ein sof i sefirot\nEin-Sof i sefirot: el que Ell podria haver volgut\ni el que Ell ha volgut\n(Fragment del diàleg El Filósofo y el Cabalista, de Moshe Hayyim Luzzatto.\nEdiciones Indigo, Barcelona, 1998)\nCabalista.- Així doncs l'Emanador, beneït sigui el Seu nom, està dotat de voluntat, ja que ha volgut i vol. A partir d'ara podrem parlar d'Ell des de dos punts de vista: des de la Seva essència i des de la Seva voluntat. Estàs o no d'acord?\nFilòsof.- Certament es pot parlar de qualsevol cosa a partir dels seus atributs essencials, així, en el concernent a l'home, l'home és anomenat "subjecte de les categories", la qual cosa vol dir que les seves qualitats seran anomenades el seu o els seus atributs. D'aquesta manera es podrà parlar de l'home des de l'atribut que està en ell i, en estar versat en la Torah, dir d'ell que és savi o caritatiu. Aquests són els atributs essencials a partir dels quals es pot parlar de qualsevol cosa que es trobi en ell mateix.\nCabalista.- Ens està prohibit parlar de l'essència de l'Emanador, beneït sigui el Seu nom, i tampoc no ens és del tot necessari abordar aquesta qüestió, ja que en tenim prou amb conèixer la Seva existència. I sabent que Ell és la perfecció absoluta, que és totpoderós, sabem el que hem de conèixer sobre Ell; i ens és prohibit parlar de la Seva essència per si parlant d'ella diguéssim que és alguna cosa diferent del que és en realitat. És per això que ja no parlarem més de la seva essència, sinó tan sols de la seva voluntat, doncs aquesta ens és més propera, i tenim el dret a parlar d'ella per haver acceptat no parlar-ne més, de la Seva essència.\nFilòsof.- És bo parlar de la Seva voluntat, però què pots dir sobre ella? En efecte, la Seva voluntat és infinita, el Seu pensament és infinit, si això és així, què podràs fer amb un objecte de reflexió que no té ni límit ni fi?\nCabalista.- Justament això és el que volia sentir: que reconeguessis que la Seva voluntat i el Seu pensament no tenen fi. A partir d'ara no podràs esquivar ni sostreure't al que vull que comprenguis. Digues-me, t'ho prego, si veritablement creus en la retribució i en la punició, doncs aquest és un dels principis de la fe. Respon-me també al següent: si hi ha actes pels quals el Sant, beneït sigui, vol recompensar els seus autors, i altres pels quals vol castigar-los; que hi ha un temps en el qual Ell eleva i altres en els quals fa descendir, un temps durant el qual Ell empobreix i un altre durant el qual enriqueix. En conseqüència, la voluntat de fer el bé, la voluntat de fer el mal, la voluntat de fer pujar i la de fer baixar són part de la seva voluntat.\nI tot això segueix un ordre, ja que hi ha un ordre en la direcció del món. És per això que podrem parlar de tot això sense temor, ja que amb això no ens referim en absolut a la seva essència, beneït sigui el seu nom. En definitiva, aquests són els atributs de la seva voluntat que podrem estudiar per conèixer-los amb certesa.\nFilòsof.- Certament podrem examinar-los, i sobre això està dit: "Aquests són els extrems dels camins divins".\nCabalista.- El que dius és cert. Però ara digues-me: la manera per la qual ha creat el món, és l'única possible? En realitat, no podries afirmar una cosa així, doncs podria haver creat-lo amb una sola paraula i, tanmateix, el va crear a partir de deu paraules. Dir que no hagués pogut crear més criatures de les que ha creat, o que no hauria pogut donar-los més forma que la que tenen, seria també impossible, ja que tu també reconeixes que Ell és totpoderós.\nÉs per això que direm que després d'haver examinat atentament la Seva voluntat, beneït sigui el Seu nom, veiem que és totpoderosa, sense límit ni fi. I tanmateix, hem descobert que en el present obra de manera finita, complint una acció limitada en funció del servei dels homes, i que tot depèn del nombre d'actes.\nDe la mateixa manera, la creació del món ha estat feta segons els límits que Ell ha volgut establir, i no segons tota la Seva potència ni segons la Seva infinitud, doncs si hagués creat segons tot la Seva potència i la Seva infinitud, les criatures també haurien estat infinites. És per això que direm amb certesa que és necessari comprendre dues coses en la Seva voluntat: allò que podria haver volgut i allò que ha volgut. El que podria haver volgut no té límit ni fi, i el que ha volgut està mesurat i limitat per la Seva voluntat. És cert tot això?\nFilòsof.- Sí, es tracta veritablement d'un fet que no es pot refutar.\nCabalista.- Ara hem d'assignar noms a aquests graus perquè ens sigui possible parlar-ne, ja que sense noms no és possible parlar de les coses ni distingir les unes de les altres convenientment. Els noms que els cabalistes han donat a aquests dos aspectes són "Ein-Sof", beneït sigui, i "sefirot".\nEin-Sof, beneït sigui, és la voluntat tal com hagués pogut ser, aquella que no té ni terme, ni mesura, ni fi; les sefirot són allò que Ell ha volgut, amb límit, i allò que està constituït pels atributs particulars que Ell ha volgut. Així, es diu per exemple: la pietat, i la còlera, ..., la bondat, el rigor i la misericòrdia amb tots els detalls de les seves modalitats. Aquestes són precisament les que són anomenades per nosaltres sefirot, és a dir, atributs de la voluntat. No aquells que estan en Ell considerats en la Seva essència, ja que Ell és totpoderós, sinó aquells que Ell ha volgut per crear el Seu món, per a ells i a través d'ells, per dirigir-lo amb ordre i límit. Nosaltres no direm absolutament res de la Seva absoluta potència, ja que no tenim cap part en ella i ens és desconeguda i ens està prohibit ocupar-nos d'ella, segons està dit: "Sobre allò que és més extraordinari que tu, no et facis preguntes", ja que la raó no ha de fer preguntes més que sobre allò que està al seu abast. Per ser limitada no pot assolir allò que no ho és, per la qual cosa ho ha de deixar a un costat.\nEs tracta aquí dels atributs limitats i particulars que la voluntat mateixa ha volgut, aquests són els que nosaltres intentarem comprendre a fi d'assolir quin és el Seu objecte, com ha estat produïda la Creació per mitjà d'ells i com és governada des d'ells, quina és la Seva finalitat i en quina mesura els concerneixen els manaments i com aquests estan orientats cap a aquests atributs. En fi, es tracta de tot el que intervé en la direcció del món en tot lloc, ja que aquesta direcció en depèn completament.\nFilòsof.- Les teves paraules són bones i la teva explicació em satisfà. A més aquestes premisses són precises i impossibles de refutar. Però, tanmateix, no crec que a través d'elles puguis retre compte de tota la Ciència, ja que no veig en tot això cap obertura per la que puguin introduir-se la gran quantitat de coses difícils i estranyes que he descobert. I el que em dius em suposa encara alguns problemes, ja que vas dir que les sefirot eren llums, i el que acabes de dir no sembla sostenir el mateix.\nL'Ein-Sof i les sefirot són anomenats llums\nCabalista.- La voluntat presa en el Seu conjunt serà anomenada radiació, i l'Ein-Sof, beneït sigui, llum simple; i les forces de la Seva voluntat seran anomenades llums.\nFilòsof.- Això és el que es diu parlar de manera al·legòrica, ja que aquestes coses no tenen cap existència llevat d'en el pensament.\nCabalista.- Ara mateix estàs extraviant-te en la teva reflexió. El que et diré a continuació, t'ho diré a tall d'introducció general per a totes les coses de les quals tracta la Ciència: aquell que vol comprendre tot el concernent a les sefirot, ha de tenir present en el seu esperit l'ànima humana i les seves facultats. L'ànima no és tan sols un concepte sinó que és una força real. En efecte, és una força subtil que mai no assoleix els sentits, però sigui com sigui es tracta d'una força; i totes les facultats i atributs que conté són en ella coses reals, no paràboles, i són elements reals fins i tot en la seva constitució. Ara comprèn això: l'existència de l'Emanador és totalment indubtable, la Seva voluntat té una existència certa que és la Seva radiació, doncs aquesta és allò que la substància lluminosa desprèn i emana de si mateixa. És per això que s'anomena radiació a allò que vol el mestre únic, però es dirà que es tracta d'una radiació simple, és a dir, que no és idèntica a aquella llum inferior que és una cosa material que procedeix d'Ell, beneït sigui el Seu nom, sinó que, al contrari, és estranya a tota materialitat. Es tracta doncs d'una llum simple que és llum en tant que s'assembla a la llum; però si es considera tal i com realment és, és simple en relació amb l'essència de la nostra llum.\nLes forces d'aquesta voluntat són llums i són tan reals com les facultats ho són en la mateixa ànima. Aquí hi són les forces de la voluntat que acompleixen les accions al món.\nFilòsof.- Molt bé; així doncs, en resum, les sefirot són les forces de la voluntat superior limitada, aquelles que Ell ha volgut i per les quals tenen lloc totes les accions. Acaba amb el que has de dir sobre la Creació, la Formació i la Fabricació.


Tanquen dos locals de Benicàssim per un positiu en coronavirus - À Punt\nTanquen dos locals de Benicàssim per un positiu en coronavirus\nSanitat confirma que ja ha posat en marxa els protocols de seguretat i s'estan fent proves PCR a tots els treballadors.\nCarrer cèntric de Benicàssim, aquest dimecres / À Punt NTC\n01 de juliol 2020 - 14:35\nDos locals han tancat a Benicàssim, a la Plana Alta, pel positiu en coronavirus en una persona vinculada als establiments. La Conselleria de Sanitat ha confirmat a Les notícies del matí que s'ha obert una investigació i ja s'han posat en marxa els protocols de seguretat.\nDes del departament que encapçala Ana Barceló estan fent proves PCR a tots els treballadors i les persones que han pogut estar en contacte amb la persona contagiada, tal com es fa sempre que es detecta un positiu per Covid-19.\nL'augment de la mobilitat ha fet incrementar els rebrots durant l'anomenada nova normalitat i els casos positius per coronavirus a la Comunitat Valenciana s'han disparat en multiplicar-se quasi per deu en les últimes 24 hores. Els brots de Castelló i Rafelbunyol estan darrere d'aquest increment.\nProves per a determinar l'origen del brot de Castelló\nAixí, a Castelló, aquest dimecres continuen amb les proves per a determinar l'origen i les conseqüències del brot de coronavirus que ha provocat 16 contagis. La falta de mesures d'higiene i de distanciament social en una festa durant la Nit de Sant Joan podria ser la causa. Segons les autoritats sanitàries, tot i que aquest focus està delimitat i controlat, es continua treballant en el rastreig dels contactes de les persones infectades.\nSis treballadors de Rafelbunyol ja poden tornar al treball\nPel que fa a l'empresa càrnia de Rafelbunyol, 6 dels primers 7 treballadors contagiats ja es poden incorporar a la faena, mentre que el treballador que encara manté actiu el virus està en quarantena. Pel que fa a les proves serològiques que s'han fet als altres 7 casos positius, ja es coneix que un d'ells ha donat negatiu. La resta continua pendent dels resultats.\nPuig: "El risc zero de rebrots per Covid-19 no existeix"\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha incidit aquest dimecres en el fet que, amb la major mobilitat, augmenta el risc de rebrots per coronavirus, però considera que el confinament permanent" tenia conseqüències "psicològiques, sanitàries i econòmiques". Així, ha estimat que el fonamental és l'atenció precoç perquè "el risc zero no existeix".\n"Fins que desaparega el virus, hi haurà contagis", ha dit. Per a Puig, s'ha d'atallar el "factor de risc dels nous contagis" que, segons ha agregat, és "el que s'està fent". Així, ha explicat que ràpidament s'han pogut "controlar" els rebrots detectats a Castelló i a Rafelbunyol perquè s'ha anat "a atacar la capacitat de contagi".


