DR. ISIDRE FERRER ABIZANDA – Testimonios para la Historia\nPortada » PC, 15è VOLUM. Entitats mèdiques » DR. ISIDRE FERRER ABIZANDA\nINSTITUT DE NEUROPATOLOGIA DE L’HOSPITAL DE BELLVITGE\nLa recerca que fem a l’Institut és molt pràctica. Estudiem sobre material humà usant tècniques avançades.\nFa uns trenta anys el doctor E. Cañadas, amb la col·laboració del doctor Isidre Ferrer, va crear una unitat de neuropatologia seguint el model d’altres països europeus i americans. Es va organitzar amb una visió molt moderna tenint en compte no només la pràctica clínica sinó també la recerca. L’anatomia patològica relacionada amb el sistema nerviós es va començar a crear aquí i s’ha desenvolupat fins a l’actualitat convertint-se en un lloc de referència a nivell nacional i internacional. Actualment hi treballen catorze professionals, la majoria amb dedicació exclusiva. “La neuropatologia s’ocupa de l’estudi de teixits i mostres biològiques en relació amb el sistema nerviós. Les malalties que cobreix són musculars (distròfies musculars), neuropaties, accidents vasculars cerebrals, Parkinson, Alzheimer, esclerosi múltiple i també el vessant psiquiàtric, com l’esquizofrènia o trastorns obsessius compulsius.”\nEl vessant clínic i pràctic de la neuropatologia contribueix al diagnòstic d’una malaltia mitjançant la realització de biòpsies, però també hi ha una part de recerca que l’Institut s’encarrega de dur a terme sota la direcció del doctor Ferrer. “Hi ha moltes malalties del sistema nerviós que encara no se sap com funcionen. Per poder esbrinar els mecanismes que les han desenvolupades cal estudiar sobre cervells humans, ja que aquestes malalties no es donen en animals. Per fer això és necessària la contribució generosa de persones malaltes que donin el seu cervell a la ciència. En aquest sentit, la ciència no és un procés elitista d’uns científics que treballen tancats en un despatx, sinó que hi ha d’haver una interelació entre la societat i el científic. Aquesta relació no només ha d’estar basada en la donació i obtenció de mostres, sinó que també s’ha de percebre la necessitat que l’investigador pugui estudiar-les per treure unes conclusions que repercutiran en tractaments que beneficiaran altres persones.”\nUna de les tasques que ha fet l’Institut, juntament amb la Universitat de Barcelona, és la creació d’un banc de teixits neurològics que s’encarrega de processar les mostres per fer-les òptimes per a la recerca. La investigació d’un cervell sense vida és possible depenent de les hores que passen des que s’obté fins que se n’inicia el processament. Tot això requereix d’una estructura molt complexa per tal d’assegurar una obtenció ràpida. “Quan tenim un cervell fem estudis morfològics, bioquímics, funcionals, etc. El que estem posant ara en pràctica, dins d’un marc europeu, són uns protocols per optimitzar l’obtenció i el processament de mostres per a l’estudi de malalties neurològiques.”\nEn pocs anys s’han aconseguit avenços en el camp de la neuropatologia. “Hem descobert que les malalties neurològiques moltes vegades són produïdes per trastorns genètics o per l’acumulació de determinats productes anormals que perjudiquen el sistema nerviós. Hem passat d’un estudi purament morfològic a un de bioquímic i funcional.”\nTot i que encara no hi ha un tractament per a moltes malalties, sí que s’ha avançat molt perquè en poc temps hi pugui haver no només tractaments únics sinó aproximacions multiterapèutiques (teràpia gènica, trasplantaments de cèl·lules mare, tractaments farmacològics individualitzats, etc.). “En el cas de l’Alzheimer, una de les aproximacions que s’ha fet ha estat mitjançant una pseudovacunació perquè la quantitat de proteïna anormal acumulada s’anés desfent. Al principi el tractament era efectiu, però sovint es produïa un quadre inflamatori greu (encefalitis). L’estudi d’alguns cervells en els quals es va determinar una resposta immunològica anormal va demostrar que era deguda al tipus de pèptid subministrat. Aquesta esperançadora descoberta servirà per dissenyar una vacuna més apropiada que evitarà l’efecte secundari. Amb el temps l’Alzheimer es tractarà amb immunització, per una banda, i amb tractament farmacològic, per una altra, i se sabrà perquè uns individus la desenvolupen i altres no. El més important és que, a poc a poc, estem coneixent les vies que actuen en diverses malalties i que s’han d’anar atacant amb un abordatge múltiple.”\nLa recerca en la malaltia de Creutzfeldt-Jakob també està en una fase molt avançada, tot i que actualment no té tractament. “Sabem que la malaltia de les vaques boges està relacionada amb una proteïna amb capacitat de replicar-se i que es comporta com un agent viu. És una malaltia artificial produïda per l’home. L’individu ha de fabricar la proteïna originària que dóna lloc a l’anòmala. Un possible tractament incidiria sobre la primera, però davant la incertesa de la seva utilitat potser caldria substituir una altra proteïna que faci la mateixa funció, de manera que l’anul·lació de l’originària no repercutirà negativament sobre l’individu.”\nSemblantment, també s’està millorant el coneixement del Parkinson. “Durant molt de temps el tractament amb L-dopa ha pal·liat el funcionament incorrecte de les neurones que controlen el moviment i que, al mateix temps, s’encarreguen de fabricar un neurotransmissor dit dopamina.”\nAquest ha estat un dels tractaments fonamentals en el camp de la neurologia i ha permès perllongar els anys de vida amb bones condicions. Ara bé, “s’ha produït un canvi considerable en la malaltia del Parkinson que ha provocat un gir en l’estratègia. Amb el tractament subministrat fins ara s’ha aconseguit acabar amb els trastorns de moviment però també hem vist que la malaltia s’estén a altres àrees i produeix alteracions en les activitats cognitives. Per tant, el tractament amb dopa ha esdevingut totalment insuficient en fases avançades de la malaltia. Ara cal evitar que la malaltia s’estengui a d’altres zones o donar tractaments alternatius per a les disfuncions que van apareixent. Els darrers estudis se centren a buscar la causa de l’acumulació de la proteïna alfa-sinucleica que provoca la disfunció del sistema que fabrica dopamina i també de les neurones de l’escorça cerebral. La clau no és només incidir en un tractament substitutiu sinó entendre el procés que fa que una proteïna necessària per al funcionament correcte del cervell es transformi en una proteïna anòmala i faci malbé diverses estructures nervioses.”\nTot això ens porta a un altre tema important i de molta actualitat. Es tracta de la utilització de les cèl·lules mare transformades en neurones per guarir malalties neurodegeneratives del sistema nerviós. “Quan es diu que les cèl·lules mare podran guarir el Parkinson no s’està dient tota la veritat. La malaltia de Parkison i la malaltia d’Alzheimer són malalties multisistèmiques que afecten tot el cervell i difícilment es poden reparar totes les parts. Així doncs, això que deu anys enrere semblava molt prometedor, ara s’està veient que no ho és, si més no en aquestes patologies. No obstant això, les recerques han contribuït al coneixement d’altres efectes colaterals no menys importants. Per exemple, el fet que una cèl·lula mare es transformi en una cèl·lula dopaminèrgica ha servit per veure el funcionament del cervell humà durant el seu desenvolupament. Si sabem com es desenvolupa una cèl·lula també entendrem com es degenera i podrem donar un tractament adequat.”\nUna altre cas és l’esclerosi múltiple amiotròfica que, potser amb el temps, també tindrà un tractament. Aquesta malaltia afecta les neurones motores, les que porten el moviment. “El mecanisme de l’esclerosi lateral amiotròfica és molt senzill: una motoneurona superior de l’escorça cerebral dóna les ordres a una altra que es troba a la medul·la espinal, la qual les executa i decideix quin múscul ha de moure’s. Quan es té la malaltia es moren d’una manera selectiva les motoneurones que permeten la contracció dels músculs.”\nEn aquest cas s’està intentant l’ús de vectors vírics. “Aprofitant la capacitat de determinats virus d’infectar selectivament determinades cèl·lules nervioses, s’estan injectant perifèricament per tal que es desplacin pels nervis fins a arribar al cos neuronal. Són virus modificats que tenen la capacitat de transportar factors tròfics o fàrmacs per actuar exclusivament i selectivament sobre el cos neuronal malalt. Això de moment s’està portant a terme en models experimentals d’esclerosi, però té unes perspectives molt bones. Serà molt interessant si arribem a controlar aquesta tècnica.”\nLa teràpia dels factors vírics també serà molt positiva en el tractament del dolor. “En el cas d’una neuràlgia d’un nervi concret, els factors vírics amb fàrmacs adherits anul·laran el dolor de manera selectiva sense afectar la resta de l’organisme.”\nAquesta tècnica serà molt esperançadora per a persones amb malalties incurables, que estan en una fase molt avançada i que presenten uns quadres de dolor molt agut, però encara no s’ha generalitzat perquè no es pot controlar del tot. “Quan tinguem controlada la infecció causada pels virus, la teràpia dels factors vírics serà autènticament efectiva. En aquests moments només sabem com produir-la però no com aturar-la. Per tant, des d’un punt de vista mèdic encara no la podem usar com a terapèutica.”\nUn altre camp molt desconegut en l’especialitat de la neurologia és l’estudi dels tumors cerebrals. “Encara no coneixem el creixement de cèl·lules neoplàsiques en el cervell. Una de les hipòtesis més recents, plantejada per un investigador espanyol, considera que els tumors del sistema nerviós procedeixen de cèl·lules mare cerebrals. Són cèl·lules que estan dormint i que, per un estímul que no coneixem, es transformen en cèl·lules neoplàsiques i comencen a créixer. Una cèl·lula que en podria haver generat una altra de normal es transforma i dóna lloc a cèl·lules anormals neoplàsiques. Si arribem a entendre aquest mecanisme aleshores sí que podrem incidir sobre el tractament autèntic del tumor cerebral.”\nDes d’un punt de vista quirúrgic actualment les possibilitats són millors i les complicacions han disminuït. “Quan un tumor és benigne, l’extirpació suposa el guariment total, però si és maligne, tot i que s’aconsegueixi extirpar, és probable que es reprodueixi i, amb el temps, provoqui la mort de la persona. S’han millorat les tècniques d’extirpació, però segons la localització del tumor no és possible intervenir-hi i cal fer un altre tipus d’abordatge.”\nA l’Institut també s’han fet treballs relacionats amb les drogoaddiccions. Concretament, han dedicat molts anys a l’estudi dels efectes de l’alcoholisme en el cervell humà. “Hem estudiat els efectes de l’alcohol crònic sobre el cervell humà adult i sobre nens nascuts amb la síndrome alcohòlica fetal. Es tracta d’una causa important de retard mental amb la qual cada vegada s’està més sensibilitzat. La prevenció és fonamental. L’alcohol durant la gestació s’ha d’abolir completament. Les ingestes importants, tot i que siguin putuals, poden produir la mort neuronal i donar lloc a casos de retard mental.”\nHi ha altres malalties socials o culturals, abans considerades psiquiàtriques, com la fibromiàlgia reumàtica, el còlon irritable o l’úlcera pèptica, que són malalties no només psicosomàtiques sinó orgàniques però de causa poc coneguda. Semblantment, les depressions, molt freqüents a l’actualitat, són malalties que impedeixen el funcionament normal de les persones que les pateixen. “Per guarir una depressió no es tracta de produir un estat d’al·lucinació fora de la realitat, sinó de corregir els nivells anormals de determinats neurotransmissors que en són els causants. Per això en els darrers anys els tractaments farmacològics de les depressions han estat molt modificats. Ara són altament específics i actuen sobre determinats receptors de neurotransmissors concrets.”\nSovint s’ha considerat la depressió com si fos una malaltia menor associada a una debilitat de caràcter. “Avui dia està molt acceptat que la depressió és un estat de manca de salut que requereix un tractament com qualsevol altra malaltia, ja sigui amb tècniques psicoterapèutiques o bé amb fàrmacs o ambdós simultàniament.”\nLa manca històrica de recerca en els hospitals públics espanyols s’està solucionant amb la creació d’una xarxa d’investigació dirigida des de l’Instituto Carlos III. L’Institut de Neuropatologia de l’Hospital de Bellvitge forma part del Centre Nacional d’Estudi de Malalties Neurològiques. Tot i la bona notícia que suposa aquest pas endavant en la recerca, el doctor Ferrer insisteix en els esforços, sovint no suficientment reconeguts, que s’han esmerçat per a la creació i manteniment de l’institut de Bellvitge amb problemes greus de recursos. Aquest país ha viscut molts anys d’esquena a la recerca i passarà molt de temps perquè això se solucioni. “És inconcebible que formemm part de diverses societats internacionals de Neuropatologia i que gestionem una sèrie de bancs de teixits neurològics i a l’Estat Espanyol encara no existeixi l’especialitat de la neuropatologia. Actualment és una subespecialitat universitària però no està reconeguda.”\nPrevAnteriorSR. RUFINO FERNÁNDEZ CASTRO\nSiguienteSR. CARLES P. RECIO CASANOVAS, SR. DANIEL SEUBAS TRULLÀS, SR. FAUSTO MORÓN RODRÍGUEZNext


