Mor 1 home en un xoc frontal a la Segarra\nMor un home en un xoc frontal entre una furgoneta i un tractor a la Segarra\nEl tràgic sinistre ha tingut lloc a la carretera C-451, a l'altura de Guissona\ndilluns, 3 de juny 2019 - 16:46h\nFins al lloc de l'accident s'han desplaçat efectius dels Mossos, dels Bombers i del SEM | Twitter (@parramon)\nUna furgoneta i un tractor han col·lidit aquest dilluns a la tarda a la comarca de la Segarra, i com a com seqüència del fort impacte una persona ha perdut la vida. Segons ha indicat el Servei Català de Trànsit (SCT), el sinistre ha tingut lloc en el punt quilomètric 22 de la carretera C-451, a l'altura del municipi de Guissona.\nLa carretera ha quedat completament tallada en els dos sentits\nPer causes que encara s'estan investigant, una furgoneta ha xocat frontalment amb el tractor, i el conductor del primer vehicle ha mort. Els serveis d'emergència han rebut el primer avís a les 14.12 hores, i fins al lloc s'han desplaçat cinc patrulles dels Mossos d'Esquadra, tres dotacions dels Bombers de la Generalitat i quatre ambulàncies i un helicòpter medicalitzat del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM). Pel que fa a l'afectació viària, la carretera ha quedat completament tallada en els dos sentits de la marxa.\nMor un motorista en sortir-se de la via a la Noguera\nMossos d'Esquadra Bombers Trànsit SEM Defunció Segarra


L’amenaça creixent de la taxa de dependència a Espanya\nLa taxa de dependència és un indicador que mesura el nombre de persones inactives en un país que han de ser suportades econòmicament per les persones actives. El volum total de la dependència en un territori es calcula a través del quocient entre la població de 0 a 14 anys, més els més grans de 65, i la relació entre les persones compreses entre 15 i 64 anys. La xifra resultant es passa a percentatge per concretar-la de manera definitiva.\nCal destacar que es tracta d’un resultat aproximatiu, ja que no tots els qui són menors de 15 anys i més grans de 65 estan fora del mercat laboral, ni tampoc són treballadors actius tots aquells que es troben compresos entre aquestes dues edats, però serveix per resumir d’una manera aproximada la relació entre feina i població passiva. Com més gran és aquesta taxa, significa que les persones que tenen una ocupació han de contribuir amb més intensitat a mantenir les condicions d’Estat del Benestar de la societat en el seu conjunt. Aquesta taxa és molt important per, posteriorment, poder formular polítiques d’ocupació i de previsió social.\nA Europa, hi ha un cert temor respecte a l’evolució d’aquesta taxa en els propers anys. Segons Eurostat, l’oficina estadística comunitària, es preveu que, el 2100, aquesta taxa sigui del 57%, 25 punts més del que marca actualment. Això vol dir que hi haurà menys de dues persones en edat laboral per cada persona més gran de 65 anys o menor de 15. Més preocupants fins i tot són els auguris amb relació a Espanya, ja que s’espera que, a finals de segle, esdevingui el quart país amb la taxa més alta de dependència, amb un 59,5%, només per darrere de Portugal i Itàlia. Al tancament del 2019, Espanya ocupava el lloc 17 al Vell Continent, amb un 31,4%.\nUn dilema crònic\nActualment, segons les dades de l’Institut Nacional d’Estadística (INE), hi ha al nostre país uns 47,2 milions d’habitants, dels quals el 19,4% –prop de 9,2 milions– són més grans de 65 anys. Així mateix, ja hi ha més d’un milió de persones que són dependents, al voltant de dos milions que tenen més de 80 anys i prop de 20.000 que, fins i tot, han superat la barrera del segle d’edat. De manera paral·lela, l’esperança de vida és de 83,6 anys, amb les dones superant àmpliament els 86. Segons el mateix INE, el 2068 hi haurà a Espanya més de 14 milions de pensionistes, és a dir, un de cada tres habitants.\nLa congestió als serveis socials actualment és tan gran que, dins la mateixa Administració, es calcula que fan falta 1.500 milions d’euros per començar a reduir les llistes d’espera; i això amb caràcter d’urgència, ja que, d’aquí a tot just uns anys, s’espera que es produeixi l’increment més gran de la història d’Espanya en el nombre de jubilats, quan s’hi incorporin les persones de la generació del baby-boom (els nascuts al començament de la dècada dels seixanta del segle passat).\nAquesta situació genera cada vegada un debat més gran sobre les implicacions que hi haurà en el futur pel que fa a la quantia de les pensions públiques, l’atenció sanitària pública de qualitat o el nombre de places hàbils a les residències de gent gran. Actualment, hi ha aproximadament dues persones actives per cada dependent al nostre país, però el progressiu envelliment de la població, la caiguda en la natalitat, el creixement de l’atur o, com s’ha esmentat, l’augment de l’esperança de vida faran que, d’acord amb les estimacions de l’INE, al començament del 2050, la proporció sigui d’un a un, la qual cosa planteja molts dubtes sobre la sostenibilitat del sistema quan, cada vegada, el nombre de cotitzadors és menor.\nDes de fa uns anys, la Seguretat Social no deixa d’acumular dèficits al tancament de cada exercici, fet que, molt probablement, obligarà els successius Governs a emprendre noves reformes per garantir la viabilitat del sistema públic de pensions en unes condicions demogràfiques i econòmiques que no conviden gaire a l’optimisme.\nEnmig d’aquesta situació, cada persona ha d’assumir el compromís que, molt possiblement, si vol gaudir d’una jubilació sense ensurts, el més aconsellable és estalviar amb anterioritat i invertir en productes financers, com els plans de pensions, dels quals podrà gaudir plenament un cop abandoni la vida laboral. Per aconseguir-ho, no hi ha res millor que disposar d’assessorament professional per tal de dur a terme una planificació d’acord amb els objectius vitals, on les aportacions periòdiques seran claus per optar a l’interès compost i obtenir la rendibilitat desitjada.


