parella sempre ha estat molt formigueta i, en el seu cas, se’l va comprar amb 30 anys”.\nA part dels lloguers, les altres grans despeses que té el matrimoni són les relacionades amb els seus fills i l’oci. “Els nens van a una escola pública perquè creiem que el sistema educatiu és millor que el d’una privada o concertada”, explica. Es queden a dinar i fan dues extraescolars a la setmana, i a això se li han de sumar -afegeix- la roba i el menjar.\nEl matrimoni reconeix que el fet de tenir dos pisos en propietat els dona molta tranquil·litat, ja que si en algun moment les coses no anessin bé podrien instal·lar-s’hi. “Intentem viure per sota de les nostres possibilitats”. A més, tenen clar que prefereixen estar en un pis més econòmic però destinar més diners a l’oci. “Sempre que podem fem alguna escapada de cap de setmana, però al ser quatre la despesa de seguida es dispara”, assegura la Laia.\n“Em plantejo anar a viure en un veler per retallar despeses”\nClàudia Guillem, separada i mare de dos fills\nClàudia Guillem, sFa més de dos anys que la Clàudia Guillem va separar-se de la seva parella. Tenen dos fills. Per fer menys traumàtica per als nens la nova situació van decidir que ella es quedava a la casa familiar que tenien llogada al barri de Gràcia i que els costava 1.300 euros al mes. Treballa per compte propi de consultora de recursos humans. El fet de ser autònoma fa que els seus ingressos mensuals variïn molt, tot i que al llarg de l’any oscil·len entre els 30.000 i 40.000 euros bruts. “Tinc una economia que autodenomino xiclet ; m’adapto a la situació i si cobro menys soc més austera”, explica.\nQuedar-se al pis familiar li suposava un esforç econòmic massa gran, i en poc temps va buscar un pla B. La seva mare vivia en un habitatge de lloguer, també a Gràcia, per al qual paga 950 euros, i ella s’hi va traslladar. Alhora la mare va marxar a viure en una casa familiar, de la qual encara estan pagant la hipoteca, a Cadaqués. Aquest tetris suposa un esforç per a les dues, perquè la mare encara treballa dos cops per setmana a Barcelona i, per tant, aquests dies comparteixen pis.\nEl contracte de lloguer que tenen és de deu anys, i encara els en queden cinc perquè acabi, fet que dona a la Clàudia certa tranquil·litat. “Ara bé, sempre tens por que el propietari vingui i et digui que vol venir a viure aquí o que se’l vol vendre”, admet.\nUna altra de les solucions “creatives” que fa temps que a la Clàudia li ronden pel cap és anar a viure en un veler. “Pots comprar-ne un de segona mà per 40.000 o 50.000 euros i l’amarrador de lloguer et costa entre 200 i 300 euros al mes, cosa que rebaixaria molt les meves despeses mensuals”. S’ho ha plantejat -explica- perquè encaixa amb la seva forma de vida i perquè per als nens seria “una aventura”. “És trist, però, que t’obliguin a buscar solucions creatives perquè no et pots permetre viure al pis i al barri on vols perquè els preus dels lloguers estan disparats”, lamenta.\nL’alimentació i tot el que envolta els fills són les altres grans despeses. Gasta al mes uns 600 euros en menjar. “De moment aquests cinc anys anirem fent, perquè proposar-me comprar un pis és impossible. La meva capacitat d’estalvi actual és nul·la”, diu.\n“Molts amics també fan malabars per arribar a final de mes”\nEnric Sánchez, jubilat\nEnric Sánchez, jL’Enric Sánchez Ballesteros va jubilar-se fa quatre anys. En tenia 63 i va ser víctima en la seva última etapa laboral de la crisi econòmica. Durant més de vint anys va tenir una petita empresa de disseny gràfic, fins que la crisi del 2008 va arrasar-la. “Llavors vaig encadenar diverses feines per a petites empreses en què cobrava poc més de mil euros”, explica. Als 59 anys, però, es va quedar sense feina. Durant quatre anys va cobrar una ajuda de 458 euros, i els 63 anys (després de més de quaranta anys cotitzats) el van “obligar” a jubilar-se.\nCobra una pensió de 690 euros que destina íntegrament a pagar el lloguer del pis que té al barri de les Corts, on fa gairebé 40 anys que viu amb la seva dona. “Cada any ens apugen l’IPC”, diu. Ella, de 64 anys, treballa com a administrativa en una immobiliària i cobra 900 euros al mes. Amb aquests diners paguen el menjar, les despeses de la casa, el manteniment del cotxe i “alguna sortida al cinema”.