Postgrau Creació i Gestió Clínica Dental | Universitat Internacional de Catalunya\nDossier informatiu (550 KB)\n4.240,00€ * (1r curs 2021-2022) *Subjecte a revisió cada any.\nDotar l’alumnat dels conceptes i les eines de gestió principals perquè els puguin aplicar a les seves pròpies clíniques o en els seus entorns professionals.\nEl programa cobreix les diferents aspiracions professionals de l’alumnat:\nAprendre a crear i gestionar una clínica dental.\nImpulsar una empresa en la indústria dental.\nExercir les habilitats humanes per liderar equips.\nCompetències i resultats d’aprenentatge que ha d’adquirir l’alumnat.\n1. Capacitat analítica.\n2. Gestió enfocada al mercat.\n3. Desenvolupament d’un model de negoci.\n4. Capacitat d’analitzar l’entorn laboral.\n5. Coneixement dels deures i les obligacions com a odontòleg en exercici liberal.\n6. Lideratge i gestió d’equips humans.\n20 ECTS, Postgrau Creació i Gestió Clínica Dental\nEn un entorn com l’actual, en què el sector de les clíniques dentals és molt madur i la competència, molt més activa, sorgeix la necessitat que els professionals de l’odontologia coneguin els conceptes i les eines de gestió principals per poder-los aplicar en les seves pròpies clíniques o en clíniques alienes. El Postgrau en Creació i Gestió de la Clínica Dental és un complement ideal per obtenir una visió més àmplia del sector i adquirir un perfil professional molt més complet.\nL’alumnat i els professionals de la sanitat de l’odontologia han adquirit coneixements especialitzats durant molts anys d’estudi enfocats a aspectes tecnicoclínics, però necessiten actualitzar els seus coneixements empresarials, socioeconòmics, legals, estratègics i també les habilitats humanes per ser líders i gestors d’empreses odontològiques del segle xxi.\nEl programa desenvolupa un enfocament teoricopràctic en què l’alumnat podrà combinar els conceptes i les eines principals amb casos pràctics reals i ajustats a la problemàtica i la casuística de les clíniques actuals i del sector.\n- Cap -2014 - 20152015 - 20162016 - 20172017 - 20182018 - 20192019 - 20202020 - 2021\nEstratègies i Eines de Màrqueting OFF / ON LINE Tipus: OB Període: Anual ECTS: 3\nGestió Econòmica i Financera Tipus: OB Període: Anual ECTS: 3\nGestió Estratègica i Definició Model de Negoci Tipus: OB Període: Anual ECTS: 3\nGestió de Persones i Organització Interna Tipus: OB Període: Anual ECTS: 3\nOrganització Legal i Fiscal Tipus: OB Període: Anual ECTS: 3\nTreball Final de Postgrau Tipus: OB Període: Anual ECTS: 5\nFERRER CORNELLA, Rafael\nGARCIA-VALDECASAS ALLOZA, Jose Maria\nGUARRO MIQUEL, Juan Jose\nEls candidats de l’últim curs de carrera han d’aportar la llista de qualificacions que tingui fins a la data de la inscripció.\nPostgraduate Degree in Updates in European Dentistry


Cervell i alimentació | FarmaceuticOnline - Web públic del COFB\nHome - Família - Cervell i alimentació\nCervell i alimentació\nQuè aconseguirem menjant correctament?\nCom portar a terme una alimentació intel·ligent?\nL'energia que necessita el cervell\nDeia Virginia Woolf que no es podia pensar bé, estimar bé, dormir bé, si no s’havia sopat bé.\nEl cervell és un intricat garbuix de neurones o cèl·lules nervioses i cables elèctrics interconnectats mitjançant unes substàncies químiques molt simples, que tenen la missió de transmetre missatges d'una cèl·lula nerviosa a una altra.\nEl cervell representa només el 2% del nostre pes: tanmateix, necessita al voltant del 20% de l'energia que ingerim. Si nosaltres “som el que mengem”, llavors el cervell també dependrà del que mengem.\nPodem millorar la salut i les funcions del cervell a través de l'alimentació.\nLa principal energia que necessita el cervell per funcionar és la glucosa que prové de menjar aliments rics en carbohidrats, com ara cereals, llegums, fruites i vegetals, així com productes lactis. Però, a més, necessita altres nutrients essencials: vitamines, minerals, àcids grassos, proteïnes…\nUn excés o un defecte del nutrient necessari pot afectar el sistema nerviós. Una alimentació desequilibrada pot produir mancances específiques d'alguns dels nutrients, que es manifesten mitjançant símptomes o sensacions com apatia, desgana, irritabilitat, nerviosisme, cansament, manca d'atenció, problemes de memòria, de concentració i fins i tot depressió.


Ja podeu sentir els primers missatges dels oïents al WhastApp de Ràdio Abrera. Animeu-vos i compartiu el confinament amb nosaltres!\nSabem que esteu a casa i que escolteu Ràdio Abrera, però nosaltres també volem escoltar-vos a vosaltres! Podeu enviar-nos els vostres àudios al número 637 70 82 47 i posteriorment els emetrem i els penjarem a la nostra programació "A la carta". Els podeu sentir i descarregar fent clic aquí.\nInfants, joves, grans i més grans!... Tothom pot enviar els seus missatges, que posteriorment anirem emetent a Ràdio Abrera, al 107.9 de l'FM i a radioabrer.cat. A més, ja estan disponibles a la nostra programació "A la carta" a la web i a l'app a través del podcast del WhatsApp de Ràdio Abrera. Recordeu, heu d'enviar la vostra nota d'àudio al 637 70 82 47.


La data d'acabament d'entrada d'aquest tipus de tràmit és el dia 29/10/2018 a les 23:59:00 hores. No es pot iniciar cap tràmit.\nEntrada de dades: "Sol·licitud de descompte Renfe Fira Ferroviària Mataró Tren"\nUn cop introduïdes les vostres dades i enviat el formulari rebreu un correu electrònic amb un número d'inscripció (p.e. FMTB-2018/0001) i un fitxer adjunt PDF amb el val de descompte.\nAquest val de descompte s'ha de descarregar i omplir amb el vostre nom i número d’inscripció per a que sigui vàlid.\nRecordeu que caldrà imprimir-lo i presentar-lo en el moment de comprar el bitllet, en el control d’accés o a l’Interventor/Supervisor del tren.\nIMPORTANT: És necessari disposar d’un val de descompte per a cada passatger\nBenvingut a MATARÓ TREN\n27 i 28 d'octubre 2018\nVeniu en tren a “Mataró Tren. 14a Fira Ferroviaria” des de qualsevol localitat i gaudiu d'un 30% de descompte en el preu del vostre viatge !!!.\nRegistreu-vos aquí i descarregueu-vos el bo de viatge