El Ple aprova per unanimitat destinar 500.000 euros per a les accions del Pacte local pel renaixement de Vila-real - Diari Millars, informació local en valencià.\nEl Ple de l’Ajuntament de Vila-real ha aprovat hui per unanimitat una operació de suplement de crèdit per valor de 500.000 euros que permetrà finançar les accions consensuades en el Pacte local pel renaixement de Vila-real, que agrupa a tots els partits amb representació municipal.\nEl regidor d’Economia, Xus Madrigal, ha explicat que esta taula de diàleg és fruit de la voluntat de consens per a “donar exemple i ser capaços, des de la unitat, d’aportar tot el nostre treball pel renaixement de la ciutat després d’esta crisi inèdita”. Amb la proposta de suplement de crèdit aprovada en la sessió de hui es destina diners de romanents de tresoreria que en principi estava previst per a complementar partides del pressupost de diferents regidories però que “ara es dedicaran a finançar les iniciatives acordades en el Pacte local pel renaixement”. Concretament, es destinen 250.000 euros a l’àrea econòmica, 150.000 euros a l’àrea social i 100.000 euros a l’àrea sanitària, les tres àrees en les quals s’engloben totes les iniciatives del pacte.\nMadrigal, qui ha tornat a agrair als grups polítics la “facilitat i el clima d’enteniment” ha ressaltat algunes de les accions ja consensuades en esta taula de treball com l’adquisició de material de protecció, la creació de la targeta Fem poble Vila-real per a incentivar el consum en el comerç i els serveis locals, campanyes de promoció comercial, el pla de cuina solidària, la realització de test ràpids de detecció de COVID-19 a la plantilla de l’Ajuntament o el registre d’iniciatives culturals i esportives, a més de l’ampliació dels convenis anuals amb les entitats socials Càritas, Creu Roja, Joventut Antoniana i Sant Vicent de Paúl “perquè puguen prestar la seua labor solidària tan necessària”.\nL’alcalde, José Benlloch, ha valorat també de manera positiva el consens i les “propostes interessants” que han tirat avant en esta taula i ha subratllat que “crec que totes seran positives per a la ciutat”. Benlloch s’ha compromés a continuar treballant en la línia de “fer el possible per ajudar a la reactivació de la ciutat” generant oportunitats “però sense ocurrències que no siguen viables”. A més, ha avançat que este fons és ampliable en el futur en la mesura de la disponibilitat econòmica de l’Ajuntament.\nEl Ple també ha aprovat, amb el vot favorable de PSPV, Unides Podem i Compromís i l’abstenció de PP, Ciutadans i Vox, una altra operació de suplement de crèdit per valor de 972.837 euros amb la qual es “farà front a compromisos adquirits en anys anteriors i que lamentablement no hem pogut dur a terme fins ara”, ha reconegut l’edil d’Economia. Madrigal ha destacat el pagament de 275.000 euros en ajudes a ONG que treballen en països en vies de desenvolupament així com altres 50.000 euros per a subvencions a associacions juvenils, i ha admés que “no hem pogut complir amb els terminis i ho lamentem especialment perquè l’aliança amb la societat civil és un dels pilars del nostre govern i per això treballarem més intensament per a intentar millorar-lo”.\nEsta modificació de crèdit inclou també 150.000 euros per a l’àrea d’informàtica, destinats a la modernització de l’administració local i l’aposta per les noves tecnologies amb la finalitat de facilitar el treball dels funcionaris, agilitar les gestions a la ciutadania i reduir la bretxa digital. Altres 100.000 euros per a garantir el servei d’autobús urbà gratuït i 200.000 euros per a millores en els projectes de modernització dels polígons industrials subvencionats per l’Institut Valencià de Competitivitat Empresarial (Ivace).\nLa sessió també ha servit per a donar llum verda per unanimitat a la proposta d’Alcaldia del manifest de la Xarxa Innpulso de Ciutats de la Ciència i la Innovació, de la qual Vila-real forma part, per a l’impuls i la promoció de les polítiques d’innovació com a eina clau per a pal·liar els efectes de la pandèmia de COVID-19. Així mateix, tots els grups, a excepció de Vox, han acordat una moció conjunta amb motiu de la celebració del dia internacional de l’orgull LGTBIQ el pròxim 28 de juny.\nPost més nousL’Escola Municipal de Teatre de Sagunt obté un nou guardó en els Premis Buero de Teatre Jove amb l’obra ‘Secrets’\nPost més vellsEl Mercat del Dilluns de Castelló reobri amb 60 llocs d’alimentació\n012 de juliol de 2020


La sanitat a Taialà i Germans Sàbat - Diari de Girona\nLa sanitat a Taialà i Germans Sàbat\njosep quintanas bosch 11.02.2018 | 09:26\nEl director del Servei Català de la Salut, Sr. David Elvira Martínez, número 2 de la Conselleria, fou nomenat el 19 de gener de 2016 pel Govern de la Generalitat i continua a dia d'avui al comandament del Servei, amb plena satisfacció personal, sense dificultats i amb l'autonomia de sempre. Se'l pot localitzar al 934028585. Segurament, Marta Madrenas, alcaldessa de Girona i diputada electa en deu tenir, fins i tot, el número de mòbil.\nL'ICS, Institut Català de la Salut, està dirigit per la metgessa Candela Calle Rodríguez, per acord del Govern Català de 13 de març de 2016. Trucant al 934028585, un alcalde o alcaldessa pot comunicar-s'hi. La de Girona deu tenir facilitat per accedir al seu mòbil. Com el Sr. Elvira, la senyora Calle pot desenvolupar la seva feina amb plena satisfacció i autonomia perquè, si no, ja faria temps que hauria plegat.\nTant Elvira com Calle són responsables de l'elaboració –assumint el model de l'equip Boi Ruíz–, i l'execució del pla per centralitzar els serveis d'urgències i eliminar-los dels CAP per estalviar, optimitzar recursos i oferir un millor servei, segons diuen. Ara han decidit eliminar-los de Germans Sàbat. Per tant són les persones idònies per tractar i solucionar el problema.\nÉs una bajanada –i una provocació– afirmar, com la Sra. Madrenas, que no hi ha interlocutor perquè Comín és a Brussel·les. Els dos personatges citats –bons professionals i de confiança de l'anterior govern– tenen competència per aturar, canviar i decidir, si es mantenen o no els serveis d'urgències durant els dies no laborables o si tothom ha d'anar al Güell. I, si no fessin cas, segur que trobaria audiència, comprensió i resposta positiva en el senyor Enric Millo, encantat que l'alcaldessa entengués que el seu sou és per solucionar problemes, no per crear-ne on no n'hi ha.\nEl corol·lari és senzill: A Madrenas no li importa gens que els veïns de Taialà tinguin serveis d'urgència o no, perquè, en general, li importa una bleda solejada el que passi als barris perifèrics. El dubte és si li importa alguna cosa de la ciutat perquè no afronta mai cap problema. Trist honor crear la fractura social i política més profunda que mai haguem vist a Girona.