\nDurant la seva vida laboral, Sánchez va veure com els diferents governs espanyols anaven augmentant els anys que s’havien de cotitzar per cobrar una jubilació. “Em sento estafat per l’Estat, perquè em va anar canviant les regles del joc mentre jo estava jugant la partida”, lamenta Sánchez. Mentre va tenir la seva pròpia empresa va pagar la quantitat màxima de la quota d’autònoms per assegurar-se una bona jubilació. “La meva pensió, però, l’han marcat els últims 15 anys, que són precisament els que he cobrat menys diners per culpa de la crisi”.\nFa 20 anys, aquest barceloní s’imaginava la seva etapa de jubilat en una caseta en un poble amb el seu hort. “La realitat és que pràcticament no estalviem. Si arribem als 15 euros mensuals estem de sort”, explica.\nA la seva dona li queda poc més d’un any per jubilar-se, i això pot provocar que es redueixin els ingressos que entren a casa, perquè la seva jubilació serà inferior als 900 euros que cobra actualment. “No ens quedarà més remei que baixar encara una mica més el nivell de vida”. La seva -explica Sánchez- no és una situació excepcional: “Malauradament, molts amics meus, excepte els que van treballar en grans fàbriques, també fan malabars per arribar a final de mes”.


Qui compta, s'erra: Els museus, punt feble del turisme cultural de Menorca\nEls museus, punt feble del turisme cultural de Menorca\nLa cultura és una de les senyes d’identitat de Menorca. La nostra activitat cultural sempre ha estat notable, especialment per a una comunitat que no arriba a les cent mil ànimes: el teatre principal de Maó, aixecat el 1829, fou el primer escenari d’òpera d’Espanya; l’orgue de l’església de Santa Maria, inaugurat el 1810, és un dels millors del món.\nEl Foment del Turisme destinà nombrosos esforços perquè la cultura fos un focus d’interès per als visitants i avui en dia, el Consell Insular el situa com un dels quatre eixos principals del turisme de Menorca (natural, cultural, mediterrània i slow).\nTanmateix, els museus, un dels elements crucials del turisme cultural, són poc freqüentats pels turistes. No és estrany ja que, amb l’excepció del Museu de Menorca, les seves instal·lacions no tenen prou consistència per aixecar un interès que vagi més enllà del purament local. En quasi tots els casos no reuneixen les condicions per ser denominats amb propietat “museus”, sinó que són simples sales on ajuntaments i entitats privades exposen algunes peces, sense cap pla museístic ni un programa d’activitats adient.\nL’orientació general d’aquests espais no sembla encertada. Abunden els etnològics, que no tenen gaire públic. El Consell Insular s’entesta a fer el centre interpretació de la reserva de la biosfera a s’Enclusa, un lloc pèssim: la seva ubicació natural és s’Albufera des Grau, el nucli de la reserva, on ja hi ha un equipament que caldria potenciar.\nSi Menorca vol apostar pel turisme cultural hauria de crear autèntics museus moderns, organitzats per tècnics i dotats amb els mitjans suficients per mostrar les seves peces de forma convincent. Els atractius no hi manquen.\nLa nostra illa no ha estat aliena als corrents de l’art d’avantguarda. Els anys trenta hi visqueren Hans Hartung i Ana-Eva Bergman; els seixanta Arnulf Bjorndal i el grup Menorca. En l’actualitat Maties Quetglas és un autor cabdal al qual ens limitem a homenatjar periòdicament. Diversos autors, com Francesc Hernández o Pacífic Camps, han fet aportacions valuoses. Amb les obres d’aquests autors Menorca podria establir un interessant museu d’art contemporani, una infraestructura que cobegen totes les ciutats.\nCosta balear - Arnulf Bjorndal\nLa indústria és un dels elements més característics de Menorca i que històricament ha abastat multitud de sectors (calçat, teixits, bosses de plata, maquinària, bijuteria i aliments). Pocs territoris disposen d’un patrimoni industrial com el nostre, que justifica la fundació d’un potent museu de la indústria que doni visibilitat a l’enorme quantitat d’elements que dormen en foscos magatzems.