Barcelona - 20 mar 2014 - 07:40 UTC\nBombas lanzadas sobre el Born en 1714.carles ribas\nAlbert Garcia Espuche (Barcelona, 1951) fa 34 anys que estudia la Barcelona dels segles XVII i XVIII. Ja ho feia quan a ningú li interessava aquest període de la història de la ciutat. El 2002 va descobrir, per atzar, els treballs arqueològics que es feien a l’interior del mercat del Born per construir la biblioteca provincial, i ràpidament va situar sobre el terreny el que ell ja coneixia per la documentació, sobretot les actes notarials conservades a l’Arxiu Històric de Protocols de Barcelona del Col·legi de Notaris: com eren les cases i qui eren els seus propietaris en aquesta zona de la Barcelona que va quedar arrasada temps després del setge borbònic que va acabar l’11 de setembre de 1714. És el mateix lloc que des de fa sis mesos acull el Born CC, un equipament cultural que en aquest mig any ja han visitat més d’un milió de persones.\nAlbert Garcia Espuche, en el yacimiento del Born.carles ribas\nLa tercera Barcelona és l’assetjada, en la qual les dinàmiques de funcionament es van veure alterades davant la impossibilitat de desenvolupar una vida normal. Incomunicada i reclosa, la ciutat i la seva economia van acabar col·lapsades, cosa que va portar els seus habitants a la fam a partir d’un moment determinat, bé per falta d’aliments, bé per la impossibilitat de comprar a causa de l’augment dels preus. És el cas del valencià Josep Camañes i Miralles, que va patir el setge de Morella i, després de sortir de la presó el 1711, es va traslladar a Barcelona. La seva narració en primera persona és impactant, quan relata la fam que patia diàriament: “Tots els matins buscant pa per menjar al migdia”. La ciutat assetjada també va veure alterat el seu ritme diari i festiu: es van prohibir els jocs i les apostes, es van tancar els triquets i es va posar fi al consum d’alcohol —sobretot del vi refredat amb gel— i al carnaval, a més d’imposar una forma de vestir en què imperava el color negre. Per descomptat, també es va prohibir el costum de les dones de portar els pits a l’aire, un hàbit que els bisbes havien perseguit infructuosament.\nCentenars de fragments de vaixella blava, la que s’utilitzava a la majoria de llars de la Barcelona del 1700.joan sanchez\nEl nou llibre de Garcia Espuche és un pas més. A través del que denomina “Notícies” , l’autor explica de manera cronològica durant 17 anys —del 12 de gener de 1708 al 30 abril 1725— històries protagonitzades per ciutadans anònims que els seus admirats notaris recollien amb gran professionalitat. És el cas de Josep Amat, que, malgrat el perill que suposava creuar la ciutat enmig del continu bombardeig, acudia a un acte que ens sembla estrany, o com a mínim prescindible, com és la presa de possessió d’una casa (gairebé derruïda) que havia comprat el mercader Josep Ignasi Vidal. El 23 de setembre, acabat el setge, Jerònima Grimosachs s’excusa al mateix notari de no haver complert amb la seva obligació de fer l’inventari post mortem del seu espòs. No eren excuses. Joan Francesc de Masdéu havia mort el 13 d’agost defensant el baluard de Santa Clara amb el seu batalló de la Verge de la Mercè, casa seva estava destruïda, els seus béns i mobles, repartits per la ciutat, i ells vivia en un convent.\nEl yacimiento del Born, esta semana.carles ribas\nLa responsabilitat col·lectiva —tota una lliçó avui dia, en un moment en què tothom eludeix fins i tot ser president d’escala— convertia ciutadans modestos en representants i mandataris de la ciutat per un període de temps. És el cas del cirurgià Mateu Hereu, “un vell amic”, segons Espuche, que va ser seleccionat a l’atzar pel seu gremi per ser conseller durant un any, en què va alternar les seves responsabilitats afaitant, traient queixals i sagnant, amb les reunions a la Casa de la Ciutat. Al cap d’un any, Hereu va tornar a ser un ciutadà normal, segons ha pogut comprovar l’autor.


Llagostera Ràdio - Presó per a 6 dels detinguts en l'operatiu contra un grup especialitzat en assaltar cases a les comarques gironines\nArticle Anterior Els Agents Rurals denuncien un submarinista que havia pescat una tonyina vermella a Begur\nSegüent Article L'investigat per les pintades a la subdelegació del govern espanyol a Girona desobeeix i no es presenta al jutjat\nL'operatiu es va dur a terme el 25 de juny, quan es van realitzar set entrades i escorcolls als domicilis que els arrestats tenien a Badalona i Barcelona.\nEl Jutjat d'instrucció 1 d'Olot ha enviat a presó sis dels detinguts, després de passar a disposició judicial aquest dimecres. Els investigadors els relacionen, fins ara, amb fins a 102 robatoris o intents, la majoria a la comarca de la Garrotxa tot i que també n'hi ha al Ripollès, a l'Alt i Baix Empordà, a la Selva, al Bages i al Baix Llobregat. No descarten, a més, que els hi acabin atribuint més robatoris que ja s'estan investigant en causes obertes a altres jutjats.\nEl 'modus operandi' sempre era el mateix. Els lladres escollien cases a quatre vents o aparellades que estiguessin a tocar de zones boscoses o camp. Aleshores, forçaven portes o finestres fent palanca amb un tornavís, trencant vidres o forçant el pany. Un cop dins, arreplegaven joies, diners o objectes de valor com càmeres de fotos o tauletes tàctils i fugien.\nPer això, els Mossos d'Esquadra van obrir una investigació que els va portar fins als detinguts. Durant aquests mesos d'investigació, han pogut situar els cotxes amb els quals es movia la banda a les poblacions on es van cometre els robatoris, així com descobrir l'amagatall en una zona boscosa on amagaven els estris que feien servir per forçar els accessos a les cases i evitar així que els atrapessin amb objectes que els incriminessin. A més, també els van captar càmeres de sistemes de videovigilància.\nEl jutjat els investiga com a autors d'un suposat delicte continuat de robatori amb força en casa habitada pel qual es podrien enfrontar a una pena de fins a 6 anys i 3 mesos de presó tenint en compte l'elevat nombre de robatoris comesos.\nEl 27 de juny els detinguts van passar a disposició judicial i el jutge va decretar l'ingrés a presó per a sis d'ells i llibertat amb càrrecs pels altres dos. La investigació continua oberta i no es descarten més detencions.\nnotícia comarcal\tpresó\tdetinguts\trobatoris


L de Lingüista: Tesina\nO también podrías aprender chino de oído.\nNo has dit quin problema tens amb les dades. Potser et podem ajudar :-)\nQuan he acabat de llegir el post i he vist que no en parlaves, m'he sentit ultratjat amb una probabilitat de 0.988 ;-)\nTinc un grup de dades de 5 llengües de signes, en forma de freqüències, repartides en 2 factors amb 4 nivells per factor (creant així una taula de 16 categories). Cada freqüència està només en una de les categories. Vull saber: 1. si la diferència entre la quantitat de freqüències en un dels nivells (columnes a la meva taula de contingència) és significativament diferent de les altres, per a cada llengua de signes, de manera que pugui confirmar -o rebutjar- la teoria d'una altra persona que diu que aquesta diferència podria ser un paràmetre per a la classificació tipològica de les llengües de signes. 2. si el factor-línia (a la taula de contingència) té un efecte sobre el factor-columna.\nNo, no és X2 (chi-squared): amb això només puc saber si hi ha una associació entre els factors, però no en quin sentit (¿és A que causa B, o B que causa A?), i a més no puc contestar la pregunta 1 perquè chi-squared no informa sobre main effects.\nEl profe diu que l'anàlisi que he d'aplicar és generalized linear models, segurament amb una poisson distribution, potser amb una negative binomial distribution (si calgués corregir una possible overdispersion). Però a més tampoc té del tot clar que all the assumptions per a generalized linear model are met, per tant, cap dels resultats que estic obtenint de moment és fiable.\nUn altre problema és que la meva mostra és petita en alguns casos, i SPSS no se'n surt a analitzar les dades (o bé per petita mostra, o bé per presència de valors 0).\nPer cert, Lletraferit, una probabilitat marginalment significativa la teva: no sé si prendre-la com a fiable o no. Hauria de fer-te un post-hoc test.\nJaja, però el repte lingüísticament quin és? XD\nA priori el que vols demostrar (la tesi d'aquest altre investigador que dius que has de refutar o corroborar) és trivial, qualsevol taula de freqüències et permet classificar un fenomen assumint que sigui (a) una mostra empíricament adequada (b) de dues o més distribucions estadísticament independents (si no és així, aleshores no us falla la fórmula sinó les assumpcions! XD). Si les premisses s'acompleixen, normalment no hauria de caldre ni que sortíssiu d'un naïve Bayes.\nAra sóc a la feina però després miro de respondre amb més temps perquè sembla un problema divertit :-) i perquè déu n'hi do quina quantitat d'insults que m'has dit ;-)\nDe totes maneres, sospito que, més que no pas resoldre un problema lingüístic, esteu intentant quadrar un conjunt de números ;-) sense acabar de preocupar-vos de veure d'on surten (si més no, a la teva descripció dels mesuraments he trobat a faltar una explicació més detallada!), i aleshores hauríeu de provar la fórmula que doni millors resultats amb el Tetris ;-)\nSisplau, si tens més informació sobre la hipòtesi lingüística que esteu revisant i sobre què mesuren les freqüències que esteu analitzant, sisplau digue-m'ho perquè hi pugui pensar.