Pingtwitter - les millors cerveses 2020: cerveses, cerveses cerveses i blats\nTot i que el vostre pub local pot presumir d’una gran selecció de les millors cerveses, no és fins que deixeu anar les papil·les gustatives al vers de la cervesa que hi ha fora dels confins del vostre abeurador local que us adoneu que les heu restringit innecessàriament.\nLa millor cervesa lleugera\nLa millor ginebra\nEl millor whisky (i whisky)\nPresentació del món de la cervesa\nSi voleu convertir-vos en coneixedor de la cervesa, necessitareu una millor comprensió de les diferències entre tots. Conèixer el vostre IPA a partir de la vostra cervesa fosca i la cervesa lleugera del lager és només el començament, de manera que us donem un resum de les diferències que hi ha a continuació.\nPer a les cerveses, la diferència principal és el color: hi ha cerveses fosques, maltes, caramel, i més clares i fruiteres, que són molt potables, sobretot als mesos d’estiu.\nTambé hi ha diferents tipus de lager; la lager lleugera, inclosa la americana, alemanya, la alemanya Pilsner i la txeca Pilsner, tenen tots els seus propis sabors, amb una cervesa americana típicament clara i de color clar i una mica amarga i llúpol. La cervesa fosca és una mica més inusual i adquireix els sabors més amargs i més esperats que normalment s’associen a la cervesa.\nAllunyant-se de les populars ales i lagers, IPA i Stout són els següents grans noms. IPA, abreviatura de l’India Pale Ale, sol tenir un sabor més floral i pi pinyer en comparació amb les cerveses lleugeres normals i també té un volum més fort; així que, si voleu anar cap a l’est, busqueu les millors cerveses, mantingueu-vos constant.\nStout és gairebé tan fosc com es pot i es reconeix pel seu color negre i el seu cap escumós. Per a molts, Guinness és el stout més popular i apetitós i es troba sota el paraigua Irish Dry Stout.\nDesprés, hi ha la cervesa de blat, que, sense cap sorpresa, utilitza el blat com a malt i la cervesa belga, que sol tenir un sabor més picant, més dolç i més fructífer. Si volguéssim aprofundir en el món de la cervesa, no tindríem temps d’anar al pub nosaltres mateixos, així que assegureu-vos de consultar una guia de cervesa en línia si encara no esteu segur de quin camí de prendre.\nQuè cal esperar de la llista\nEncapçalant la nostra llista de les millors cerveses hi ha St Austell Proper Job, que fa, a tots els efectes, un “treball adequat” de complaure les vostres papil·les gustatives.\nTambé oferim una combinació de cerveses i cerveses fosques i clares, de manera que totes les llengües estan prou atretes. Si esteu llegint aquesta llista amb la intenció de fer un tast de cervesa adequat, assegureu-vos d’invertir en un producte decentjoc de got de cervesa- La forma del got és increïblement important, sobretot si voleu experimentar els meravellosos sabors del vostre tipus d’elecció.\nAixí doncs, sense més neules, fem una ullada a les millors cerveses disponibles per comprar.\nUna India Pale Ale fins a ... Cornualla\nIdeal per a: Còrnia IPA Grau alcohòlic: 5,5% Tipus: IPA Sabor: Cítrics, picant i llúpol floral\n+ Premiat, inclosa Champion Bottle Beer al CBoB + Perfecte per a l’estiu\n-Massa afruitat per a algunes de les millors ofertes d'avui Consulteu Amazon\nSt Austell ha reivindicat el seu IPA com a precursor de totes les IPA modernes al Regne Unit. Prenent els sabors crítics que típicament constitueixen una India Pale Ale i els eleven a un nivell més fructífer, St Austell descriu aquesta cervesa com a plena de cítrics, pinya i aranja.\nCom a tal, hauria de fer una beguda profundament refrescant i, per a nosaltres, el lloc perfecte per a l’estiu. Després d’haver obtingut títols com ara Champion Premium Best Bitter i Champion Bottle Beer, hi ha tots els motius pels quals aquest IPA ha aconseguit el nostre lloc número u.\nUna cervesa de blat lleugera i refrescant, amb un agradable sabor a plàtan\nIdeal per a: cervesa alemanya Grau alcohòlic: 5,4% Tipus: Cervesa de blat Gust: plàtan, llevat\n+ Suau per beure + Servir amb peix i marisc\n-Els tasters diuen que més aviat omplen les millors ofertes d'avui Consulteu Amazon\nLa Weihenstephaner Hefeweissbier, originària del que es percep en gran mesura com la fàbrica de cervesa més antiga del món, és una cervesa de blat guardonada amb premis que es distingeix pels seus tocs de plàtan i llevat.\nÉs una cervesa lleugera però amb cos, que s’aboca com una escuma blanca i que s’hauria de beure pel cap per beneficiar-se de cada capa de sabor.\nDe color clar, segons els tasters, aquesta cervesa és bastant farcida i, amb peixos, mariscs, formatge picant i fins i tot un embotit tradicional de vedella de Baviera, tots els acompanyaments recomanats, els vostres àpats preferits no tornaran a ser els mateixos.\n3. Cerveseria de Brooklyn Brooklyn Lager\nAquest lager ambre americà té les seves arrels fermament establertes a l’era anterior a la prohibició\nIdeal per a: Acompanyament alimentari diari Grau alcohòlic: 5,2% Tipus: Cervesa ambar Sabor: Malta de caramel i llúpols picats\n+ Combina tècniques de cervesa britànica i vienesa + Complementa una àmplia gamma d'aliments\nSabor intens: MILLORS OFERTES D'AVUI 30,79 GBP Veure a Amazon\nEls millors filtres multimèdia 2020: afegiu Disney +, Apple TV + i més aplicacions de transmissió a qualsevol televisor\nNecessiteu un tornavís elèctric? S'han respost a totes les vostres preguntes sobre cargol sense fil\nRevisió de peses ajustables PowerBlock Sport 2.4: un pes ajustable equilibrat i fàcil d’utilitzar