El radar de Sarrià: de juny 2018\n(L’article original en versió paper es va publicar el 22 de juny de 2018 a la pàg. 2 del núm. 1.866 de La Veu de l'Anoia)\nEl somni dels polítics unionistes espanyols, tant els que viuen a Catalunya com els de la resta de l’estat, implica aprofitar la situació actual d’aparent debilitat de l’independentisme per forçar l’assimilació de Catalunya com una regió més d’Espanya. Una debilitat, per cert, que jo no reconec, però aquest seria un altre debat. Amb l’objectiu del “café para todos” estan disposats a utilitzar totes les eines estatals al seu abast, amb aquella manera de fer d’altres èpoques, és a dir, "que se consiga el empeño sin que se note el cuidado". Ras i curt, els unionistes tenen l’obsessió de transformar els súbdits del nord-est peninsular en uns espanyols més, i mort el gos morta la ràbia. No cal dir que utilitzo el mot súbdits des de la perspectiva dels partits dinàstics espanyols els quals, encara ara, defensen les bondats d’una transició política que cada dia deixa més en evidència les seves moltes mancances.\nEn aquest sentit, l’objectiu unionista exigiria reduir l’ús de la llengua pròpia de Catalunya a l’àmbit familiar, de les amistats i poca cosa més. Aquest seria un primer pas, molt important, per forçar l’assimilació de Catalunya a les altres regions de l’estat. Per això els unionistes insisteixen tant a pretendre modificar el model d’escola i en criticar TV3. Ciudadanos va néixer amb aquest objectiu, i els seus promotors no se n’amagaven. Intenten, per tots els mitjans, fer descarrilar una convivència lingüística gairebé exemplar. Si assolissin l’objectiu de limitar l’ús de la llengua catalana a l’àmbit privat, a continuació incidirien en altres particularitats catalanes (mitjans de comunicació públics, etc.), sempre buscant l’objectiu de l’assimilació. Intueixo, però, que, per més que s’hi esforcin, no se’n sortiran.\nCatalunya no és Múrcia ni ho serà, amb tot el respecte pels murcians. I, sortosament, Catalunya tampoc és, només, la clientela de Ciudadanos. Per més que ho intentin, els unionistes no podran destrossar la convivència del país. L’enriquiment que representa dominar més d’una llengua des de ben petits no té preu, i cal defensar el sistema actual amb dents i ungles. Aquesta és la realitat de Catalunya. Un ciutadà bilingüe està més preparat per anar pel món que un ciutadà monolingüe, i dir això no és supremacisme sinó una obvietat inqüestionable. Per això els unionistes, via assimilació, es volen carregar el sistema igualant per sota, buscant que Catalunya acabi sent com Múrcia. Però Catalunya no és Múrcia ni ho serà. I qui diu Múrcia diu Madrid o La Rioja.\nGirar full? De cap manera\nCom aquell que no diu res, Pedro Sánchez va manifestar ahir a Alemanya que tothom hauria de girar full sobre els fets de l’1 d’octubre, i va aclarir que dient tothom es referia, naturalment, també als catalans. Amb això el president espanyol va demostrar que no ha entès res de res. Girar full vol dir oblidar, passar pàgina, d’uns fets que, si més no jo, no podré oblidar mai. Que les autoritats espanyoles, suposadament democràtiques, enviessin la policia a atonyinar catalans que només pretenien introduir una papereta en una urna formarà part de la història fosca d’Espanya, un capítol negre més, i com a fet històric contra Catalunya molts catalans no ho oblidarem mai. És per això que molts ciutadans hem suggerit que els ajuntaments catalans haurien de rebatejar una plaça o un carrer com a “1 d’octubre del 2017”, perquè aquesta data no s’oblidi mai, i especialment tinc al cap els ferits d’aquell dia i els empresonats i exiliats com a conseqüència d’aquells fets. Sé molt bé que a Barcelona això de moment no es farà, ja que l’alcaldessa Colau té uns altres interessos particulars que apunten a altres escenaris polítics, però espero que el pròxim alcalde de Barcelona faci cas a aquesta petició.\nA partir de determinades interlocutòries i sentències judicials més que sorprenents que s’han fet públiques darrerament, molt objectades per una bona part de la societat, sovint se’ns diu que les decisions judicials s’han de respectar sempre, encara que no les compartim i hi discrepem. Doncs bé, per més que ens ho demanin, no es pot pretendre que la ciutadania respecti determinades decisions judicials amb les quals hi discrepa una bona part de la societat. El respecte ciutadà que es reclama pels jutges ni és automàtic ni surt de franc; els jutges se l’han de guanyar diàriament amb la seva feina. Els jutges no poden pretendre que els ciutadans els respectem si ells, abans, ens han demostrat que, mitjançant algunes interlocutòries i sentències, no respecten la ciutadania que els paga el sou. I aquí podríem parlar d’algunes decisions judicials recents que tots tenim al cap i que fan posar vermell a qualsevol persona que cregui en un sistema judicial democràtic i respectuós amb la ciutadania. En definitiva, contràriament a les pretensions d’alguns, en una democràcia els ciutadans no estan al servei dels jutges. És exactament al revés.\nA Badalona hi havia una alcaldessa d’esquerres que fa tres anys va arribar al càrrec mitjançant un pacte polític agafat amb pinces que a una part de la societat badalonina va costar d’entendre. Però això ara és indiferent, a la política local ja se’n veuen de pactes estranys, i el fet és que l’alcaldessa ha governat tres anys aquella ciutat amb una relativa tranquil·litat. Però fa poc l’alcaldessa es va haver de sotmetre a una moció de confiança i la va perdre, i allò va ser el principi del final del seu mandat. Posteriorment els partits del 155 (PSC = Populares, Socialistes i Ciudadanos) van presentar una moció de censura que ahir, finalment, li va fer perdre la poltrona consistorial.\nEl nou alcalde ha tingut el suport formal de la coalició unionista per fer-se amb la poltrona, i haurà de governar fins a les noves eleccions (maig 2019) amb moltes dificultats. Es fa difícil de fer un balanç dels tres anys de mandat de l’alcaldessa, ja que tot depèn de si escoltes als uns o escoltes als altres. Dit això, la lliçó que se’n pot extreure del cas de Badalona és que quan governes en minoria no pots actuar com si disposessis d’una majoria absoluta. L’alcaldessa sortint això no ho va acabar d’entendre, i d’aquí la pèrdua de la moció de censura que li va presentar l’oposició. Dit això, l’alcalde entrant tampoc sembla haver entès que està encara més en precari que la seva antecessora en el càrrec. En fi, els badalonins necessitaran tenir molta paciència fins a les noves eleccions, d’aquí a onze mesos.\nEn vista que les administracions públiques gironines, a parer meu amb molt bon criteri, no estan disposades a cedir un espai públic per fer una festa monàrquica, la Zarzuela n’ha buscat un de privat i sembla que ja l’ha trobat. Es tracta d’unes instal·lacions propietat del restaurant El Celler de Can Roca. No he llegit enlloc si els germans Roca ho cedeixen gratis o cobrant, però això és del tot irrellevant. Són els amos d’un negoci privat i amb el seu restaurant poden fer el que vulguin. Només faltaria! Si per aquest motiu els baixessin les reserves, cosa que dubto que passi però que tampoc s’ha d’excloure, són ells i només ells els que en patiran les conseqüències. Llavors, on és el problema? Resumint, no entenc les crítiques als germans Roca per haver pres una decisió que només els pertoca a ells. O és que alguns volen que a Catalunya s’imposi el pensament únic?\n(L’article original en versió paper es va publicar el 8 de juny de 2018 a la pàg. 2 del núm. 1.864 de La Veu de l'Anoia)\nLa frase textual de Borrell és “estamos al borde de un enfrentamiento civil”. Analitzem-la. A Catalunya, estem al límit d’un enfrontament civil? Jo diria que no, tot i que d’intents n’hi ha hagut uns quants. A Catalunya s’han produït episodis de violència, i la violència institucional de l’1 d’octubre n’és el millor exemple. Però no és pas l’únic: allà on s’ajunten unes quantes banderes espanyoles (amb l’escut oficial d’ara o amb l’àguila de temps passats) la festa acostuma a acabar a cops de puny i garrotades. Això és una evidència, i d’exemples en sobren. Ara bé, Borrell no enganya. Des de pretendre desinfectar a qui territorialment no pensi com ell, el seu discurs violent va en augment. No amaga les seves intencions. Amb aquestes afirmacions Borrell i els seus socis del 155 busquen l’enfrontament civil. L’unionisme sap que amb violència sempre guanyarà la partida, tota vegada que, si per una cosa s’ha definit el moviment independentista, és pel seu pacifisme. El monopoli de la violència institucional és en mans de les institucions de l’estat, és a dir, de Borrell i els seus col·legues del consell de ministres. Borrell, des de la seva visió colonialista de l’estat, està demanant més xarop de bastó, més mà dura, més generar pànic a la població díscola, i ho fa d’una manera absolutament irresponsable. Borrell no ha cregut mai en una solució política pactada amb Catalunya. Per resoldre el conflicte català de camins només n’hi ha dos: urnes i paperetes, tal com demanen els independentistes, o enfrontament civil. Borrell, dissortadament, té molt clar quina és la seva opció.\nLa quota Telecinco\nFins que Pedro Sánchez l’ha nomenat ministro ignorava qui era Màxim Huerta, la quota Telecinco del nou gobierno d’Espanya. No he llegit cap dels llibres que han aparegut al mercat amb la seva signatura, entre altres motius perquè no llegeixo novel·la. Però he llegit tuits seus de fa anys i també alguns de fa quatre dies, i ja n’he tret una conclusió: aquest personatge és un perfecte mal educat. És del tarannà de la cosa fàcil i sense complicacions, tan propi dels teleespectadors habituals de la cadena italiana. Forma part d’aquella mena de gent que persones amb un nivell baix d’exigència troba simpàtica, allò del ji ji ji ja ja ja i no em compliquis més la vida. Veig que sovint s’ha despatxat a gust contra els catalans independentistes, contra els negres, i contra altres col·lectius igualment respectables que ara mateix no recordo. En fi, em sembla un personatge totalment prescindible, i segur que no passarà a la història de la política espanyola. Això sí, mentre disposi d’altaveus oficials a mà tindrà entretinguts els espanyols que acostumen a mirar Telecinco, que són molts. Resumint i sent generós, al tal Huertas l’inclouria dintre de la categoria de la genteta.\nBorrell, una mala opció\nEl presidente Sánchez s’ha equivocat de mig a mig nomenant Borrell com a ministro. Borrell i el seu anticatalanisme militant no sembla una bona opció per formar part d’un gobierno que proclama que es proposa millorar la seva relació amb Catalunya. Així, deixant de banda la seva afició a manifestar-se amb peperos, tabarnesos, ciudadanos, sociedad civil i grupuscles violents de l’extrema dreta extraparlamentària, alguns no hem oblidat altres episodis negatius de la seva biografia. El seu final forçat com a alt càrrec d’hisenda per coses lletges dels seus col·laboradors més directes, la pèssima gestió d’Abengoa, la seva mala bava i els insults gratuïts adreçats al vicepresident Junqueras, els insults greus al 48 per cent dels catalans, etc. Borrell és un mal començament si es vol suavitzar la relació entre Espanya i Catalunya, a no ser que l’objectiu real de Sánchez sigui exactament el contrari, cosa que tampoc s’hauria d’excloure. L’aspecte positiu de l’opció Borrell és que tot indica que el nou gobierno espanyol durarà molt poc.\n(L’article original en versió paper es va publicar el 25 de maig de 2018 a la pàg. 2 del núm. 1.862 de La Veu de l'Anoia)\nEl MHP Quim Torra està rebent crítiques a dojo per alguns dels seus escrits antics, prescindint del context en el qual els seus textos van ser publicats. Convindrem que no és el mateix una frase llegida fora de context que considerada com a part d’un tot. Dient exactament el mateix, d’una frase aïllada en podem treure una conclusió oposada de la que trauríem si fos considerada en el seu context. Si només valoréssim textos llegits fora de context, crec que ningú se salvaria de la crítica. Jo mateix, amb més de dos mil articles publicats en diferents mitjans i més de quinze mil piulades a la xarxa, estic convençut que no superaria el llistó de la correcció política. Però com que mai he aspirat a ocupar un càrrec polític, no m’he preocupat d’eliminar res. Els meus escrits reflecteixen el meu pensament del moment que els vaig escriure. Avui, en un context diferent, més d’un potser el matisaria.\nPer tal d’intentar evitar linxaments polítics com els que està patint el president Torra, hi ha qui es dedica a eliminar escrits que poden generar confusió, i mort el gos morta la ràbia. Gairebé tots els polítics que accedeixen a un càrrec públic ho fan, o encarreguen a algú que els faci aquesta tasca feixuga. De vegades, però, quan es decideix eliminar part de la producció literària publicada ja és massa tard, i algú ja ho ha copiat en espera d’aprofitar-ho més endavant per atacar l’adversari. No cal dir que en política no tot s’hi val, però alguns consideren que qualsevol arma per desqualificar l’adversari és vàlida per intentar assolir els seus interessos polítics i/o personals. És trist però és així.\nEl president Torra ja va fer el que ell va considerar que havia de fer, és a dir, disculpar-se i demanar perdó a qui s’hagi sentit ofès per la seva producció literària d’anys enrere. Altres polítics no han estat capaços de fer el mateix per coses molt més greus. D’exemples en sobren. Entre tot el catàleg d’insults que ens puguem imaginar, als independentistes ens han dit racistes, nazis, nazionalistes (amb zeta) i supremacistes, i tot per pretendre organitzar democràticament la gestió política de Catalunya al marge d’Espanya. Tinc la sensació que si comparéssim els insults provinents de l’unionisme cap a l’independentisme amb els que van en sentit contrari, l’activitat dels primers guanyaria per amplia golejada. És una sensació, però, que no puc demostrar. Sigui com sigui, insultar gratuïtament l’adversari acostuma a ser l’eina de qui no té arguments per defensar la seva posició.\nCanvi d’inquilí a La Moncloa\nSánchez és el nou inquilí de La Moncloa però, si observem la seva trajectòria política, conclourem que, per la seva manifesta inconsistència, és un personatge que no acaba de generar confiança. No oblidem que Rajoy ha sigut president del govern fins avui gràcies a Sánchez, i que a partir d'avui deixa de ser-ho gràcies a Sánchez. És una mica com Rivera, que també va passar d’oposar-se a Rajoy a donar-li el suport necessari per a governar i convertir-se en el seu soci de facto.\nAquests tres personatges són els responsables de l’aplicació de l’article 155 a Catalunya, i tot el que de negatiu ha comportat per als catalans, perquè de positiu el 155 no ens ha portat res de res. La característica comuna dels partits que representen aquests personatges és que no els agrada com votem els catalans, i com que fins ara s’han negat a buscar una solució per la via política i democràtica, la busquen per la via judicial... sabent que no la trobaran.\nVeurem com es desenvolupen els fets a partir d’ara. M’agradaria equivocar-me però la meva impressió és que, en clau catalana, amb el nou govern de Madrid no anirem enlloc. Amb el triomf de la moció de censura hi ha, però, una cosa positiva, i és que Rajoy deixa de tenir protagonisme en aquest escenari. Però també n’hi ha una de negativa, i és que sobre el conflicte català Sánchez pensa exactament el mateix que Rajoy. Els catalans seguim tenint mala peça al teler.\nPublicat per Miquel Saumell a 19:03 Cap comentari:


El confinament a les ciutats és 'una trampa ecològica' per als animals Món planeta\nEl confinament a les ciutats és "una trampa ecològica" per als animals\nAquests canvis seran "efímers" i la majoria desapareixeran una vegada l'activitat humana torni als nivells anteriors a què es decretés el confinament de la població\nper Europa Press dijous, 16 d’abril 2020 - 16:56h\nL'impacte del confinament a les ciutats amb poca o nul·la circulació de vehicles i de persones està provocant "una trampa ecològica" per als animals, que estan ocupant llocs a les urbs poc habituals. Un concepte que defineix una "falsa percepció que les ciutats són llocs adequats per viure", tal com ha explicat el Centre d'Investigació Ecològica i Aplicacions Forestals de la Universitat Autònoma de Barcelona aquest dijous en un comunicat. Ha apuntat que aquests canvis seran "efímers" i la majoria desapareixeran una vegada l'activitat humana torni als nivells anteriors a què es decretés el confinament de la població.\nLa situació que es viu ha permès que alguns ocells cantin a una freqüència més alta que fora dels nuclis urbans, cosa que podria mantenir-se, així com la disminució d'espècies com els coloms, les gavines i les rates, perquè depenen de l'aliment generat pels humans i davant la sensible rebaixa d'aquesta activitat poden quedar afectats. El Creaf ha assenyalat la possibilitat que certs animals perdin la por als humans, posant com a exemple que s'hagi vist un puma a Xile i lleopards a l'Índia, perquè els "grans depredadors" eviten concentracions però es poden habituar ràpidament a la situació quan tenen una baixa percepció de risc. No obstant això, ha subratllat que no es disposa de la informació suficient per "estimar l'impacte real del confinament sobre la fauna", per a això, caldria documentar els canvis en el comportament dels individus i els seus efectes sobre les dinàmiques poblacionals abans, durant i després d'aquest període i comparar-los amb dades de llocs semblants on no s'ha produït aquest aïllament obligatori.\nEn aquest sentit, ha assenyalat que són dades difícils d'obtenir, però ha puntualitzat que, si unes poques setmanes de confinament poden alterar el comportament i la biodiversitat, això hauria de fer reflexionar "fins a quin punt s'estan creant ciutats poc habitables".\nEl cabal del final de l'Ebre pujarà fins a 800 metres cúbics per segon aquest divendres\nL'OMS diu que la pandèmia a Espanya "clarament s'està alentint": "Hi ha esperança"