Villa Ivana Mallorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCarretera Sant Vicenc, Pollença, Mallorca, Espanya, 07460 - Veure al mapa\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Villa Ivana es troba a la zona de Pollenca de la ciutat de Mallorca. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Villa Ivana, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Villa Ivana.\nCal que informeu el Villa Ivana de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Un ecosistema creatiu, un estil de vida!\nUn ecosistema creatiu\nEl ritme rural no té res a veure amb l'urbà i, per aquest motiu, es va convertint en la forma de viure de molts emprenedors que han decidit canviar asfalt, pisos i cotxes per terra, cases i bicicletes.\nFer la xerrada amb els veïns, fer cultura, gaudir del paisatge, practicar el senderisme, la pesca i el piragüisme, jugar al pàdel... tot això és possible treballant a Zona Líquida o des de casa, aprofitant els serveis d’una comunitat com Riba-roja, amb costos de vida reduïts i en connexió amb l’entorn i amb les ciutats.\nHi trobaràs de tot\nRiba-roja d’Ebre és un poble amb il•lusió, pendent d’iniciatives públiques i privades que confia en el potencial dels seus recursos naturals i turístics, amb el suport d’un entorn que ofereix un escenari natural de grans possibilitats i bellesa.\nRiba-roja d’Ebre és l’únic municipi català que compta, al mateix temps, amb una xarxa de fibra òptica d’alta velocitat (450 llars), un telecentre amb 10 anys de trajectòria, un espai de coworking i projectes diversos de dinamització TIC (amb abast comarcal i suport de la Generalitat.\nPracticar esports aquàtics, fer excursions per la muntanya, escapar-se a fotografiar el paisatge, passejar pel camp ... a un entorn rural com Riba-roja d'Ebre tens la possibilitat de fer-ho quan vulguis. Aquesta realitat és compatible amb treballar a un espai com és Zona Líquida i amb aprofitar els serveis diversos i de qualitat que ofereix un municipi com Riba-roja.\nEn Riba-roja d'Ebre trobaràs un comerç modern, especialitzat en producte local i fet a mà de manera tradicional.\nLa Ribera d'Ebre és famosa pels seus productes de pastisseria, record de la seva època sarraïna, les capsetes, els pastissets, les coques de sagí, les orelletes, els redoltets i els borregos. Alguns d'aquests productes gaudeixen del títol "Productes Locals de Qualitat del Camp de Tarragona i les Terres de l'Ebre"\nPel que fa al tipisme en xarcuteria, data de temps recents i de la ma d'artesans, podem trobar una àmplia varietat de productes fets a mà.\nCom a producte envasat de qualitat ancestral, cal parlar molt especialment de l'oli d'oliva, amb creixent projecció exterior.\nA més dels productes locals i artesans, a Riba-roja podràs trobar tots els comerços que necessites per al dia a dia.\nDe forma complementària, tots els dilluns i divendres se celebra un mercat a l'aire lliure especialitzat en fruita, verdura i producte fresc.\nUn altre aspecte a destacar dins de l'oferta en comerç i serveis és l'àmplia oferta en restauració que ofereix el poble de Riba-roja amb ofertes per a tots els gustos i butxaques.\nRiba-roja compta a més amb diverses opcions per triar en qüestió d'allotjament. Podràs triar entre un hotel, un càmping o diferents apartaments i cases de lloguer si vols passar una temporada al poble i gaudir de tot el que ofereix. No obstant, podries plantejar-te adquirir una casa amb tot l'encant de Riba-roja i dur a terme el teu projecte vital amb un confort i qualitat de vida assegurat per a totes les edats.\nRiba-roja d'Ebre compta, a més de la resta d'avantatges, amb tots els equipaments bàsics que necessites per viure i gaudir del teu temps lliure. Els serveis locals, com el consultori mèdic, la llar d'infants, l'estació de tren, el col·legi o la biblioteca municipal, es complementen amb els serveis localitzats a la comarca a un màxim de 30 minuts (hospital, instituts i altres).\nUn dels equipaments estrella és Zona Líquida, l'espai de coworking rural pioner a tot l'estat que et permet treballar en els teus projectes professionals al costat d'una comunitat de coworkers amb les teves mateixes inquietuds.\nSi parlem d'esport i lleure, Riba-roja tampoc es queda enrere en aquest tipus d'equipaments. L'àrea del poliesportiu compta amb un gran pavelló, dues piscines descobertes, tres pistes de pàdel outdoor i una de pop tennis (primera de tot l'estat).\nAltres àrees de lleure com l'àrea de la Garita o la Zona d'Esbarjo de la Societat de Pesca "La Carpa", disposen de barbacoes, taules i bancs on gaudir d'una bona carn a la brasa, uns calçots o una bona paella a l'aire lliure. I per aprofitar el riu, un club nàutic que et permet introduir la teva embarcació al riu o gaudir d'un passeig en piragua per l'Ebre.\nRiba-roja d'Ebre compta des de sempre amb una tradició d'associacionisme i voluntariat. El gran nombre d'associacions presents a Riba-roja facilita l'organització de múltiples actes i esdeveniments tradicionals i propis de Riba-roja al llarg de tot l'any.\nRomiatge a l’ermita de Berrús (Romànica)\nLa clotxa és un plat tradicional de la cuina de la Ribera d’Ebre i de la Terra Alta, i es menja principalment al camp, en trobades i en manifestacions col•lectives. La festa local on anualment es divulga aquest menjar i es convoca a veïns i visitants –amb un èxit creixent- té lloc a l’àrea de lleure de la Societat de Pesca "La Carpa" (al costat de l’embassament) el dia 1 de Maig.\nLes festes majors es celebren del 23 al 28 d’agost. Actes religiosos, curses, festa del riu, el ball, teatre, concerts i correfoc son part del atractius d’aquestes festes. El correfoc constitueix el principal acte de tancament de la Festa Major i una de les principals referències en el món dels diables a l’Ebre juntament amb els correfocs de Garcia i Tortosa. Organitzat per la colla de diables Figots Satànics, fundada el 1993 i que compta amb prop d’un centenar d’integrants, inclou la realització d’un muntatge pirotècnic sobre l’església i altres representacions diverses.\nUn espai a Riba-roja d'Ebre per reunir, treballar, innovar, aprendre i connectar.


Biografia de Teresa Borràs - Tritó Edicions\nManresa (Barcelona) 1923\nCompositora i pianista. Va iniciar la seva formació musical al Conservatori del Liceu de Barcelona estudiant piano, harmonia i guitarra. Tingué com a mestres Molinari i Cervera, i de contrapunt i composició a C.Taltabull, i més tard a Frazzi. També cursà classe de clave al Conservatori Municipal de Música de Barcelona.\nEs dedicà tan a concertista com a professora (de piano i guitarra a Manresa, piano i harmonia a Mataró, a més de ser professora d’institut). Al 1979 li fou concedida una beca de composició al Curso Musical de Verano de Santiago de Compostela.\nEl seu catàleg d’obres és variat. Va des d’harmonitzacions, estudis per a guitarra i danses, sardanes, concerts per a diversos instruments solistes, cançons per a soprano, un quintet de vent metall, peces per a violí, violoncel o piano solos a peces infantils.\nTeresa Borràs: Torrent\nConcert op. 116, per a Corn Anglès i Orquestra de Cordes\nPreu: 19,45 €


5è aniversari de l’entitat blanenca Coraceros Moto Club.\nLa Ciutat Esportiva Blanes va acollir diumenge passat una concentració motera per celebrar el cinquè aniversari de l’entitat blanenca Coraceros Moto Club, que va fer d’amfitriona de la gran quantitat d’amics i amigues amb què ja compta després d’aquests anys de trajectòria. La concentració va reunir unes 350 motos que competien quant a l’espectacularitat i rugir de motors que solen tenir aquestes màquines de carretera.\nEn total, la trobada va aplegar més de 700 persones, que es van reunir a l’exterior de l’equipament esportiu per viure més intensament la celebració. Allí els participants podien triar entre visitar un mercat amb parades de productes relacionats amb el món motard (samarretes, jaquetes de pell, cascs i altres materials), o bé entretenir la gana primer amb un esmorzar a base de carn a la brasa i després, a l’hora de dinar, amb una paella per a 200 persones.\nPosted in: Noticias | Tagged: 5è aniversari de l’entitat blanenca Coraceros Moto Club.\nL’empresa de neteja de Blanes farà una prova pilot de recollida orgànica dels comerços per millorar el servei\nXavi Marina guanya la Sport Ultra Jerusalem


A due passi dal Centro Alberobello Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Pietro Campione 23, Alberobello Centre, Alberobello, Itàlia, 70011 - Veure al mapa\n"Està en un lloc excepcional! L'atenció que vam rebre va ser..."\nBarri Alberobello Centre Alberobello Centre Trullis Zone\nAl visitar Alberobello, vosté es sentirà com a casa a A due passi dal Centro, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA due passi dal Centro ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de transport hotel/aeroport, servei de llançadora, àrea de fumadors, cuina compartida.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, llits extrallargs (> 2 metres), aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. A due passi dal Centro és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Alberobello.\nTots els tipus de viatgers (34) Parelles (22) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (8) Famílies amb infants grans (1) Grups (2)


La comunicació augmentativa i alternativa es refereix a formes de comunicació diferents del llenguatge oral que s’utilitza per substituir i/o complementar o millorar la parla natural. Existeixen persones que a causa d’una discapacitat, ja sigui motriu, intel·lectual, sensorial, congènita i/o adquirida, tenen greus problemes per comunicar-se utilitzant la parla natural. Això afecta considerablement les seves possibilitats d’interacció i relació amb les persones del seu entorn, així com la seva participació en activitats socials.\nLa comunicació alternativa (la que substitueix el llenguatge oral) s’utilitza quan la persona no pot parlar, el seu llenguatge és incomprensible i no pot treure profit d’altres recursos com els gestos facials o manuals.\nLa comunicació augmentativa (la que complementa i millora el llenguatge oral) s’utilitza en els casos en què la parla de l’usuari, per si mateixa, no és prou eficaç per comunicar-se de manera comprensible.\nLes comunicacions augmentativa i alternativa no són incompatibles, sinó complementàries a la rehabilitació de la parla, i sovint poden ajudar el desenvolupament de la mateixa quan aquesta no és possible. Per aquest motiu és important entendre que les mesures habilitadores són mesures complementàries a les tècniques compensatòries tradicionals (rehabilitació o ajuts terapèutics) que habitualment s’ofereixen a la persona.\nEls candidats a utilitzar SAAC són les persones, nens o adults, amb trastorns congènits o trastorns adquirits que dificulten la seva comunicació.\nEn els sistemes de signes sense ajut, els signes s’executen únicament mitjançant el propi cos (signes manuals de la llengua de signes, l’ús de les mans o de la mirada per assenyalar, gestos culturals…). Els principals sistemes de comunicació sense ajut són:\nEl sistema de comunicació bimodal o comunicació simultània (CS)\nEls gestos naturals i/o culturals\nEls gestos idiosincràtics\nEn els sistemes de signes amb ajut, els signes no s’executen per mitjà del propi cos, sinó que la producció i/o la indicació dels signes requereix l’ús d’un suport físic o d’alguna ajuda tècnica. Aquests inclouen els recursos, les estratègies i els mitjans comunicatius que necessiten un suport físic per elaborar, emetre o captar els missatges. Són sistemes de signes tangibles, sistemes de signes gràfics (fotografies o sistemes pictogràfics) o sistemes basats en escriptura ortogràfica (lletres, paraules o frases). Els elements que componen un sistema de comunicació amb ajut són:\nEls signes gràﬁcs: són representacions d’una realitat perceptibles sensorialment, en format pictogràfic o alfabètic, en virtut de trets que s’hi associen per una semblança o per una convenció socialment acceptada (llengua escrita).\nLes llibretes i els plafons de comunicació: són suports en els quals apareixen una sèrie de símbols amb què la persona usuària crearà el seu missatge.\nEls comunicadors: són uns dispositius electrònics portàtils destinats a facilitar l’emissió de missatges quan no existeix la parla funcional.\nLa indicació: és la manera com un usuari d’un SAAC assenyala o indica els signes gràfics que apareixen en un plafó. Aquesta forma d’indicació pot ser directa, per encercament assistit o autònom, codificada o combinada.