\nL’intent de reconvertir la col·lecció Hernàndez Sanz-Hernàndez Mora en un centre d’interpretació de la Menorca britànica ha donat a llum un híbrid on no se sap si es vol mostrar un edifici (que no té relació amb el domini anglès) o una col·lecció familiar. Al final el que ha tingut més èxit és la sala d’exposicions temporals. Caldria condicionar algun dels nombrosos edificis construïts pel govern anglès (illa del Rei, fort Marlborough, quarters,...) com un veritable Museu de la Menorca britànica.\nAntic hospital de l'illa del Rei\nEls nostres avantpassats van excel·lir en l’elaboració d’articles molt preuats, com el formatge, el vi i l’oli, que avui en dia són una alternativa sòlida per al sector agrari, ben necessitat d’accions que donin valor a la seva producció. La creació d’un centre d’interpretació tindria la doble virtualitat de donar suport al camp i presentar la nostra idiosincràsia als visitants.\nMenorca no es pot entendre sense la mar. Els locals que fins ara han conservat aquest patrimoni ensenyen una petita part de la relació dels menorquins amb l’oceà (llaüts i altres barques típiques). Un centre d’interpretació de les activitats marítimes hauria d’anar més enllà per incorporar el comerç en època romana i medieval, recordar l’Arsenal i els grans constructors navals dels segles XVIII i XIX, el comerç del blat, el corsarisme i els bucs de vapor. Aquest ampli ventall, presentat amb un programa museístic seriós, és capaç d’atreure turistes.\nFalua de la reina Isabel II, construïda per Josep Tudurí de la Torre\nL’arqueologia sempre serà la principal basa cultural de Menorca. El nucli de la col·lecció del museu de Menorca està centrat en aquest àmbit, que és tan potent que l’espai sempre queda curt. Les noves excavacions descobriran objectes que no sabrem on col·locar. Potser per aquest motiu, la part no arqueològica del museu perd visibilitat i prendria més relleu en centres autònoms, deixant lloc per un vistós museu de la Menorca talaiòtica.\nEl manteniment i gestió dels museus és costós. Es podrien racionalitzar els recursos si formessin una xarxa, com la que funciona en altres bandes. El museu de Menorca podria ser el seu nucli i centralitzar les funcions administratives i logístiques, mentre que els equipaments associats s’encarregarien de les qüestions tècniques i de difusió.\nConstruir un museu és car, però com es constata amb el centre d’interpretació de la reserva de la biosfera, a vegades els recursos es perden per no tenir una bona orientació estratègica. Si el mariner no sap a quin port va, cap vent li és favorable. Cada any es reparteixen els fons de l’ecotaxa, amb una línia d’inversions vaga. Un programa museístic atraient pot seduir mecenes privats.\nLa instauració d’un conjunt articulat i ambiciós de museus temàtics donaria consistència al nostre turisme cultural. Açò no es pot fer realitat de la nit al dia, però d’aquí a uns mesos hi haurà eleccions. Si les forces polítiques de l’illa es comprometessin a inaugurar un centre cada quatre anys, en una generació disposaríem d’una impressionant xarxa de museus.\nPublicat per Alfons Méndez a 16:22


Manteniment bàsic de la grava | Consumer\nManteniment bàsic de la grava\nCures senzilles que asseguren el perfecte estat d'aquest paviment\nLes possibilitats que ofereix l’ús de grava per pavimentar determinades superfícies del jardí són múltiples. Si s’ha decidit a utilitzar-la, probablement s’haurà convençut dels beneficis que suposa incloure-la. No obstant això, després de la seva col·locació tal vegada necessiti alguns suggeriments per a la seva cura que no faran més que cerciorar que la grava s’ha convertit en l’elecció ideal:\n–Instal·li o col·loqui la grava en llocs on hi hagi prèviament instal·lats uns marges que impedeixin la seva dispersió. Vorades, llosetes, bigues de fusta o altres possibilitats ornamentals o naturals són igualment efectius.\n–En els mesos de primavera convé aplicar algun tipus d’herbicida amb la finalitat d’evitar l’aparició de les males herbes.\n–Periòdicament i amb l’ajuda d’un rasclet, reparteixi uniformement la grava que en els llocs de major trànsit ha pogut anar-se desplaçant. En el cas que nens o animals hagin pogut disminuir el volum de la grava en petites quantitats, serà necessari reposar-la.\nAmb aquests senzill consells de manteniment s’assegurarà el perfecte estat del seu paviment de grava.