La Comissió Europea publica la inscripció definitiva de la DOP Pebre Bord de Mallorca/Pimentón de Mallorca\nLa Comissió Europea ha publicat aquest dimarts la inscripció definitiva de la Denominació d'Origen Protegida (DOP) Pebre Bord Mallorca/Pimentón de Mallorca al registre comunitari de les DOP. Acaba així el procés d'inscripció d'aquesta varietat al registre comunitari. És el darrer tràmit de protecció del pebre bord de Mallorca, que fins ara estava sota la protecció nacional transitòria, publicada al Butlletí Oficial de les Illes Balears (BOIB) i també al Butlletí Oficial de l'Estat (BOE). El mes de juny passat es va publicar al Diari Oficial de la Unió Europea la sol·licitud de registre, un tràmit que obre un període on les parts interessades poden presentar al·legacions. Ara, un cop completat el procediment, el registre ja és definitiu.\nAquesta publicació coincideix en plena la campanya de collita del pebre bord, i per tant, el pebre molt aquesta campanya ja es podrà comercialitzar, per primera vegada, amb el distintiu DOP Pebre Bord de Mallorca/Pimentón de Mallorca. Segons el plec de condicions, el pebre bord de la DOP no es pot manipular a la vegada que el pebre bord sense DOP. No es permet la comercialització del pebre bord de la DOP a granel i màxim en envasos de 5 quilos. Finalment, el pebre bord no emparat per la DOP no pot emprar el nom de Mallorca, ni tan sols fer l'evocació.\nEl Pebre Bord de Mallorca/Pimentón de Mallorca és una espècia resultant de moldre pebres de l'espècie Capsicum Annumm L., varietat autòctona tap de cortí, produïts a l'illa de Mallorca, un cop assecats i mòlts a establiments transformadors localitzats exclusivament a Mallorca.\nLa tramitació d'aquesta DOP ha anat a càrrec de la direcció general d'Agricultura, Ramaderia i Desenvolupament Rural, a través del Servei de Qualitat Agroalimentària (IQUA). L'expedient de protecció es va iniciar fa uns anys per part de l'Associació pel Foment del Pebre de Mallorca amb l'objectiu de recuperar i preservar el cultiu d'aquests pebres de l'espècie Capsicum Annumm L., varietat autòctona tap de cortí.\nEls integrants de l'Associació pel Foment del Pebre de Mallorca representen el 71% de la superfície cultivada de pebre bord de Mallorca i més del 78% del total de la seva producció. El valor econòmic total de la producció del Pebre Bord de Mallorca / Pimentón de Mallorca és de devers a 375.000 euros anuals. Aquesta producció anual és de 28,75 tones mètriques. Actualment hi ha a Mallorca quatre fàbriques elaboradores i una trentena de productors. Amb aquesta incorporació, les Balears compten ja amb 19 productes protegits per la Unió Europea, entre Denominacions d'Origen Protegides (DOP) i Indicacions Geogràfiques Protegides (IGP).


La regidora de Drets Civils, Cooperació i Igualtat, M. Rosa Ball, ha presidit la xerrada sobre La donació d’òrgans i els trasplantaments, que s’ha realitzat aquesta tarda al Casal de la Dona en el marc del taller Espai Salut, del programa Activa't al Casal, i a la qual han assistit prop de 40 dones. Espai Salut és un taller mensual que dóna veu a les entitats de salut del municipi de Lleida perquè difonguin la seva tasca de prevenció, tècniques de curació, recursos, serveis i suport a persones afectades per les diferents malalties, etc.\nEn aquesta ocasió, el tema tractat ha estat la donació i els trasplantaments d’òrgans i la xerrada informativa ha anat a càrrec de la Dra. Mariona Badia, coordinadora de trasplantaments de l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova i membre de l’Organització Catalana de Trasplantaments. La Dra. Badia ha destacat que Catalunya ha estat sempre un país capdavanter en trasplantaments i que durant l’any 2012 gairebé el 83% de persones a les quals es va preguntar si volien donar els òrgans del familiar mort hi van accedir. Ha explicat en quines circumstàncies es pot ser donant, quin és el procediment que se segueix quan hi ha una donació i els grans beneficis que un trasplantament suposa per a la persona receptora. A Lleida, durant l’any passat, hi va haver 8 persones donants de diferents òrgans, fet que va comportar que es poguessin dur a terme 41 trasplantaments. També ha valorat les donacions d’òrgans com un gran acte de generositat.\nEl proper taller itinerant serà una nova sessió de L'advocada respon..., que tindrà lloc el 27 de febrer a la seu de la Casa de Andalucia, a petició de l’Àrea de la Dona d’aquesta entitat, i tractarà sobre Els drets laborals de les dones. L’acte està obert a totes les persones interessades en el tema. Més informació al Casal de la Dona (Pl. Fanalets de St. Jaume, s/n, telèfon 973 700 461).\nPublicat per Casal de la Dona de Lleida a 9:23