Octubre | 2016 | IGUALADA HOQUEI CLUB | Pàgina 2\nI ARA A APROVAR “PRÀCTICA”\nPublicat el 20 Octubre 2016 per ihc\nEls jugadors de l’IHC CALAF GRUP han tancat aquest divendres la seva preparació pel partit de dissabte contra el Liceo de la Corunya. En paraules del mateix tècnic, Ferran López, ja estat una bona setmana de treball… només falta executar-ho … Continua llegint →\nVÍDEO I PATINS … A LA GALLEGA\nPublicat el 19 Octubre 2016 per ihc\nDimecres de combinada: sala de vídeo-pista d’hoquei. Els jugadors de Ferran López han fet l’habitual treball amb imatges i després ho han traslladat a les Comes, amb exercicis combinats de defensa, contraatac i 4X4. L’equip manté l’exigència de no deixar … Continua llegint →\nMET MOLAS: L’ANY PASSAT HO VAM FER. I HO VOLEM REPETIR. HO TENIM CLARÍSSIM!\nPublicat el 18 Octubre 2016 per ihc\n“Sense mirar enrere” (més enllà per agafar forces per tornar a guanyar). “Sempre endavant”!. Que, en realitat, és l’única direcció possible. Amb aquesta filosofia els arlequinats han fet el segon entrenament de la setmana. Primer amb el PF, Pep Vàzquez, amb treball físic. … Continua llegint →\nELAGI: ESTEM TREBALLANT PER RETROBAR LA DEFENSA DE L’ANY PASSAT. DISSABTE VAM FER UN PAS ENDAVANT\nPublicat el 17 Octubre 2016 per ihc\nP- No va poder ser, Elagi. Tot i que es va fer una gran defensa i tu vas estar extraordinari. ELAGI- Crec que per fi, perque ja és la cinquena jornada, hem fet un pas important en defensa… a la … Continua llegint →\nF:LÓPEZ: LA TEMPORADA PASSADA VAM GUANYAR A LA CORUNYA. PERQUE NO AQUESTA?\nPublicat el 16 Octubre 2016 per ihc\nP- Ferran analitzem la derrota de dissabte però d’entrada parlem del segon gol i aquella bola alta. No va decidir el resultat però l’error arbitral va arribar en un moment decisiu del partit. F. LÓPEZ- Estic d’acord amb tu. era un … Continua llegint →\nIHC CALAF GRUP 0 – FC BARCELONA 4. TOCA SEGUIR LLUITANT\nL’Igualada CALAF GRUP haurà de seguir lluitant per aconseguir la somniada primera victòria de la temporada. No hi ha hagut marge per la sorpresa contra un potent FC Barcelona que ha reivindicat a les Comes la seva condició de candidat absolut … Continua llegint →\nPublicat el 13 Octubre 2016 per ihc\nAquesta fórmula tradicional a les invitacions per esdeveniments socials és de màxima aplicació aquest dissabte a les Comes. No es pot arribar tard a cap partit d’Ok Lliga. I menys contra el líder. Aquesta és la crida dels tècnics a … Continua llegint →\nNO ALS REGALS\nPublicat el 12 Octubre 2016 per ihc\nToca serrar les dents i tornar a pedalar. Després de la derrota a Vic els jugadors de l’IHC tornen a la feina amb la difícil missió de buscar la primera victòria de la temporada contra un FC Barcelona, líder i … Continua llegint →\nVIC 4 – IHC CALAF GRUP 2. EL PARTIT S’ESCAPA A LA PRIMERA PART\nPublicat el 11 Octubre 2016 per ihc\nL’IHC CALAF GRUP no ha pogut sumar cap punt en la seva visita a l’Olímpic de Vic. En un partit entre dos equips que buscaven la primera victòria de la temporada han estat els locals els qui ho han aconseguit. Els … Continua llegint →\nPublicat el 10 Octubre 2016 per ihc\nEls jugadors de l’IHC CALAF GRUP han fet aquest dilluns sessió de video per visualitzar el joc del Vic i també alguns aspectes tàctics del partit contra el Reus. Després els arlequinats han fet treball a pista curtet per estirar cames i exercitar punteria en … Continua llegint →


p'eternitat: Competició a l'aeroport\nPublicat per Unknown a les 22:04\nAnònim 29/3/07 15:42\nEs que els avis son lo que no hi ha, de vegades diuen que tenen malalties nomes per cridar l'atenció, d'altres malauradament si que les pateixen i està clar, un cancer s'emporta tots els premis!!!!\nUn petonas macu, per cert, penjaràs fotos del viatge o que??? ;-)\nUnknown 29/3/07 17:04\nEl mon dels avis, es molt curiós, em passaria el dia observant-los. Son com nens petits i a diferencia de nosaltres ja han perdut tots els complexos. Son com son i això dona per moltes anècdotes.\nLa meva intenció es penjar alguna foto. Ja avisaré\nAnònim 29/3/07 21:06\nSi els avis...sempre es troben malament, o estan pitjor que la veïna...o despotriquen del jovent!!!! això si que se'ls hi dóna bé...per no parlar dels "iaios" conduint BMW, Mercedes o similars...fan por!!! potser més que les "iaies" amb Micra (o similar) perquè elles també en són una estona llarga de "perilloses"....


Ballant amb la fada negra entre muralles i vampirs\nEl 1843, Barcelona és una ciutat desballestada i contradictòria: surt de l’Antic Règim però encara no ha arribat a la modernitat\nUn dia, l’escriptor Xavier Theros va decidir desviar-se del camí poètic i fer una marrada pels senders de la prosa. Decimonònica i revolucionària. I amb una motxilla carlina, una fragància vampiresca i una mica de sang i fetge va explorar l’ignot horitzó de la Barcelona del 1843: una societat “salvatge, bruta i descontrolada” que s’adaptava dramàticament, encara emmurallada, a les transformacions de la revolució industrial. Un escabrós recorregut literari que li ha valgut el Premi Josep Pla d’enguany. El llibre, La fada negra, ha arribat aquest dimecres a les llibreries.\nLa novel·la s’ambienta en una època d’avalots guerxers i contestataris força truculenta poc després de la Primera Guerra Carlina, durant la regència de Baldomero Espartero. Concretament, se situa entre els mesos de juny i novembre del 1843, amb una Barcelona assetjada pels bombardejos (que durarien tres mesos) i el general Prim, que en fou instigador, combatent i negociant entre sedicions mentre es treia de la màniga el famós i nostrat “o caixa o faixa”. L’encara-no-reina Isabel II tenia tretze anys, els incipients obrers s’esllomaven encerclats pel fum i la brutícia durant més de quinze hores diàries i el consum d’opi a la ciutat triomfava com la futura Coca-Cola.\nAquest episodi també se’l coneix amb el nom de la Jamància, que fou la darrera de les bullangues que van tenir lloc a la capital catalana entre el 1836 i el 1843 contra el govern de l’Estat Liberal i la dictadura militar d’un odiat Espatero. Theros explica que són uns anys “pràcticament esborrats de la memòria popular”, amb molt pocs estudis històrics i, sobretot, amb molta violència i salvatgia. A més, com que la Jamància va ser una revolta de pobres, cap moviment polític la va voler reivindicar, ni tan sols els anarquistes. La principal font d’informació de Theros, a banda d’uns quants dietaris de testimonis esparsos, han estat els diaris de l’època, amb capçaleres tan magnànimes com El Guardia Nacional, El Constitucional i El cisne. Molt decimonònic, tot plegat. Però al carrer (i a les muntanyes també), la sang i els trabucs ho pintaven tot d’un altre color.\nI així ens ha arribat aquesta novel·la gòtica, mig negra mig de guerra, amb visions fantasmals (opiàcies?), barricades i criatures assassinades, que obre la caixa del vampirisme barceloní, la història del qual va molt més enllà del cas de la famosa Enriqueta Martí. De fet, va més enrere, perquè el de la Vampiressa del Raval només és l’últim i més conegut d’una sèrie de casos de raptes, maltractaments i matances infantils que es repeteixen amb continuïtat durant el segle XIX. Segons Theros, el que feia Enriqueta Martí era “seguir una tradició”. Un horror. Estremida memòria, podríem dir, manllevant el títol de la novel·la de Jesús Moncada.\nPerò què és el que fa que aquesta novel·la sigui mereixedora d’un guardó com el Josep Pla? D’una banda (i així ho expressa el jurat), la seva potència narrativa insòlita i el realisme que desprèn. De l’altra, la precisa ambientació històrica i la caracterització dels personatges, amb el sensacional capità Llampades al capdavant. I per últim, perquè és una narració que té ressonàncies de grans clàssics literaris com El perfum, Oliver Twist, Els miserables… o l’insubstituïble treball documental d’en Joan Amades. Theros confessa que s’ha decantat per la ficció “per l’empatx de realitat que comporta la crònica”.\nQuan li pregunten per què el llibre es diu La fada negra, explica que a les Filipines, i també a la Xina, de fumar opi en diuen “ballar amb el drac o amb la fada negra”. També declara, somrient, que els millors títols en català són els que tenen moltes lletres a: “això és el que em va dir un dia l’Espinàs”. El cas és que ja està preparant la seva continuació amb una novel·la ambientada en el context de la Segona Guerra Carlina: “La idea és que en Llampades i companyia tinguin més recorregut”, afegeix, i esmenta Charles Dickens, Edgar Allan Poe, Paul Féval i Benito Pérez Galdós com a influències a l’hora de configurar l’estil narratiu del llibre. És la primera novel·la que escriu, però no ha sortit del no-res: “Parteix d’un conte que havia fet sobre una revolta que hi va haver a Rio de Janeiro el 1904”, la rebel·lió de la vacuna, encara sense cap Crist Redemptor contemplant els aldarulls.\nLes muralles, l’asfíxia i la música d’artilleria\nL’any 1843, Barcelona és una ciutat desballestada i contradictòria “que surt de l’Antic Règim però que encara no ha arribat a la modernitat”, amb una població que, com a mínim, triplica la del segle XIV. Aquesta diferència té una importància asfixiant, perquè les dimensions urbanes continuen sent les mateixes que aleshores. Eren els últims anys de les muralles, un altre vestigi d’una època que ja se’ns fa més remota. Theros sosté que el segle XIX, en canvi, “és prou a prop per entendre’l però prou lluny perquè ens sorprengui”.\nAlbert Sánchez Piñol defineix La fada negra amb aquestes paraules: “Entre els horrors d’una època ferotge, aquesta és la història extraordinària d’uns crims amb música d’artilleria”. Theros sintetitza el missatge contestant el títol del quadre de Goya (parlant de decimonònics): “La raó també produeix monstres”.\nPots comprar La fada negra de Xavier Theros al portal llibreter Libelista.


La Policia Local incorpora una nova agent\nDes d’avui, la Policia Local compta amb Sana Díaz com a nova agent interina després de superar amb èxit el procés selectiu. Divendres, l’alcalde, Andreu Bosch, li va donar la benvinguda i li va desitjar molts encerts.\nLa seva incorporació s’afegeix a dos canvis més: el passat 16 de febrer Antonio Sanz va consolidar la plaça d’agent en propietat després de 8 anys de servei, i el 7 de març es va nomenar interí Ivan Fabré per cobrir la vacant per excedència d’un altre agent, establint un període de proves de 4 mesos.\nD’aquesta manera, la plantilla del cos queda definitivament formada per onze efectius de carrer i el cap de Policia. El seu responsable, Norberto Fernández, destaca la importància d’aquest fet, ja que permetrà disposar de quatre agents en hores punta i destinar més recursos a la prevenció dels robatoris a domicilis. Fernández assenyala que es tracta del delicte “més important” a Teià i a la regió metropolitana en general.\nMitjans terrestres i aeris\nDe l’1 de gener al 22 febrer, el nombre de robatoris a la llar es va doblar en relació al mateix període de l’any 2016: de 72 a 150 al Baix Maresme i de 6 a 11 a Teià.\nA partir d’aquella data s’ha produït una “reducció dràstica”. Gràcies a la pressió dels alcaldes de la zona sobre el Departament d’Interior de la Generalitat, a finals de febrer l’Àrea Bàsica dels Mossos d’Esquadra de Premià de Mar va activar el Pla Operatiu Específic d’Habitatge (POEH), que va comportar un augment dels controls estàtics i de les patrulles. Aquest dispositiu es va reforçar, a partir de la primera setmana de març, amb l’activació de l’operatiu Hèlix: un helicòpter de la unitat de mitjans aeris dels Mossos dotat amb càmeres tèrmiques que sobrevola cada vespre els pobles de l’interior. L’aparell realitza una funció doble: dissuadir els lladres i prestar suport a les unitats terrestres en cas de persecució.\nDetenció a Teià\nLa participació de les policies locals és absolutament imprescindible en el POEH i tant els alcaldes com els comandaments policials lloen la coordinació amb Mossos d’Esquadra. La Policia Local, per exemple, ha intensificat les tasques de patrullatge, així com els control mòbils de pas mòbils a diversos punts del municipi, amb accions sorpresives de 10-15 minuts. Fruit d’aquests operatius, el passat 26 de febrer es va produir la detenció d’una persona a Teià.\nEn l'àmbit de la col·laboració policial, el passat 16 de març es va celebrar a l'Ajuntament la Junta Local de Seguretat, amb la participació dels comandaments policials locals i autonòmics, així com de l'alcalde i el secretari de la Delegació Territorial de la Generalitat, Xavier Baiget.\nEl sotsinspector teianenc explica que hi ha almenys tres bandes organitzades de lladres. Acostumen a fer batudes en més d’un poble en una sola jornada, preferentment entre les 17h i les 22h. “Aprofiten que no hi ha ningú a casa per cometre el cop”. Són especialistes i extremadament ràpids: en 2 minuts enllesteixen la feina. Per això només s’enduen “joies, diners i, en menor mesura, petita electrònica que troben de camí al dormitori”. Eviten qualsevol contacte o enfrontament, per la qual cosa “fugen si senten qualsevol soroll”.\nUna altra característica: són escaladors, ja que sovint s’enfilen i entren l’habitatge a través del primer pis per burlar les alarmes de la planta baixa.\nPer tot plegat, la Policia Local recomana baixar sempre les persianes del primer pis i guardar els objectes de valor en llocs inversemblants fora del dormitori i la tauleta de nit.