El silenci segon llibre de Jordi Tormo\nJordi Tormo publica amb Música de Telers el seu segon llibre El silenci. Es tracta de la segona incursió en la narrativa de l’autor alcoià. El llibre es presenta el dijous 18 de desembre a les 20 hores en el Centre Ovidi Montllor.\nTags: Jordi Tormo, Música de Telers, Presentació\nJordi Tormo i Santonja acaba de publicar amb el segell Música de Telers el seu sisé llibre El silenci. Es tracta de la segona incursió en la narrativa de l’autor alcoià. El col·lectiu cultural d’Alcoi ha creat aquest segell per a editar els discos dels grups que el conformen per mitjà del micromecenatge i l’ús de llicències lliures, apostant per la relació entre el creador i el receptor, i s’endinsa per primera vegada en l’edició d’una publicació literària després d’haver col·laborat en els dos poemaris Nova poesia alcoiana. Poemes entre telers.\nEl llibre ens mostra la història de Júlia i Carles, els que es coneixen per casualitat l’estiu del 2002 al Centre d’Informació Juvenil del seu municipi, lloc en què estan per motius ben diferents. Dotze anys després tornen a trobar-se en un mateix lloc: l’editorial en què Júlia treballa com a dissenyadora i maquetista i on Carles s’incorpora com a traductor i corrector de textos. Segons Jordi Tormo, autor del llibre, “ací comença de nou la seua història, una història d’esperances, d’il·lusions i de somnis compartits que es veuen truncats en un moment concret de les seues vides quan Júlia entra en una profunda depressió a causa del trastorn bipolar que pateix”.\nSobre l’autor: Jordi Tormo i Santonja (Alcoi, 1979) és doctor en Geografia, màster en Desenvolupament local i innovació territorial i màster en Direcció d’Empreses MBA-Executive. Actualment realitza la seua activitat laboral al Centre Europeu d’Empreses Innovadores CEEI d’Alcoi i ha estat Regidor de Medi ambient, Política lingüística, Salut pública i Cooperació, solidaritat i pau de l’Ajuntament d’Alcoi entre 2011 i 2014. És autor dels llibres El Comtat. Diagnòstic territorial i estratègies de futur (2006), Mariola. Sociedad, sistema productivo y estrategia territorial (2011), Un bes suau (2011), Comarca sí, però quina comarca? (2011) i coautor del llibre Multifuncionalidad rural y nueva ruralidad (2012), així com de més de 20 capítols de llibres i articles en revistes especialitzades.


MUHBA - Refugi 307 - Visit Barcelona\nQuè visitar / Zones d'interès / Sants-Montjuïc / Poble-Sec / MUHBA - Refugi 307\nEl 13 de febrer de 1937, Barcelona vivia el primer dels 192 bombardeigs de l'exèrcit de Franco en plena Guerra Civil. Amb aquest atac, la població civil esdevenia protagonista involuntària de la guerra. Per afrontar aquesta situació, es va crear la Junta de Defensa Passiva encarregada de salvaguardar les vides dels veïns. Els primers llocs que es van habilitar com a defensa van ser els soterranis de les cases i la xarxa de metro. Però en intensificar-se els bombardeigs, es va començar la construcció de refugis amb la col·laboració popular.\nEntre el miler llarg que es van fer en aquells anys, hi ha l'anomenat Refugi 307, avui un dels centres d'interpretació històrica que presenta el Museu d'Història de Barcelona. Aquest refugi consisteix en prop de 400 metres de túnels de volta d'1,6 metres d'ample i 2 d'alçada. Al llarg del recorregut pel refugi es poden conèixer les condicions de vida que es van donar entre les seves parets, i es poden observar les diverses estances que el formaven, com ara els lavabos, una font i una infermeria, entre altres. Construït al carrer Nou de la Rambla, 169, del barri del Poble Sec, és tot un testimoni de la crueltat de la Guerra Civil.\nNou de la Rambla, 175, 08004\nDiumenges, visites comentades a les 10.30 (anglès), 11.30 (castellà) i 12.30h (català). Places limitades. Imprescindible reserva prèvia.\nDe dilluns a dissabtes, només grups amb reserva prèvia.