Memphis s’endolla | Sergi de Juan | barcelona | Barça | L'Esportiu de Catalunya\nMemphis s’endolla Memphis s’endolla Memphis s’endolla Memphis s’endolla + Memphis s’endolla E-mail\nMemphis s’agafa al pal de l’estadi de la Ceràmica MIQUEL LISO.\nMemphis s’endolla Memphis s’endolla Memphis s’endolla Memphis s’endolla Memphis s’endolla E-mail\nEn ell ha recaigut la responsabilitat de marcar les diferències\nNo és fàcil ser el 9 del Barça en aquests moments. La temporada passada va marxar Luis Suárez i aquest estiu Messi i Griezmann, així que la responsabilitat de marcar els gols recau en Memphis Depay, el golejador escollit pel Barça per fer oblidar els tres jugadors esmentats i que va venir amb la llibertat sota el braç i per estima i compromís amb Ronald Koeman, un entrenador que ja no s’asseu a la banqueta del Camp Nou. Perquè no s’ha d’oblidar que Memphis va renunciar a millors ofertes econòmiques per vestir la samarreta blaugrana. Ara bé, va firmar per menys anys dels que pretenia el club, convertint el seu contracte en un win-win perquè si ho feia bé el Barça el renovaria amb millors condicions i si no tindria la llibertat per marxar a un altre club.\nAquesta temporada ha quedat molt clar que Memphis Depay és la referència de l’equip en l’atac. No només perquè ha estat un dels fitxatges estel·lars, sinó també perquè no s’ha perdut partits des de la seva arribada. Futbolista de confiança de Koeman, ha vist com el tècnic que el va avalar era destituït quan encara queden moltíssims partits per disputar-se. Des d’un primer moment, Memphis no va defugir la seva responsabilitat. Sabia perfectament que l’equip havia perdut els seus màxims golejadors i que li tocava a ell convertir-se en un futbolista decisiu per a l’equip. En els primers partits va complir les expectatives però després el seu rendiment va ser decreixent i van aparèixer els primers dubtes.\nLa seva feina no és fàcil perquè intenta ser una referència per a l’equip però a vegades li costa participar en el joc coral i busca massa la baralla pel seu compte. L’equip el necessita perquè en el dia d’avui és el seu principal golejador ja que Ansu Fati està lesionat i Dembélé s’està reincorporant amb comptagotes. Memphis és un futbolista del qual no es pot prescindir i és una gran notícia que pogués marcar contra el Vila-real per recuperar part de la confiança que necessita per continuar sentint-se un futbolista important per a l’equip. Perquè Memphis mai ha defugit l’etiqueta de davanter de referència del Barça. Va assumir de bon grat aquest paper conscient de les dificultats del moment. L’equip estava mancat de lideratges forts i ell va assumir-lo sense problemes, sabent que pel camí podria haver-hi moltes dificultats. Una és que es quedés sense gol, com ha passat en la Champions, en què l’equip l’ha trobat molt a faltar. En la màxima competició europea encara no s’ha pogut estrenar –l’equip ha fet només dos gols– i aquesta dada en el davanter centre titular del Barça és preocupant.\nEn la lliga, però, és el màxim golejador de l’equip amb vuit gols i ha participat en deu gols de l’equip perquè també ha repartit dues assistències. És el jugador que més minuts acumula perquè ha estat titular en totes les jornades i no ha estat substituït. Amb el seu gol contra el Vila-real ja acumula quatre jornades de lliga consecutives marcant. Va marcar contra l’Alavés, el Celta, l’Espanyol i el Vila-real. Quatre gols en quatre partits que, a més, han portat punts molt importants. Contra el conjunt vitorià va firmar la diana de l’empat i contra els blanc-i-blaus i els groguets, les de la victòria. Set punts en total. El de l’estadi de la Ceràmica va ser magnífic, amb regateig sobre el porter i sang freda per definir per sota les cames d’Estupiñán. “És una acció que com a davanter he de generar i marcar”, va assenyalar.\nMalgrat aquesta bona ratxa, Memphis sap que d’ell s’espera molt més i que el seu gran repte ha de ser estrenar-se en la Champions. “Estic content, però vull marcar més gols; vull augmentar les meves expectatives de cara a gol, seguiré treballant intensament per ajudar l’equip.”\nHa marcat en els últims quatre partits (Alavés, Celta, Espanyol i Vila-real)\nEncara no s’ha pogut estrenar en la Champions, la seva assignatura pendent\nÉs el màxim golejador de l’equip amb 8 gols i ha repartit dues assistències\n“Estic content però vull marcar més gols, seguiré treballant per ajudar l’equip”\nL'Esportiu. Nacional 29-11-2021, Pàgina 2


La pobresa, cada cop més pròxima – El mussol d'Aqualata\nLa pobresa, cada cop més pròxima\nCàritas va fer ahir un primer balanç de las seva acció social en 2012. Aquest informe, encara incomplet, sobre l’any que acaba, esbossa una imatge molt preocupant de la pobresa a Catalunya, cada cop més “estesa, crònica, intensa i propera”.\nEfectivament, doncs el 47% de les persones que demanen ajuda per primer cop, son catalanes. A més, aquesta situació afecta als nens amb una especial intensitat: 1 de cada 3 persones ateses, és menor de 16 anys.\nCàritas ha ajudat 260.000 persones en situació de pobresa severa, el que representa un 3% més que l’any passat, i el doble que el 2007. Quant a imports, s’han destinat 25 milions d’euros, un 4% més que el 2011.\nEl 71% d’aquests diners han anat a parar a l’habitatge, ja sigui per pagar el lloguer, el relloguer, o els rebuts d’aigua i llum. L’organització adverteix que el de l’habitatge és un problema que creix a un ritme de vertigen, i denuncia que no és únicament a causa dels desnonaments: “L’amuntegament de gent en pisos, mentre hi ha milers habitatges buits, és una situació que recorda la que es va viure fa més de 25 anys”.\nSegons manifesta Carme Trillo, responsable d’acció social de l’organització a Barcelona, “Ha crescut el nombre de persones ateses, però per damunt de tot s’ha incrementat l’ajut integral que hem de donar, que s’ha triplicat en els darrers 5 anys. Ja no es tracta de donar vals pel menjador, només”.\n60.000 persones reben aquest tipus d’ajut que anomenen integral. Es tracta de persones quins ingressos nets anuals estan per sota del 5.478 euros, import en el que està fixat el llindar de la pobresa severa.\nCàritas és una ONG catòlica quina acció social és possible gràcies als seus 9.600 voluntaris. El 88% dels ingressos tenen el seu origen en donacions: el 90% de particulars i el 10% d’empreses. Només el 12% dels seus recursos arriba per la via de l’Administració.\n13 Desembre 2012 8 Abril 2013 Ricard Aldea\nAnterior Entrada anterior: Una resposta a la ximpleria\nSegüent Entrada següent: Classe de ballet clàssic (Fotografies)


Dimarts, 22 Setembre 2020 10:19\nTorna el 'SOM-HI!' el programa més fresc i dinàmic de TAC12. Per aquest primer dia el programa estarà centrat en les festes de Santa Tecla. Parlarem amb els seus protagonistes i reviurem alguns dels actes principals. A més repassarem les…\nSom-hi d'estiu! Octavi Torné i Gerard Aragonès\nDilluns, 14 Setembre 2020 19:46