El baladre, tan bell com tòxic | Espores\nEl cromatisme més estiuenc\nEn arribar l’estiu les rambles del País Valencià es visten de gala. Els barrancs de roques calcàries o margoses, els llits fluvials guarnits de cantals, les vores castigades per la periòdica bravura de les aigües torrencials, es veuen ornats per una floració de cridanera bellesa. És com si el substrat de còdols volguera retre un homenatge a la plenitud solar cobrint el sinuós camí de l’aigua amb un doser de flors intensament cromàtiques, el del baladrar.\nBaladrar en un barranc, la Vila Joiosa / Daniel Climent\nPerquè el baladre, Nerium oleander, inicia la seua espectacular eclosió floral en anunciar-se l’arribada de l’estiu mediterrani. De l’inclement estiu mediterrani. I les flors, en ramells generosos al final de les rames, esclaten en una apoteosi cromàtica molt diferent de la discreta i nua floració dels altres arbres de ribera.\nLa manifestació del poder de Nereu\nEl baladre ha triomfat en els barrancs gràcies a què el brancatge lax i flexible permet sobreviure a les violentes avingudes que esporàdicament s’abaten amb fúria irrefrenable sobre la conca mediterrània. Ara bé, una volta vençuda l’esquerpa ferocitat de les indòmites i furibundes aigües, el baladre prospera amb tal afany que, en arribar l’implacable estiu mediterrani, tan curt de pluja com llarg de sol, orna les inestables vores de les rambles amb vistent exuberància.\nFlors de baladre (Nerium oleander) en ambient fluvial\nI atés l’inexplicable i impredible comportament de les riuades, els antics grecs van suposar que això era degut al caràcter del déu a qui atribuïen el seu control, Nereu, tan violents com els aiguats que l’alimentaven. Nereu era el pare de les gràcils nereides, una de les quals, Tetis, va engendrar el també irascible heroi amb què s’inicia el cant I de la Ilíada: “Canta, deessa, la ira funesta d’Aquil·les…”.\nDoncs bé, en certa mesura el baladre era també manifestació del poder de l’antic déu-riu Nereu, que així mostrava que ni tan sols el més sec dels estius podia vèncer-lo; i que ho proclamava amb l’eclosió floral de l’arbust i que tant destaca enmig dels voltants estiuencs de terra calcinada o de vegetació agostada. En honorança a eixe déu els grecs van anomenar nerion l’arbust més representatiu i bell de les rambles, el baladre. Un homenatge al qual es va sumar, a mitjans el segle XVIII, el pare de la terminologia botànica, el suec Karl von Linné, que el va batejar amb el nom científic de Nerium oleander, que ve a significar “arbust de Nereu que té les fulles com les de l’olivera”.\nTres plantes distintes i un sol nom vertader: els noms del baladre\nEl nom del baladre té una altra història. Els antics romans anomenaven veratrum a una planta d’arrel negra (-atrum) i flors de color blanc (album), el Veratrum album. Una planta molt tòxica fins el punt que els mots veratrum (> veratre > veladre) i tòxic arribaren a ser quasi sinònims. Com que més al sud del riu Llobregat creixia una altra (la Nerium oleander) que, tot i ser diferent d’aquella era també molt tòxica, se li va aplicar un nom semblant, baladre, sobretot al País Valencià i a Eivissa, l’única de les Illes en què creix espontani aquest arbust. Un procés semblant d’adaptació lingüística es va produir a Menorca, on el nom de baladre s’aplica a la també tòxica Daphne gnidium.\nFlors i fulles de baladre bord (Daphne gnidium) / caminodosfaros.com\nEl nom valencià per a Nerium oleander es va estendre per Múrcia, la zona castellano-parlant valenciana, Andalusia oriental, Aragó i Navarra, la qual cosa indueix a pensar que, per raons farmacològiques, veterinàries, ornamentals o d’altres, el nostre País deguè constituir un focus de propagació dels usos d’eixa planta.\nCom que les fulles del baladre tenen una forma que recorda, però en gran, les de l’olivera (Olea europaea), alguns dels noms populars en altres llengües se’n fan ressó, com l’italià oleandro, l’anglés oleander i fins i tot alemany wohlriechender Oleander, que significa “fragant oleandre”, en atenció a què les flors rosades del baladre desprenen un aroma suau i melós.\nFlors i fulles d’olivera (Olea europaea)\nFlors i fulles de llorer (Laurus nobilis)\nPer a uns altres, però, les fulles del baladre s’asemblen no tant a l’olivera com al llorer (Laurus nobilis; en castellà laurel); el nom grec del llorer, daphne va passar a l’àrab dafle, transformat prosteriorment en ad defla, origen del mot castellà adelfa.\nPodat fins donar-li aparença d’arbre, o bé sense podar, és una de les plantes ornamentals més usades en les mitjaneres d’autopistes, en parcs i en jardins, amb varietats florals de diversos colors (rosa, blanc, vermell…), gammes i tonalitats, com arreplega la preciosa cançó Flors de baladre de l’eivissenc Isidor Marí (podeu escoltar la cançó al final de l’article).\nFlor blanca de baladre (Nerium oleander) / Vicent Lloret\nVariació cromàtica de les flors del baladre (Nerium oleander)\nLes flors del baladre són grans i lluminoses, amb cinc pètals de simetria girada i soldats per la base; allí on comencen a separar-se els pètals hi ha uns apèndixs laminars disposats de tal manera que, vistos des de dalt, fan l’efecte de ser l’ull o la corona de la flor sobre el que s’adhereixen els masculins estams, mentre que el centre queda ocupat pels femenins pistils units en forma de punta de fletxa.\nFlors i fulles de baladre (Nerium oleander), del grup d’etnobotànica Nerium\nEl baladre tòxic\nNo tan sols ha sigut la bellesa del baladre la responsable de la seua fama, sinó també la seua toxicitat: más malo que el baladre, diuen a Múrcia; o baladre, val per matar-te, a la Plana de Castelló. Una toxicitat que afortunadament es detecta amb facilitat gràcies a l’amargor de la planta, que fa escopir-la si per error es tasta alguna fulla.\nFulles de baladre (Nerium oleander) / Neus Garrigues Carbó (RAWRn)\nMalgrat la possibilitat de què el tòxic siga rebutjat per l’amargor, a moltes comarques es troben cançonetes similars a aquesta dels Valls del Vinalopó, de l’Alacantí o de la Plana.\nA mig camí entre la realitat i la ficció, la memòria oral ha transmés que durant la Guerra del francés (1808-1814), tota una companyia de mercenaris napoleònics va morir en menjar carn a la brasa feta amb rames de baladre, que no perd la toxicitat quan es calfa; unes brases que els havien preparat els veïns de Mutxamel (comarca de l’Alacantí) farts d’uns ocupants que els havien requisat els aliments i ocupat els habitatges.\nTot i el seu perill, el baladre ha tingut aplicacions beneficioses, la més notable de les quals era bullir les rames per facilitar el buidat de la medul·la, tallar-les en petites porcions, unir-les entre sí longitudinalment mitjanant fil o cordeta i fer-ne cortines de cambra i de corral per evitar l’entrada de les mosques durant l’estiu.\nEl baladre i la festa de Sant Joan\nUna planta tan polifacètica culturalment, tan rica etnobotànicament parlant, no pot ser ignorada la nit de Sant Joan, així, dins el camp de la fantasia existeix la creença popular eivissenca que només determinats baladres, els beneïts, poden ser libats per les abelles, mentre que la resta (bords, vermells, quintos…) tan sols són visitats l’alba del dia de Sant Joan tot just abans que isca el sol ja que, una vegada el sol s’ha fet visible, les abelles que s’han entretingut en les flors moren i fins el mateix dia de l’any següent a eixe baladre no se li apropa cap abella més.\nI si als caragols els passara el mateix que a les abelles de la llegenda d’Eivissa? / Vicent Lloret\nMenys dramàtics són alguns usos del baladre com a corona d’homenatge durant la vespra de Sant Joan. Així, a la Vila Joiosa (Marina Baixa) es fa una mena de ritual en record als mariners que van trobar en la mar la seua sepultura, tot llançant a la mar corones de baladre la vespra de la nit màgica.\nDia de la corona, a la Vila Joiosa\nSí, el baladre, una altra planta santjoanera de la que pots llegir més en la revista Mètode o al llibre Herbari, viure amb les plantes, editat per la Universitat de València.\nbaladre Plantes de Sant Joan tòxica


València després de Grezzi serà millor - ACCIO ECOLOGISTA-AGRO\nArrel de la web > Col·lectius > València en Bici > València després de Grezzi serà millor\nValència després de Grezzi serà millor\nEl Cap i Casal pedaleja cap a un nou model de ciutat\ndijous 19 de gener de 2017, per AE-Agró\nA diferència dels vaticinis d’aquells que han governat un quart de segle en esta ciutat (i em referisc al PP però també a certes organitzacions socials com la del Mercat Central) València serà com ho són ja algunes de les més importants urbs d’Europa i el món. Ciutats on ja no es premia a qui contamina més, ocupa més espai públic privatitzant-lo amb el seu cotxe, creant perill de mort entre vianants, ciclistes i altres conductors o generant eixa mala llet que provoca el creure-se el que diu la publicitat i que els embossos sempre s’encarreguen de contradir. I és que 25 anys fent el que a un li ve en gana dóna per a pensar que quan un regidor fa el contrari, posant en pràctica el seu programa electoral, ho fa necessàriament sense respectar a ningú i imposant les seues idees i costums.\nTé raó el senyor Quirós quan diu que l’automòbil és un brollador inesgotable de diners, que dóna molt. Dóna molt, sí, sobretot maldecaps. A qui el posseïx gràcies a l’IBI, l’IVA, l’impost de tracció mecànica, les reparacions, el carburant, els guals, la zona blava, les multes, la grua, etc, etc, (encara que sense que per això siga conscient que, a pesar de tot, eixos gastos no paguen tot el dany que provoquen en el medi ambient, la dependència econòmica que genera la importació de petroli, la despesa sanitària, els danys col·laterals de la violència vial?). Però, sobretot, a qui no el posseïx, que ha de suportar-lo sí o sí en els seus carrers, places i jardins.\nS’equivoca quan diu que la bicicleta no dóna res. Dóna sobretot plaer i benestar a qui la porta entre les seues cames. Però, també a qui només la vorà passar en una calçada pacificada o el carril bici (no per la vorera, clar està), doncs ni soroll, ni fums tira.\nMolts hem esperat anys a un senyor Grezzi, o a algú que se li pareguera, per a tornar als nostres carrers el silenci, un aire més o menys sa o un espai on, a més a més de desplaçar-nos, poguérem conviure. I és poc el que el senyor Grezzi ha tingut temps de fer, però va en la bona direcció.\nDe moment, és només l’inici i com tot inici encara una part de la ciutadania (una altra ja ho ha sentit al passejar els diumenges per una Plaça de l’Ajuntament sense cotxes o al Barri del Carme, o al trobar un pas de vianants a pocs metres i no a cent metres per a creuar un carrer) no aconseguix albirar el que serà viure en una ciutat on el protagonista serà el ciutadà de tota edat i condició i no, com fins ara, que els xiquets i els ancians estan relegats al parc, ciclistes i vianants no troben més que traves, els turistes no la poden recórrer amb tranquil·litat amb bici i els conductors presos de les seues pròpies creences acaben en l’embós.\nTé raó el senyor Martín Quirós quan diu en estes mateixes pàgines que caldrà adaptar-se a eixe "desgavell" (i afig jo: que torna el principi d’allò Natural a les nostres vides), perquè la ciutat del dispendi, aquella dels "grans esdeveniments", que donaven diners (a alguns i algunes), i el partit polític del saqueig de les arques públiques va passar a l’oposició pels seus propis mèrits.\nAntonio Llópez, membre fundador de València en Bici-AE Agró.\n*Este article va ser publicat originalment en castellà pel diari Levante-EMV el passat dijous, 12 de desembre de 2016.\nVeure en línia : Pista de gel a la Plaça de l’Ajuntament?\nTren sí, però amb bici\nUna cadena humana per a democratitzar el Carrer Alacant\nEl Carrer Alacant necessita una solució immediata\nPluja, contaminació i col·legis\nAmabilitat i respecte\nRodalia de València pensa en la bici\nGuia per a viatjar en Bici+Tren amb RENFE\n"Pedaleig Solar" al Cap i Casal