Fabricació, venda i instal·lació de Mallorquines, Venecianes y Reixes a Barcelona | Carpintería de Aluminio Barcelona\nFabricació, venda i instal·lació de Mallorquines, Venecianes y Reixes a Barcelona\nReixa veneciana d’acer lacat\nMallorquina d’alumini lama mobil lliscant\nCom a complement a finestres d’alumini, fabriquem també Mallorquines d’alumini, cortines venecianes i reixes d’acer. La nostra gamma de productes:\n1. MALLORQUINES D’ALUMINI: Aquest producte és utilitzat com a substitut de les persianes. Construït íntegrament amb alumini, proporciona una bona protecció contra la intempèrie, ja sigui sol, pluja, vent, fred … Proporcionant una càmera tèrmica entre la finestra i la mallorquina, s’aconsegueix reduir els contrastos de temperatura de l’interior de l’habitatge a l’exterior. Diversos models existents de mallorquines com: corredisses (foto lateral), practicables, llibre … No és recomanable com seguretat física, a PONSICO SCP, recomanem per aquest cap millor reixes d’acer o persianes de seguretat autoblocants.\n2. REIXES D’ACER: Reixes construïdes a mida amb acer galvanitzat o lacat al forn, diferents models a escollir, practicables, fixes, de ballesta, depenent de la seguretat, la funcionalitat o l’estètica requerida, informeu-vos sense compromís contactant amb nosaltres.\nReixa fixa d’acer amb barrots massissos\nReixa fixa d’acer amb barrots buits\nReixa de ballesta d’acer i titani model premium


gemma matas: de febrer 2012\nRELATS MEUS QUE VAIG AFEGINT A PARTIR DE QUE ELS HI HE DONAT FORMA\nEXILI, RETORN, LLIBERTAT\nA Catalunya vaig néixer\nun dia ja molt llunyà\ni de la terra on vaig créixer\nen vaig haver de marxar.\nExiliat va ser el meu pare\nquan jo encara era petit\ni amb més germanes i ma mare\nvarem haver de fugir.\nGran era la meva pena\nal recordar el teu perfil.\nTristos van ser els anys de guerra\nsens poder ni moure un dit.\nVaig fer amistats noves\nvaig conèixer molt de món,\nperò varen ser moltes les hores\nque em vaig sentir trist i sol.\nCasa meva no era allà\nno em cridava aquella terra,\nel que volia era tornar\ni lluitar per ma bandera.\nAra per fi estic aquí\ni ja no en penso marxar.\nPer tu lluitaré fins a morir\ncom a tot bon català.\nNo és biogràfic, és un homenatge que crec que es mereixen els exiliats del nostre país. Entre el que he llegit, he sentit i he imaginat, no crec que m’erri gaire de quin podia ser el seu sentiment de llibertat al tornar a trepitjar Catalunya.\nPublicat per Gemma Matas Gustems a 22:27 22 comentaris:\nL'ARNAU I LA SEVA ESTRELLA\nL’Arnau seu al marc de la finestra de la seva habitació. Son més de les deu de la nit i el cel està ple d’estrelles. Se les mira embadalit, repassant unes i altres com si en busqués una en concret. De cop i volta en descobreix una més petita i molt més brillant que les altres. Se la torna a mirar bé i no en té cap dubte, és diferent de totes les demés.\n-Vols ser la meva estrella? –li pregunta amb veu alta.\nEn el mateix moment, l’estrella desprèn un doble pampallugueig molt brillant i retorna a la seva posició normal.\nL’Arnau, bocabadat, no s’ho pot creure, ell mateix es diu –és impossible, ho dec haver somniat-\nEs frega bé els ulls, torna a mirar al cel i un cop ha trobat l’estrella decideix repetir la pregunta pensant –ara estaré ben atent, segur que ha sigut cosa de la meva imaginació-\n-T’ho he preguntat fa un moment però en vull estar segur, vols ser la meva estrella? – torna a passar exactament igual que abans, l’estrella li respon amb el doble pampallugueig!