Nuria i Alberto in Pittsburgh: 09/01/2008 - 10/01/2008\nSEMANES DE COMIATS\nBé, ara ja feia uns dies que no deiem res de nou, i no serà perqué no han passat coses! La veritat es que aquests mesos d'estiu estan sent molt intensos!! Després de la celebració a casa semblava que la rutina tornava a les nostres vides. L'Alberto treballava tots els dies mentres es preparava per començar classes i jo vaig començar el meu curs d'anglés (mai acabes d'apendre). Aquella semana però, vam tenir "antojo" de sushi! així que ens vam tornar a reunir a casa per a practicar les nostres arts japoneses :)\nFoto 1- Montaño i Tomas amb els rollitos fets per Tomas (un mestre) Foto 2 - El resultat de tota la feina Foto3 - Alberto Foto 4 - Nuria\nTot i que no surt a les fotos, el Fran també estava per allà, el que pasa es que el nen es raro i no li agrada el sushi, així que es va menjar uns paninis al forn jejeje. Durant tota aquella semana estàvem més que distrets amb els Jocs Olímpics, i com us podeu imaginar, per aquí els Estats Units tot era sobre el senyoret Michael Phelps! (s'ha de dir que està fet un màquina).\nEl dia 19 d'Agost va ser una altra data fatídica, després d'un llarg viatge per les costes de California amb uns quants catalans, un "pocelano" i un australià, el senyor Alex ens deixa :( El dia anterior (un dillums) li vam fer una petita festa de despedida a casa del Joan i el Fran. Entre tots, li vam regalar unes "bambes" (com diuen els de Barcelona) firmades per tots nosaltres, al dia següent, com un nen amb sabates noves, ja les portava per marxar cap a l'aeroport.\nCom podeu comprovar... no vam ser pocs els que ens voliem despedir d'ell.\nNo tot han estat despedides (tot i que n'hi han hagut més). També vam celebrar els aniversaris del Txema, el Mark i el Javi a la ja famosa casa de Liberty Avenue. La calor va fer que ens passèsim tota la nit a la terrassa bebent sangria casera (que ja no falta mai) i cervessa.\nFoto 1 - Txema, Javi i Mark, els cumpleañeros Foto 2 - Alguns dels invitats a la festa, Alvaro, Montaño, Fran i Rubén Foto 3 - Invitats jugant a un joc anomenat "Chicago" a dins de la casa, on feia molta calor! Montaño, Alberto, Javi H., Jordi, Joan, Jesus, Alvaro, Tomas i Fran Foto 4 - El Txemita i jo (la Núria).\nAl día següent teníem el Pícnic del Robotics Institute, potser ja us sonarà d'altres anys, i es que aquesta es la tercera vegada que hi assistim! (com passa el temps...), el Departament de Robótica de la CMU organitza cada any un picnic per als estudiants, familiars i amics. Ho celebren en una zona anomenada Riverplex, molt aprop del parc aquatic de Sandcastle i de la zona de compres de Waterfront. Ens vam passar el dia menjant, xerrant i alguns jugant a crocket (que seria el que a Espanya tothom coneix com criket) XD\nFoto 1 - l'Alvaro, disfrutant de la seva victòria en el Campionat de Crocket oficial on participàven membres del Robotics; Felicitats!! Foto 2 - La parelleta :) Foto 3 - Fran possant com si fos de l'aristocràcia o algo... este sevillano jijiji Foto 4 - A la taula, Gemma, la mare del Sergio, Núria, Fernando, Javi H, Rubén i Sergio Foto 5 - El Joan i en Txema disfrutant del bon temps com una parelleta d'enamorats.\nI el cap de setmana no acabava aquí, pel matí vam llogar un cotxe perqué uns quants teniem planejat anar als Outlets el diumenge! així que... ja que teniem el cotxe i llibertat! vam poder anar a sopar fora (a una pizzeria famosa de Pittsburgh anomenada Mineo's), voltar una mica sense preocupar-nos del horari del autobús, jugar al Dave&Buster's que tenen màquines recreatives i... comprar!. De bon de matí vam passar a recollir al Joan, al Fran i al Pablo i tots cinc vam possar rumb a Grove City, on hi han les famoses botigues on tot son rebaixes i descontroool. Les targetes van tremolar bastant :P\nQuan uns marxen, altres arriven. Al día següent l'Andres i la Tracey van arribar a Pittsburgh. No us enrecordeu d'ells? doncs ja han aparegut per aquestes pàgines! vam passar els primers mesos a Pittsburgh amb ells, però l'Andres va haver de tornar a acabar la tesis. Ara, han vingut per un any! Vam passar la setmana intentant ajudar-los (en lo que podíem) a trobar pis i a situar-se de nou a Pittsburgh. La veritat es que venir aquí es fa pessat, son molt papers que s'han de fer i sembla que tot son complicacions.. però millora amb el temps ;)\nA finals de setmana ja ens preparàvem per a la següent festa! En aquest cas, la festa de despedida del Fran, el Joan, el Mark i el Pablo! quatre de cop! La vàrem celebrar a casa nostra. Al final, vam ser uns 28!, vam fer un soparet amb les típiques pizzes i patatetes, mooolta sangría (24 litres, ens anem superant), una mica de "tequila sunrise" i molt ambient! a les 11, unes limousines ens van venir a buscar i vam anar a acabar de cremar la nit a Diesel, un dels nostres pubs de rigor. S'ha de dir que a les limousines anàvem suuuuper apretats! però no ens vam haver de preocupar en esperar taxi ni res de res.\nFoto 1 - Joan tastant la sangría Foto 2 - Fran, Núria, Tomas i el angel Montaño Foto 3 - Els més puntuals de la festa (encara falta la meitat de la gent o més), Tracey, Javi, Tomas, Montaño, Alberto, Pablo, Miho, Fran, Núria (al telèfon) i Joan Foto 4 - Ja a la limousina, Joan, Pablo, Margara i Rubén.\nLa festa va acabar a les 2 de la matinada (ja que tots sabeu que es a l’hora que tanca tot per aquí) esperant les limos que ens tornàven cap a casa (som gent de molta clase). Ens ho vam passar molt bé, i em sembla que serà una festa recordada al mateix nivell que la despedida de la Núria i el Xavi (el desembre passat).\nAquest passat cap de setmana ens hem dedicat a ajudar al Fran i al Joan a desfer-se de tot el que tenien en el pis i a fer les maletes! Jo no vull ni pensar en el que ens passarà a noslatres el día que marxem! perqué la veritat es que és tota una feina de enginyeria el ficar tot en la maleta i el no passar-se del pes màxim! buuuf\nEl dissabte al migdía teníem barbacoa a casa de la Gemma i el Xavi. Viuen en una zona diferent que la majoría de nosaltres. Han llogat una bonica casa al barri de Oakland, amb un jardinet, dos pisos i amb paella incluida! jejeje, ens van preparar un dinar molt bo que ens va servir per recuperar forces després de pujar tota la costa fins a casa seva! ai.. que no ho he dit? viuen a dalt de tot d’una muntanyeta!! Per la tarde vam anar a menjar un geladet a Squirrell Hill i a veure una pel.lícula: Vicky, Cristina Barcelona al cine del barri, no hi haviem anat mai i s’ha de dir que es un cine molt cuco però que la mitjana d’edat és de 60 anys! juas juas, això si, la sala es va plenar!\nFoto 1 - Javi, Breelyn i la anfitriona Gemma! Foto 2 - a dins del cine, Alvaro, Breelyn, Joan, Gemma i Xavi\nDesprés del cine, ja era tard així que ens vam quedar a sopar per la zona. Vam entrar a un Tailandés (Thay Tapas and Wine) i més cap al tard, vam anar a fer la última cervessa al Doc’s. El diumenge ja era el últim dia del Fran a Pittsburgh, així que ens el vam passar casi tot a casa d’ells i per la nit els vam fer companyía veient una pel.lícula, tirats per la moqueta claro, perqué ja no hi quedàven mobles!! XD\nEl dimarts va ser el torn del Joan i el Mark... i avui divendres acabarem de despedir al Pablo... NO ÉS JUST, coneixes gent increible aquí, te’ls estimes quasi com si fossin família... i després t’has de despedir d’ells. Desgraciadament, ens estem acostumant a despedir-nos de la gent que estimem, tant en una banda com en l’altra del oceà. Però sempre ens quedaran els records grabats.