Escrito por Olga Berrios | Canal Solidari\nTransforma els espectadors en actors i promou la resolució de situacions conflictives amb tècniques teatrals. El moviment del teatre social o ‘teatre de l’oprimit’ és força present a Catalunya.\nImagina-t’ho. Una jove negra puja al teu bus. Un anglès borratxo li exigeix que li cedeixi el seient perquè “no té papers”. I, a la següent estació, puja un espanyol que reclama el seient a l'anglès perquè està begut i el considera escòria social.\nCom reaccionaries?, com reaccionaria la resta de viatgers del bus? Aquesta és una de les propostes que es planteja el teatre social.\nAquesta situació va succeir realment en un bus. I, tot i que els viatgers mai es van assabentar, els tres protagonistes eren actors que l'única cosa que volien era interpretar un conflicte i amb ell provocar la reflexió.\nEls actors tracten de conduir el debat i els passatgers s'impliquen molt: “Els actors han de tenir molt tacte. Entre el públic hi ha tot tipus de respostes. Hi ha gent que respon molt enèrgicament i altres que callen”, explica Diego Marín, director d'aquest sketch.\nIstrument per resoldre conflictes\nUn concepte tan ampli com el teatre social pot referir-se al teatre com teràpia o al teatre amb continguts més reivindicatius.\nNo obstant això, per a molts hi ha un teatre social, conegut també com ‘teatre de l'oprimit’, amb una orientació molt concreta: transformar l'espectador en protagonista de l'acció i ajudar-lo a resoldre conflictes reals.\nPer a Marín, aquest subgènere teatral té com a objectiu “mostrar el teatre com una eina per resoldre conflictes des d'una altra perspectiva, aprofitant la imatge i el moviment dels cossos”.\nDiego Marín es dedica des del 1999 a l'educació no formal en qüestions com l'aprenentatge intercultural o els drets humans i dirigeix el curs de teatre social de Lorca (Múrcia) d'aquest mes de juny.\nLa ficció es torna realitat\nViolència de gènere, discriminació racial, anorèxia, alcoholisme o explotació laboral. Els assumptes que toca aquest tipus de teatre són tan variats com els conflictes que poden existir entre les persones.\n“Als participants se'ls demana que creguin una escena –comenta Marín-. Després es treballa la resolució del conflicte, que ha de ser tan realista com sigui possible”. Així, els “expectators” observen, participen i proposen solucions: “Res és ficció. La forma de representar la realitat ens sembla ficció, però en realitat actues en el teu propi rol”.\nUna altra característica és que l'escena pot acabar sense desenllaç positiu o pot donar resultats molt cridaners: “De vegades s'arriba a la situació ideal canviant un gest, una situació física o una actitud personal”.\nEscenaris que alliberen\nCom diu la Wikipedia, el pare del teatre social és el brasiler Augusto Boal. Dins l'Estat espanyol, on ha tingut més desenvolupamnet és a Catalunya. Mostra d'això en són diferents grups de Barcelona :Pa’tothom, Trans-Fromas, Teatro y compromiso i Femarec. Fins i tot, existeix un Postgrau en teatre social.\nUna de les persones amb més experiència en aquest moviment és David Martínez. Ha participat en el projecte europeu DramaWay d'intercanvi d'idees amb organitzacions de Portugal, Finlàndia i Estònia.\nEl seu treball se centra en organitzar sessions de teatre social en presons de Barcelona, on s'interpreta l'obra shakesperiana “Hamlet” com a pretext per treballar sobre situacions semblants que hagin viscut els interns: “Serveix per intimar amb els companys i com a teràpia. Els preguntem què farien ara en aquestes situacions”.\nEls participants a més representen voluntàriament una escena d'un conflicte de la seva vida: “Una persona es va plantejar si havia fet bé agredint i robant. Fins i tot alguns han arribat a compartir escenes sobre les seves pròpies fugides”.\nPer a Martínez el teatre social és un teatre educatiu: “Treballem amb aspectes de la personalitat. L'objectiu és el coneixement d'un i que ens acceptem”.


Jocs amb paracaigudes | juguemoensplantem\n← La baldufa:la reina del joc tradicional\nEl rellotge de música: jocs per a nens →\nJuliol 25, 2011 · 10:16 pm\nEl paracaigudes és un d’aquells jocs que no provenen explícitament del joc ja que el paracaigudes és un element utilitzat per usos civils o militars i amb finalitats molt diferents a la de jugar, però que la canalla ha adoptat en el moment que l’ha “heretat” del temps en que els adults el llencen per deteriorat.\nAmb el temps però s’ha convertit en un element imprescindible en esplais, agrupaments i escoles ja que és un element de joc molt potent tant a nivell de treballar la psicomotricitat com a nivell dels tipus de jocs a que podem jugar, amb un gran reguitzell de jocs cooperatius i fins i tot arribant a adaptar jocs moguts que aparentment no necessiten paracaigudes per jugar-hi introduint el paracaigudes!!!!!!\nCom és i on podem trobar un paracaigudes?\nEl paracaigudes és un aparell que consisteix en un teixit molt resistent, que adopta una forma més o menys copular en desplegar-se.\nHi ha molts tipus de paracaigudes, des de els paracaigudes militars fins els que es fabriquen especialment per jugar a les classes d’educació física o altres activitats (diades recreatives, festes, etc.).\nEl tipus de paracaigudes més idoni, és el de tela de seda o niló circular sense barretes, amb poc pes amb forma de pastis amb un forat al mig i que es pugui omplir d’aire (veure explicació).\nPer aconseguir un paracaigudes tenim bàsicament quatre opcions:\n1) Construir-lo nosaltres: Comprar teles de niló lleuger de diferents colors i tallar-les amb forma de triangles de pastis. Cosir els triangles en forma de cercle, utilitzant la costura francesa. Retallar un forat d’uns 30 cm. de diàmetre en el centre i cosir una corda al voltant de la vora exterior del cercle per agafar-lo.\n2) Es aconsellable tenir un paracaigudes manllevat a una escola de paracaigudisme, gimnàs, company, amic, etc. per fer-lo servir de patró.\n3) Anar a una caserna, a una tenda d’excedents militars o a una escola de paracaigudisme i demanar-ne un d’usat. Si no teniu maquina de cosir i un local suficientment gran per estendre el paracaigudes i apedaçar-lo rebutgeu els que tinguin estrips o descosits.\n4) Comprar-ne un paracaigudes especialment fabricat o distribuït per diferents cases comercials de material esportiu. Solen ser teles de niló de colors vius i de mides variables (3 a 6 metres de diàmetre).\n5) Llogar-lo a alguna entitat o centre esportiu (centres de recursos pedagògics, serveis esportius municipals, servei d’esports de la diputació, etc.).\nA que juguem amb el paracaigudes?\nEl paracaigudes dona molt de joc i per aquest motiu us recomanem una sèries de petits jocs que podeu fer amb el paracaigudes: (aquests jocs els hem localitzat al següent enllaç: jocs amb paracaigudes)\n1) Inflar i desinflar el paracaigudes\nL’objectiu és inflar cooperativament el paracaigudes. Per inflar el paracaigudes tots es posen a la gatzoneta al voltant de la seva agafant-lo amb ambdues mans. Normalment es precisa una senyal i tots els participants s’aixequen, elevant el paracaigudes sobre els seus caps fins estendre els braços totalment. El paracaigudes s’inflarà d’aire i semblarà una ombrel·la gegant. Per desinflar el paracaigudes, tots junts, encara agafant la vorada amb ambdues mans, s’ajupen a la gatzoneta i deixen tota la vorada al terra. L’aire quedarà atrapat a la tela però gradualment sortirà pel forat central i el paracaigudes es desinflarà.\n2) Simulació marina\nL’objectiu del joc és simular amb el paracaigudes el moviment de les onades del mar. Tots els participants es posen dempeus agafant el paracaigudes amb les dues mans a l’alçada del pit del participant més petit. Els jugadors sacsejaran el paracaigudes a dalt i a baix durant una estona simulant el moviment de la mar. Alguns participants poden pujar sobre el paracaigudes i caminar, córrer o nedar sobre les onades.\n3) Evitar el forat del paracaigudes\nL’objectiu del joc és que la pilota no toqui o no entri al forat del paracaigudes amb moviments de conducció o repulsió. Els jugadors agafant l’extrem de la tela mantenint la tensió de la tela per orientar la pilota cap una direcció determinada.\n4) Paracaigudes foradat\nL’objectiu del joc és dominar les pilotes amb el paracaigudes per introduir-les de comú acord al forat. Els participants col·locats als extrems del paracaigudes ple de pilotes intentaran tibant-lo col·locar les pilotes en el forat central.\n5) Canviar la posició del paracaigudes per sota\nL’objectiu del joc és canviar-se de lloc d’agafar el paracaigudes sense que es descontroli el globus del paracaigudes. Els jugadors col·locats als extrems del paracaigudes, empenyeran aquest cap a dalt per formar un gran globus i en aquesta posició de lloc uns i altres creuant per sota. No tots poden canviar-se alhora per assegurar el control del paracaigudes.\n6) L’iglú o la casa bolet\nL’objectiu del joc és fer un iglú amb el paracaigudes. Col·locats els participants dempeus en els extrems dels paracaigudes, s’eleva aquest de forma coordinada per formar un gran globus que acollí a dins tots asseguts mantenint l’aire dins del globus. En un dia càlid el paracaigudes s’escalfarà molt, però en un dia de fred serà molt agradable quedar-se sota durant un temps.\n7) Cuit i tocat a l’amagat\nL’objectiu del joc és buscar i tocar des de dalt d’un paracaigudes al que esta amagat a sota. Tots els participants excepte dos, es col·loquen en els laterals del paracaigudes tibant els extrems fent onades. Un jugador es manté a sobra la tela dempeus i descalç i l’altre s’amaga sota la tela. El que es manté sobra la tela busca al que s’amaga sota desplaçant-se i trepitjant als llocs a on pot estar intentant intuir la col·locació.\n8) Creuar el paracaigudes per sobra\nL’objectiu del joc és creuar el paracaigudes per sobre d’aquest, coordinant el moviment en marxa i carrera per el terreny imprevist. Alguns dels participants col·locats en els extrems del paracaigudes tibant aquest i altres passen per sobre corrent i sortejant els alts i baixos i depressions que es produeixen des dels costats amb el moviment que els companys imprimeixen a la tela.\n9) Jocs de rotlle\nL’objectiu del joc és jugar a diferents jocs de rotlle amb l’afegit del paracaigudes. Els jugadors agafaran el paracaigudes amb una ma i caminaran al voltant del cercle cantant una rima tradicional. Tots els nens cauen en el penúltim vers, fent caure també el paracaigudes i s’aixequen amb l’últim vers emplenant el paracaigudes d’aire sobre els seus caps.\n10) Joc del talp\nL’objectiu del joc és treure el cap per el forat central. Alguns dels jugadors agafen el paracaigudes pels vorals a l’alçada del pit. Els altres es fiquen sota el paracaigudes i s’amaguen. Es demana a un dels participants digui el nom d’un dels nens amagats sota el paracaigudes. El grup s’uneix al cant “Jau-me”, “Jau-me”, “Jaume” fins que el Jaume surt pel forat. Jaume aleshores torna al voral i ajuda al grup a cantar un altre nom. Es convenient que tothom tingui el seu moment estel·lar.\n11) Buscar el talp\nL’objectiu del joc és ficar el cap del talp per el forat central. Un participant s’amaga sota el paracaigudes ajupit i a prop del centre. La resta dels participants infla el paracaigudes i desprès intenta fer baixar el forat central just per sobre del cap de la persona que estarà a sota, dempeus i amb els braços enganxats als costats.\n12) Cares divertides\nL’objectiu del joc és fer carotes per fer riure als companys. Els participants inflen el paracaigudes, donen un pas cap a dins, fiquen els seus caps dins i enrotllen el paracaigudes al voltant del clatell i la nuca com un mocador de cap. Els jugadors començaran a posar cares divertides mentre s’agenollen i s’estiren boca terrosa. Sota el paracaigudes hi haurà un cercle de caps, fora del paracaigudes, un cercle de cossos.\nL’objectiu del joc és fer una muntanya amb el paracaigudes. Els participants faran una muntanya d’aire inflant el paracaigudes i deixant ràpidament la vorada al terra davant d’ells. Després, agenollar-se sobre la vorada. Quan la muntanya esta feta, es pot deixar escalar a gates a dos nens per la muntanya. Aviat tornaran al peu de la muntanya per permetre que el paracaigudes s’ompli novament d’aire.\n14) L’olla i les crispetes\nL’objectiu del joc és fer saltar les pilotes sense que aquestes caiguin al terra. S’omple el paracaigudes, es a dir figuradament l’olla, amb pilotes, es a dir figuradament el blat de moro de crispetes. Els participants sacsejant i mouen el paracaigudes per fer saltar les pilotes (l’olla s’escalfa i el blat de moro comença a saltar). Si alguna pilota surt de “l’olla” es tornen a posar al paracaigudes.\n15) Salt de puces\nL’objectiu del jos és fer passar una pilota d’un paracaigudes a un altre. Els participants es posen al voltant de dos paracaigudes (dos caps). Un dels paracaigudes te una pilota (puça) i es fa saltar a l’altre paracaigudes (cap) que l’entomarà i així successivament.\n16) Llançament de pilotes\nL’objectiu del joc és llançar una pilota el més alt possible. Es fica una pilota al centre del paracaigudes i aixecant-lo es tracta de veure si aconseguim llençar-la molt amunt.\n17) Fer rodolar una pilota\nL’objectiu es fer rodolar una pilota pel voltant del paracaigudes sense que aquesta caigui. Els participants tibant el paracaigudes amb moviments de conducció intentaran que la pilota rodoli pel voltant del paracaigudes sense que surti d’aquest.\n18) Evitar que les pilotes s’escapin\nL’objectiu del joc és fer que cap pilotes no s’escapi del paracaigudes, ni per el forat central ni per els laterals. Els participants tibant el paracaigudes amb moviments de conducció intentant que les pilotes que hi ha sobre del paracaigudes no sortint d’aquest per cap lloc.\n19) Evitar que s’escapin unes determinades pilotes.\nL’objectiu del joc és aconseguir fer sortir les pilotes d’un determinat color sense que s’escapi la d’un altre color. Els jugadors que subjecten el paracaigudes el mouen de forma que les pilotes de diferent color sortí pel forat central del paracaigudes, però sense que les resta s’esmunyissin.\nUs proposem un vídeo sobre els jocs amb paracaigudes que a més ens mostra perquè triomfa!!!\nhttp://video.google.com/googleplayer.swf?docid=1837875630515909702&hl=ca&fs=true (heu d’apretar play)\nFinalment us explicaré que aquest mateix diumenge durant l’actuació del grup d’animació els koloraines de Berga, aquests en la seva darrera cançó van treure un paracaigudes amb infants i pares que va donar lloc a un moment molt divertit i compartit per diferents edats tot jugant amb una pilota intentant mantenir-la dins el paracaigudes i llençant-la el més amunt possible mentre sonava la cançó de fons!!!!\nAra ja veieu la potencialitat del paracaigudes com element de joc!!!!!!\nBIBLIOGRAFIA I WEBGRAFIA SOBRE JOCS AMB PARACAIGUDES:\nActividades con Paracaídas (Un completo programa de movimientos con el paracaidas para educación primaria y secundaria). Autor Ron French i Michael Horvart. Editorial Paidotribo\nWeb de jocs escoltes amb paracaigudes: http://www.jouscout.com/paracaig.htm\nWeb de jocs per la Pau : http://www.ctv.es/USERS/avicent/Juegos_paz/\nWeb de Xtec sobre jocs amb paracaigudes: http://www.xtec.cat/se-baixllobregat4/zonatic/parac2.htm.\nFiled under jocs en família, jocs motors o jocs del pobre, vídeos