\nProcura relaxar-se i tímidament mira al cel a veure si encara hi és. Li costa concentrar-se, encara està una mica espantat i les veu totes igual però de cop i volta, veu la estrella petita que li torna a “picar l’ullet”, se la mira bé i es diu –sí que l’és si, i tant que l’és-\nLi va marxant la por i poc a poc es posa a parlar amb ella decidit, com si es coneguessin de tota la vida.\n-Mira, li diu –ja que vols ser la meva estrella, et posaré un nom, per exemple... Sheila, t’agrada?, jo em dic Arnau. Ara que ja ens coneixem, ens serà més fàcil parlar-nos l’un i l’altra.\nL’estrella li respongué amb el seu pampallugueig i amb això ja en va tenir prou l’Arnau per saber que a partir de llavors ja tenia la seva pròpia estrella.\nS’aixecà i anà a l’escriptori a buscar un paper i un llapis i es disposà a dibuixar-la.\n-Sheila, miraré ben bé la forma que tens i et dibuixaré, així sempre et podré portar amb mi. De dia no et veuré i si un dia plou o està ennuvolat tampoc, ara procura no moure’t eh? – serà una mica complicat-\nCom que hi té molta facilitat, no li ha costat gens de donar-li forma. Quan acaba, repassa bé l’estrella i el seu dibuix i queda content, son pràcticament iguals.\n-Saps què Sheila? – no estaria malament que fes el dibuix amb boli platejat i ho repasses amb una mica de purpurina però, crec que m’agradarà més deixar-te tal com estàs, només dissenyada amb llapis, de bonica i brillant ja en ets prou tu -\nLi va venint son i decideix ficar-se al llit.\n-Bona nit Sheila, li diu, em faràs companyia a la meva tauleta de nit-\nL’estrella també li desitja bona nit amb la seva salutació particular.\nL’Arnau es posa al llit i no li costa gens agafar el son. Es queda profundament adormit i en somnis veu a la Sheila que se’l hi acosta poc a poc, baixant del cel acompanyada d’un cometa que la porta al damunt de la seva cua. La deixa en el seu somni i ell marxa.\nL’Arnau es veu a sí mateix rebent a la Sheila molt content. Comencen a parlar com a dos grans amics.\n-Com és que has baixat a la terra, li pregunta\n-Perquè ets el meu amic i et vull ajudar a viure millor en el teu món-\n-I com ho podràs aconseguir? – De quina manera t’amagaràs per anar d’una banda a l’altra?\n-Ja m’he amagat, m’he convertit en el teu dibuix!\nL’Arnau es despertà suat i espantat a base de bé, no entén el que ha passat. Que ha sigut aquest somni tan estrany que acaba de tenir? – que ha passat amb l’estrella? –\nAmb por mira la tauleta i al anar a encendre el llum, veu la brillantor de l’estrella. S’empassa la saliva amb molta dificultat de tanta por que té i el segueix mirant. No sap ben bé perquè però nota com si una força interior li digués que l’agafés.\n-No tinguis por, li diu la Sheila, soc la teva amiga i sempre vetllaré per tu.\nL’Arnau no sap cóm però poc a poc es va sentit relaxat i amb molta pau interior, sembla que hagi comprés el significat de les paraules de l’estrella. Ha comprés que a partir d’aquell moment, no ha de témer res, la seva estrella sempre el protegirà.\nDedicat als meus petitons, Itziar, Oriol i Nil.\nPublicat per Gemma Matas Gustems a 22:33 20 comentaris:\nquin gust dona prendre el sol,\nla noia asseguda a l’herba\nse sent lliure, plena , alegre\ncom l’ocell quan pren el vol.\nVa observant el seu voltant\nla gent parla, riu i passeja\nels petits s’empaiten jugant.\nEs l’ambient de primavera\nque humors i penes neteja.\nTot d’una veu un home gran\nque palpeja un banc proper.