Àrids i pedres - PreuK/preus\nCol·locació de llindar de pedra natural i formació de rampa accés a vestíbul.\nSubministrament i col·locació de paviment de rajoles de granit (model a especificar), per a exteriors, en llindar d'accés a vestíbul comunitari, en peces d'ample 80x120x2 cm, acabat polit; rebudes amb morter de ciment, amb sorra de molla M-5, confeccionat en obra sense retardants. Fins i tot formació de junts perimetrals continus, d'amplada no menor de 5 mm, en els límits amb parets, pilars exempts i elevacions de nivell i, si escau, juntes de partició i juntes estructurals o de dilatació existents en el suport; rejuntat amb morter de juntes de ciment, CG1, per a junta mínima (entre 1,5 i 3 mm), amb la mateixa tonalitat de les peces i neteja. Col·locada en pendent per configurar rampa a l'25% de pendent.\nDemolició de paviment de pedra natural.\nDemolició de paviment existent a l'interior de l'edifici, de rajoles de pedra natural, i picat de l'material d'unió sense incloure la demolició de la base suport, amb mitjans manuals, sense deteriorar els elements constructius contigus. Fins i tot part proporcional de neteja, aplec, retirada i càrrega manual de runa sobre camió o contenidor.\nDemolició de xapat pedra natural, col·locat amb morter.\nDemolició de aplacat de plaques de pedra natural i picat de la capa base de morter, amb martell elèctric, eliminant-lo totalment sense deteriorar la superfície suport, que quedarà a l'descobert i preparada per al seu posterior revestiment. Fins i tot part proporcional de neteja, aplec, retirada i càrrega manual de runa sobre camió o contenidor.\nEnrajolat de pedra natural 60x30x2 cm, morter de ciment, a estesa.\nSubministrament i col·locació de paviment de rajoles de marbre Crema Llevant, per interiors, de 60x30x2 cm, acabat polit; rebudes amb morter de ciment M-5, confeccionat en obra sense retardants. Fins i tot formació de junts perimetrals continus, d'amplada no menor de 5 mm, en els límits amb parets, pilars exempts i elevacions de nivell i, si escau, juntes de partició i juntes estructurals o de dilatació existents en el suport; rejuntat amb morter de juntes de ciment, CG1, per a junta mínima (entre 1,5 i 3 mm), amb la mateixa tonalitat de les peces i neteja.\nFormació d'escopidor de calcària Capri o similar, de 110 a 150 cm de longitud, de 8 a 10 cm d'amplada i 2 cm de gruix, amb trencaaigües, cara i cantell recte polits, amb clara pendent i encastat en els brancals, cobrint els ampits, els sortints dels paràmetres, les cornises de façana, etc., rebut amb morter de ciment hidròfug M-10. Fins i tot p / p de preparació i regularització de el suport amb morter de ciment hidròfug M-10, rejuntat entre peces i unions amb els murs amb morter de juntes especial per a revestiments de pedra natural.\nFormació d'escopidor de calcària Capri, de 110 a 150 cm de longitud, de 21 a 25 cm d'amplada i 2 cm de gruix, amb trencaaigües, cara i cantell recte polits, amb clara pendent i encastat en els brancals, cobrint els ampits, els sortints dels paràmetres, les cornises de façana, etc., rebut amb morter de ciment hidròfug M-10. Fins i tot part proporcional de preparació i regularització de el suport amb morter de ciment hidròfug M-10, rejuntat entre peces i unions amb els murs amb morter de juntes especial per a revestiments de pedra natural.\nSanejat murs de pedra vistos en interiors\nSanejat de murs de pedra, en drap interior d'habitatge, consistent en: Buidar les juntes de la pedra en una profunditat de 2 a 5 cm, substituir pedres i maons degradats i netejar amb un raspall metàl·lic. Omplir les juntes, buits i barraques de el suport amb el morter base de arrebossat, o directament amb els revestiments. També apilament, retirada i càrrega de runa i restes generades sobre camió o contenidor\nTractament d'acabat superficial en paviment interior de marbre.\nPolit i abrillantat de paviment de pedra natural mitjançant màquina polidora i abrillantat mitjançant màquina d'abrillantar amb plat de llana d'acer o esponja sintètica, de paviment interior de marbre; el polit constarà de tres fases: la primera (desbastat o rebaix) per a eliminar les celles que poguessin existir, utilitzant una mola de 60, segons el tipus de pedra natural i l'estat en què es trobi el paviment; la segona (planificat o polit bast) per eliminar els ratllats i defectes produïts en la fase anterior, amb abrasiu de gra 120, estenent a continuació novament la pasta per a junts, mantenint la superfície humida 24 hores i deixant endurir altres 48 hores abans del següent procés; i la tercera (afinat), amb abrasiu de gra 220; l'abrillantat es realitzarà mitjançant el mètode de l'cristal·litzat utilitzant moles de 400 o superior amb aplicació posterior de producte abrillantador, una vegada estigui perfectament sec i uniforme el paviment. Fins i tot part proporcional d'unió després del polit bast, retirada de llots procedents de l'polit fi i neteja prèvia a l'abrillantat.


Articles filtrats per data: Dimecres, 24 abril 2013\nDimecres, 24 abril 2013 19:02\nL’Ajuntament de Balaguer tanca l’exercici 2012 amb un resultat pressupostari de 5,7 milions d’euros, segons figura en la liquidació del pressupost de l’any passat, del qual se’n donarà compte demà en el ple municipal. Al respecte, l’alcalde de Balaguer, Josep Maria Roigé, ha explicat que aquest resultat és fruit de les mesures d’estalvi i el crèdit concedit per l’ICO per finançar el pagament a proveïdors. Així mateix, aquest resultat permet, després de diversos anys amb números negatius, obtenir un romanent de tresoreria positiu. També en matèria econòmica, es donarà compte del seguiment del pla d’ajust corresponent al primer trimestre de 2013.\nTambé passarà pel ple la proposta de conveni de col·laboració entre l’Ajuntament de Balaguer i la comissió central de subministraments de la Generalitat per tal que el consistori pugui procedir a la contractació del subministrament d’energia elèctrica. L’adhesió ha aquest conveni, ha dit l’alcalde, permetrà que el consistori usi el sistema central d’adquisicions de béns i serveis de la Generalitat, és a dir, les aplicacions i sistemes informàtics necessaris per fer una subhasta electrònica per adjudicar el subministrament elèctric de la ciutat a l’empresa que ofereixi un millor preu.