17 | octubre | 2006 | Carles Puigdemont | Bloc de notes i reflexions personals\nArxiu diari: 17/10/2006\nSuperem una altra frontera: del "fer país" al "fer nació"\n17/10/2006 Carles Puigdemont\t1 comentari\nL’expressió “fer país” és una de les genuïnes del president Pujol i la frase més simple que pot sintetitzar una idea enormement complexa. Quan la dèiem, als anys vuitanta, tothom ens entenia i tots ens enteníem. Sabíem de què parlàvem i sobretot de quin país parlàvem. Es va convertir en una raó de fer política, que els nostres adversaris van intentar atacar ridiculitzant el caràcter patriòtic de la sentència.\nAvui que ja tothom dóna per fet que el catalanisme consisteix en això, a fer país, i els qui abans ens ridiculitzaven avui es reivindiquen patriotes de forma vehement, ens hauríem de marcar una nova fita: “fer nació”. Catalunya ha estat sempre una nació, però sabem que el reconeixement formal no fa la cosa. La llengua pròpia de Catalunya és el català però aquesta condició no l’allibera desgraciadament del risc de regressió. Fer nació és una actitud que bàsicament només la podem assumir els nacionalistes. Els federalistes si de cas proposen fer federació, i els regionalistes es limiten a fer regió. Només un govern nacionalista pot assumir la necessitat de “fer nació”, i el moment és aquest, és ara, és avui. Si assumim el compromís de fer nació, si la nostra generació pren el relleu del “fer país” i el sap posar al dia i estendre’l amb la mateixa eficàcia amb què ho féu la generació anterior, serem més a prop de la plena sobirania.\nHa anat bé (potser m’he allargat massa)\n17/10/2006 Carles Puigdemont\t2 comentaris\nEl míting a Cassà ha anat bé. Finalment he trobat la forma d’expressar-me en la qual em sentia més còmode, que és la d’estructurar un esquema senzill en un full i anar desgranant-lo de viva veu sense seguir cap text.\nEl problema és que m’he allargat un pèl més del que m’havia proposat, encara que, segurament per amabilitat, la gent ha aguantat fins al final sense fer cap gest de desaprovació o d’impaciència. En acabar m’han fet un parell de preguntes; confesso que una no l’he sabut respondre perquè era molt específica i no he volgut parlar des del desconeixement. Me l’he apuntada per consultar-la als experts del partit que porten el tema i poder donar una resposta adequada en la propera ocasió. Comprovo que ser periodista m’és d’una gran utilitat, perquè ambdues dedicacions t’obliguen a estar al corrent d’una gran varietat d’assumptes.\nEn tot cas he procurat exposar arguments prou convincents per votar CiU d’una forma serena i racional, com a la millor opció per al progrés nacional de Catalunya.\nTambé m’adono que el DVD ha anat més bé del que la polèmica interessada que ha generat el PSC ens podria fer pensar. S’ha convertit en el fetitx massiu de la campanya, i mireu que costa que la política esdevingui un afer de masses! Poca broma, doncs.\nAvui m’estreno fent mítings\nAvui em confronto al meu primer míting electoral. És a Cassà de la Selva, a les nou del vespre. Tinc clar el que vull dir però no tinc tan clara la forma amb què ho he de fer. Acabo de parlar amb l’Eudald Casadesús perquè em doni alguns consells des de l’experiència. M’ha anat molt bé i confio que em seran d’utilitat aquest vespre quan em toqui argumentar la petició de vot per a Convergència i Unió i explicar el nostre programa de govern per al país. A veure si demà puc fer cinc cèntims de com ha anat.


Tintín al Congo - La Punteta - Notícies d'Opinió - e-notícies\nLa Punteta · 10 de Juny de 2015. 19:32h.\nEl secretari general del Ministeri d'Afers Exteriors, Amadou Kébé, entregant un obsequi al conseller Homs\nCada vegada estic més convençut que el govern dels millors acabarà com el tripartit. La solidesa de la relació entre CDC i UDC és la mateixa que hi havia entre ICV i ERC a final de temporada, posem per cas. Quan, a les acaballes de la legislatura, l’Executiu ja era un campi qui pugui. I es cometen, exactament, els mateixos errors que llavors.\nPer exemple, el conseller de Presidència, Francesc Homs, ha iniciat aquest dimecres un viatge institucional al Senegal per, segons la nota oficial, “reafirmar el compromís del Govern amb el país i conèixer de primera mà l'impacte de la cooperació catalana”. Entre els punts d’una agenda molt atapeïda hi ha signar “un acord de col·laboració”, una reunió “amb agents de la cooperació catalana” i visitar “projectes finançats per l’Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament (ACCD)”.\nTambé “contactes institucionals amb l’Executiu senegalès”. Amb una mica de sort es fa la foto amb Lluís Llach i surt per TV3. Com el conseller Homs els hi expliqui el procés ens veten l'accés a la Francofonia. Eventualitat que se li va passar pel cap no només a Pasqual Maragall, sinó també a Artur Mas.\nUn dia fins i tot vaig empaitar Maragall pels passadissos del Parlament mòbil amb mà amb la pregunta: "Président, parlez-vous Français?", però em sembla que ell -que era de formació anglosaxona- no havia passat del "Frère Jacques, Dormez-vous ? Sonnez les matines!"\nEn aquest país, quan vols donar imatge d’home d’estat, t’empesques un viatge oficial. Les altres dues opcions són donar una conferència o publicar un llibre. No es pensin el portaveu del Govern en porta dos: Catalunya a judici (2008) i Dret a Decidir (2010). Dels quals jo he llegit el primer. Fins i tot el vaig entrevistar quan era un diputat ras i curt. Cosa que ara no m’ho té en compte a les rodes de premsa de Consell Executiu. La política no té memòria.\nPerò el problema, com deia, és que estan repetint exactament els mateixos errors que cometia el tripartit. El llavors conseller en cap, Josep Bargalló, ja va fer l’abril del 2005 un viatge similar. Acompanyat, per cert, pel llavors secretari de Cooperació Exterior, Albert Royo, ara secretari general del Diplocat.\nJa ho diuen: l'home és l'únic animal que ensopega dos cops amb la mateixa pedra. Tot i que, en aquest cas, el país triat no era Senegal, sinó Moçambic. Però si fa no fa el programa era el mateix: “visitar diferents projectes de cooperació subvencionats pel govern de la Generalitat”, segons recull encara la web d'Esquerra.\nI el vicepresident Josep-Lluís Carod-Rovira, per la seva banda, també se’n va anar al Senegal el 2010. De fet, el viatge era tan important que primer va anar a inauguar l’aeroport d’Alguaire -juntament amb la resta del Govern- en un Airbus 320 i després va tornar a corre-cuita en helicòpter perque se li escapava l’avió. Crec que, des de llavors, no ha tornat a aterrar un altre Airbus en l’aeroport de la Terra Ferma.\nDevia ser el jet lag perquè, en arribar a Senegal, va anunciar solemnement l'obertura d'un consolat honorari d'aquest país africà a Barcelona malgrat que ja existia des del 1973, abans de la mort de Franco. Espero almenys que el conseller Homs -que en realitat exerceix de ministre in pectore d'Afers Exteriors- no cometi una relliscada similar.\nEn fi, jo em pregunto que han fet els pobres senegalesos per haver de patir ara el portaveu de Govern. Crec que ja els hi hem expoliat els recursos pesquers. Fins i tot els hi enviavem cada any el París-Dakar. I aquella famosa Caravana Solidària que era l’agència de viatges del PSC.\nPerò el conseller de Presidència no té, precisament, el do de l’oportunitat. La setmana passada anunciava solemnement que la Generalitat està amb l’aigua al coll just l’endemà de presentar la campanya “Preparats per fer una Catalunya millor” -amb un cost d'1,3 milions- i aquest dimecres se’n va de viatge oficial.\nCom se n’assabentin els farmacèutics, que fa mesos que no cobren, els hi omplen la Plaça Sant Jaume. De debò, no hi ha ningú a Palau -o a Convergència- capaç de dir que hi ha coses que en política no es poden fer?.\nSóc més divertit a twitter\nEl cas de Jordi Martí\n#15 Emprenyat, bcn, 13/06/2015 - 12:36\nToca bastant els c que vagin a tocar-se els nassos per aquests països i que després s'inventin cada dies taxes per escanyar als pagans.\n#14 Llum, Vic, 12/06/2015 - 20:11\nXavier, que el Tin-Tin ha anat a Italia, ja ten tema per avui,\n#13 Kroptintín, Vic, 12/06/2015 - 19:10\nHostias, este tio me copia. Y encima no paga royalties.\n#12 pepe, andorra, 12/06/2015 - 16:14\nQuien iba a decirme q lletraferit y atapeida son dos palabras, preciosas, por cierto, catalanas q aprenderia del sr. Rius. Con lo mal q hablan catalan los barcelonautas. Y estos viajes solo me reafirman en q o se mete en vereda a las autonomias o mejor cerrarlas pq ya, son solo un pesebre\n#12.1 pepe, andorra, 12/06/2015 - 17:46\nestos viajes a Israel, a rezar por la eterna buena salud de mi Netanyahu y nuestras bombas de fosforo, q dejan tantos lletraferits atapeits, claro, ande iba a ir yo altrement, com tambe diguen los barcelonautas del pesebre de mi PPciu\n#10 Casper, Bcn, 11/06/2015 - 13:47\nDesde luego que sí, Tintín al Congo y Rivera de embajador andaluz a Quito.