Joan Saladich obre una nova botiga al centre de Manresa - Regió7\nEl joier concentra les dues branques del seu negoci en un mateix local\nJoan Saladich i Meritxell Sánchez, encarregada de la botiga joan carles castaño\nL'empresari manresà Joan Saladich ha obert una nova botiga al centre de Manresa, al carrer d'Àngel Guimerà, 56. En aquest local, que fa cantonada i disposa d'un gran aparador, Saladich ha concentrat les dues marques del seu negoci, Saladich Joies i Clover, fins ara repartides en dues botigues.\nSaladich va prendre la decisió de traslladar tota l'activitat comercial a aquest local al gener, arran de la demolició de l'edifici que hi ha a l'encreuament del carrer d'Àngel Guimerà amb el carrer de Casanoves, espai on fa quatre anys Saladich va inaugurar la joieria Clover. A part d'aquest establiment, Saladich també tenia una altra botiga al carrer Nou de Manresa, Saladich Joies, que també ha tancat.\nLa nova botiga d'Àngel Guimerà té dues plantes -l'una és a peu de carrer i l'altra, subterrània- i 115 metres quadrats de superfície. En la primera, d'un aire «més comercial», apunta Saladich, hi ha exposades peces de disseny i fabricació pròpia i de reconegudes marques del mercat, de la majoria de les quals Saladich té l'exclusiva a Manresa.\nEn la segona, «més senyorial», els clients disposen d'un espai per triar les seves joies amb més calma i discreció. A més, en un racó d'aquesta sala hi ha un despatx en què Saladich atén els clients que volen vendre or i plata, una activitat a què l'empresari manresà fa més de 30 anys que es dedica.\nEn definitiva, conclou Saladich, el trasllat de l'activitat comercial a aquest nou local permetrà a l'empresa de ser «a primera línia» en una de les zones comercials més importants de la capital del Bages.\nInvertir en temps de pandèmia\nSaladich admet que, «com tothom», també està espantat per l'abast de la pandèmia i les conseqüències econòmiques i socials que se'n derivin els propers mesos. Tot i això, afirma sense dubtar-ho que cal tirar endavant sense arronsar-se i crear il·lusió en el futur. «No ens podem aturar. De cap manera», assegura.\nPel que fa a l'evolució recent del mercat de la compravenda d'or i la joieria, Saladich explica que en moments de crisi la gent sol invertir els seus diners en or perquè no té confiança en l'economia. «És un valor refugi perquè no és gens volàtil i pot ser comprat i venut fàcilment arreu del món», apunta. Arran de la pandèmia, afegeix Saladich, el preu de l'or ha pujat, fet que reflecteix un augment de la demanda.


Zoido nomena un nou major dels Mossos sense oposició del govern de la Generalitat\nAbans el govern espanyol havia dit que destituïa Josep Lluís Trapero\nEl govern espanyol ha anunciat avui el nomenament del comissari Ferran López com a nou major dels Mossos d’Esquadra, en substitució de Josep Lluís Trapero. Aquesta imposició no ha tingut cap gest de resistència per part del govern de la Generalitat, que tampoc no ha contestat ni s’ha oposat a la destitució de Trapero que s’ha publicat aquesta matinada passada al BOE. De fet, el director general de la Policia de Catalunya, Pere Soler, es va acomiadar ahir del cos poques hores després de l’anunci per part del president espanyol, Mariano Rajoy, de la seva destitució com una de les primeres mesures que prenia per intervenir l’autogovern de Catalunya.\nAhir el Diari Oficial de la Generalitat de Catalulnya (DOGC) va fer pública la destitució de diversos alts càrrecs, abans no es fessin efectives les mesures d’aplicació de l’article 155 que va aprovar el senat espanyol. Segons consta en un annex del diari oficial, Maria Badia fou destituïda com a secretària d’Afers Exteriors i de la Unió Europea ‘per motius de salut’; Melchor Arcarons, de director general de Formació Professional Inicial i Ensenyaments de Règim Especial del Departament d’Ensenyament; Albert Serra, de secretari general del Departament de Salut; Adrià Comella, de secretari general del Departament de Justícia; i Teresa Masjuan de directora general d’Agricultura i Ramaderia.


Pack llibre Caligrafía Creativa i retoladors Faber-Castell negre i blau 146 - Cuadernos Rubio\nProductes > Col·lecció Cal·ligrafia creativa Rubio > Pack llibre Caligrafía Creativa i retoladors Faber-Castell negre i blau 146\nLlibre Caligrafía Creativa i retoladors Faber-Castell negre i blau 146. Pack exclusiu venda online). Començarem amb senzills exercicis per practicar la cal·ligrafia de sempre, i seguirem pujant el nivell passo a pas fins a arribar a fer bonics letterings. Que què és això del lettering? Doncs és alguna cosa així com la cal·ligrafia de sempre, però més dibuixada.\nLlibre Caligrafía Creativa - Tapa dura - Enquadernació rústica - 152 pàgines - Paper interior 135 gr. - 20,4 x 26,6 cm 2 retoladors punta de pinzell de Faber-Castell - Marcador Pitt Artist Pen B 146 blau - Marcador Pitt Artist Pen B 199 negre


Segons experts, l'autodonación de sang resoldria el problema en cirurgies programades | Consumer\nSegons experts, l’autodonación de sang resoldria el problema en cirurgies programades\nA Espanya només l'1% de les donacions es destinen a ús propi, enfront del 10% dels Estats Units o el 8% d'Itàlia, França i Alemanya\nL’autodonación de sang és gairebé una anècdota a Espanya. Mentre a EUA el 10 per cent de les donacions es destina a ús propi, i a França o Alemanya el 8 per cent, al nostre país només l’1 per cent de les transfusions es fa amb la sang del mateix pacient. Els experts proposen fomentar aquesta opció.\nLes reserves de sang es mantenen en un delicat equilibri en el qual la demanda guanya gairebé sempre a l’oferta. Una de les possibles respostes és establir mesures «que ens permetin manejar aquest preuat líquid de la manera més intel·ligent i ajustada possible», proposa el doctor Antonio García Herce, especialista en Hematologia i Hemoteràpia de l’Hospital Miguel Servet, de Saragossa. Aquest hematólogo va organitzar recentment unes jornades de Medicina Transfusional Multidisciplinària i totes les mirades es van dirigir a l’autodonación o transfusió autóloga en les intervencions que puguin programar-se, com una fórmula per estalviar sang. D’aquesta manera, «deixaríem els bancs de sang per a urgències i circumstàncies especials», comenta.\nSegons un estudi realitzat al citat centre sanitari, bastaria amb que el 50 per cent dels pacients de cirurgia programada fessin autodonación per cobrir el dèficit de sang de tota la Comunitat aragonesa. A més, no només s’aconsegueix estalvi; el pacient també surt més beneficiat. «Sabem que hi ha menys risc de sofrir una infecció postoperatoria, l’estada mitjana a l’hospital es redueix i s’ha demostrat que, psicològicament, resulta més positiu perquè no es té por a contreure cap malaltia infecciosa», diu aquest especialista.\nMalgrat això, al nostre país només l’1 per cent de les donacions es destinen a ús propi, enfront del 10 per cent d’Estats Units o el 8 per cent d’Itàlia, França i Alemanya. La legislació espanyola avala l’autodonación, però no sempre tots els malalts són informats de la seva existència. «Només els pacients amb una creença religiosa, com els Testimonis de Jehová, reben en aquest sentit millor tracte que un pacient normal», afirma aquest expert.\nNavarra va al capdavant en autodonación, amb un 7 per cent de mitjana. El seu responsable, el doctor Antonio Medarde, recorda que les persones amb unes condicions mínimes de salut (sense infarts recents, trombosis o hepatitis B o C) poden donar sang prèviament.\nÉs cert que l’autodonación requereix més temps i personal, però a llarg termini pot suposar un estalvi. Per exemple, des d’abril passat és obligatori eliminar tots els leucòcits de les borses de sang donada per la crisi de les «vaques boges». Aquesta precaució afegida ha incrementat entre 2.000 i 3.000 pessetes el preu final de la borsa.\nautodonacion operaciones-ca sang


El Mercat de l'Hort a Taula torna aquest dissabte a la plaça de Sant Joan\nMercat de l'Hort a Taula Paeria\nLes parades del Mercat de l’Hort a Taula s’instal·laran aquest dissabte a la plaça de Sant Joan. Després de l’aturada d’estiu, el Mercat reprèn l’activitat amb canvi de dia. A partir d’ara es farà el primer dissabte de cada mes. Serà a la mateixa hora, de les 09 a les 14 h aproximadament, i a la mateixa ubicació, la plaça de Sant Joan. A més, renovarà el format, amb la programació d’activitats diverses, amb tastos, maridatges o demostracions de cuina, per dinamitzar la iniciativa, que aquesta temporada complirà 10 anys. Segons el consistori, es promou Mercat de l’Horta a Taula amb dos objectius molt clars: per una banda, oferir un lloc de venda als pagesos i elaboradors lleidatans i, per altra banda, donar a conèixer els productes agraris de les proximitat i sensibilitzar la població sobre els valors de l’agricultura i l’alimentació.\nArticle AnteriorL’etapa Larrosa\nSegüent Article 252 infants i joves participen a les activitats ludicoesportives de les piscines municipals de Solsona


RAFAEL RIQUENI | Festival Jazz Barcelona\nFigura cabdal i totèmica de la guitarra flamenca, Rafael Riqueni debuta al nostre festival amb la versió més despullada i sincera (tres guitarres) d´un disc de retorn que la crítica més exigent ha considerat una obra mestra. Es tracta de Parque de María Luisa, publicat el 2017 després de 21 anys de silenci i nodrit dels seus records més íntims en aquest edèn sevillà. Sensibilitat i bellesa en mans d’un home de Triana que amb 14 anys ja s’havia endut dos dels principals premis nacionals de guitarra i que ha rebut distincions com ara la de l’anomenat Nobel del flamenc, el Compás del Cante, que fa dos anys honorava aquest virtuós concertista per la seva «autenticitat, qualitat tècnica, emotivitat i capacitat expressiva», i també per la seva «repercussió en la història de la guitarra flamenca i del flamenc en general». «Un enviat dels déus», en va escriure el passat març Juan Vergillos al Diario de Sevilla. Comencem la nostra sèrie flamenca De Cajón!, doncs, amb un mestre de mestres.