El Gordo Lotto en línia\nEl Gordo Lotto Jackpot\nL’espanyol mitjà gasta una quantitat impressionant de 60 € en el pot de loteria El Gordo el 2009. Doncs bé, la xifra € 60 no pot semblar ser un gran problema, però si vostè multiplica això amb la població espanyola, que pot estar sense parla. Coneguda com la loteria de Nadal de l’Espanya, la loteria El Gordo Jackpot en línia realment ha regalat € 2,3 mil milions en premis només en 2009. Si això és una cosa que passar, vostè ha de reservar el seu seient a l’avió a la riquesa ASAP.\nJuga normalment un cop a l’any per Nadal, El Gordo (El Gordo) és una loteria pot jugat a Espanya. Aquest pot de loteria és molt diferent de les altres loteries comparables al món, ja que només hi ha 85.000 números de la loteria disponibles (de 00.000-84.999) i el sorteig de la loteria és un esdeveniment molt especial que porta molt de temps per configurar i executar.\nPer què el Gros loteria en línia Jackpot únic?\nEl sorteig en si és molt únic i diferent. Gairebé no hi ha maquinària o tecnologia involucrada. Una enorme esfera està ple de boles de fusta, cadascun dels quals té un dels nombres de 5 dígits en ell. Una segona esfera conté les boles amb els premis. El sorteig es realitza per dos nens, que prenen una bola de cada esfera, que defineix el número guanyador i el premi que aquest número ha guanyat.\nTotalment dibuixat per la mà de l’home, la loteria El Gordo Jackpot en línia és molt únic i un dels més buscats a l’Europa continental. Hi ha tres premis majors i més de 1000 els més petits, i els números que en part coincideixen amb els números de la part superior tres premis guanyar alguna cosa així. Així que comenci a aixecar les possibilitats de guanyar una mica.\nEl Gordo és un dels majors premis de loteria de l’món, amb un total de premis de més de 3 mil milions d’euros a l’any (a partir d’ara i que va en constant augment), i es pot obtenir fàcilment una entrada per aquest en línia – simplement feu clic un dels enllaços de l’esquerra o la dreta per escollir el seu número de la sort, o anar a RedFoxLotto! no ha de ser espanyol o ciutadà europeu, qualsevol persona major de 18 anys pot jugar el Lotto el Gros.\nCom i per què hauria de jugar el Gros línia Lotto Jackpot?\nNo és membre de RedFoxLotto avuiper assegurar-se que reservi el seu seient a la riquesa. Tot el que heu de fer és verificar a si mateix i completar el pagament i RedFoxLotto s’ha d’assegurar que un bitllet es compra en el seu nom pel premi més gran de loteria El Gordo en línia. El tiquet amb el seu número seleccionat serà lliurat a vostè en la seva porta i en el cas que vostè guanya una fortuna, sinó que també ajudarà a assegurar-se que els diners van a vostè el més ràpidament possible.\nAmb només 85.000 números i el món espera, es recomana que reservi el seu bitllet amb el nombre favorit d’avui. Després de tot, els diners de el premi és un dels més grans en el món i que podria fer més amb ella ..


Tractaments facials per a l'estiu a ServiEstètic\nTractaments facials per a l’estiu\nTractaments facials per a l’estiu https://serviestetic.com/wp-content/uploads/2019/06/TTMS_ESTIU.jpg 507 338 ServiEstètic ServiEstètic https://secure.gravatar.com/avatar/3478e4cf43b6d670c26b078967dd7cd7?s=96&d=mm&r=g 17/06/2021 22/06/2021\nAvui dia, existeixen tractaments facials per a l’estiu que t’ajuden a lluir la teva millor cara i que estan especialment recomanats per a la temporada estival. A continuació, et recomanem els millors tractaments facials per a l’estiu que realitzem a ServiEstètic.\nAquests tractaments tenen com a objectiu reposicionar i millorar l’aspecte facial de manera subtil, discreta i amb resultats òptims per presumir d’un cutis radiant, una mirada rejovenida, una pell uniforme i sense taques o uns llavis suaus i turgents.\nEs tracta de procediments que es realitzen en sessions curtes, no són especialment dolorosos i tenen efectes immediats i de llarga durada, encara que, en tractar-se de tractaments amb materials reabsorbibles, s’han de repetir al llarg del temps.\nEl més interessant d’aquestes tècniques és que els resultats rejovenidors són naturals i discrets, per la qual cosa el pacient no se sent ni defraudat ni amb un aspecte irreconeixible quan acaba el tractament.\nBotox per eliminar arrugues i potes de gall\nSi el que busquem és millorar l’aspecte general del nostre rostre amb signes de rejoveniment general, els tractaments amb botox és una opció molt efectiva. Actuen a més com un potent regenerador, frenant el trencament epidèrmic i fomentant la producció d’elastina. Habitualment s’utilitza sobretot per eliminar les arrugues de l’entrecella, del frontal superior i les conegudes com a “potes de gall”.\nÀcid hialurònic per a la zona d’ulls i cara\nEs pot realitzar mesoterapia facial amb infiltracions d’àcid hialurònic de densitat mitjana en tot l’arc ciliar a nivell profund i des de la cua de la cella fins al naixement del cabell en sentit ascendent i de forma vectoritzada per reposar i reposicionar el despenjament cutani. Els resultats romanen al voltant d’un any.\nD’altra banda, si el que volem és eliminar el despenjament i recuperar la tersura de l’òval facial, existeix un tractament amb àcid hialurònic amb el qual es crea una xarxa interior a la zona de l’os zigomàtic perquè el terç mitjà del rostre recuperi la fermesa de forma immediata, reposicionant els volums. El pòmul es projecta de forma harmònica, es disminueixen les ulleres i les borses i s’evita que els solcs nasogenians i les línies de la comissura dels llavis es marquin exageradament.\nAquestes infiltracions es realitzen amb un àcid hialurònic més dens i molt mal·leable, que permet definir molt millor el rostre amb uns resultats molt naturals i uniformes.\nÀcid hialurònic per a uns llavis turgents\nPer finalitzar, si el que volem és aconseguir uns llavis més turgents, amb el tractament d’àcid hialurònic podem obtenir-los de manera ràpida i indolora. S’aplica una tècnica d’injecció en quatre punts, dos en el llavi superior i dos en l’inferior per tractar la vora labial, el codi de barres i la unió entre mucosa i submucosa.\nLa combinació d’àcid hialurònic de baix i alt pes molecular aconsegueix rejovenir, donar volum i contorn al llavi de forma natural i duradora, corregint la pèrdua de to i densitat i les línies fines que s’incrementen amb el pas del temps. Aquest tractament compta amb una alta tolerabilidad i absència de nòduls inflamatoris i està especialment indicat en pacients que presentin llavis fins o contorns labials poc definits, o amb la textura envellida.\nSi desitges corregir o ressaltar alguna part del rostre, una bona opció és optar pels tractaments segurs i eficaços de medicina estètica que et proposem.\nDemana la teva primera visita gratuïta a ServiEstètic trucant o enviant missatges via WhatsApp al 625 334 334. Un especialista en estètica t’informarà sobre el tractament triat.\nLa teva bellesa, el nostre compromís.