La Corporaci� catalana amb Ham�s\nSuposo que la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals reuneix el seu òrgan directiu periòdicament i analitza el resultat de la programació que emet i pren acords per a les properes activitats.\nCrec, sincerament, que en les properes reunions l’òrgan directiu d’aquesta Corporació cal que analitzi amb claredat i fent un esforç d’objectivitat quina ha estat la versió dels fets que ha donat de la crisi i el conflicte entre Israel i la franja de Gaza, i, en general, sobre els moviments socials i polítics en aquella àrea del món, tan propera i complexa.\nRecomano aquesta anàlisi perquè durant els dies d’aquest conflicte i en conjunt quan es tracta d’explicar els problemes d’Israel amb els seus veïns de la franja de Gaza, crec que ha estat tractat de forma barroera al costat de Hamàs i enfront del govern d’Israel. Tot el que...\nEl primer sector econòmic, el de la...\nHi ha trampa en el finan�ament?\nEn els meus anys de sindicalista –cap al 1984/85- vaig anar, amb uns companys, a Àustria per conèixer el funcionament del sindicats d’allà. Em van impressionar pel seu rigor, per la seva solidaritat i perquè defensaven el paper de l’empresa com a generadora de treball.\nNo cal dir que eren exigents quant a la feina ben feta, de la mateixa manera que ho eren en la defensa dels treballadors. Però el que per a mi era un fet increïble i al nostre país impossible, aleshores i ara, va ser el pacte que havien fet amb el sector automobilístic. Dies abans d’arribar, s’havia acabat una vaga inusualment llarga amb la consecució de la reducció de la jornada laboral i, crec que uns dies més de vacances i també un augment salarial.\nNosaltres els varem felicitar i ells amb tota naturalitat ens van explicar que no era cap novetat, que era el resultat d’un pacte...\nL�opi per als catalans\nNosaltres no cultivem opi però en consumim de diferents qualitats finament escollides. Com encara no hem estat capaços d’afrontar els problemes essencials de Catalunya, ens entretenim amb jocs d’una innocència que enerva.\nTotes aquestes juguesques de les seleccions catalanes, tot això del català a Europa, d’els consolats al món, la creació de sucursals als “països catalans”, està molt bé; però pel que fa a aquest últim cas, en lloc de donar-los la responsabilitat i autonomia que volen totes aquelles àrees de cultura pròxima a la catalana. I no parlem d’aquells que anant pel món diuen que no son espanyols però que no tenen més remei que viure fèrriament lligats al poder i lleis en espanyol. I sense adonar-nos anem absorbint els tics de la intolerància, de l’antisemitisme, del laïcisme tronat dels nostres...


EL LLIBRE DELS COLORS DE LES CERES. DAYWALT, DREW. 9788416394869 Llibreria Al·lots\nEl dia que les ceres de colors van dir prou és una invitació a la creativitat, a mirar el món d?una manera diferent, més enllà de la gama de colors que ens brinda la natura. Ha esclatat la revolució a la capsa de ceres d?en Duncan. La vermella es queixa d?explotació laboral; la blanca creu que li fan el buit; la negra pateix una crisi d?identitat; i les ceres groga i t...


funcionaris/es | Dades de Catalunya | Pàgina 2\n(Catalunya ?, segle XVI)\nCònsol a l’illa de Xiu (Quios), possessió genovesa a la mediterrània oriental que en un temps fou base naval de la Companyia catalana a Orient.\nL’illa tenia gran importància comercial per posseir el monopoli del màstic. Albanell hi residí fins al 1566, any en què Xiu caigué en poder dels turcs.\nFou segurament el darrer cònsol català en aquella part de la Mediterrània.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada diplomàtics/ques, funcionaris/es el 22 Agost, 2021 per DadesCat.\nAgustí i Albanell, Jeroni\nMilitar i funcionari reial. Batlle general de Catalunya, sota el regnat de Carles I de Catalunya.\nA Barcelona, freqüentà la tertúlia literària de Joan Boscà.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada funcionaris/es, militars el 21 Agost, 2021 per DadesCat.\nAguilaniu, Gispert d’\nEscuder de Jaume II d’Urgell. Fou fidel servidor d’aquest en la seva frustrada temptativa militar contra Ferran I.\nIntervingué a fons, encara que sense gaire èxit, a les gestions per aconseguir la vinguda de més mercenaris estrangers pagats pel comte.\nVençuda la rebel·lió, li foren exigides responsabilitats per la part que hi havia tingut (1413).\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada funcionaris/es el 19 Agost, 2021 per DadesCat.\nDestacat funcionari del Consell de Catalunya. Li foren confiades moltes missions especials durant la guerra contra Joan II.\nPel juny de 1462 fou el qui posà en mans del comte de Pallars els diners necessaris per a organitzar el setge de la Força de Girona. Actuà de tresorer i cap de finances de les tropes del comte.\nFormulà algunes censures per despeses excessives. El comte de Pallars en demanà el relleu amb l’excusa que era massa vell. No ho aconseguí.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada funcionaris/es, guerra Joan II el 7 Agost, 2021 per DadesCat.\nVilaragut, Pere de\nVeguer d’Osona i Bages. Li fou atorgat, vitalici, el castell de Doscastells (1265).\nFet alcaid dels catalans mercenaris a Tremissèn (1265), deixà el càrrec al cap de dos anys, i hom creu que morí a Itàlia, des d’on degué disposar la venda de la casa d’Oristà.\nPer certes afinitats en els càrrecs, sembla que Berenguer de Vilaragut fou fill seu. Potser també ho foren:\nRamon de Vilaragut (Catalunya, s XIII – 1310) Fou prior del monestir de Ripoll, elegit abat (1280) enmig d’una controvèrsia monàstica, acabada el 1291.\nGuillem de Vilaragut (País Valencià, segle XIII – 1306) Alcaid de Xàtiva (1288-90). Lluità a Sicília (1292) i també a Múrcia. El 1296 actuà prop de Berenguer a les negociacions per les treves de Múrcia. Fou un dels jutges per a les sentències arbitrals. Casat amb Eimeriga, potser foren fills seus:\nPonç de Vilaragut (País Valencià, segle XIV) Conseller de l’infant Alfons. El 1323 anà a Sardenya amb l’expedició de conquesta que dirigia l’infant Alfons. Figura entre els qui tenien feus a l’illa el 1332.\nRamon de Vilaragut (Catalunya, segle XIV) Cambrer del monestir de Ripoll. Fou nomenat prior de Montserrat (1334) i actuà com a pacificador en qüestions nobiliàries.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada funcionaris/es el 2 Agost, 2021 per DadesCat.\nVilamarí, Berenguer de\nPotser fill de Bernat I de Vilamari i germà de Joan (I), de Ramon, de Francesca i de Francesc de Vilamarí i de Palau. Fou domèstic de la reina (1386).\nLluità contra els Armanyac a Cabanyes (1389-90) i, pels seus serveis a la campanya de Sicília (1393), fou fet castellà de Perpinyà pel rei Martí I (1396).\nPossiblement és el mateix que acompanyà a Sicília el rei Alfons IV (1419), bé que, en aquest cas, pot tractar-se del seu nebot Berenguer de Vilamarí i de Sagarriga.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada cavallers, funcionaris/es el 29 Juliol, 2021 per DadesCat.\nVidal i Vilalba, Lluís\n(Barcelona, 1745 – Vélez de la Gomera, Canàries, 1803)\nAventurer. Fou músic a A Corunya, Bilbao, París i Lió. A la Martinica i la Granada es dedicà al comerç per tota la mar Carib, i fou empresonat per motius poc clars el 1780.\nDe nou a la península Ibèrica (1783), tractà inútilment de guanyar-se el favor del secretari general d’Índies José de Gálvez, comunicant-li informació dels moviments subversius a les colònies d’ultramar.\nEstablert a Londres (1784), entrà en contacte, fent-se passar per italià, amb ex-jesuïtes que conspiraven per la independència de Xile (d’ací que hom hagí parlat d’una conspiració de Vidalle). Delatat a l’ambaixador Bernardo del Campo, fugí a Normandia, des d’on comunicà a Floridablanca els detalls del complot (1785).\nEmpresonat a París pel comte d’Aranda, fou portat a Madrid i processat, tot i que la sentència no fou dictada, per tal de no donar publicitat a l’afer. Reclòs a les Canàries (1792), hi morí dement.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada comerciants/es, funcionaris/es, músics el 24 Juliol, 2021 per DadesCat.\n(Catalunya / Andorra)\nFuncionari de l’administració territorial durant l’edat mitjana. Era l’encarregat de l’administració de justícia i també exercia funcions governatives i militars.\nL’origen del càrrec de veguer es remunta a l’administració comtal dels primers segles de la Reconquesta.\nA Andorra, és el representant delegat de cadascun dels coprínceps, amb responsabilitats de justícia i ordre públic.\nAquesta entrada va ser publicada a Història i etiquetada funcionaris/es el 18 Juliol, 2021 per DadesCat.\nVallgornera i de Foixà (germans)\nGalceran (I) de Vallgornera i de Foixà (Catalunya, segle XVI – 1595) Oïdor reial de la generalitat. Nét i successor de Jaume (IV) de Vallgornera i de Fontcoberta. Figurà entre els aristòcrates que s’oposaren amb més relleu a l’impost dit de l’excusat. L’herència passà als descendents de la seva filla Menciana de Vallgornera i de Llupià, germana de Melciora.\nRafael de Vallgornera i de Foixà (Catalunya, segle XVI – 1587) Es casà amb Damiata de Foixà i de Millars, senyora d’Albons. Formà la línia d’Albons, que s’extingí amb el seu besnét Jeroni de Vallgornera i de Cardona.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada funcionaris/es, nobles/dames el 13 Juliol, 2021 per DadesCat.


Detectats dos casos de la variant brasilera a Catalunya | betevé\nLa seqüènciació total estarà enllestida el cap de setmana però, segons Salut, els microbiòlegs estan "convençuts" que ho podran confirmar\nGuillem Martínez | Marta Casals Torres | dimecres, 17 de febrer del 2021, a les 17.22\nEl Banc de Sang i de Teixits ha detectat la seqüenciació parcial dels primers dos casos de la variant brasilera de la covid-19 a Catalunya. Sembla que es tracta d’un grup de sis persones format per familiars i amics. Segons ha explicat el secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, l’avís es va produir dimarts i ara se n’està fent la seqüenciació completa, que s’acabarà el cap de setmana. Tot i això, Argimon assegura que els microbiòlegs estan “convençuts” que es podrà confirmar que aquests dos casos corresponen a aquesta variant.\nArgimon no ha volgut detallar on s’han detectat aquests dos casos. Sí que ha recordat que aquesta variant, com la britànica, és més contagiosa, i que “a priori” podria ser que les vacunes no fossin tan efectives.\nUn 32 % dels casos ja són de la variant britànica\nSalut també ha confirmat que actualment a Catalunya un 32 % dels casos de coronavirus ja corresponen a la variant britànica. També a Barcelona representen el 32 %. De fet, creuen que serà la variant predominant abans de mitjans de març, com havien predit en un principi.\nPreocupació per si arriba la quarta onada\nSegons ha apuntat Argimon, l’increment de casos de les variants podria explicar per què la baixada de la corba de contagis s’ha aplanat els darrers dies. Segons el departament aquesta frenada no es pot atribuir a un relaxament de les restriccions perquè gairebé no s’han produït.\nLa situació preocupa Salut, sobretot perquè les UCI dels hospitals continuen molt plenes, encara per sobre dels 600 malalts. Argimon alerta que si ara comencés la quarta onada seria amb 300 malalts més a crítics que a la tercera onada. “El problema el tenim clarament en els malalts ingressats a les UCI, reconeix.\nLa vacuna redueix un 80 % els contagis de professionals sanitaris\nPel que fa a la vacunació, Salut destaca que la vacunació ja comença a tenir efectes sobre els professionals sanitaris. En un estudi sobre 68.000 professionals tant d’hospitals com de l’atenció primària, s’ha detectat una reducció del 80 % dels contagis entre les persones que ja han rebut la segona dosi de la vacuna.\nEl departament lamenta, però, nous retards en el lliurament de les vacunes. Només arribaran la meitat de les dosis de Moderna (32.000) i no serà fins a finals de la setmana vinent. AstraZeneca també redueix de 90.000 a 60.000 les vacunes que arribaran el proper dilluns.