La solidaritat, principi fonamental de l'anarcosindicalisme | elsud.org\nLa solidaritat, principi fonamental de l'anarcosindicalisme\nEnviat el Agost 18th, 2009 per SXE\nAquesta darrera setmana hem conegut la filtració de la sentència de l'Audiencia Nacional (antic TOP) contra Núria Pórtulas a través de mitjans de premsa.\nEntenem clarament que, malgrat que el jutge polític encara no s'atreveix a sentenciar directament contra el terme "anarquisme", sí que dicta contra la solidaritat envers les persones recluses en una presó, i contra recollir dades de les administracions implicades en l'empresonament.\nNosaltres recollim dades de cada corporació implicada en un conflicte laboral, així com pugui ser un conflicte polític i penal, dades que ajuden a manifestar-nos amb fonament i a guanyar cada conflicte.\nAixí mateix tenim engegades campanyes de solidaritat per l'alliberament de presos anarquistes com Amadeu Casellas, en la qual utilitzem la nostra habitual arma, l'arma més eficaç que utilitza el moviment llibertari: la solidaritat.\nL'arma més eficaç que creu tenir l'Estat és la l'empresonament i demés formes de repressió violenta, com la mescla de coses que s'ha produït en la condemna de l'Alfonso, que ens va defensar col·lectivament de l'ús de punxons contra manifestants per part de la policia nacional catalana.\nSi lluitem contra les formes de violència i reclusió de l'Estat estem atacant el principal pilar sobre el què es manté el seu ordre, i si per això utilitzem la solidaritat ho estem fent amb l'arma més perillosa. D'aquí rau que dictin contra la solidaritat i la gent llibertària.\nJa ho han dit molts erudits que, si Déu no existís l'haurien d'inventar, doncs cal afegir que quan el terrorisme no hi és també se l'han d'inventar, per a justificar la repressió de l'Estat contra la consciència d'un poble.\nNosaltres seguirem reafirmant-nos en el dret d'exercir la solidaritat, també amb les persones recluses, així com investigar les corporacions implicades en cada conflicte amb la CNT-AIT.\nComunicat de premsa des de La Bisbal d'Empordà, a 2 d'agost del 2009\nfa 10 anys 47 setmanes\nfa 10 anys 49 setmanes\nfa 10 anys 51 setmanes\nfa 11 anys 3 setmanes


Luis Enrique: "M'espero el mateix guió del partit al Camp Nou, amb dos equips que pressionaran el rival" - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nLuis Enrique: "M'espero el mateix guió del partit al Camp Nou, amb dos equips que pressionaran el rival"\nEl tècnic del FC Barcelona assegura, en la roda de premsa prèvia al duel contra el Manchester City, que per guanyar a l'Etihad Stadium hauran de tornar a fer un gran partit i que fins demà no decidirà el substitut d'Iniesta\nDavid Carballo 31/10/2016 - 20.51\nL'entrenador del FC Barcelona, Luis Enrique Martínez, ha assegurat, en la roda de premsa prèvia al partit d'aquest dimarts contra el Manchester City a l'Etihad Stadium, que s'espera un guió similar al del matx al Camp Nou i ha admès que hauran de tornar a fer una gran actuació per sumar la victòria.\n"M'espero el mateix guió del partit al Camp Nou, amb dos equips que pressionaran el rival per tenir la possessió de la pilota. Per guanyar aquí haurem de tornar a fer un gran partit", ha explicat el tècnic blaugrana. "Si som capaços de classificar-nos després de quatre partits, vol dir que haurem fet les coses molt bé; aquest és l'objectiu. Després ja veurem què passa en el futur. De totes maneres, independentment del que ens hi juguem, el Barça no sap sortir a res més que no sigui guanyar i intentar ser superior al rival", ha insistit.\nLuis Enrique ha volgut treure importància a les importants baixes que té, sobretot en defensa, i ha admès que no decidirà fins demà el substitut d'Iniesta. "Sempre hi ha baixes durant la temporada, però no hem de pensar en els que no hi són. Demà decidiré el substitut d'Iniesta. Tinc Rafinha, André Gomes, Arda o Denis, i tots estan jugant molt bé", ha afirmat.\nEl tècnic del Barça ha assegurat que "Messi es troba molt bé, en la mateixa línia de sempre" i no ha volgut valorar si Neymar és un futbolista provocador. "M'avorreix parlar de si Neymar és polèmic i discuteix amb rivals. Ho sento. No sóc aquí per això", ha respost bastant molest.\nL'accidentat viatge de Marlon\nEl Barça ja és a Manchester\nLuis Enrique: "Prefereixo que el Manchester City es classifiqui, sempre que sigui com a segon"\nLuis Enrique s'espera el mateix City


La passió de Rusiñol pels jardins pren el Museu del Modernisme | Barcelona Cultura\nDe dimarts a dissabte de 10.30 a 19 h\nDiumenges i festius de 10.30 a 14 h\nDe 7 a 10 €\nLa passió de Rusiñol pels jardins pren el Museu del Modernisme\nL'artista va dedicar gran part de la seva obra a aquesta temàtica.\nL'any 1903 Santiago Rusiñol recollia en un àlbum que va titular Jardins d'Espanya una quarantena de làmines i les va acompanyar de poemes de Manuel Machado, Joan Alcover, Juan Ramón Jiménez o Joan Maragall. És coneguda la passió del pintor per la natura i els jardins –ell la va arribar a definir com el "nèctar del meu modernisme"–, però poques exposicions s'han centrat en aquest tema. Ara, el Museu del Modernisme, partint d'aquell àlbum de làmines, obre la mostra temporal Santiago Rusiñol. Jardins d'Espanya, que vol ser també un homenatge a la figura del pintor. Serà visitable fins al 9 de juliol.\nMercedes Palau-Ribes és la comissària de la mostra, amb l'assessorament de Francesc Fontbona i Josep de C. Laplana, i recull fins a setanta obres procedents de diferents col·leccions. També s'inclou material literari tant de l'artista com dels poetes i músics de la seva generació. Segons afirmen els responsables de l'exposició, "el modernisme i en general la cultura de principis del segle XX és tremendament fèrtil, un escenari on artistes de tota mena i procedència presten les seves eines artístiques en favor de l'art". També manifesten els organitzadors de la mostra que "els jardins d'Espanya són els jardins de l'ànima de l'artista, les seves creacions més personals i més estètiques que resumeixen tota una vida dedicada a l'art i a la bellesa".\nRusiñol, de fet, es va fer un nom en el món del pinzell a partir d'aquesta temàtica, i es compten per dotzenes les teles que va dedicar als jardins i a la natura. Uns jardins que suposaven una metàfora de la incidència humana sobre l'entorn, així com un reflex d'intimitats i del sentir de l'ésser humà.\nTrobareu més informació al web del Museu del Modernisme.


El professor Raj Chetty, de la Universitat de Harvard, recull el III Premi Internacional Calvó Armengol - FÒRUM.ad\nEl professor Raj Chetty, de la Universitat de Harvard, recull el III Premi Internacional Calvó Armengol\nEl 16/05/14 18:19\nEl Govern d’Andorra, una fundació financera i la Barcelona Graduate School of Economics lliuren el III Premi Internacional Calvó Armengol al professor Raj Chetty de la Universitat de Harvard, un guardó establert en memòria del professor Antoni Calvó Armengol.\nEl professor Chetty ocupa actualment la Càtedra d’Economia William Henry Bloomberg a la Harvard University i és codirector del Public Economics Program del National Bureau of Economic Research (NBER). Va llicenciar-se amb Cum Laude a la Harvard University, l’any 2000, i es va doctorar en economia a la mateixa Universitat l’any 2003. Del 2003 fins al 2009 va ser professor a la University of California a Berkeley, any en el qual va retornar a Harvard. Ha obtingut diversos reconeixements, entre els quals una Sloan Felowship, una MacArthur Felowship i la John Bates Clark Medal, i recentment ha estat nomenat Fellow de la Econometric Society. Ha estat membre de diversos consells editorials i actualment és l’editor del Journal of Public Economics.\nLa recerca recent del professor Chetty en mobilitat intergeneracional ha generat una gran atenció mediàtica. Aquesta recerca analitza la mobilitat social als EUA dels infants provinents de famílies de nivell econòmic baix. El professor Chetty i els seus coautors troben que els resultats dels infants depenen de les característiques del lloc on viuen, i mostren una gran variació geogràfica.\nSegons han pogut observar, la mobilitat en els ingressos depèn de la grandària de la classe mitjana local i del ben integrats que estan els pobres a la classe mitjana local: com millor és la integració més alta és la mobilitat. La mobilitat també està correlacionada amb l’estructura familiar, la qualitat de les escoles de l’àrea i els nivells de participació ciutadana. En un altre àmbit fascinant de la seva investigació, el professor Chetty ha quantificat l’impacte que tenen el nombre d’alumnes que hi ha a la classe de guarderia d’un infant i l’experiència dels seus mestres, sobre la seva probabilitat d’accés a la universitat i els seus ingressos i estalvis futurs. El professor Chetty també ha realitzat importants contribucions per entendre quin és l’impacte que tenen els impostos i els subsidis d’atur sobre l’elecció ocupacional, i les decisions intertemporals de consum i d’estalvi.\nAntecedents del premi:\nEl Premi Internacional Calvó Armengol va ser creat l’any 2008 en memòria d’Antoni Calvó Armengol, professor de la Universitat Autònoma de Barcelona i de la Barcelona GSE, que va morir la tardor del 2007 amb 37 anys. Antoni Calvó Armengol era un economista andorrà que va fer contribucions excepcionals a l’anàlisi econòmic de les interaccions socials.\nEl premi s’atorga cada dos anys a un economista o científic social menor de 40 anys que hagi contribuït al coneixement de l’estructura social i les implicacions que té sobre les interaccions econòmiques. Aquesta és la tercera edició d’aquest premi. En la primera edició (2009) la guardonada va ser Esther Duflo i en la segona (2011) va ser Roland Fryer. El premi, que inclou una dotació en efectiu de 30.000€, reconeix els assoliments científics excepcionals dels guardonats. El premiat serà el director científic d’un seminari de treball (workshop) de dos dies que comptarà amb la participació d’entre 15 i 20 investigadors joves de tot el món.\nEl comitè de selecció del premi ha estat format per Salvador Barberà, Matthew O. Jackson (president), i Joel Sobel.\nLa cerimònia de lliurament del Premi Internacional Calvó Armengol tindrà lloc el 20 de maig del 2014, a les 18 h, en una acte a porta tancada a la sala la Concòrdia del Centre de Congressos d’Andorra la Vella. Chetty pronunciarà la conferència “Improving Equality of Opportunity: New Evidence and Policy Lessons”, amb traducció simultània al català.\nConferència a la Fundació Catalunya-La Pedrera\nEl professor Chetty pronunciarà el dia 21 de maig, a les 18 hores, una conferència titulada “The Value-Added of Neighborhoods: Neighborhood Effects in Social Mobility”, oferta per la Barcelona GSE en el marc del III Premi Internacional Calvó Armengol. Tindrà lloc a la Fundació Catalunya-La Pedrera (Passeig de Gràcia, 92) de Barcelona.\nNotícia Anterior: Mor Roser Jordana, una de les pioneres del turisme a Andorra\nSegüent Notícia: Els padrins de la Llar de Lòria celebren el Dia de la Mare amb una paella i un concert de mariachis


Biblioteca Marcel·lí Domingo: de març 18, 2010\nXerrada sobre Càtars, templers i Colom a càrrec de German Lluch\nDijous 18 de març a les 19h\nXerrada: Convivència, cultura de pau i diversitat cultural: els reptes de la societat actual. a càrrec de Miquel Àngel Essomba. Director del Centre UNESCO de Catalunya\nReader: ERIC LARUM\nReading: Last Night by James Salter\nMonday, 15th of march.\n1-Una de les cartes del epistolari que va escriure una monja portuguesa del segle XVII “Mariana Alcoforado”, sobre un afer amorós que va tenir amb un soldat francès.\n2- El monodrama “Erwartung” de Maria Pappenheim .\nEl terme `expressionisme' aplicat a la música va ser encunyat pels crítics musicals del primer terç del s. xx per designar a una sèrie de autors vers una estètica que va posar en front a la música de programa dels post-romàntics. Schónberg, estrena una de les seves obres destinades al teatre, el (1909) amb el text de Maria Pappenheim.\nMaria Pappenheim va néixer en una família jueva benestant de Viena. Va tenir una malaltia mental ”Histèria” i va ser tractada per el Dr. “Breuer” que junt a Freud inicia la tècnica del psicoanàlisis.\nAmb la finalitat de que la seva família no es veies involucrada, li canvien el nom per Anna O. En els períodes quan les crisis no son tan fortes escriu transformant els seus símptomes en paraules, ”Alliberar a la dona oprimida i al jueu de la marginació”.\nXerrada: Convivència, cultura de pau i diversitat ...\nXerrada sobre Càtars, templers i Colom a càrrec de...