30 lliçons apreses sobre la vida i l'amor en 30 anys: un nou mode\n30 lliçons apreses sobre la vida i l’amor en 30 anys\nReconec que he tingut por de complir gairebé 30 anys des que vaig fer 22 anys. Cada any que passa, he sentit una por de ser molt més a prop. Ara que he arribat al que feia temps que considerava una destinació temuda, he de dir ... en realitat és bastant increïble. Com la majoria de la gent, els meus vint anys estaven plens de males eleccions, massa trets, poca son, massa preocupació, valuoses lliçons de vida, ignorant les lliçons, repetint els mateixos errors, dubtes sobre si mateixos intercalats amb sentiments al cim del món, desídia financera, desídia emocional, a l’espera que tot caigui perfectament al seu lloc i s’enfronti a la dolorosa constatació que el món real no és tot el que s’ha convertit. Però ara que han passat els meus dies de vint-i-cinc anys, no puc evitar sentir-me agraït i, si no m’atreveixo a dir-ho, m’he dotat de fins on he arribat.\nCada any, en complir el meu aniversari, m’agrada reflexionar sobre les lliçons apreses, els moments definitius i si segueixo endavant o estic quiet. Com que gran part del que escric està informat de les meves experiències, no se m’acut cap manera millor d’acomiadar-me dels meus tumultuosos anys 20 i d’iniciar els meus (tant de bo!) Pròspers anys 30 que amb les 30 millors lliçons que he après sobre la vida i amor.\nAquí els teniu (sense cap ordre particular):\n1. Deixa de buscar amor; fes-te un vaixell per rebre’l. Mai no podreu experimentar l’autèntic amor fins que no conquereu les barreres que us impedeixen rebre’l. Això s'aplica tant si sou solters com si teniu una relació.\n2. El desamor és una benedicció o una maledicció; depèn de tu. Un trencament devastador pot destruir-te o fer-te més fort. No importa el greu que t’hagi fet mal, tu ets l’únic que aconsegueix decidir si seràs víctima o heroïna de la història de la teva vida.\n3. Deixa de preocupar-te ... tot anirà bé.Ningú no mira cap enrere i diu: 'M'agradaria haver passat més temps preocupant-me'. Estalvieu l’energia mental per a coses que realment us mouran en una direcció positiva.\nno persegueixo ningú\n4. No espereu a inspirar-vos, busqueu la inspiració. Sí, de vegades sentiràs una onada d'inspiració, seuràs i crearàs una cosa fantàstica ... però aquests moments són regals rars i no són la norma.\n5. No es poden guanyar tots. Un dia vaig lamentar-me amb un amic d’aquest noi que simplement no es comprometia amb mi. No podia entendre per què ni quin era el problema. En lloc de treure simpatia i la típica conversa de 'Ets massa bo per a ell', em va semblar mort als ulls i em va dir: 'No els pots guanyar a tots. Deixeu-ho anar '. Tant si es tracta de cites com de la vida en general, aquestes són paraules per viure.\n6. La felicitat no només passa. Creem la nostra pròpia felicitat. No ve de tenir el cos perfecte, la feina perfecta, el nuvi perfecte o la bossa de dissenyador més calenta. La felicitat no només apareix a la vostra porta com un accésit per anys de patiment. Cal plantar les llavors de la felicitat i atendre-les diàriament.\n7. Exercici. De debò, només cal aspirar-lo i fer-ho. Per molt que no vulgueu, mai no us penedireu. I com més ho fas, més es converteix en una part arrelada de la teva rutina.\n8. L’amor de conte de fades no existeix. El tipus d’amor boig, apassionat, que no pot menjar ni dormir, existeix ... s’anomena enamorament i té una vida útil molt curta. L’amor veritable no és quelcom que només us agafi el control, és una cosa per la qual treballeu i cap a on, i no sempre és bonic ni fàcil.\n9. Viu el moment. He passat la major part de la meva vida rumiant sobre el passat o preocupant-me pel futur. Quan vaig aprendre a estar aquí mateix, ara mateix, em vaig adonar que el present és realment agradable.\n10. No espereu que les coses caiguin al seu lloc. No ho faran. Cal posar-los on vulgueu.\n11. No seràs feliç 'tan aviat com ...' Tan bon punt perdo deu lliures ... tan bon punt tinc un nou treball ... tan bon punt em surto del deute ... tan bon punt tinc un xicot. Tot el que espereu per ser feliç, recordeu que la felicitat no és el resultat de 'tan aviat'.\n12. Els homes no determinen el vostre valor. Potser aquest va enganyar i aquest no li va enviar cap missatge de text i l'últim li va fer fantasma ... i què? Cap d’ells no és l’àrbitre del vostre valor, només vosaltres.\n13. No es pot agradar a tothom. Simplement deixeu de provar-ho. De vegades defraudaràs la gent, però ho superarà. Prometo.\n14. El que se sent com el pitjor que mai podria passar us pot conduir al camí de les millors coses que teniu a la vida (sens dubte, aquesta és la història de la meva vida). Intenteu no entrar en pànic a la meitat d’una frase ... no sempre sabeu què passa.\n15. Envolta't de gent positiva. Ets l’empresa que mantens; tria sàviament.\n16. L’amor no és el que s’obté; és el que dones. Molts de nosaltres caiem en el parany de centrar-nos en allò que no tenim en la nostra relació. No truca prou, no és prou afectuós, no em treu prou. En lloc d’espantar-vos en allò que no obteniu, canvieu el vostre enfocament cap al que podríeu donar. Centreu-vos en com apareixeu en la relació, en què hi poseu, en com podeu estimar millor.\nMÉS: 5 idees errònies habituals sobre l’amor\n17. Utilitzeu protecció solar. De debò. Potser tinc 30 anys, però tinc la pell dels primers 20 anys com a resultat de protegir-me diàriament (i durant tot l'any) i quedar-me sota un paraigües en lloc de rostir-los al sol. No sempre va ser fàcil per a mi abandonar una resplendor besada pel sol, però va valer la pena.\n18. Declutter. No deixa de sorprendre’m la quantitat de merda que pot acumular. Hi ha alguna cosa molt vigoritzant en fer balanç de les coses de la vostra vida cada cert temps i desfer-se d’allò que no és necessari. (Això s'aplica tant a les pertinences físiques com a les persones i les emocions negatives.)\n19. Sent la por i fes-ho igualment. Mai fa menys por, així que només cal aspirar-lo i alimentar-lo.\n20. Deixa de voler el que no et vol. De debò, seguiu endavant.\n21. Si creieu que tots els homes són uns idiotes ... potser només teniu mal gust en els homes. Tots els homes de la meva vida eren 'emocionalment indisponibles' fins que vaig deixar de sortir amb homes indiscutibles. És curiós com passa això ...\n22. Sigueu agraïts. Intenta pensar en dues coses de la teva vida que agraeixis cada dia. Pot semblar una tonteria, però pot ser transformador.\n23. Prendre decisions financeres encertades. Sí, sortir i gaudir de coses agradables és divertit, però això mai no us pot donar la mateixa comoditat que tenir diners reservats com a estalvi.\n24. De vegades tu ets el problema.No sempre és fàcil reconèixer-ho i admetre-ho, però és un signe de maduresa i autèntica consciència de si mateix.\n25. Deixeu-ho anar. Tenir rancors et fa més mal que l’altra persona.\n26. Ningú no sap realment què fa. No estàs sol.\n27. Ser vulnerable no et fa feble ...i negar les emocions i posar un front no et fa fort. En realitat et fa bastant sol.\n28. Menja sa. Simplement et fa sentir i lluir molt millor.\n29. Comenceu el dia amb força. M’he adonat que aquells dies en què he aconseguit molt abans de les 10: 00h solen ser els millors dies.\n30. Abandoneu els pesar. Hi ha molts camins que podríem haver pres, opcions que podríem haver fet, coses que ens agradaria haver fet de manera diferent. No serveix de res guisar. Mireu enrere prou temps com per trobar una lliçó que us ajudi a créixer i que no us permeti repetir el mateix error, ni un minut més.\nMÉS: Lliçons de relació que voldria saber abans\nprefereixes provocar pensaments\nmary abans m’agradava rebre correus electrònics d’un nou mode, ara només reben anuncis de vendes cada matí intentant que paguin per veure vídeos que m’ensenyaran “aquesta paraula màgica que el farà canviar la seva ment ”... o el que sigui. lame / boring / sleazy 9 de juny de 2016 a les 12:40 rk Tinc aquest article marcat com a marcador i el llegeixo sovint. gràcies per un altre gran missatge. 24 de març de 2015 a les 14:51 gayana estic d'acord amb vosaltres, moltes gràcies per compartir aquests savis pensaments sobre la vida. 12 de febrer de 2015, 14:09 lina manrique les paraules no poden explicar el significat d'aquest blog per a mi, moltes gràcies. 4 de febrer de 2015, a les 10:11 del matí christy No puc expressar quina repercussió heu tingut a la meva vida !!! Em llevo preparat per llegir un mode nou al meu correu electrònic. Estic molt agraït per tots els canvis positius de la meva vida gràcies a vosaltres. 4 de febrer de 2015 a les 06:28 kanchan és molt útil :) ... gràcies per aquesta sabrina 4 de febrer de 2015 a les 5:08 elaine feliç aniversari sabrina i anm !! Estic en camí de 30 anys aquest any i aquesta llista vostra acaba d’arribar a casa! Sóc una mare divorciada (fa gairebé 2 anys) amb 2 fills increïbles, vaig trobar la felicitat dins meu i sé que t’agrada recollir cites i refranys, jo també ho faig. el meu preferit és 'no siguis una dona que necessiti un home. sigues una dona que necessita un home! ” no per aconseguir un home, sinó per aquell que sigui capaç d’assolir els meus estàndards i compartir els meus valors bàsics, estimar la vida i ser feliç. Recorre a la meva col·lecció sempre que necessiti una recollida. potenciar, animar i recordar-me que m’estimo, ser feliç amb qui sóc i també créixer com a persona. Dit això, va ser un moment sorprenent per casualitat quan vaig conèixer l’home que tinc ara mateix en una relació molt jove i de llarga distància. jove és a dir que el vaig conèixer fa poc menys de 2 mesos mentre estava de vacances. mai vaig pensar que passaria, però això no em va molestar ni una mica! de manera que anem prenent les coses lentament i de manera constant, coneixent-nos a nivell intel·lectual i emocional (que és una mena d’avantatge a distància llarga!), té 3 fills, també divorciats, i un senyor tan gran. no acostumat a que els homes siguin tan considerats, cosa que fa que sigui tan refrescant i diferent. així que teniu raó quan dieu que trobeu els 'homes bons' en aquest món quan deixeu d'anar pels 'nois dolents' emocionalment indisponibles i proveu de trobar la felicitat en un lloc que no sigui dins vostre. Estic molt agraït que m’hagi trobat amb anm i que els correus electrònics de tu i eric siguis realment una cosa que val la pena llegir i valorar. així que gràcies per dedicar-vos el temps i l’esforç per compartir els vostres pensaments, consells i experiències amb les dones (i els homes, per descomptat !!) del món. i a totes les senyores que llegeixin això, puc compartir aquest pensament: seguiu el vostre propi camí de maó groc com un cap !!! que tingueu un dia fantàstic! 4 de febrer de 2015 a les 03:22 rita m'ha encantat molt el teu comentari. estic en el mateix camí d’acomiadament dels meus 20 anys. sóc tan amorós de la vostra positivitat. gràcies pels ànims. feliç aniversari sabrina nd anm. 4 de febrer de 2015 a les 13:54 leandria aquest article està ple de coneixement i saviesa; exactament el que necessitava ara mateix. gràcies! ???? 3 de febrer de 2015 a les 22:39 mimi amor! gràcies 3 de febrer de 2015, a les 21:49 Dawn diré que he començat a aprendre aquestes coses al voltant de la teva edat. en els darrers 15 anys, molts d’ells s’han provat una i altra vegada. alguns d’ells per fi els tinc ara. aquesta és una llista fantàstica. un voldria que la gent aprengués a una edat molt més jove ... estalviant-se molta energia i temps perdut. gràcies pel recordatori que es tracta de veritats universals no només per a unes poques. 3 de febrer de 2015 a les 20:48 isa feliç aniversari sabrina i nou mode !!! paraules sàvies per a una dona tan jove, voldria saber-ho quan tenia la teva edat. No em puc queixar, però la vida hauria estat molt més fàcil si sabés el que saps ara. se sent bé aprendre a tenir una vida amorosa millor. per a mi el compromís és una gran paraula independentment i sóc prou tossut com perquè les coses funcionin quan l'oceà és rocós en el meu matrimoni de més de vint anys amb fills i un marit meravellós. si necessito ajuda quan el vaixell s’enfonsa, vaig a buscar-lo i el vostre llibre i les vostres paraules sempre m’ajuden. moltes gràcies per tot el que heu donat i el nou mode. nosaltres. 3 de febrer de 2015 a les 17:27 mb feliç aniversari sabrina. coses guais. gràcies per tot el treball, el temps i l’esforç que feu per crear i compartir contingut de qualitat (juntament amb Eric!). Actualment estic treballant al núm. 27 :). segur que ho recordaré i seguiré creixent. adéu! 3 de febrer de 2015 a les 17:17 jessica hola, he estat seguint un nou mode des de fa un temps, però mai respon a cap article. però després de llegir-lo, vaig sentir el desig de compartir la meva experiència sobre els 30 anys. Sempre vaig fer un pla per a la meva vida, sabia exactament el que volia quan vaig complir 30 anys. Volia casar-me i tenir almenys 1 nen, una feina fantàstica i una bonica casa en un barri tranquil. Jo estava casat, vivia (encara) en un barri tranquil ... però això és tot. realment no em sentia viu i feliç. des que vaig complir els 29 anys, vaig sentir una gran por i pànic per complir 30 anys i els objectius que em vaig proposar per a la vida. Tinc 30 anys des del 29 de juliol. va ser un any terrible. Vaig fotre la vida que tenia amb el meu marit. Estava tan espantat de fer 30 anys que vaig fer coses molt estúpides. no vam poder tenir fills el que em va causar molt de mal i vaig tenir una gran depressió. un cop superat, vaig sentir el desig de canviar definitivament la meva vida. No sé per què, però vaig tenir la idea, ara és el nostre no fer mai canvis. Com he dit, he fotut les coses bastant malament, he acabat trampant al meu marit. Em vaig sentir atrapat i sufocat per ell, ho sé, és un excuus coix. però és com em sentia en aquell moment. necessitava la meva llibertat per seguir fent les meves coses. vam canviar tots dos en els set anys que vam estar junts i en algun lloc del camí ens vam perdre i volíem coses diferents a la vida. per descomptat, tenia el cor trencat quan li vaig dir que tenia una relació amb un home que tenia 10 anys més que jo. després de dir-li al meu marit que vaig trencar l'assumpte. vam intentar començar de nou, però d'alguna manera no estava segur que volgués reconstruir alguna cosa amb ell. perquè, veieu, crec que tot passa amb una raó. Tenia aquesta veu al cap que em deia que no era el camí correcte. Estava molt confós i necessitava temps per deixar lloc i pau al meu cap. Vaig demanar temps al meu marit i viure apartat una estona. no va entendre allò que em va apartar encara més d’ell. Mentrestant, vaig entrar en contacte amb un altre tipus, podia parlar amb ell i teníem les mateixes idees sobre la vida i la societat en general. teníem el mateix boig des de l’humor i sentia que era el primer que realment m’entenia. No em feia vergonya compartir amb ell les meves idees boges sobre la vida. Volia passar temps amb ell, igual que amics, ni més ni menys en aquell moment. ens vam conèixer i va ser surrealista! vam parlar de la nostra vida i de les lluites que vam tenir tots dos. simplement se sentia bé. després d’això parlàvem tots els dies, teníem llargs treballs llargs, sobretot fins a la nit més profunda. ens vam reunir per segona vegada i només hi havia una facilitat amb nosaltres, el silenci no se sentia gens incòmode. era realment estrany i rar. el meu marit no sabia del meu contacte amb aquest home. però finalment li vaig dir. Li vaig dir que volia unir-me a aquest 'nou' home a un viatge al mar. va ser quan tot va acabar amb el meu marit. em va donar un ultimàtum, si em vaig unir a ell, s’havia acabat entre nosaltres. ara puc dir-vos que no tracto molt bé els ultimàtums, així que vaig anar al mar per tots els motius equivocats i aquest va ser el final. el meu marit volia divorciar-se ... tot això va passar ara fa aproximadament un any. He après moltes coses aquest darrer any, sobretot sobre mi mateix. al cap d’uns mesos, em sap greu haver-me allunyat del matrimoni. però vaig haver de tractar-ho i ara els lamentacions han desaparegut. Vaig aprendre que l'amor és una cosa que no es demana coses els uns als altres. l'amor en estat pur és incondicional. està malament esperar que algú t’estimi només perquè l’estimes. Vaig aprendre a no tenir mai expectatives, perquè shakespeare tenia raó, són l’arrel de tot dolor. no sou propietari de ningú, només perquè tingueu una relació de parella no vol dir que pugueu reclamar a aquesta persona. El noi és ara el meu xicot des de fa un parell de mesos i va molt bé. ens donem temps i espai per fer el nostre propi tipus de coses i això realment va donar els seus fruits. Mai no vaig pensar que seguiríem en la vida de l’altre, però mireu, cada vegada ens apropem cada vegada que ens veiem. des que vaig deixar anar la idea que he d’analitzar tots els petits detalls del nostre contacte, se’m va obrir realment. vivim ara dia a dia i és una bona manera de pensar, parlem de futur i coses, però no fem grans plans, ens encanta improvisar. fa que el temps junts sigui molt més intens. Crec que estimo molt aquest home i estic segur que ell també m’estima. no cal dir-ho, ho sentim i ho veiem entre nosaltres i en allò que fem l'un per l'altre. ha estat un gran viatge per a mi, em vaig retrobar i vaig tornar a somiar. complir 30 anys va ser un gran problema i vaig perdre molt perquè m’espantava, però ara que miro enrere aquell any, tot el que passava era el que necessitava per reinventar-me. 3 de febrer de 2015, 14:52 queenbeetv tothom té expectatives. és com esperem que aniran les coses, siguin bones o dolentes. en això heu basat les vostres accions: les vostres expectatives. esperaves que la teva vida amb el teu marit continuaria malament. esperaves que la teva vida amb el teu nou xicot continuaria bé o no hauries seguit aquest camí. tothom té expectatives. quan treballeu o invertiu temps en alguna cosa, espereu algun tipus de recompensa. no hi ha molta gent que no ho faci. això és la supervivència. no és bo malgastar energia excavant patates per sopar i després no hi ha patates a terra. és bo gaudir de les coses en aquest moment, però també calen expectatives si voleu assolir un objectiu determinat. si una dona va a tenir un fill, portarà algú més a aquest món i aquest nen necessitarà suport i estarà protegit per tanta gent com sigui possible. per tant, és important casar-se si vol tenir un fill. si un home no pot / no pot comprometre’s amb una dona, com es comprometrà amb el seu fill? la mare és una part important del benestar del nen i, si l’home no es pot comprometre amb el benestar de la mare, no es compromet amb el benestar del nen. no tingueu un fill fins que no tingueu el compromís d’un home. ja no és només la vostra vida, sinó la vida d’una altra persona en línia. els homes que no es poden comprometre no es comprometran amb el seu fill (influència ambiental / alimentària). a més, els homes que no poden cometre tenen trastorns d'ansietat (etc.) (influència interna / natural) o es sentirien més tranquils i segurs en assumir un compromís. això indica problemes mentals de base genètica i, com a tal, l'home no tindria els millors gens per reproduir-se i podríeu acabar amb un nen amb problemes emocionals i mentals heretats genèticament, combinats amb cap home que us ajudi i us ajudi aquell viatge difícil. un home que pot cometre és una indicació d’una persona sòlida i segura que no té trastorn d’ansietat (per exemple, malestar). Crec que si teniu un fill, esperareu, sense tenir-ho en compte, que el nen estigui sa. bé, la millor manera de fer-ho seria criar amb un home estable i amb bones expectatives pel que fa al vostre futur junts; i així es pot comprometre. també cal ser estable i no anar a dormir quan s’avorreix. posa fi a les teves relacions d’una manera honorable. als lectors d’aquí no els agradaria que fos un noi que escrivís i s’avorrís i dormís amb la seva dona; i no és diferent per a una dona que ho faci a un home. Em sap greu que potser tu i el vostre marit no fos el partit correcte, però sembla que era un pacient, posa't de peu; i un noi que cargolarà la dona d’un altre home no sembla un home tan dret. potser és bo que no tingueu cap expectativa en aquesta relació. 3 de febrer de 2015, 16:20 jessica Admeto que vaig cometre un enorme error enganyant el meu marit. Seré l'últim a negar-ho, no sóc el tipus de persona que amagarà els meus errors. i no només vaig dormir, em vaig enamorar de l'home amb qui tenia una relació. encara no hi ha excusa, ho sé. però entre el meu exmarit i jo passen moltes coses que no estan obertes a discussió ... no sóc la persona que enganya algú així. i per a la vostra formació, el meu xicot ara, no és el mateix amb el qual tenia una relació, és responsable i estable i va fer un compromís. no vaig dir que sí, ho prenem lentament i no empenyem les coses. i no tinc previst tenir un fill durant els propers anys. I m’adono del que necessita un nen ... no ho necessito explicat així. Tampoc esperava que les coses amb el meu xicot anessin bé. Comencem a veure'ns amb la idea, a veure si això va, per ser honest, en realitat mai vaig pensar que acabaria com ara. i crec que passen les millors coses quan no espereu que passin. Sé que fer trampa és un tabú, però prefereixo ser honest al respecte que pretendre que no sigui emocionant ... Sóc una persona estable, no sóc una dona mental boja que tingui molts problemes. Em vaig fer veritat molt i vaig haver de trobar-me de nou i ja està. No em fa vergonya parlar d'això, la gent comet errors, molts si m'ho demaneu, però fingir que el vostre sant no us ajudarà a créixer. 3 de febrer de 2015 a les 16:46 Aries com pots dir que no només fas trampes quan enganyaves al teu marit més d'una vegada. encara més sorprenent és que li diguéssiu alguna cosa que fos realment sorprenent per a ell que es divorciés de vosaltres perquè clarament tots dos no éreu feliços i espero que tant vosaltres com ell trobeu algú que us faci feliç. disculpeu la gramàtica i la puntuació que estic parlant a la meva tauleta. 3 de febrer de 2015, 22:55 jessica no vaig dormir amb el meu nou xicot fins que el meu ex marit i jo ens vam separar. vam acordar que tots dos anem pel nostre propi camí sense estar junts per obtenir una nova felicitat. Li vaig dir tot, sabia del meu afer i ell sabia que jo també coneixia algú altre. de totes maneres, encara estem en bones condicions entre nosaltres. tots dos trobem nova felicitat. es tornarà a casar a l'abril i estic molt content per ell. encara som amics i ara ho fem molt millor que mai com marit i dona. Li desitjo tota la felicitat que mereix i això també ho desitja per a mi. :) 4 de febrer de 2015, 1:23 a.m. queenbeetv no hi ha dubte que fer trampes no és excitant. per descomptat, és (duh!) (coses emocionants fan que el cervell alliberi més dopamina (substància química del cervell que proporciona alegria i motivació) i aquestes accions suggereixen que és possible que tingueu deficiència genètica de dopamina, cosa que us provocaria accions que causessin un alt alliberament de la dopamina per ajudar al cervell (mutació google mthfr mthfrsupport.net, etc.) La mutació mthfr impedeix l’absorció / metabolització del folat b9 (una vitamina important del complex b) i que pot causar deficiències de dopamina i serotonina i, a continuació, la gent farà comportaments que causaran més producció i alliberament de dopamina, com ara comportaments de risc com tenir relacions o alcoholisme o abús de drogues. Aquest és l’intent del cervell d’obtenir més dopamina a la sinapsi (l’espai entre les neurones del cervell). Hauríeu de provar els vostres gens a 23andme.com per veure si teniu una mutació mthfr. Després d’obtenir les dades en brut, pengeu-les a mthfrsupport.com per obtenir un informe processat i, a continuació, truqueu al doctor Andrew Rostenberg en b oise, identificador per obtenir les dades analitzades. si teniu aquesta mutació, pot causar bífida espinal, autisme, síndrome de Down i altres defectes congènits al vostre fill, i també un major risc d'avortament involuntari. la possibilitat que això passi es pot reduir enormement si es coneixen quines són les seves mutacions gèniques i després es prenen les vitamines adequades durant un temps abans de quedar-se embarassada, a més de prendre-les durant i després de l’embaràs. per tant, planificar un embaràs és molt important. això inclou la planificació genètica i la planificació mediambiental (per exemple, tenir una bona llar estable, feina i matrimoni, o com a mínim un amic o parent compromès que pugui ser parental), a part de la neurociència, etc. compromís quan et vas casar. una aventura és enganyar. si us heu equivocat i us heu casat amb la persona equivocada, acabeu les vostres relacions amb honor. voldries que algú et fes això? Jo crec que no. en qualsevol cas, es fa el que s’ha fet i estic segur que actuaria de manera diferent ara. us desitjo bé i espero que us funcionin :) ps: no hauria d'haver cap estigma perquè algú sigui una 'dona mental boja' com dieu, ja que ara la ciència sap que és causada per una incapacitat genètica per absorbir correctament el complex b vitamines com el folat (b9) no ens burlem de les persones amb discapacitat física, de manera que no hem de burlar ni menysprear ningú que tingui problemes mentals; i aquesta mutació és molt freqüent. algunes persones la tenen lleugerament i només poden tenir ansietat / depressió, d’altres tenen una mutació més greu i pateixen d’alcoholisme o addicció a les drogues o esquizofrènia o autisme. però el bo és que si la gent sap quins problemes genètics té, pot buscar un tractament adequat i sentir-se millor. 6 de febrer de 2015, 16:33 anna gràcies, sabrina! Visc per la majoria d'aquests i puc dir amb autoritat, que el número u de la vostra llista és tan cert! i donar amor és el regal més gran que podem fer a qualsevol. He après a seguir sent amable, fins i tot quan els altres no em senten amables. no serveix de res que aneu al costat negatiu amb tanta facilitat, seguiu endollant-vos i deixeu-los solucionar-los per ells mateixos. però, he vist algunes coses que m'han trigat molt més de 30 a entendre ... .maja. però, tot s’aprèn a temps. no som tots iguals, així que aneu al vostre ritme, però els vostres consells són sòlids i assolibles. que tinguis un bon dia!! estimo els consells !! 3 de febrer de 2015 a les 14:50 anna ho sento ...... feliç aniversari i nova manera !! 3 de febrer de 2015, 14:51 agratefulreader gràcies per la llista, em veig d'acord amb tots els punts que heu fet ... i aquest any també compliré 30 anys . Suposo que això és el que aprenem realment en 30 anys de vida. :) 3 de febrer de 2015 a les 13:11 lisa gran llista i extremadament perspicaç especialment per a algú de només 30 anys. Sentiu-vos orgullosos de poder reflectir-vos i créixer a partir de les vostres experiències. mooooolta gent no pot superar la seva pròpia porc per arribar a un punt de creixement. agraeixo tant els punts de vista de vosaltres com eric. mantingueu la bona feina i que tingueu un bon aniversari !!! 3 de febrer de 2015 a les 13:03 alayna agraeixo molt. gràcies sabrina 3 de febrer de 2015 a les 12:35 jaime feliç birthdya i benvingut al 30 club !!! les vostres idees són correctes, com és habitual. 3 de febrer de 2015 a les 12:29 pm karen va ser increïble. i feliç aniversari. 3 de febrer de 2015, a les 12:13 pm cindi , un bon consell: el vostre missatge és realment inspirador; gràcies per compartir i animar els altres. i feliç aniversari! 3 de febrer de 2015 a les 12:04 karen mulhern bravo! Em va trigar 10 anys més del que va fer vostè a entendre tot això! tu mires! 3 de febrer de 2015 a les 11:57 victoria love love this !! gràcies 3 de febrer de 2015 a les 11:50 mary molt bons pensaments i molts que comparteixo amb vosaltres. Cal dir, però, que encara sou jove i que la vostra llista pot canviar una mica a mesura que continueu creixent i experimentant la vida. Crec que trobareu que estar agraït funcionarà fins al capdamunt de la vostra llista. sé que ho té per a mi. 3 de febrer de 2015 a les 11:37 del matí melissa avui ho necessitava. gràcies. 3 de febrer de 2015 a les 11:28