L’auditori de l’ajuntament de Bonrepòs i Mirambell va acollir ahir per fi, després de diversos ajornaments a causa de la pandèmia, la presentació del llibre “De Carraixet a Bonrepòs i Mirambell”, una obra escrita per l’autor local, Vicent Baydal, i l’escriptor Ferran Esquilache.\nA l’acte van assistir, a més dels seus autors, l’alcaldessa Raquel Ramiro, la presidenta de la Institució Alfons el Magnànim de la Diputació de València, M. Josep Amigó, els regidors i regidores de la Corporació, i nombrosos veïns i veïnes del municipi.\nEl llibre tracta sobre els orígens i la història de Bonrepòs i Mirambell, pel que és d’obligada lectura si es volen conéixer en profunditat aquests temes.\nAixí doncs, els seus autors van comptar, durant la presentació, el treball de recerca realitzat per a escriure el llibre: des de l’origen de la localitat de Carraixet en l’època del-Ándalus fins al voltant de 1450, quan es configura Bonrepòs i Mirambell.\nTambé van explicar l’evolució del paisatge i urbanisme de la zona al llarg de l’Edat mitjana i l’origen de Mirambell, una moreria rural del segle xv.\nL’alcaldessa, Raquel Ramiro, va aprofitar l’ocasió per a donar les gràcies per la seua labor a Vicent Flor, director de la Institució Alfons el Magnànim, que no va poder assistir a l’acte. A més, va agrair l’assistència i suport de Mª Josep Amigó, presidenta de la institució.\nTambé va agrair a Rosella Antolí, antiga regidora de Cultura, la seua iniciativa per a dur a terme la redacció d’aquest llibre.\nVicent Baydal, natural de Bonrepòs i Mirambell, va estudiar en la Universitat de València i es va doctorar en la Pompeu Fabra de Barcelona, on va desenvolupar una tesi sobre el naixement de la Generalitat Valenciana.\nFran Esquilache Martí ha sigut professor associat d’Història Medieval en la Universitat Jaume I de Castelló i a la Universitat Autònoma de Barcelona. Actualment és investigador a la Universitat de València i en la de Granada, on desenvolupa un projecte propi.\nAlguns dels seus treballs més famosos són: “Els constructors de l’Horta de València” i “Origen, evolució i estructura d’una gran horta andalusina entre els segles VII i XII”.\nPrevAnteriorAlcàsser posa en marxa als centres educatius un programa de Conciliació Familiar\nSegüentGayà visita el Campus de Pasqua d’AlaquàsNext


Ajut extraordinari per al manteniment de l’activitat econòmica de persones autònomes i microempreses enfront la Covid-19 - Terrassa Innovació\nObert el termini de presentació de sol·licituds del nou ajut extraordinari destinat a afavorir la continuïtat de les activitats econòmiques de persones autònomes i microempreses.\nAjut extraordinari en forma de prestació econòmica de 2.000 € destinat a:\nPersones donades d’alta al Règim Especial de Treballadors Autònoms o per compte propi de la Seguretat Social (RETA), o a una mutualitat com a sistema alternatiu al RETA.\nPersones sòcies d’una empresa amb personalitat jurídica pròpia d’un màxim de 3 socis.\nPersones sòcies de les cooperatives de treball sempre que no estiguin formades per més de 3 socis treballadors.\nEn les declaracions dels tres primers trimestres de l’exercici 2020 la base imposable ha d’haver estat igual o inferior a 13.125 euros.\nEl número màxim de persones de la unitat de negoci no pot ser superior a 6 tant en el cas de persones treballadores autònomes a títol individual com persones sòcies d’una societat mercantil o d’una cooperativa.\nComplir les obligacions tributàries davant l’Estat i la Generalitat, així com les obligacions davant la Seguretat.\nNo haver estat beneficiari/ària de l’ajut regulat a la Resolució TSF/1270/2020, de 3 de juny.\nEs poden presentar sol·licituds fins a les 15:00 hores del 20 de novembre de 2020 o fins a exhaurir la dotació pressupostària.\nPresentació de sol·licituds i més informació a l’enllaç.


La farmacèutica catalana Grífols aconsegueix crear un anticòs contra la Covid-19\nPodria utilitzar-se tant per a la prevenció com per al tractament de la malaltia\nper Andrea García dimecres, 29 de juliol 2020 - 14:10h\nEn els últims mesos, Grífols ha recollit el plasma de persones que han superat la malaltia | ACN\nLa farmacèutica catalana Grífols, líder en la producció de derivats del plasma, ha aconseguit desenvolupar un anticòs contra el coronavirus. Es tracta d'un medicament creat específicament per tractar la infecció de la Covid-19 i, segons els investigadors, proporciona una immunització passiva als pacients, enforteix el sistema immunitari i podria utilitzar-se tant per a la prevenció com per al tractament de la malaltia.\nS'han entregat els primers lots per començar amb els assajos clínics\nLa companyia va anunciar al mes de juny que havien començat la producció de la seva immunoglobina hiperimmune amb anticossos específics com a tractament contra la Covid-19. En col·laboració amb el govern dels Estats Units, van poder recollir el plasma de persones que han superat la malaltia en més de 245 centres nord-americans.\nAquest dimarts, la farmacèutica catalana ha anunciat a través d'un comunicat que ja s'han entregat els primers lots de la immunoglobina hiperimmune anti-SARS-CoV-2 per iniciar els assajos clínics aquest mateix estiu. Els anticossos seran analitzats amb l'objectiu d'avaluar la seguretat i l'eficàcia de la teràpia desenvolupada per Grífols.\nSegons destaca la companyia, «la immunoglobina hiperimmune anti-SARS-CoV-2, produïda a partir del plasma de donants sans que s'han recuperat de la Covid-19, és un tractament específic, d'alta puresa i seguretat que compta amb una concentració elevada i consistent d'anticossos protectors contra el nou coronavirus». «Les immunoglobines hiperimmunes són medicaments que es van utilitzant cada dia més per prevenir i tractar malalties com el xarampió, la ràbia i el tètanus, i podrien construir una opció terapèutica per respondre a futurs brots de virus emergents i altres patògens», afegeixen.\nEl desenvolupament d'aquest projecte i els assajos clínics formen part d'un acord de col·laboració amb diverses agències nord-americanes com la Food and Drug Administration (FDA), els National Institutes of Health (NIH) i la Biomedical Advanced Research Development Authority (BARDA). Per altra banda, Grífols està treballant en un assaig clínic europeu amb una immunoglobina hiperimmune desenvolupada a partir del plasma de persones recuperades de coronavirus a Europa. «A Grífols estem orgullosos de dedicar el nostre temps, talent i energia a lluitar contra aquesta crisi sanitària», afirmava Raimon Grifols, el co-conseller delegat de la companyia.


Balears hauria de rebre 300 milions més amb un finançament basat en la població\nSectors econòmics insten els partits a canviar un sistema que fa «perillar» l'estabilitat\nQuim Torres | 29 gener 2008\nEl finançament de Balears augmentaria en 300 milions d'euros anuals si, enlloc dels criteris de redistribució actuals, imperàs el criteri de població. Aquesta és una de les reivindicacions de la plataforma creada per les principals entitats econòmiques de les Illes, que ahir signaren la proposta que plantejaran als partits per millorar un sistema de finançament que posa en «perill» l'economia balear.\nLa plataforma, liderada pel Cercle d'Economia i integrada per entitats com la Cambra de Comerç o la CAEB, planteja una revisió del sistema de finançament perquè en la redistribució de fons es tingui en compte també els turistes. Però no es queda aquí, també pretén evitar que el sistema continuï convertint la Comunitat que més recapta, Balears, en la que menys rep i que, a més, això perjudiqui el seu creixement econòmic.\nEl catedràtic d'Economia de la Pompeu Fabra, el menorquí Guillem López-Casasnovas, que ahir aportà arguments tècnics a la reivindicació de la plataforma, apuntà que l'actual sistema depèn massa de cojuntures de «governs amics o enemics» i, per evitar aquesta discrecionalitat, apostà per avançar cap al «pacte», el «federalisme fiscal», on tothom tingués clar el que recapta i el que pot gastar.\n«No hi ha cap Estat del món que tingui un sistema de finançament tan injust, discriminatori, confús, obsolet i subjectiu com aquest. Aquí no paga qui més té sinó qui pitjor negocia», afegí el president del Cercle d'Economia i exconseller del PP, Alexandre Forcades, principal impulsor de la plataforma i de l'acord signat per unes entitats que representen 60.000 persones. Forcades advertí que la seva proposta pretén que els serveis socials bàsics siguin iguals per a tothom i que les comunitats que més aporten no acabin rebent per sota de la mitjana.\nSegons les darreres dades (de l'any 2005), Balears és la comunitat amb més ingressos fiscals per càpita -just superada per Madrid, desvirtuada per l'efecte 'capitalitat'- però, una vegada redistribuïts els recursos, les Illes acaben sent les que tenen menys finançament disponible. I això es produeix en un context en què Balears perd posicions en renda per càpita -ja ocupa el desè lloc en renda disponible per càpita- i mostra indicadors força precaris en formació, infraestructures i serveis públics i cohesió social.\nUns «símptomes de preocupació» relacionats amb un sistema de finançament articulat «de manera opaca» i amb diferents criteris de distribució, advertí López-Casasnovas. Tant és així que, per exemple, les Illes obtenen un plus d'insularitat del 4% en el finançament, però s'apliquen després uns fons d'anivellament que es mengen aquest 4%.\n«El sistema actual és tan complicat que qualsevol cosa que s'apropàs a la base poblacional suposaria, només per això, un increment del finançament per a Balears del 18%», assegurà López-Casasnovas. Un 18% anual són 298'26 euros més per càpita i, per a una població d'un milió d'habitants, són gairebé 300 milions l'any.


Prèvia Jornada 28 Liga Femenina Endesa / Campus Promete - Cadí La Seu\nCadí La Seu viatja a Logronyo aquest dissabte per enfrontar-se diumenge, a les 13 h i en directe per Canal FEB, al CD Promete en la que serà la 28a jornada de la Lliga Femenina Endesa. Les urgellenques, que no van disputar el partit de la jornada passada davant Gernika per indisposició del rival, volen tornar a la competició sumant una victòria molt important de cara a les aspiracions per disputar una nova edició dels Play-offs.\nOcupa actualment la tretzena posició de la classificació amb un balanç de 9 triomfs i 18 derrotes. L’equip de Cesar Aneas té en la pivot Maimouna Diarra i en la directora de joc Laia Flores les seves jugadores més destacades amb una mitjana de 14 dígits de valoració ambdues. Les acompanya la sempre perillosa, i coneguda, Lyndra Weaver (10 punts de mitja), Adrijana Knezevic i la darrera incorporació, i exjugadora nostra, Jovana Nogic, després de posar punt final a la seva curta etapa al Ciudad de la Laguna Tenerife.\nLes nostres tornen a competir vint dies després del darrer partit, on el partit ajornat davant Lointek Gernika Bizkaia i l’edició de la Copa de la Reina enguany frenaven en sec la bona dinàmica de les urgellenques. L’equip de Bernat Canut encarar la recta final de la Lliga Femenina Endesa amb l’objectiu ferm de confirmar el seu lloc dins dels vuit primers classificats i poder disputar així una nova edició dels Playoffs. El treball d’aquests darrers dies ha estat constant i exigent, aprofitar al màxim el treball a pista en aquest petit temps d’aturada, conscients de la importància d’aquests darrers partits.