\nA una ma hi porta un bastó blanc\namb l’altre s’ajuda per seure,\nte un aspecte rialler.\nEl mira i se’l queda observant\nla curiositat la venç,\ns’aixeca i si va atansant.\n-Senyor, el veig alegre i... es cec!\n-Ja ho sé, li respon ell atent.\nLa noia li comenta -el veig content\ntot i que no té llibertat-\nL’home li respon somrient...\n-soc lliure des que soc cec\nno veig cap barbaritat!!!\nPublicat per Gemma Matas Gustems a 19:24 12 comentaris:\n7 de febr. 2012\nEMBOGINT PER L'AMOR\nLa dona asseguda\nprop de la finestra\nrepassa el carrer\nLa gent passa i passa\nseguint el seu rumb\nuns paren i parlen\nningú mira amunt\nS’apropa al telèfon\nespera el seu so...\nningú no respon\nesclata amb un plor\nVa passant la vida\nno té cap amant\nel cor delirant\nCau a la follia\nla solitud la venç\nningú no la sent\nL’amant no arriba\nella no ho entén\nque dur es fa el temps\nMira la finestra\ncalcula el moment...\nmira la cadira\nRecull el telèfon\nespera que soni\no veure’l també!\nPublicat per Gemma Matas Gustems a 17:42 7 comentaris:\nM'agrada molt llegir, escriure petites narratives, cantar, el teatre, la música, la dansa, sobretot el ballet i estudiar idiomes. Actualment formo part com a relataire de l' ASSOCIACIÓ DE RELATAIRES EN CATALÀ, molt coneguda i interessant pels que ens agrada escriure. L'ambient de casa meva es manté molt en el aire cultural. Tant el Miquel, el meu home com jo, som cantaires de la Coral Cants al Vent que ell presideix i dels nostres tres fills, una, la Gemma, durant molts anys ha sigut professora de cant de l'Escola BOTS, i el noi, el Carles, es guionista, professor i director de teatre. Molt conegut i reconegut a Sabadell com en Carles de la Rosa. I ja com a colofó, aquest passat Nadal, hem tornat a reiniciar el nostre Esbart Barcino, del que no em cal fer més menció en aquesta introducció, ja que hi ha un parell o tres d’escrits molt amples en el blog, de quant ens vam posar en contacte amb l’Editorial de la revista QUADERN de les idees, les arts i les lletres, que s’edita aquí a Sabadell i em van oferir publicar tot el que es refereix a la vida de l’Esbart, des de la seva fundació a Barcelona, a l’any 1929. Com a esport, m'agrada caminar.\nMoltes gràcies i fins la propera visita\n. .. només dues paraules però volen dir tantes coses! com canvia la vida a partir d’ara, que diferent et sents tot d’un cop. ...\nSon quasi bé les onze de la nit. L’Adrià ja ha acabat els deures, tot i que avui li ha portat mol...\nNADAL ÉS POESIA NIT D’AMOR, NIT DE PAU. ENS SENTIM BÉ, COM CAL. NOTEM UN CALIU ESPECIAL, AGRADABLE, CONFORTANT, ÉS NADA...\nLES PETITES COSES QUE NO SABEM VALORAR\nAquest matí, després d’haver estat jugant una bona estona pel Parc Catalunya amb els meus nets, ja s’ha anat fent l’hora de dinar i cadasc...\nLA MAGNITUD DE LA INNOCÈNCIA\nL’Oriol, molt convençut, em diu: àvia, em regalaràs la lluna? Inconscientment, somric. Aquell “homenet” de tres anys me la demana seri...\nEl MERAVELLÓS MÓN POC CONEGUT I APRECIAT DE LES MANUALITATS\nSóc al balcó de casa meva, mirant distretament el carrer, ja quasi em disposo a entrar al menjador quan la meva mirada topa amb la fin...\nEn Ramon, com cada dia, al plegar de la feina, se’n va a seure una estoneta en aquell lloc con...\nEns preguntem, un autista és feliç en el seu món? crec que si, quina sensació ens provoca? - quasi m'atreviria a dir... incomprensió. E...\nARRIBAR AL LÍMIT\nAUTOBIOGRÀFIC D’AQUEST MATEIX MATÍ El contenidor d’escombreries...