La fiscal acusa d´homicidi vuit mossos del ´cas Raval´ - Diari de Girona\nLa fiscal acusa d´homicidi vuit mossos del ´cas Raval´\nL'acusació particular, en canvi, atribueix a nou dels agents un delicte d'homicidi dolós o assassinat\nBARCELONA | EFE/DDG La fiscal va atribuir ahir un delicte contra la vida a vuit dels mossos imputats per la mort de l'empresari Juan Andrés Benítez, en entendre que la seva actuació va ser "excessiva, desproporcionada i desmesurada", si bé no va concretar encara si es tracta d'un cas d'homicidi dolós o imprudent. En una compareixença convocada per la jutge que investiga el cas perquè les parts concretessin l'actuació de cadascun dels deu agents, l'acusació particular va atribuir a nou dels mossos un delicte d'homicidi dolós/assassinat, mentre que les defenses van reclamar el sobreseïment per a tots.\nLa fiscal va presentar a la jutge un escrit en què acusa vuit mossos d'un delicte contra la vida, en considerar que quan van efectuar la contenció, subjecció i reducció de Benítez van actuar "de forma excessiva, desproporcionada i desmesurada", tant en la durada com en el nombre d'agents interventors i la força exercida sobre la víctima. La fiscal sosté que els mossos imputats van ser conscients que van sotmetre Benítez a una "situació de perill i risc innecessari, que podien comprometre la seva vida", si bé puntualitza que no s'ha pogut determinar per ara si van tenir la intenció directa de causar-li la mort.\nEn un primer moment, fonts judicials havien indicat que la fiscal havia qualificat els fets com d'homicidi dolós, si bé en el seu escrit el ministeri públic es limita a dir que es tracta d'un delicte contra la vida, "la determinació del qual, dolosa o imprudent", dependrà del resultat de noves diligències que sol·licita. En concret, la fiscal reclama que la jutge demani als forenses que van practicar l'autòpsia -que va atribuir la mort a una causa multifactorial-, que precisin si la contenció i les lesions serien compatibles amb el resultat de mort si Benítez no hagués ingerit cocaïna prèviament.\nTambé demana que se citi com a testimoni el veí amb qui es va barallar Benítez abans de l'arribada dels Mossos.


Número 55 | Revista escolar del ceipflix\nCategory Archives: Número 55\nELS NENS I NENES DE P-5 MARXEN A CI.\nJa s’acaba el curs i els nens i nenes de P-5, els més grans d’Educació Infantil, el curs vinent ja aniran a l’edifici dels grans, faran 1r de Cicle Inicial.\nAyala Herrero, Nerea\tMasip Sánchez, Xavier\nMiguel Montornés, Victor\tMontserrat Barceló, Daniel\nBagés Jornet, Sira\tPrats Bagés, Albert\nBallesteros Martí, Ada\tRodríguez Franquet, Gerard\nBorbolla Jordà, Àfrica Ruiz Agudo, Ainara\nCastellví Carranza, Andreu\tSediki Nogales, Isaac\nCastellví Carranza, Roser\tTarragó Jordà, Marc\nDobrin, Cristian Gabriel\tTarragó Llauradó, Clàudia\nGuerrero Garciapons, Ian Turcu, Maria Alexandra\nAquest curs ha marxat IHAB HARA\nThis entry was posted in Número 55 on 27 octubre 2010 by lrofes.\nELS NENS I LES NENES DE LA CLASSE DE P3\nThis entry was posted in Número 55 on 27 octubre 2010 by Maria José.\nEl pit roig i les amigues\nL’estiu passat vaig anar a Sebes amb unes amigues de l’escola. Vam quedar per anar-hi caminant. En arribar, una d’elles, va sentir un sorollet que venia d’un arbre. Jo li vaig dir que devia ser un ocellet. En aquell moment va caure un pit roig. Unes quantes amigues van veure que era petitet i que el seu niu estava a la capçada de l’arbre. El vam intentar pujar al seu niu, però estava massa alt.\nJo vaig dir a algunes amigues que anessin a buscar ajuda als vigilants de Sebes. Mentre nosaltres intentàvem pujar el pit roig al seu niu vam intentar fer una escala però no ho vam aconseg\nuir. Mentrestant, l’altre grup, no van trobar ningú per ajudar al pit roig. Ens vam trobar tots al punt de trobada: l’arbre on havia caigut el pit roig. Llavors una amiga va pensar d’anar a buscar alguna cosa o algú per ajudar-nos a pujar el pit roig. Jo li vaig dir que era una bona idea i que ens repartiríem pel bosc. Vam fer quatre grups de dos persones.\nJo i una amiga vam anar cap al nord, nosaltres vam trobar, un llibre, una llibreta i un bolígraf. El vaig mirar i vaig veure que hi havia com un diccionari d’ocells. Com que portava una motxilla me’l vaig guardar a dins, també la llibreta i el bolígraf. Justament en aquell moment vaig sentir un sorollet que venia d’uns matolls. Jo, pensava que era un senglar, per això em vaig amagar. La meva amiga sabia karate i es va preparar per lluitar contra el que hi hagués darrere els matolls. En aquell moment va sortir l’altre grup, que s’havia perdut, nosaltres érem molt vergonyoses i no volíem reconèixer que també ens havíem perdut. Vam caminar juntes durant un munt d’estona i vam fer cap a les passeres. Llavors em vaig recordar que a la llibreta hi havia com un mapa des d’allí fins a no sé on.\nEl vaig mirar i el vam anar seguint fins un mirador, on ens vam trobar els altres grups.\nElles van trobar unes binocles i vam veure com el pit roig ja volava amb la seva mare i amb el mapa vam poder tornar a casa. Vam estar molt contentes i quan vam arribar vam explicar-ho tot als nostres pares.\nJo tenia un diari secret i ho vaig apuntar tot. Va ser un dia inoblidable.\nThis entry was posted in Cicle Mitjà, Número 55 on 29 setembre 2010 by Carme Cubells Larrosa.\nLa història de Sebes\nHi havia una vegada un poblet envoltat d’un meandre que tenia el nom de Flix. El poble no era ni ric ni pobre però el que sí que tenia era habitants molt eixerits. Un dia un encantador nen i la seva tropa van passar el pont per anar a jugar a futbol i… uala!! van cridar. Van trobar un descampat molt gran. Pere Josep que era el capità del grup va dir que aquell lloc era bo per jugar. Al cap d’una estona la pilota va caure a l’aigua. En Pere va tenir una idea, va dir que allò podria ser un lloc d’animals.\n– I quins animals hi haurà? – es va preguntar el Pau – Hi haurà cigonyes, moixons, cavalls, tortugues, etc.?\nEn Pere va anar a dir-li al seu pare la idea que tenia, el pare la va acceptar i els va ajudar. El pare d’en Per e és obrer i amb l’ajuda dels seus amics ho podran reformar.\nAl principi es van trobar una caseta de fusta, dins de la caseta posava “SEBES” i el pare va dir:\n– Així es com se deu dir aquest lloc.\nEl Pere, el pare del Pere i la seva tropa es van posar a treballar. Van agafar el tallagespa i van fer un camí, al final del camí es van trobar un cavall. Un amic d’en Pere va dir:\n– Li podríem dir Magnòlia.\n– Bona idea – va dir en Pere- Li direm Magnòlia.\nEl pare, el Pere i la tropa van fer un carruatge de fusta. Quan ja el van acabar van decidir que la Magnòlia podria portar a la gent. Més capdavant van trobar un mas, a un cartell posava “A 1km Mas del Director”.\nEl Pere va anar a dins a veure com era, va cridar al seu pare i als seus amics que podien entrar. En entrar van veure que estava tot abandonat, i el van arreglar. Hi van posar despatxos i moltes coses més. Al costat hi havia un caminet de pedra i una passarel·la no acabada, i ells la van acabar i al final van muntar una caseta de fusta on podien veure als animals des de dins però en silenci. Al cap d’un temps la gent ja ho podia visitar.\nAl 2003 van fer la primera soltada de les cigonyes i van acudir tots els habitants de Flix. Van fer jocs, berenar i van donar diplomes als nens que van néixer l’any abans. A la primavera van tornar més cigonyes del conte i això volia dir que les cigonyes havien trobat nuvi o núvia. I fins ara encara continuem fent el mateix.\nQUIM CORONADO RICART\n1r Premi 2CSB\nThis entry was posted in Cicle Superior, Número 55 on 28 setembre 2010 by Josep M. Raduà Serra.\nDiari de Sebes\nDimecres 23 de juny.\nHola diari, sóc en Martí i avui per fi s’ha acabat l’escola. He arribat a casa, he llençat la motxilla i m’he espatarrat al sofà. Després la mare m’ha cridat per dinar i, bingo! Avui dinaré raviolis, el meu plat preferit! Mentre dinava li he comentat a la mare que volia trucar al Gerard i al Pol per anar a passar la tarda a Sebes. Li ha semblat bé i instants després he agafat el telèfon i he marcat el 977 41 23 77:\n– Ei Gerard tio, què et sembla si aquesta tarda agafem les bicis, els entrepans i ens plantem a Sebes?\n– Molt bé, avisa en Pol.\n– Fins després!\nDesprés de trucar a en Gerard m’he preparat la motxilla, m’he inflat les rodes de la bicicleta i he anat cap a casa d’en Pol que viu al Barri. Allà ens hem reunit els tres i ens hem dirigit cap a Sebes. Un cop a Sebes, en Gerard ha tingut una gran idea:\n– Ei, què us sembla si busquem una olivera apartada dels camins i ens fem una cabana?\n– Perfecte! Bona idea!\nHem decidit que jo buscaria branques seques, en Gerard faria de vigilant i en Pol buscaria l’oliver on construir-la. Cap a les set ja havíem acabat la cabana i ens havia quedat força bé però hi havia un petit inconvenient. En una branca hi havia un niu amb dos ous i sense cap dubte l’hem portat al Mas del Director perquè el poguessin observar. Ens han dit que si els pares havien abandonat el niu no tenien gaires possibilitats de sobreviure però que els podíem ajudar a cuidar-los.\nDesprés de deixar els polls en bones mans. hem tornat cap a casa.\nEls ous s’han obert i els pollets estan bé! Els han anellat i els tindran en observació fins que es valguin per ells mateixos. Al final ha sortit tot bé. Ara ja no anem cada dia a Sebes per la cabana, hi anem per ajudar una mica ja que ens han fet voluntaris. M’alegra poder formar part de l’entorn de Sebes.\n1r Premi 2CSA\nThis entry was posted in Cicle Superior, Número 55 and tagged Afegeix una etiqueta, Número 55 on 28 setembre 2010 by Josep M. Raduà Serra.