el metro de barcelona - línia L3 - Plaça del Centre\nTrens de Catalunya > TMB > el metro de barcelona > línia L3 > Plaça del Centre\n< Les Corts\nL'estació Plaça del Centre de la línia L3 del metro de Barcelona va estrenar-se l'any 1975, amb la posada en servei del tram entre Sants Estació i Zona Universitària. Està situada sota el carrer Berlín, entre Vallespir i Comtes de Bell-lloc. L'estació disposa de dos accessos, un al costat muntanya i l'altre al costat mar de la plaça del Centre, que s'uneixen en un sol vestíbul central. Els metros circulen per un nivell inferior, format per dues vies amb andanes laterals de 94 metres de llarg. L'enllaç entre el vestíbul i les andanes es realitza mitjançant dos conjunts d'escalinates i escales mecàniques a cada andana.\nEl vestíbul de l'estació (maig 2005) Entrada a les escales i escales mecàniques que baixen a l'andana direcció Zona Universitària (maig 2005) Una altra vista del vestíbul (maig 2005) Accés a l'andana (maig 2005)\nUnitat 3000 que va cap a Canyelles entrant a l'estació (maig 2005) Detall de la decoració de l'estació, construïda el 1975 (maig 2005) Un tren que va a Zona Universitària entrant a Plaça del Centre (maig 2005) Metro que va a Canyelles parat a la via 1 (maig 2005)\nDetall de l'andana de la via 2, amb l'accés i el mòdul estàndard amb plànols i intèrfon (maig 2005) Metro que ve de Zona Universitària arribant a Plaça del Centre (maig 2005)