El PSC acusa el Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de 'mentir i intoxicar' l'opinió pública ~ EbreDigital.cat\nEl PSC ha acusat el Departament de Territori i Sostenibilitat de “mentir i intoxicar” l’opinió pública davant l’afirmació que “la Generalitat vol actuar d’emergència sobre el litoral del delta de l’Ebre, tot i que l’Estat li denega aquesta competència”.\nSegons han explicat els socialistes a través d’un comunicat, el govern català va enviar una carta el 7 de desembre a la Direcció General de Costas el Ministeri de Transició Ecològica demanant actuar amb recursos propis i a l’empara del decret d’obres d’emergència pels danys causats pel temporal Gloria del mes de març aprovat per l’Estat. “El dia 14, una setmana després, el Ministeri contesta a la Conselleria dient que li sembla bé la seva proposta, però que la via per actuar és la que li permet la normativa de Costes, en base a la qual, el titular de les zones afectades, en aquest cas el Parc Natural, i per tant Territori, titular de les competències de protecció de l’espai natural, pot intervenir prèvia presentació d’algun projecte concret. Aquesta proposta, una simple memòria valorada, hauria de definir amb precisió els punts d’extracció i dipòsit de sorres i les quantitats a moure i a dia d’avui encara no s’ha fet arribar”, expliquen en el comunicat.\nD’altra banda, el PSC recorda que el passat 24 d’abril, el Parlament de Catalunya va aprovar una esmena als pressupost de la Generalitat, presentada pel PSC per valor de 6 milions d’euros per ser destinats a la lluita contra la regressió del delta de l’Ebre. “La moció va ser aprovada per tots els grups parlamentaris, excepte per Junts, justament el partit que gestiona la Conselleria de Territori. És a dir, els mateixos que es queixen ara que l’Estat no els deixa actuar, van votar en contra de destinar 6 milions d’euros a lluitar contra els problemes del Delta i malgrat això, i tenint disponibles els diners des de finals d’abril, van enviar la petició a Madrid 6 mesos més tard”, remarquen\nSegons els socialistes, “la realitat és que Junts i de retruc el Govern de la Generalitat, per molt que gesticulen ara perquè estem en precampanya electoral, mai han tingut la voluntat seriosa d’agafar el “bou per les banyes” respecte el que cal fer al delta de l’Ebre i s’han escudat en que les competències d’intervenció en domini públic marítim terrestre són exclusives de l’Estat. Ara diuen que demanaran un informe jurídic per veure si hi ha invasió competencial, en una posició clarament hipòcrita i cínica, intentant crear confusió i mentint descaradament”.\nDe la mateixa manera, el PSC desmenteix que en el Consell de l’Aigua de la CHE, celebrat el passat 30 de desembre aproves una EPTI (Esquema Provisional de Temes Importants) del delta de l’Ebre, que no preveu els problemes de regressió, subsidència i cabals ambientals suficients. “La realitat és que el document aprovat es fa ressò del Pla de Protecció del Delta, que el Ministeri va presentar provisionalment a la Taula de Consens i la Generalitat el passat 18 de novembre, on no només es reconeixen aquestes problemàtiques sinó que es preveuen per primera vegada per part d’un govern de l’Estat, actuacions concretes en format d’estudis i assajos de moviments de sediments fluvials per combatre la subsidència”, afirmen.


Els veïns de Gallecs reclamen novament l'aprovació del Pla Especial - somMollet\nEls veïns de Gallecs reclamen novament l'aprovació del Pla Especial\nL'AV denuncia indefensió davant la inexistència d'un marc normatiu urbanístic a l'espai rural\nDimarts, 1 de maig de 2018 | 20:20h\nLa reivindicació perquè s'aprovi el Pla Especial de Gallecs ha tornat al ple de Mollet. L'aprovació al plenari de la declaració d'especial interès municipal d'unes obres a l'espai rural va ser el detonant perquè tant veïns com grups municipals tornessin a reclamar la necessitat urgent de tirar endavant el pla especial, que s'espera des del 2010.\nL'Incasòl, propietari dels terrenys, ha demanat a l'Ajuntament la declaració d'especial interès municipal –que suposen la bonificació del 95% de la taxa– de les obres per a la reparació d'una coberta de Can Cónsol, al camí de Sant Valerià, i d'enderrocs de diversos coberts i construccions cal Ferrat, ca l'Andreu, ca l'Antic i can Llagostera.\nEn aquest punt, el representant de l'AV de Gallecs, Pol Ansó, AV Gallecs, va prendre la paraula per denunciar la situació a Gallecs. "No existeix una mínima normativa d'urbanisme i habitatge perquè les administracions no tenen interès en aprovar el pla especial de Gallecs i els successius consellers de Territori no han donat solució a l'al·legalitat que existeix". Ansó denunciava que l'actual model és "opac perquè depèn de la decisió de dos tècnics sense que hi hagi una planificació consensuada" que doni seguretat i garanties als veïns de Gallecs. Ansó va demanar que es deixés el punt sobre la taula "fins que hi hagi el compromís d'abordar el problema de manera integral amb planficació consensuada i aprovada". A més, demanava que el ple demani a l'Incasòl que s'aprovi el pla especial de forma urgent i a l'Agència Catalna de l'Aigua la redacció del projecte per a la xarxa d'abastament d'aigua de forma urgent.\nPer la seva banda, el regidor socialista Josep Garzon assegurava que calia votar el punt perquè "és necessari fer aquestes obres, la no aprovació del punt no canvia res respecte l'execució". Garzon va proposar que en el proper ple es presenti un punt per demanar la xarxa d'aigua i perquè "d'una vegada" s'aprovi el pla especial de Gallecs amb independència de com estiguin els plans urbanísitcs dels municipis. "Ha arribat el moment de salvar problemes locals i puntuals entre el Departament de Territori i algun municipi perquè no serveixi per continuar paral·litzant el pla especial", deia Garzon en referència a la modificació del pla urbanístic de Santa Perpètua.\nLa regidora d'Ara Mollet ERC MES, Marta Vilaret, considerava que l'enderroc de cinc construccions i la retirada de coberts "no es pot fer de forma arbitrària" i assegurava que la no aprovació del pla especial "fa que s'actuï sense saber els criterirs i això provoca una sensació d'arbitrarietat i indefensió als veïns". Sobre l'aprovació de la bonificació de les obres, Vilaret anunciava que el seu grup votaria que no perquè "tot i que la llicència ja està atorgada i pot semblar simbòlic, no aprovar l'especial interès podria obligar l'Incasòl a replantejar-s'ho", opinava.\nMarina Escribano, de Canviem, feia una exposició similar i considerava que "sense entrar en criteris tècnics de si cal enderrocar o no, és absolutament necessari un marc clar perquè no hi hagi greuges comparatius".\nEl representant del PDeCAT, Joan Daví, argumentava que el seu grup no tenia prou informació sobre les obres i "el permís d'obres ja s'ha donat".\nPer tancar el punt, l'alcalde, Josep Monràs, acusava l'Ajuntament de Santa Perpètua de mantenir "paral·litzat el pla especial" i apuntava que "és important que hi hagi un nou conseller de Territori per poder demanar-li l'aprovació".\nEl punt es va aprovar amb el vot a favor del PSC i Cs, l'abstenció de canviem, Cs i PDeCAT i el no d'Ara Mollet.


Fons Josep Maria Millàs Vallicrosa\nExposició bibliogràfica, 27 de novembre - 22 de desembre de 2000\nFons Millàs Biografia Publicacions Obres exposades Catàleg UAB Internet\nJosep M. Millàs i la història de la ciència a Catalunya i a Espanya.\nNo passa cada dia que el fons bibliogràfic d’una universitat jove com l’Autònoma s’enriqueix amb col·leccions senceres que fan que la institució aparenti, de cop, una edat respectable. En el cas de la Història de la Ciència, això ha passat dues vegades en els darrers vuit anys, i en tots dos casos els fons adquirits formaven part de biblioteques personals, producte de molts anys de treball pacient per part d’investigadors pioners en una àrea feblement implantada a les nostres universitats. El primer cas, a hores d’ara prou conegut, és el de la col·lecció d’història de la ciència del Centre Borja de la Companyia de Jesús, que va ser reunida pels catedràtics de la UAB Albert Dou i Manuel García Doncel, i cedida per conveni a la Biblioteca de Ciències a finals de 1992. El cas més recent, el que ens ocupa, és el de la biblioteca de Josep Maria Millàs Vallicrosa, preservada i augmentada pel seu fill Eduard, que complementa admirablement les col·leccions de monografies i revistes de la secció d’Història de la Ciència de la Biblioteca de Ciències i d'Enginyeries i, en menor grau, els fons de les biblioteques de Medicina i d’Humanitats. Millàs va ser un prestigiós filòleg i historiador de la ciència, fundador d’una escola d’arabistes a la Universitat de Barcelona que ens ha ensenyat una part substancial d’allò que sabem sobre la ciència a l’Espanya i a la Catalunya medievals. La seva biblioteca no només té un valor científic inestimable, sinó que reflecteix els interessos i les afinitats historiogràfiques de l’home que la va reunir.\nJosep M. Millàs i Vallicrosa (Santa Coloma de Farners, 1897–Barcelona, 1970) es llicencià en Filosofia i Lletres per la Universitat de Barcelona i es doctorà per la de Madrid el 1920, amb una tesi sobre la influència de la poesia hispano-aràbiga sobre la poesia italiana. A Barcelona s’havia iniciat en l’estudi de l’hebreu i l’àrab, i va preparar oposicions en totes dues llengues. Des de la seva càtedra d’hebreu a les universitats de Madrid (1926–1932) i Barcelona (a partir de 1932) va excel·lir en l’estudi de la història de la ciència a l’Espanya musulmana i en l’estudi de la poesia hebrea medieval, i va fundar una escola d’arabistes i historiadors de la ciència que, de la mà del seu deixeble Joan Vernet primer i de Julio Samsó en l’actualitat, no ha deixat d’explorar la ciència d’Al-Andalus amb un rigor exemplar.\nLa producció científica de Millàs mostra clarament els efectes de la Guerra Civil. Millàs, políticament conservador, no es va haver d’exiliar però sí que va abandonar el català en favor del castellà. El compromís de Millàs amb la cultura catalana era inequívoc. Durant els anys de la República, Millàs impulsà la Biblioteca Hebraico-Catalana, patrocinada per la Fundació Cambó i, més tard, per la primera Universitat Autònoma, publicant-hi algunes de les seves pròpies traduccions. Entre les obres dedicades a la història de la ciència destaca, d’aquest període, l’Assaig sobre les idees físiques i matemàtiques a la Catalunya medieval (Barcelona: Institut Patxot, 1931), basat en l’estudi d’un manuscrit llatí del s. X conservat al monestir de Ripoll. Millàs hi argumentava que la traducció al llatí de la ciència àrab havia començat al s. X —molt abans que no es pensava— i havia tingut, a més de Toledo, diversos focus importants, entre els quals hi havia Ripoll. L’estudi de la ciència àrab i de la seva difusió a l’Occident Medieval va esdevenir l’eix de l’obra historicocientífica de Millàs, que va recollir i traduir al català, en els anys previs a la Guerra Civil, nombrosos manuscrits addicionals per als volums II i III dels tres inicialment previstos per a l’Assaig. Aquest material, però, només veuria la llum, després de la guerra, en dos volums miscel·lanis en castellà, els Estudios sobre historia de la ciencia española (Barcelona: CSIC, 1949) i Nuevos estudios sobre historia de la ciencia española (Barcelona: CSIC, 1960). Les traduccions originals van ser traduïdes del català al castellà pels deixebles més pròxims de Millàs, qui en va supervisar la versió final.\nMillàs va aconseguir de mantenir, durant els anys difícils de la Guerra Civil, la 2a Guerra Mundial i la posguerra, un contacte fluid amb historiadors estrangers, particularment amb George Sarton, un dels fundadors de la Història de la Ciència als Estats Units i editor i valedor de la revista Isis. Millàs compartia amb Sarton la idea que la ciència era una part integrant de la cultura i havia de figurar de manera prominent en un “nou humanisme” (vegeu l’edició de la correspondència entre tots dos realitzada per T. F. Glick, 1990). Com apunta el mateix Glick, “a manca de suport institucional per a la història de la ciència, Millàs i la seva obra van fer de pont entre la dislocació de la guerra i els primers anys del franquisme, mantenint d’aquesta manera amb vida a Espanya una història de la ciència d’abast internacional” (Glick, 1977, p. 283). La carrera de Millàs com a historiador de la ciència va culminar, el 1958, amb la seva elecció com a president de l’Acadèmia Internacional d’Història de la Ciència i amb la celebració a Barcelona, el 1959, del 9è Congrès Internacional d’Història de la Ciència, que va presidir. Encara que, des del punt de vista institucional, la consolidació de la Història de la Ciència hagi passat pels departaments de Medicina i de Filosofia, la tasca de Millàs i els seus deixebles ha tingut efectes palpables per a la disciplina, tant pel que fa al rigor del treball com a la participació en els fòrums internacionals.\nEl fons Millàs inclou unes 1.300 monografies sobre ciència àrab, instruments cientifics, poesia hebrea medieval, història de l’astronomia i de les matemàtiques, i historiografia de la ciència; diverses sèries de publicacions periòdiques (entre les que destaquen 40 volums de les revistes Isis y Archives Internationales d'Histoire des Sciences que complementen les sèries de l'Autònoma); i la col·lecció gairebé completa de les obres de Josep Maria Millàs. A banda de l’enorme valor simbòlic del seu fons, les obres que el formen amplien subtancialment les possibilitats per a la recerca en història, filologia i història de les ciències a l’Autònoma.\n(fragments extrets de la ressenya feta per Xavier Roqué i publicada a Biblioteca informacions, núm 22)\nThe medieval science page ( http://members.aol.com/McNelis/medsci_index.html )\nBibliografía Española de Historia de la Ciencia y de la Técnica (http://161.111.141.93/hcien/default.htm)\nElaborada pel Departamento de Historia de la Ciencia del Instituto de Historia de la Ciencia y Documentación "Lopez Piñero" conté informació a partir de 1988.\nA Selection of Web and other Internet Sources for the History and Philosophy of Science, technology and medicine ( http://galileo.imss.firenze.it/~tsettle/ ), de l'Istituto e Museo della Scienza, Firenze. Repertori de fonts d'informació a Internet sobre història de les ciències.\nConsultant el Catàleg de les biblioteques de la UAB (http://www.babel.uab.cat) podeu conèixer totes les publicacions disponibles. A continuació us suggerim alguns dels temes més representatius:\nPàgina preparada per la Biblioteca de Ciències i d'Enginyeries\nDarrera actualització: 21 de novembre de 2000. Podeu fer comentaris.