-Soles pera valencians -\n-Premits "Llealtat" del G.A.V. 2008-\nHa passat prou temps des d'els premits Llealtat i encara estic fruint i recordant la veu de Anfos, Anfos Ramon, traguense un poema ya algo antic, dolç i doloros com mel amarga, denunciant una situacio que, desgraciadament, a pesar dels anys passats, i, canviant els noms, continua siguent viva actualitat , mes dolorosa encara...... Pera mi, es tracta d'un obra mestra, aclaridora i didactica exposicio d'una situacio en un dolç vers molt escollit i que t'aplega al anima directament, especialment, al anima dels valencians. Reproduim aci el poema, que molt be podriem portar tots com una canço de lluita...i tambe d'anims.\nLLENGUA, MARE I PATRIA\n(poema intimament esperançat de cara al meu avassallat poble, en el dia de la PARAULA VALENCIANA.)\nUn any mes, Sant Vicent, de cor, el poble,\nUn any mes s'han quedat mudes les pedres\nla Llengua que portem dins de l'entranya\nque es claven per les ones en la casa.\nTenim dins enemics i els tenim fora,\nperque els politics son de cobra i calla.\nLes Universitats ens fan la guerra\ni sembren constantment l'idea falsa\nd'una unitat d'idiomes, perque aixina\nuns professors o mestres de l'estafa,\nals llavis una insolita mordaça...\nen este poble meu davant la trampa!\n¡Hi ha tants que deixen fer per covardia\n¿A on paren les promeses de Zaplana?....\n¡Quants fills t'han oblidat! Pobra Valencia!\nLes manifestacions, son passageres.\nd'un poble que sap be lo que reclama\nles normes d'un ahir que encara els guanya.\nla llibertat de l'home i l'estrangula\nsi no accedix a ser de la comparsa...\n¡Ah poble meu! Poble de poca espenta\nSi vols que Sant Vicent ara t'ajude\nal cor els fills que et saben Mare i Patria!\n-Dia de la Paraula Valenciana-\n30 d'abril de 1998\n-9 D'OCTOBRE 2009 - EL PARTERRE -\nBo, este 9 d'octobre hem recuperat el Parterre....hem recuperat una, podem dir vella tradicio dels valencians valencianistes d'anar els dumenges a solejarmos entre la Plaça Redona i el Parterre i a ficar una paraeta de llibres i cosetes valencianes (agulles, emblemes etc) i al mateix temps parlar de la situacio i dels moments del valencianisme actiu....... Hem tornat al Parterre i hem honrat a totes aquelles persones a les que deguem que no se perguera la *batalla de Valencia* per nostra identitat i, entre elles, hem destacat a la gran personalitat lliteraria i humana de En Anfos Ramon.... Si ya vaig tindre el honor de presentar el acte de la concesio del premit Llealtat que dona el G.A.V, fa dos anys i vaig penjar en esta uep un vers que recitá el propi Anfos i que, en motiu del acte en que celebraren la torná al Parterre torni a recitar, es veu que, pera chafar la meua bona actuacio (facil tractanse del seu maravillos poema), es tragué un atre que havia fet pot ser pera l'ocassio i el va presentar ell mateixa...... Com ya no se quin m'agrada mes, el copie aci pera el fruïr de tots, meu i de vosatros..........\n-De la meua paraula que no es cansa -\nEnguany, com no tinc por, de nou me toca\nllançar a cor el vent en la paraula.\nI em toca, perque em naix en sanc la terra\ni perque yo vaig nàixer en Russafa.\nQuan yo vaig vindre al mon, no cal qu'ho diga,\neren temps tan dificils com els d'ara.\nTambe hi havia gent de doble fulla\nnegant la nostra llengua dins de casa\ni es dien valencians només per fora,\npuix que per dins, tot era fum de palla.\nTambé hi havia mares sense entendre\nallò que'ls demanava a crits la pàtria\nen un sentit postiç de cosa extranya.\nMes hui, pareix que a molts ya no els preocupa\nl'ahir que varem perdre massa en calma,\nni pot el poble viure d'una història\nplena de capelletes sense causa.\nEs Ara. Este moment que mou les pedres\ni està sobreposant-se a la veu baixa,\nlo que a tots mos importa i mos anima\na dir les coses clares; com Deu mana.\nÉs Ara quan volem tindre la pluja\nendins la nostra terra que no es cansa\nde fer créixer els arbres i les roses\nper dur fills i collites d'esperança.\nYo sé que encara hi ha qui sols procura\nd'aquells que ofeguen l'eco de la parla\ni fan pregó del seu valencianisme\nque és tot una mentira i una farsa.\nportar el nostre escut en la solapa\nper fer del seu amor el gran negoci\ni omplir de patriotisme la boljaca.\nQue el poble està cansat de tanta espera\ni tanta veu que sona a nota falsa\ni tant de fonament sense edifici\ni tants camins tancats de cara a l'alba.\nEstà cansat només. Pero si els núvols\ndeixen el dia clar i la veu alta,\nestic segur que tornará a ser poble\ni a retrobar l'espenta que li manca...\nÉs l'hora de forjar un amanéixer\nsense pors ni renúncies en l'entranya.\nÉs l'hora de lluitar per les collites\nque són nostres només; ¡nostres encara!\nSi hui s'han de defendre ya en les ungles,\n¡puix si, les defendrem a tota ultrança!\n¡Germans! ¡Germans i amics o encara poble\nque està mínimament vivint la causa!\nNo sé si m'enteneu o si de veres\nsabeu que l'espirit és la paraula.\nPero si esteu ací i vos aprofita\nla meua veu per moure al cor la flama,\n¡no tingau por! ¡Preneu-la i feu-la fruita\nde l'arbre que plantà la nostra pàtria!\nAra, que el nostre ser mos done força\nper a seguir llaurant la terra intacta\nd'insectes i paràsits que roseguen\nl'anímica llavor de nostra raça,\ni anem a fer tots junts el gran milacre\nde retrobar el gust de la paraula.\nYo sé qu'això és possible, si l'estima\nper tot allò qu'és nostre no s'apaga.\nYo sé, que si entre dotze hi hagué un Judes,\nací te'n pots tirar mils en la cara,\npero si som conscients i unim la corda\nper a estretar la fe que el cor demana,\nfarem contra corrent la primavera\ni cada fill, serà un Sol d'esperança.\nEspera, poble meu, que les espigues\npot ser estan creixent en cada casa.\nNo sigues impacient, que ya es beslluma\neixe demà tot ple de nova gràcia...\nI yo he vingut per vore la victoria\n¡del rent que'm va fer naixer en Russafa!\n-22 De Maig 2010- CONGRÉS DE C.V.\nBo, un atra vegá m'ha passat....de sobte i sense esperarm'ho, el Gran Poeta ha tornat a fer.ho. S'ha tret de la boljaca un paperet escrit i ha llegit, ¡que dic!, recitat, en una veu clara,ferma i molt forta pera la seua edat, un atre gran poema sobreeixint valencianitat.... (Ara ya estic enverinat i esperant nervios que'm torne a sorprendre....)\nni mai té dubte quan sembra de Senyeres nostra Patria.\nI cride al poble meu.Cride a la terra\nque el poble dia i nit ensómiava,\nNingú no sap qui cobra ni qui paga ...\nI yo dic que és Valencia la que plora\nsabent que estem jugant-mos nostra raça,\nserem un poble inútil,sense meta,\neterns esclaus d'un amo i una vara ...\n¡Unim-nos colze a colze!\n¡Que ningú afluixe el pas davant l'obstacul, si és que s'a1ça! ....\nI Valéncia mos demana ser autentics "Palleters!\n¡Avant sense por i ¡Vixca el Regne de Valencia!\n-PREMIT LLEALTAT 2012-\nB�, despres d'haver fru�t del acte del premit Llealtat del Grup d'Accio Valencianista (GAV), si b� sempre entranyable, esta veg� mes encara si cap, per la proximitat de la persona que l'ha rebut, nostre president, En Manolo Latorre, ha aparegut la guinda en la personalitat de Anfos Ramon, nostre ya inadjetivable poeta i mos ha recitat el siguient poema, dedicat al seu amic, el homenageat i premiat.....\nA MANOLO LATORRE I CASTILLO\nBenvolgut amic i president del GAV\nya fa temps un "palleter"\nva organisar una guerra\nper defendre a nostra terra\nd'un enemic foraster.\nHui no hi ha un Vicent Domenech\nque llance al vent eixe crit.\nPero hi ha un Nelo Latorre\nque fa d�u anys presidix\neste Grup incomparable\nque no es cansa de patir.\nCom pareix que nostre poble\nest� mut, perque res diu\nest� malparint uns fills\nque reneguen de sa mare\nperque s�n rebordonits;\nS�n els traidors de Val�ncia;\nEls Judes que estan vivint\nde la mentira i l'estafa\nque est� fent-los m�s que rics.\nEixa ap�crifa Acad�mia\nque dels valencians se riu\nadultera i destruix...\nPero no cau nostre Grup,\nque lluita per retornar-mos\na eixe magnific ahir\ni veu rebrotar als jovens\nque tenen cor i sentit.\nAra el treball de Manolo se veu clar i positiu.\nNo furtaren nostra hist�ria\nni nostres valors antics.\nAdem�s de nostra Llengua\nque no mai podr� morir.\nAra no cal que vos diga\nquin �s nostre comprom�s:\nSeguir avant sense pausa,\nanem de veres units\ndeclarant tamb� la guerra\nals catalans invasors\nque no paren d'atacar...\nPer aix� �s ben mereixcut\nel "premi de LLEALTAT"\nque proclama eixe diploma\nque Manolo t� guanyat....\nAra cal dir desde el cor\ntenint present al premiat:\n��Vixca el Regne de Val�ncia!!\nI, sobre tot ��Vixca el GAV!!\nVal�ncia, 15 de juny del 2012\nAnar als poemes de JOSEP MELIA\nEls verdaders amics del home son les plantes


Ruiz continuarà al capdavant del PSC comarcal després d'obtenir el 80% dels vots - somSantFost\nRuiz continuarà al capdavant del PSC comarcal després d'obtenir el 80% dels vots\nEl PSC de Mollet guanya pes a la nova direcció amb Josep Monràs al nucli dur de l'òrgan\nDilluns, 5 de març de 2012 | 16:02h\nEl Congrés del PSC del Vallès Oriental va acabar amb la confiança en Román Ruiz, el primer secretari, revalidada per tercera vegada. La candidatura de Ruiz va rebre el 80% del relcolzament per continuar dirigint el partit. El primer secretari ha inclòs al seu equip dirigents amb un perfil polític marcat, com Jordi Terrades, Salvador Illa i Josep Monràs. Per altra banda, Esther Garcia va obrir el Congrés amb un discurs de comiat.\nEl Congrés del PSC celebrat aquest dissabte revalida la confiança al primer secretari, Román Ruiz, que guanya per àmplia majoria.\nRuiz va rebre 133 vots a favor, que representa el 80% de la confiança, 20 vots en blanc (el 12%), i 13 (8%) en contra. Així, Ruiz continuarà sent el primer secretari amb un equip format per Jordi Terrades com a secretari d'Acció Política, que és diputat al Parlament; l'exalcalde de la Roca, Salvador Illa, en el lloc de secretari de Dinamització i Organització; i l'alcalde de Mollet, Josep Monràs, com a responsable de Política Municipal i Territorial, entre d'altres dirigents socialistes.\nEl nou equip de Ruiz també el formen l'exalcaldessa de Sant Quirze, Assumpta Camps, que és la secretaria de Ciutadania, Societat Civil i Canvis Socials i la regidora de Granollers, Alba Barnusell, de Comunicació.\nEls socialistes molletans han guanyat pes en la nova direcció comarcal. Si fins ara els representants de Mollet eren 3 (Montserrat Tura, Patricia del Pozo i Josep Garzón) ara els membres del PSC de Mollet a la direcció seran 5: Josep Monràs; Ester Safont, com a secretària de Participació i Canvis Socials; Patrícia del Pozo, secretària de Política Municipal i Territorial; Mila Vicente, secretària de Serveis Socials i Benestar; i Lídia Paredes, secretària de Xarxes Socials i Butlletí Digital. A més, novament seran dos socialistes molletans Josep Monràs, que repeteix, i Mercè Pèrez, que substitueix Mireia Dionisio, els membres del Consell Nacional del PSC, que és el màxim òrgan socialista entre congresos.\nPer la seva banda, Esther Garcia, secretaria d'Organització, que va obrir el Congrés, no continuarà a la direcció, tot i que comptava amb el recolzament de Ruiz. El seu va ser un discurs de comiat, en què anunciava que havia decidit deixar la direcció a la vegada que reclamava un esperit més d'esquerres.