C. de l'Estació, 2-10\n(Edifici El Mundial)\nDesprés d’uns anys de disposar d’un Servei de Català Municipal, el 1992 l’Ajuntament de la Bisbal s’incorpora al Consorci per a la Normalització Lingüística i es crea l’Oficina de Català de la Bisbal, situada inicialment als locals de les Peixateries Velles.\nEl 1998 l’Oficina es trasllada a la seva ubicació actual, a les dependències situades al primer pis del Teatre Mundial, al cèntric passeig Marimon Asprer.\nActualment, l’Oficina de Català de la Bisbal compta amb un equip que fluctua entre dos i cinc treballadors.\nLa docència: demografia i procedència de l'alumnat\nSegons el padró municipal (gener 2012), la Bisbal acull una població de 10.874 habitants, dels quals un 75,7% són persones autòctones i un 24,3% persones arribades d’arreu del món. El col·lectiu més nombrós de persones estrangeres a la Bisbal és del Marroc, amb un 51% del total de nouvinguts. El segueixen Romania, Gàmbia, Hondures, Bolívia, Equador, República Dominicana, Xina, França, Argentina... fins a 56 nacionalitats diferents.\nPer tant, una de les activitats més rellevants en els últims anys de l’Oficina de Català és oferir acollida lingüística a totes les persones que volen aprendre la nostra llengua. Per això, s’organitzen cursos de nivell bàsic i elemental de català, que es complementen amb el programa Voluntariat per la llengua, per tal de donar totes les eines possibles per aprendre català. L’oferta formativa s’amplia amb cursos de nivells més alts: intermedi, suficiència i superior.\nA part de la docència, l’Oficina de Catalàofereix assessorament lingüístic a particulars, empreses o comerços i entitats (revisió de textos, informació sobre recursos i drets lingüístics...) i treballa per la dinamització de la llengua.\nLa Bisbal és la capital del Baix Empordà i se situa en el centre geogràfic de la comarca, travessada pel riu Daró.\nLa ciutat conserva un interessant nucli de carrers estrets, amb vestigis del romànic, de la cultura jueva i nombrosos edificis i elements arquitectònics dels segles XVII i XVIII. Les Voltes, conjunt de cases porticades projectades en el segle XIX, són un tret característic de la trama urbana.\nConeguda bàsicament per la seva tradició ceràmica, la Bisbal és almenys des del segle XVIII un dels centres terrissers més importants de Catalunya i la ceràmica encara és una de les principals activitats econòmiques de la població.\nLa música a la Bisbal d'Empordà ha estat i és un referent de la zona pel fet que, tradicionalment, ha estat un municipi ric en formacions musicals, tant en música de cobla –La Principal de la Bisbal, la Bisbal Jove i l’Escola de Música Conrad Saló– com en tots els estils musicals. Alguns d’aquests músics, com Sanjosex, Mazoni o Miquel Abras, han aconseguit fer-se un lloc en el panorama musical català. Cal fer esment, també, de la discogràfica bisbalenca Bankrobber, un segell musical independent nascut entre Barcelona i la Bisbal d’Empordà.\nLes festes i fires\nLa intensa activitat del teixit associatiu de la Bisbal d’Empordà té com a resultat una àmplia oferta d’actes ludicoculturals al llarg de l’any, entre els quals destaquem les fires:\nLa Fira de Circ al carrer; la Fira Antic Empordà, de caràcter bianual, dedicada a les antiguitats i la restauració, un altre dels sectors rellevants de l’economia bisbalenca, i la Fira Mercat al Carrer de l’1 de maig, que té els seus orígens l'any 1991, fruit de la reinvenció de la tradicional Fira de Cinquagesma, iniciada l'any 1448. Actualment, es tracta fonamentalment d'una fira multisectorial on intervenen els diversos sectors econòmics de la població i un gran nombre de marxants amb productes de tot tipus.


Bolívia ens ha deixat totalment flipats! Teníem la impressió que trobaríem un país molt pobre i sense molts atractius i la impressió no podia ser més errònia. Bolívia ens ha semblat un país encantador, i sobretot riquíssim amb paisatges i amb dues joies que s’han de visitar un cop a la vida: el Titicaca i el sudest amb l’espectacular salar d’Uyuni i els llacs altiplànics.\nPel que fa a les ciutats, La Paz no val massa la pena però Sucre i Potosí, amb la visita a les mines inclosa, són dues joies més a tenir en compte. Ens ha faltat visitar la part de Santa Cruz i el parc nacional Madidí, que són dos llocs molt diferents del que hem vist i tothom en parla meravelles.\nA sobre, és increiblement barat comparat amb tots els altres països sudamericans que hem visitat, i no es veuen massa turistes per enlloc. Així que ja sabeu, si heu d’escollir un destí pel proper viatge i no us espanta el mal d’altura o les carreteres infernals, sospeseu la desconeguda Bolívia. A nosaltres ens ha encantat! ;)\nPer les fotos, aquí teniu la galeria del país i aquí un petit recull de les millors del salar de Uyuni.\nCost mitjà 2 persones/dia: 411,74 bolivianos\nTipus de canvi: 1€ = 9,73 bolivianos\n– Copacabana – La Paz: 15 bolivianos – 3 hores\n– La paz – Sucre: 120 bolivianos – 12 hores\n– Sucre – Potosí: 40 bolivianos (cotxe compartit) – 4 hores\n– Potosí – Uyuni: 30 bolivianos – 6 hores\nNota sobre les despeses: Tot és molt barat! :)\n02-01-2009 - L'illa del sol\n03-01-2009 - La Paz amb una tarda\n05-01-2009 - Sucre: capital!\n06-01-2009 - La ciutat minera\n08-01-2009 - Salar de Uyuni: Espectacular!!!\n09-01-2009 - Llacs, volcans i animals salvatges\n10-01-2009 - Uns banys termals i les últimes joies per acomiadar Bolívia\nHabitació privada amb bany compartit: 35 bolivianos !!\nEstà al carrer principal, molt aprop de port. És justet, amb pocs labavos però les habitacions estan netes i grans. No tenen internet ni cuina. Una opció decent, pero segurament es poden trobar coses millors (i per un preu semblant).\nHabitació privada amb bany compartit: 80 bolivianos\nMolt net i ben situat amb habitacions espaioses. És bastant gran i està a davant del mercat. No té internet i cuina no ho sabem! :)\nHabitació compartida: 45 bolivianos / pers.\nÉs molt gran i maco, el prototip d’hostal de motxilers. Tenen habitacions de preus diferents en funció de amb quanta gent la comparteixes (la nostra era de 4 i tenia bany). Té cuina i varis ordinadors amb Internet (wifi no!). També tenen un intercanvi de llibre gegant i una sala amb DVDs per mirar! A més, està ben situat, però a la seva agència són uns careros! (la visita a les mines ens va costar menys de la meitat amb una altra agència).\nHabitació privada amb bany compartit: 54 bolivianos\nÉs gran i totes les habitacions donen a un pati interior. N’hi ha que estan més cèntrics, però és net i decent. No té cuina ni internet. Si contractes el tour al salar amb ells demana que et regalin la nit de l’hostal!


Solucions concursals - Pime al dia\nLes mesures per afrontar la crisi econòmica que està provocant el Covid-19 bàsicament es tradueixen en ajornaments de deutes, suspensions de pagaments de certes obligacions mentre duri l’estat d’alarma, tramitacions d’expedients temporals de suspensió dels contractes de treball i accés a finançament amb condicions més o menys flexibles. Es tracta de mesures temporals o provisionals que no comporten una condonació o exoneració del deute.\nEl retorn a l’activitat, una vegada s’aixequi l’estat d’alarma, es preveu escalonat i queda clar que s’ha produït un trencament de les cadenes de pagament en tots els àmbits amb la consegüent manca de liquiditat a les pimes i els autònoms. És previsible que, una vegada s’aixequi l’estat d’alarma i el teixit empresarial s’hagi de recompondre, costi un temps adaptar els processos normals de pagament. A això s’hi ha de sumar el retorn dels ajornaments, suspensions i finançaments que avui dia es tradueixen en ajudes.\nNo cal dir que hi haurà pimes i autònoms que, malauradament, no podran sobreviure perquè no hauran pogut accedir a les ajudes actuals o que, podent-hi accedir, aquestes no hauran sigut suficients per remuntar la seva situació de crisi. A més, el retorn de les mesures es pot convertir en una patologia per a les empreses i autònoms que no tinguin un bon pulmó de liquiditat o que no la puguin recuperar mentre han de retornar els deutes ajornats o suspesos.\nEs dona la paradoxa en certes cadenes contractuals que el dret de cobrament exigeix estar al corrent de deutes amb l’administració tributària i la Seguretat Social, la qual cosa comportarà que aquesta condició que no es pot complir bloquegi encara més alguns pagaments.\nEn aquest context i arran del Reial Decret Llei 8/2020, de 18 de març de 2020, s’ha suspès, mentre duri l’estat d’alarma, la presentació de noves sol·licituds de concursos de creditors. Malgrat aquesta mesura de contenció, donades les circumstàncies és previsible una allau de sol·licituds una vegada s’autoritzi la seva presentació, ja que moltes empreses estan en situació concursal malgrat no poder-ho posar de manifest al Jutjat Mercantil competent per una qüestió de suspensió processal, però la causa d’insolvència existeix.\nDavant d’aquesta realitat caldrà fer una reflexió per part de l’empresari i estudiar les opcions per portar a terme aquestes sol·licituds. En l’àmbit concursal, escenari per acollir aquests tipus de situacions, es poden donar solucions interessants al marge de les empreses que malauradament hagin d’acollir-se a la liquidació ordenada de l’activitat. Però no sempre l’única solució és la liquidació amb tancament, ja que podem trobar situacions d’activitats en funcionament o amb uns actius que poden aprofitar sinergies amb tercers, de manera que es pugui plantejar la venda de la unitat productiva dins del concurs, la qual cosa donaria viabilitat a una activitat sense haver d’arrossegar deutes.\nA més, en l’àmbit concursal s’ofereix la possibilitat d’una mesura preconcursal com és l’acord de refinançament, bàsicament amb creditors financers. Pot ser una eina important per arribar a un acord amb aquest tipus de passiu, que pot ser necessari per a la vida de l’empresa. Així mateix, fins i tot en un escenari judicial, el concurs també preveu com a alternativa a la liquidació la possibilitat de subscriure un conveni amb els creditors amb quitances i suspensions com a alternativa per potenciar la viabilitat empresarial.


Consells per cuidar la psoriasi en zones sensibles | Dermatologia\nLa psoriasi localitzada en zones sensibles és coneguda com a psoriasis flexora, invertida o inversa i engloba els símptomes localitzats en pubis, engonals, aixelles, pits, natges i l’àrea darrere de l’orella. És molesta i no sempre és fàcil de diagnosticar.\nLa psoriasi genital afecta a un gran nombre de pacients. Els seus efectes poden ser petites taques vermelles o fins i tot grans plaques. En els casos on l’afectació se situa en la pell (pubis), gairebé sempre a la zona genital externa, els símptomes són els mateixos que en la psoriasi habitual.\nA les zones de plecs, la malaltia sol presentar-se amb plaques inflamatòries diferents de les quals afecten la resta del cos. Són vermellors provocades per una inflamació i que normalment tenen escassa descamació.\nConsells bàsics per cuidar la psoriasi en zones especials\nAplica cremes o locions hidratants específiques per la psoriasi diàriament, per estovar les zones inflamades.\nMantingues hidratades les zones properes a les plaques per evitar gratar-te i t’ajudarà a escampar els brots.\nIntenta mantenir un pes corporal adequat per evitar un excés de frec en els plecs.\nEvita gratar o pessigar les zones afectades.\nUsa talc per controlar la humitat en àrees com les aixelles o les zones genitals.\nUsa roba còmoda, preferentment de cotó, que respiri i redueixi l’aparició de suor. La humitat de la transpiració pot empitjorar els seus símptomes.\nNo utilitzis aigua molt calenta a l’hora de la dutxa perquè deshidrata més la pell.\nRenta i asseca els plecs al més aviat possible després de realitzar esport o alguna activitat que produeixi sudoració intensa.\nEn el cas de la psoriasi genital, és molt important mantenir l’àrea neta i rentar totes les zones que tinguin crema o pomada amb medicament abans de l’activitat sexual.\nTractaments tòpics i recomanacions del teu dermatòleg\nSi utilitzes medicaments tòpics, cremes o altres tractaments específics per la psoriasi, has de seguir les indicacions del teu dermatòleg per a la seva aplicació.\nFont: Acción Psoriasis\nUneix altres 531 subscriptors\nCom prevenir l’acne a través de l’alimentació