Mercat Solidari del Clot-Camp de l’Arpa 2014\nInici | Activitats | Mercat Solidari del Clot-Camp de l’Arpa 2014\n· Quan? 9 de maig de 2014\nEl proper 17 i 18 de Maig l’Eix Clot col•labora amb la Comissió del Mercat Solidari de la Federació d’Entitats del Clot-Camp de l’Arpa que organitza el Mercat Solidari dins el marc de les Festes de Primavera, enguany serà la XVa edició.\nL'objectiu del Mercat Solidari és celebrar una festa per finançar un projecte de solidaritat i cooperació. Aquest any és el tercer any que els fons recaptats es destinaran, donat la situació de crisi que estem patint, als infants del Clot - Camp de l’Arpa. La gestió de l'adjudicació estarà tutelada pels Serveis Socials del Clot - Camp de l'Arpa amb la col•laboració de les direccions de les escoles.\nEl Mercat Solidari acull diverses actuacions; un mercat d’objectes de segona mà; dues tómboles solidàries; un sorteig, on els premis provenen de les donacions de les entitats del barri i d’empreses col•laboradores.\nL’Eix Clot ha aportat a la tómbola solidària 500 € (50 premis de 10 €) en vals de compra per bescanviar a les botigues de l’associació.\nUs convidem a totes i tots que vingueu el 17 i el 18 de maig a col•laborar amb aquest projecte.\n17 de maig de 10:00 a 14:00 a la Plaça del Mercat: Animacions i tómbola solidària.\n18 de maig de 10:00 a 14:00 al Parc del Clot: Espectacles, tallers, animacions, tastets, venda d’articles de 1a i 2a mà i tómbola solidària.


S'obri el procediment per a la licitació de les obres del centre esportiu Sant Isidre | Valencia Extra\nLa regidora d’Esports a l’Ajuntament de València, Pilar Bernabé, ha anunciat que ja s’ha aprovat obrir el procediment per a la licitació de les obres del Centre Esportiu Sant Isidre, per un import global de més de 3 milions d’euros. D’esta manera, el barri fa realitat una antiga reivindicació respecte a la construcció d’un centre que permetrà desenvolupar l’activitat esportiva dels majors i al mateix temps potenciarà l’associacionisme esportiu entre els més joves.\nBernabé ha informat que l’Ajuntament de València ha aprovat aquest divendres, en Junta de Govern Local, l’obertura del procediment per a adjudicar l’execució de les obres del Centre Esportiu Sant Isidre de València, per un import global de 3.000.800 euros.\n“Es tracta d’una actuació consistent en la construcció d’un pavelló amb pista poliesportiva per a esports de pista com són futbol sala, handbol, bàsquet, hoquei sala, voleibol i bàdminton, entre altres; una sala fitness i una sala esportiva” ha assenyalat la regidora.\nA més, les obres també contemplen una sala d’escalada amb rocòdrom cobert, vestuaris i espais auxiliars. La pretensió és que aquesta actuació, que es realitzarà en un termini de 12 mesos, estiga en funcionament per a la temporada esportiva 2022-23.\nPilar Bernabé ha destacat que “el projecte dóna resposta a una antiga reivindicació dels veïns del barri respecte a la construcció d’un centre que permeta el desenvolupament de l’activitat esportiva dels majors, i que al mateix temps potencie l’associacionisme esportiu entre els més joves”.\nLa regidora d’Esports, després de reunir-se hui amb l’Associació veïnal del barri ha indicat que “el poliesportiu de Sant Isidre serà una realitat d’ací a poc temps i complirà amb una reivindicació històrica d’aquest barri referent a una instal·lació esportiva que no tenia i que molt prompte tindrà. A partir d’ara comença tot el procés de licitació i quan finalitze el projecte els ciutadans de Sant Isidre podran gaudir per fi d’unes instal·lacions esportives tan demandades”.\nAixí mateix, el president de l’Associació de Veïns, José Luis Ceballos, ha destacat que “estem molt contents perquè per fi s’han iniciat els tràmits per a contractar el centre esportiu del barri, que és una reivindicació que portem molts anys realitzant els veïns d’aquest barri. El nostre desig és que al final d’any puguem veure les obres iniciades i ben aviat gaudir d’aquest projecte”.


Les residències no han registrat cap contagi més, però han mort 3 persones\ndivendres, 29 de maig de 2020 19:06h\nLes residències de persones majors de les Balears no han registrat en les últimes hores cap nou positiu ni entre els usuaris ni entre els treballadors en les últimes hores, encara que han mort tres persones més.\nAixí, segons les dades facilitades pel Govern, el nombre de residents positius actius ha baixat fins als 222, els curats són 37 i han mort 63 persones amb coronavirus, tres més que la xifra facilitada aquest diumenge. Els professionals actius són 103 i altres 27 han superat la infecció.\nRespecte a les residències per a persones amb discapacitat, ara mateix hi ha 2 residents positius actius i 34 curats. També hi ha set professionals amb contagi actiu mentre que la resta ha superat ja la infecció.


Com elles (Their kind). Una antologia de poetes occidentals del segle XX – Lleonard Muntaner Editor\n«[…] l’error més gruixut que pot cometre qualsevol persona que es proposi escriure és pensar en el seu sexe. És fatal ser només home o només dona, ras i curt; cal ser dona masculina o bé home femení. És fatal que una dona es repengi en cap mena de greuge; […] Abans d’executar qualsevol acte creador, cal que a la ment es produeixi una certa col·laboració entre l’home i la dona. S’ha d’haver produït un cert maridatge de contraris.»\n«Orlando s’havia convertit en dona… no es pot negar. Però en tots els altres aspectes Orlando continuava sent exactament el que havia estat fins ara. El canvi de sexe, malgrat que alterava el seu futur, no havia pas d’alterar la seva identitat. […] Que altres plomes tractin del sexe i de la sexualitat. Nosaltres ens desempalleguem d’aquests temes odiosos tan aviat com podem. […]»\nTraducció de Maria Antònia Oliver\nEdició a cura de Mireia Vidal-Conte. Pròleg de Marc Romera. Epíleg d’Odile Arqué.\nLa Fosca / 29\n(09/06/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles”\n(20/04/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles”\n(19/04/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles”\n(04/04/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles”\n(16/03/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles”\n(06/03/2018) Agenda - Presentació dels llibres “Com elles” i “Ouse”\n(27/02/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles”\n(20/02/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles (Their kind). Una antologia de poetes occidentals del segle XX”\n(16/02/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles (Their kind). Una antologia de poetes occidentals del segle XX”\n(13/02/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles”\n(27/01/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles (Their kind). Una antologia de poetes occidentals del segle XX”\n(24/01/2018) Agenda - Presentació del llibre “Com elles (Their kind). Una antologia de poetes occidentals del segle XX”\n(20/12/2017) Agenda - Presentació dels llibres “Ouse” i “Com elles”\n(02/07/2017) Agenda - Recital – espectacle “Con elles. Una antologia de poetes occidentals del segle XX”\n(01/07/2017) Agenda - Recital “Con elles. Una antologia de poetes occidentals del segle XX”\n(19/02/2017) Premsa - Marta Rovira i Martínez, “Gaudir la poesia. Com elles” (martarovira.cat)


A la reunió celebrada ahir per videoconferència entre les organitzacions sindicals CCOO i UGT i les patronals del sector de recerca de Catalunya, ACREC i Pimec, amb la mediació del Departament de Treball, Afers Socials i Família, s’ha acordat l’àmbit funcional del futur conveni del sector de la recerca de Catalunya.\nAixò estableix el punt de partida per a la negociació d’un conveni col·lectiu per a les persones treballadores i les empreses del sector de la recerca de Catalunya. El conveni afectarà les entitats sense ànim de lucre del sector públic que estiguin participades per la Generalitat de Catalunya i que es dediquin principalment a l’execució de la recerca.\nAquest acord tanca una etapa de quasi set anys per intentar negociar un conveni pel sector, que ha passat per diverses fases. Des d'inicis de l’any 2014, en què es va intentar, sense èxit, definir un àmbit de negociació del sector amb el director general de Recerca, s’ha intentat tot per tenir un conveni sectorial català de recerca. Hem instat els partits polítics; hem impulsat una proposta de resolució, aprovada pel Parlament al 2015, instant a la negociació del conveni sectorial català; hem intentat negociar, primer amb l’Associació Catalana d’Entitats de Recerca (ACER), i després amb la patronal ja constituïda ACREC, un àmbit funcional que aglutinés la major part de les persones que treballen al sector. Finalment ha estat possible ampliar les pretensions inicials, més restrictives quant al seu abast, de la patronal Catalana de Recerca.\nAl mateix temps, obre la porta al procés de negociació del conveni sectorial, que ja hem acordat iniciar al gener del 2021, amb la constitució de la nova comissió negociadora per abordar la regulació de les condicions de treball dels investigadors de Catalunya. Un sector amb un nivell de temporalitat que duplica la mitjana de l’economia catalana i on l’encadenament dels contractes és una pràctica molt estesa a la majoria dels centres de treball.\nDes de UGT i CCOO de Catalunya valorem molt positivament aquests acord, que representen un punt d’inflexió en aquest llarg procés, i on posarem tota la nostra experiència i compromís a la negociació del conveni, per dignificar i homogeneïtzar les condicions de treball de les persones treballadores del sector de la recerca de Catalunya.


Una tracalada de gent a la Festa Major de Gaià | NacióManresa\nUna tracalada de gent a la Festa Major de Gaià\nper Sadurní Rovira , Gaià, 7 de setembre de 2014 a les 19:58 |\nCapgrossos i Miquelets han compartit protagonisme a Gaià. Foto: Sadurní Rovira\nEl cabdill de fusellers de muntanya durant la Guerra de Successió. Joan Vilar i Ferrer, nascut a Gaià fa més de 300 anys, ja té una placa de reconeixement a l'entrada de l'Ajuntament d'aquesta població bagenca.\nAquest diumenge al migdia l'alcalde de la població, Enric Armengou, juntament amb el diputat David Bonvehí i altres autoritats, flanquejats per un escamot de Miquelets, han descobert la placa commemorativa. Després d'unes salves d'honor, el mateix alcalde ha tret fins al mig de la plaça a dos capgrossos que membres de l'Associació de Veïns de Galera han mollejat fins donar-los vida els darrers mesos. Després del primer ball en societat, els membres del consistori s'han fet la foto oficial i s'ha donat pas al tradicional pica-pica.\nAquest ha estat un dels actes més destacats de la festa major. L'altre ha estat la remodelada fira que s'ha dut a terme duran tot el matí, que els artesans i brocanters vinguts d'arreu, han emplenat l'era de Gaià, lloc que durant tot el cap de setmana ha estat l'eix central del gruix d'actes oberts a tota mena de públic.\nFires i festes, Festa Major Gaià