La taxa d'atur descendeix i aconsegueix la xifra més baixa des de març - El Nostre Ciutat\nLa taxa d’atur descendeix i aconsegueix la xifra més baixa des de març\nLa dada s'ha situat en els 5.703 aturats a Alcoi al setembre i el sector serveis és el que més ha descendit\n12 octubre 2020 10:00\nGràfic on es mostra l’evolució de la desocupació a Alcoi en l’últim any.\nEl mes de setembre ha deixat un indici de recuperació en la desocupació en descendir lleugerament la xifra d’aturats a Alcoi fins als 5.703, és a dir, 127 persones menys que el mes anterior. Cal apuntar que a més, és la quantitat més baixa des que va començar la crisi sanitària el març passat. Aquest descens arriba després de l’increment que es va produir a l’agost, de més de 100 persones respecte a juliol.\nLa baixada també s’ha produït a nivell general i a les comarques de L’Alcoià i El Comtat la xifra és de 12.234 aturats al setembre, és a dir, 402 menys que a l’agost. Del total, continua predominant l’atur femení (7.306) enfront dels 4.928 homes.\nDESCENS EN ELS SERVEIS\nPer sectors, a Alcoi el descens més rellevant s’ha produït en els serveis, suposant el 62% dels 127 aturats menys. Li segueix la indústria, on la taxa s’ha reduït en 33 persones; 22 en la construcció i 11 en l’agricultura. Malgrat això, els serveis segueixen al capdavant de la desocupació quant a sectors, representant més del 64% de la desocupació total a Alcoi.\nPer rang d’edat, entre els 25 i 44 anys és en el qual ha baixat més notablement la xifra d’aturats a Alcoi, amb 109 persones menys, mentre que en els majors de 44 ha descendit en 28. No obstant això, i succeint el contrari, hi ha 17 aturats més menors de 25 anys.\nEls 127 aturats menys a Alcoi suposen el descens més rellevant de la zona, seguit d’Ibi, on la taxa de desocupació ha baixat en 66 persones deixant un total de 2.046 aturats. A Onil s’ha registrat un descens de 63 aturats, principalment gràcies als sectors de la indústria i els serveis, i la seua taxa total és de 634. A Castalla la baixada ha sigut de 61 persones, aconseguint que la taxa se situe en 916 persones. D’altra banda, en Banyeres i Cocentaina ha baixat la dada de l’atur en 36 i 17 aturats amb un total de 414 i 1.105 respectivament, degut principalment per l’inici de l’activitat industrial i de serveis; mentre que a Muro el descens ha sigut de 29 persones, la qual cosa porta a un total de 724 aturats.\nDes d’UGT “es valora positivament aquestes xifres, ja que el mes de setembre ha coincidit normalment amb la finalitat de la temporada estival, per la qual cosa els sectors dependents del turisme sempre han sigut els més afectats en aquestes dates” i afigen que “l’increment de la contractació en el sector serveis i indústria s’ha deixat notar amb un moderat descens d’aturats en aquests sectors”.


Indemnitzen amb 92.000 € l'obrer que es va trencar un peu desmuntant un parc\nEls fets als quals es refereix la sentència varen ocórrer el novembre de 2010, quan el picapedrer va caure des d'una bastida a sis metres d'altura, en la qual treballava sense estar fermat o assegurat\nL'Obrer es va trencar un peu desmuntant un parc ARA BALEARS\nPalmaEl Tribunal Superior de Justícia de les Illes Balears (TSJIB) ha condemnat una empresa de construcció a indemnitzar amb 92.596 euros un operari que es va fracturar un turmell quan treballava desmuntant un parc aquàtic de Calvià i ha absolt la companyia d'assegurances de la instal·lació lúdica.\nLa Sala Social del TSJIB ha estimat el recurs de l'asseguradora contra una sentència del Jutjat Social número 3 de Palma que l'havia condemnat al costat de l'empresa de l'obrer a indemnitzar-lo per la lesió –per la qual li va ser reconeguda una invalidesa permanent total per a l'exercici de la seva professió– i ha absolt la companyia d'assegurances.\nEl tribunal també ha estimat parcialment un recurs de l'afectat i ha elevat la indemnització per a l'operari des dels 45.244 euros fixats inicialment fins als 92.596.\nEls fets als quals es refereix la sentència varen ocórrer el novembre de 2010, quan el picapedrer va caure des d'una bastida a sis metres d'altura, en la qual treballava sense estar fermat o assegurat. Es va fracturar un turmell, va ser sotmès a tres intervencions quirúrgiques i sofreix inflamació del turmell, a banda d'atròfia muscular.\nCom a conseqüència de les lesions, se li va reconèixer la invalidesa permanent total per les seqüeles en el peu esquerre.\nL'empresa de construcció per a la qual treballava l'operari des de feia 20 dies havia estat contractada per un parc aquàtic per desmantellar una part de la instal·lació.\nDesprés de la condemna a l'empresa de construcció i a l'asseguradora del parc, la companyia d'assegurances va recórrer al·legant que l'activitat assegurada en la pòlissa és la de parc aquàtic i l'accidentat treballava per a una empresa subcontractada que realitzava activitat de construcció.\nEl tribunal assenyala que, amb motiu del desmuntatge, l'empresa principal no realitzava cap activitat i cedia les seves obligacions de vigilància a les labors del contractista.


Qui som? - Fundación Ricardo Fisas\nFundació Ricardo Fisas Natura Bissé\nEn 2008, Ricardo Fisas i Gloria Vergés, fundadors de Natura Bissé, van crear una fundació privada i independent per a contribuir al benestar d’aquelles persones que viuen situacions de vulnerabilitat; una iniciativa amb la qual continuar sent fidels als seus valors de compromís i solidaritat.\nDes de llavors, en la Fundació Ricardo Fisas Natura Bissé creguem projectes col·laboratius i sostenibles al costat dels millors professionals, sempre que identifiquem una necessitat social a la qual creiem que podem aportar una cosa útil. D’aquesta forma van néixer nostres dues iniciatives pròpies: el Programa d’Estètica Oncològica i Project Difference. Amb el primer, que duem a terme en hospitals i associacions de pacients, oferim tractaments estètics individuals i gratuïts per a la cura de la pell de persones en teràpia oncològica. Amb Project Difference, que desenvolupem en escoles, formem i acompanyem als professors perquè puguin realitzar un bon suport i seguiment als nens amb diferències d’aprenentatge, com a dislèxia, discalcúlia, etc. D’altra banda, la Fundació també col·labora amb altres entitats que atenen i acompanyen a persones en situació de pobresa, solitud o amb el risc d’exclusió social.\nGràcies a Natura Bissé, que inverteix el 0,7% de la seva facturació en la Fundació, i a la seva xarxa solidària, de la qual formen part clients, distribuïdors, empreses col·laboradores i treballadors, podem donar viabilitat als programes i col·laboracions de la Fundació.


La "baixa menstrual", a debat - Valors\nSoraya Hernández| 21/07/2017 09/01/2020 |Dilemes ètics|\nReflexionem en aquesta ocasió sobre la menstruació, un tema encara tabú en les nostres societats que solen agrair no haver-ne de parlar. Malgrat això, aquests dies és notícia la possibilitat d’una baixa menstrual a Itàlia i per tant el debat ha arribat a casa nostra donant-nos l’oportunitat de fer visible un fet totalment fisiològic i un síndrome, el premenstrual, que fa patir la majoria de les dones.\nI és que el Govern italià podria fer que el país fos el primer en proposar una baixa menstrual per les dones treballadores a partir de l’aplicació de la llei 3781. La mesura permetria a les dones gaudir de 2-3 dies de baixa al mes durant els quals cobraria el 100% del salari. El debat ha començat i amb ell les opinions dels experts que alerten d’una possible discriminació laboral ja que es podria estar perpetuant l’estigma i l’estereotip de les dones com persones propenses a ser menys productives i dificultar la seva contractació.\nMalgrat que els estudis són contradictoris en quant a l’existència de més absentisme en relació a la menstruació les empreses podrien mostrar-se reticents. Val a dir que a Àsia el descansar durant la menstruació és considerat un dret biològic pel que a Indonèsia les dones compten amb dos dies de baixa al mes, al Japó es poden quedar a casa encara que no cobrin i a Corea del Sud si decideixen quedar-se a treballar tenen un plus.\nA Europa hi ha empreses que ja han començat a introduir la baixa menstrual, com ara Nike, que han pogut certificar un augment de la producció. És, per tant, una mesura a tenir en compte? Pot afectar a la contractació laboral de les dones o pel contrari està beneficiant-les? És ètic oferir aquesta baixa per menstruació quan hi ha altres patologies cròniques menystingudes? Quin professional decidirà quina és la intensitat de dolor que té dret a la baixa?\nSegons mostra l’evidència actual a Espanya una dona pot arribar a tenir durant la seva vida laboral uns 1.500 dies de baixa degut al síndrome premenstrual i és que al país un 73% de les dones el pateixen. Poder disposar del reconeixement del dolor com un fet subjectiu però important i invalidant per la feina diària es configuraria com una protecció legal davant acomiadaments per faltes continuades malgrat a nivell de societat s’estigui perpetuant la possible discriminació de gènere en la contractació.\nQuè hauria de fer doncs el Govern italià?\nD’una banda pot aplicar la mesura de manera general sense tenir en compte les diferències entre dones o regular segons necessitat.. Pot també portar a terme programes de visibilització del dolor i crear programes per facilitar les baixes sense imposar-les als empresaris. Finalment també pot deixar de banda la possibilitat de posar en marxa aquesta llei fins tenir major evidència científica de com el síndrome premenstrual afecta a la vida laboral de les dones. S’ha de tenir clar, que es prengui la decisió que es prengui és responsabilitat dels governs garantir la millor assistència per les persones que pateixen qualsevol tipus d’afectació així com de legislar per evitar la discriminació de qualsevol tipus.\nQuè en penseu? Creieu que la mesura pot ser útil o potenciaria la discriminació laboral? Penseu que seria una porta oberta a la picaresca? És el vostre torn.\n←‘Els Simpson’ o ‘Jocs de Trons’, eines per analitzar les emocions\n→Les armes europees alimenten els conflictes dels quals fugen els refugiats


La classe de Sant Josep\n“Érem les nenes de la classe i ens feien retrats..."\nDijous, 23 Juliol 2009 02:00\nAquesta fotografia va ser feta cap a mitjans dels anys 40, probablement l’any 44, com apunta Concepció Masriera, la propietària de la imatge. Ella era una de les nenes que miraven a la càmera des del pati de l’escola Sant Josep. La instantània mostra la classe sencera, en una edat en què encara no havien fet la comunió, juntament amb la seva professora, la Mare Dolores. “Érem les nenes de la classe i ens feien retrats, alguns que estem totes juntes i també ens n’havien fet soles, en una taula cadascuna”, recorda qui ha cedit la fotografia. Posteriorment, el grup va fer la primera comunió, la majoria en la mateixa escola, com és el cas de Concepció Masriera.\nElla explica que cada classe tenia una professora que impartia les classes principals, tot i que en certes especialitats acudia una altra instructora. “Teníem sempre la mateixa monja a la classe excepte quan fèiem ganxet o alguna cosa així”, diu l’antiga alumna de l’escola Sant Josep. A més, amb els canvis de nivell també s’efectuaven canvis en les tutories de les diferents aules del col·legi.\nEl patiLa imatge va ser feta, precisament, al pati de l’escola. Allà era on les nenes dedicaven hores a fer gimnàstica i sobretot a l’esbarjo. “Tothom jugava allà, recordo que hi havia unes mimoses i nosaltres saltàvem, corríem...”, explica Masriera. Els dies festius acostumaven a fer activitats especials o sortides, com era el cas del dijous Llarder. La Concepció va estar a l’escola Sant Josep, fins els 11 anys, moment en què va haver de dedicar-se a les feines de la llar perquè tota la família treballava.


Afers Socials lloga dos pisos per als infants i joves de la Gavernera - Altaveu el diari digital d'Andorra\n20/12/2018 (11:15 CET)\nEl Centre d'Acolliment d'Infants la Gavernera\nEl Consell de Minstres ha aprovat, aquest dimecres, llogar dos pisos a Escaldes-Engordany amb la finalitat que hi puguin residir alguns dels infants i joves del Centre d’Acolliment d’Infants i Joves (CAI) de la Gavernera. La mesura d’Afers Socials forma part del nou model d’atenció a la infància que vol potenciar els recursos de proximitat i més comunitaris.\nEls dos contractes d’arrendament entraran en vigor a partir del mes vinent de gener i tindran una durada de cinc anys. En aquests habitatges hi viuran entre quatre i cinc infants o joves tutelats pel Goven, que tal com afirma la institució pública “podran viure més integrats en la comunitat” i així es permetrà “als infants compartir les activitats del seu dia a dia de forma més inclusiva”.\nPer altra banda, el nou model també afavorirà que els infants que resideixin en pisos tinguin uns educadors i referents assignats de manera fixa. I a més, també s’ha manifestat, que en cas que sigui necessari per als infants que visquin en aquests pisos, és comptarà amb el suport del personal de l’Escola Especialitzada Nostra Senyora de Meritxell.


Les obres de Ferran Morell i Perelló arriben a l’UJI\nÚltima modificació: 06/06/2017 | Font: FCHS\nEl passat dimarts 23 de maig, van arribar a l’UJI 1600 obres cedides per la família de Ferran Morell i Perelló. Aquesta cessió es va realitzar a la Fundació Enric Soler i Godes, per la qual cosa formarà part del Museu Pedagògic de Castelló. La Fundació i el Museu treballaran conjuntament per conservar i donar a conèixer les obres. El seu valor es troba en el rerefons didàctic que va generar aquest mestre en els seus alumnes. Resumim breument el que va ser la seua trajectòria.\nFerran Morell i Perelló va desenvolupar la seua tasca docent des de principi dels anys 70 fins a l’any 1997. Al llarg d’aquest temps va estar en diferents centres educatius a València i a Conca.\nPlanteja l’activitat docent des del punt de vista participatiu, en el qual l’alumne té veu i vot en l’activitat diària de la classe. Tracta de trencar la barrera tradicional entre professor i alumne, heretada de les classes de l’educació autoritària del franquisme.\nAl voltant d’aquesta concepció diferent de l’ensenyament i de la forma d’impartir les classes de plàstica, els alumnes i el professor treballen i interaccionen en equip com un exercici que al principi era lúdic i més tard crític.\nL’Equip Hoz sorgeix a Conca en l’IES Alfons VIII al voltant d’una reflexió verbal sobre el tema de la classe autoritària i la classe democràtica.\nAmb el trasllat de Ferran a l’INB Juan de Garay de València l’activitat dels alumnes de l’equip continua, abordant sempre per mitjà del diàleg i l’estudi, temes relacionats amb el context polític i social del moment, també sobre diversos pintors o artistes plàstics.\nActualment, el fons de l’Equip Hoz, dinamitzat per Ferran, consta de 21 col·leccions: La classe autoritària, La classe democràtica, Alcoholisme, El mite de la intel·ligència, Homenatge a Picasso, No a la Guerra, L’alegria de viure, Fent pau, Federico García Lorca, Els socarrats, Homenatge a Saura, Homenatge a Mompó, El bodegó, Egipte, Julio González, El Romànic, Grècia, Picasso, Autoretrats, Picabia-surrealisme i Violència a l’institut.


45 anys de les manis per la "Llibertat, amnistia i estatut d'autonomia" | betevé\nSergi Hernández | dilluns, 8 de febrer del 2021, a les 07.55\nEl 8 de febrer del 1976, va tenir lloc a la plaça del Cinc d’Oros, a la cruïlla del passeig de Gràcia amb Diagonal, un dels actes simbòlics més importants de la lluita per la “llibertat, l’amnistia i l’estatut d’autonomia”: un grup de manifestants va aconseguir, malgrat la dura repressió de la policia, penjar una pancarta i dues senyeres al monument en forma de monòlit conegut com “el llapis”.\n400 manifestacions a Barcelona\nEn el decurs de la transició, s’han comptabilitzat a Catalunya més de 870 manifestacions de més d’un miler de persones. D’aquestes, 400 van tenir lloc a Barcelona. Van ser especialment significatives les que van tenir lloc l’1 i el 8 de febrer del 1976, convocades sota el paraigua protector de les associacions de veïns. Però en realitat, qui hi havia al darrere era l’Assemblea de Catalunya, que des d’una mica abans de la mort del dictador havia engegat una campanya de mobilitzacions per les llibertats democràtiques, resumit en l’eslògan “Llibertat, amnistia i estatut d’autonomia”.\nEl Nadal del 1975, Lluís Maria Xirinacs va començar una protesta davant la presó Model per demanar l’alliberament dels presos polítics. Va estar plantat durant un any i nou mesos i al 1977 va ser el senador més votat com a independent.\nLes manis de l’1 i el 8 de febrer\nLa convocatòria de l’1 de febrer va tenir un gran èxit. La policia es va veure desbordada per les desenes de milers de manifestants que van sortir al carrer. Es va parlar de 50.000 persones. L’èxit va ser tan gran, que la policia, superada, només va detenir dos manifestants, Saladrigas i Rizo que, això sí, van patir tota mena de tortures a la prefectura de via Laietana.\nLa comissaria de Via Laietana: un del símbols de la repressió franquista\nDavant l’èxit de l’1 de febrer, l’Assemblea de Catalunya va decidir convocar una nova manifestació per al diumenge següent, el 8 de febrer. Però en aquest cas, el governador civil i les autoritats ja estaven avisades del que podia passar. Per això, van acumular un gran nombre de policies antiavalots a la ciutat, uns 8.000, segons es va dir. Malgrat tot, la manifestació es va dur a terme i es va aconseguir reunir força gent a la plaça del Cinc d’Oros. Va ser en aquest punt que un grup de joves van pujar al monument conegut popularment com “el llapis” i hi va penjar dues pancartes i dues senyeres. La policia va pujar, aleshores, pel passeig de Gràcia obrint-se pas a cop de porra i de fusell, fins a arribar a la cruïlla de Diagonal amb passeig de Gràcia per dissoldre la manifestació i despenjar les pancartes.\nEls manifestants es van reagrupar a la part alta de la rambla de Catalunya i allà es va produir un fort enfrontament amb la policia, que llançava pots de fum i bales de goma a tort i a dret.\nDarrere de la manifestació, la policia hi tenia un autobús on ficava les persones detingudes i emmanillades, que eren insultades i colpejades sistemàticament. En total, es van detenir unes 40 persones. La majoria van anar a parar a la comissaria d’Enric Granados, on van patir tota mena de maltractaments i vexacions.\nLa plaça dels indignats\nEl moviment dels “indignats” es va concentrar a la plaça de Catalunya des del 15 de maig de l’any 2011 per tal d’intentar reclamar un canvi social, polític i econòmic.\n— Assemblea Nacional Catalana (ANC) — franquisme — manifestacions a Barcelona — Òmnium Cultural — Policia Nacional\nCrit d’alarma dels centres privats de dansa: “Ens estan ofegant, no podem més”\nManifestació de “riders” per exigir una llei que no els precaritzi\nConcentració contra les sancions rebudes per haver-se manifestat durant l’estat d’alarma


Dues manifestacions a Barcelona col·lapsen el centre | betevé\nUns 300 vehicles fet una marxa lenta pel centre de Barcelona fins a la delegació del Govern\nDesenes de persones es manifesten aquest dilluns al matí per reivindicar el sector audiovisual català. Uns 300 vehicles han fet una marxa lenta pels carrers del centre de Barcelona per acabar davant la Delegació del Govern, al carrer de Mallorca. Els protestants denuncien els efectes que els ha causat la crisi provocada per la pandèmia del coronavirus.\nLa protesta ha començat al Palau Sant Jordi i ha passat per la plaça d’Espanya per enfilar per la Gran Via en direcció a l’Eixample, a la seu de la Delegació del Govern, a Mallorca amb Roger de Llúria. La Guàrdia Urbana ha anat tallant el trànsit al pas dels manifestants.\nMarxa lenta d’autocars pel centre de la ciutat\nEl sector dels autocars també ha organitzat una marxa lenta que ha entrat per la Gran Via des de l’Hospitalet i s’ha dirigit al centre de la ciutat pel carrer de Balmes i la plaça de Catalunya. Una seixantena d’autobusos han entrat a la ciutat fent sonar els clàxons per denunciar la situació generada per la crisi del coronavirus.\n— audiovisual — manifestacions a Barcelona