Mor l’últim convidat d’‘El Convidat’\nAlbert Om ha recordat el periodista Jaume Marsé, que vivia al carrer\nJaume Marsé, en una imatge del programa 'El Convidat' // TV3\nActualitzada el 04-05-2017 08:38\nDesprés de 5 temporades fent entrevistes a la casa de personalitats catalanes, Albert Om va dedicar l’últim capítol d’El Convidat de TV3 precisament a una persona que no tenia casa: Jaume Marsé. Amb 66 anys, ha mort la matinada d’aquest dimecres. Havia superat una operació a cor obert i un postoperatori molt complicat a l’Hospital de Sant Pau, però la seva salut no va aguantar un cop va tornar a la residència Fabra i Puig on vivia. Albert Om l’ha recordat a Islàndia.\nJaume Marsé era periodista, havia estat company de Ferran Monegal, Màrius Carol o Karmele Marchante a l’Escola de Periodisme de Les Rambles i havia treballat al Correo Catalán, al TeleExprés o al Diari de Barcelona. Per culpa de l’alcoholisme, va perdre la feina, la parella i la casa i va acabar vivint al carrer.\nDe tenir casa i feina a viure al carrer\nUn cartró de vi primer et treu el fred, després la sensació de gana i finalment fa que no pensis què hi fas tu al carrer\nEls últims anys el Jaume vivia en una residència a Fabra i Puig, gràcies a un concert de la Fundació Arrels amb Càrites, on va rebre l’Albert Om en l’últim capítol d’El Convidat. Així explicava la mirada que la societat té cap als sense sostre:\nLa mirada de la societat cap als sense sostre\nHi ha gent que et veu al carrer i ni es qüestionen d’on surts\nEs pensen que s’ajunten un sense sostre i una sense sostre i tenen un petit sense sostre... normalment la gent no neix al carrer\nAquest divendres serà incinerat a Montjuïc i allà hi serà la seva família d’Arrels. En l’entrevista que li va fer Albert Om, Marsé ja va reflexionar sobre el final de la seva vida.\nL'epitafi de Jaume Marsé\nAlmenys vaig viure\nPodeu recuperar l’últim capítol d’El Convidat de TV3 on va conversar amb Albert Om:


Premis Goya 2021: la doble celebració valenciana\nDos curtmetratges valencians guanyen els Goya a millor curt de ficció i millor curt d'animació\nLa ciutat del Túria serà la seu de la pròxima edició dels Premis Goya\ndiumenge, 7 de març 2021 - 15:35h\nAntonio Banderas i María Casado durant la 35 edició dels premis Goya, el 6 de març de 2021 | GTRES\nLes circumstàncies han obligat a celebrar uns premis Goya insòlits, amb una gala que ha tingut una part presencial des del Teatre Soho Caixabank Màlaga però també virtual. A pesar dels canvis, la veritat és que hi ha alguna cosa que s'ha mantingut intacte: l'aposta per la cultura i l'emoció dels premiats de rebre esta important distinció.\nSegons ha avançat 'À Punt', la gala de l'edició 35 dels Goya, conduïda en esta ocasió per l'actor Antonio Banderas i la presentadora Maria Casado, ha premiat el talent dels creadors audiovisuals valencians, que ha sigut reconegut per partida doble en la gran festa del cine espanyol.\nJavier Marcos ha rebut el Goya al millor curt de ficció per 'A la cara', un curtmetratge amb una història que partix dels insults i les amenaces en les xarxes socials, però que va més enllà i situa cara a cara a l'assetjador i a l'assetjada.\nD'altra banda, l’obra 'Blue & Malone; Casos Imposibles', dirigida per Abraham López i produïda per Wise Blue Studios ha rebut l'estatueta al millor curtmetratge d’animació.\nValència, seu de la pròxima edició dels Premis Goya\nEl sabor valencià de la gala va tornar amb l'anunci de la ciutat de València com a pròxima seu i, davant la commemoració en 2021 de l'Any Berlanga, amb el record a l'universal cineasta valencià per a homenatjar-lo, primer amb paraules d'Antonio Banderas, i després de la mà de Carlos Latre, que va recrear el personatge de l'alcalde de 'Benvingut Mr. Marshall' en una escenificació de la pel·lícula.\nEls professionals o treballs del territori valencià que van arribar a la nit d'ahir amb alguna nominació eren, les actrius Paula Usero i Milena Smit, que aspiraven a Millor Actriu Revelació. La primera per la seua interpretació en 'La boda de Rosa', pel·lícula que Icíar Bollaín va rodar en València i Benicàssim. Per la seua part, Milena Smit aspirava al mateix guardó per 'No mataràs', de David Victori.\n"Alacant participa en un simulacre internacional de tsunami de la UNESCO" "Atenció: Plaques contra la violència de gènere en València"


Cartes i postals d'arreu: d’abril 2014\nVielha és la capital de la Val d'Aran, situada al centre de la comarca, a 980 metres d'altitud, a l'indret de confluència de la Garona amb el seu afluent, el Nere. L'actual municipi de Vielha e Mijaran és el resultat de la fusió dels antics termes de Vielha, Arròs e Vila, Betlan, Escunhau, Gausac i Vilac i té uns 5500 habitants, aproximadament la meitat de la població de la Vall. Vielha és un centre turístic molt important, en bona part per la seva proximitat a les pistes d'esquí. Entre els seus llocs emblemàtics destaquen l'església de Sant Miquèu, d'origen romànic i gòtic, on s'allotja la talla romànica del Crist de Mijaran, el Musèu dera Val d'Aran i diverses cases i palaus de la part vella.\nEl segell és dedicat al 700 aniversari de la Querimònia, per la qual el rei Jaume II reconeixia els privilegis tradicionals de la Vall d'Aran.\nAltar major de Santes Creus\nL'altar major del monestir cistercenc de Santes Creus és presidit per un impressionant retaule barroc de l'any 1647, obra de Josep Tramulles (nascut el 1603). A la base del retaule hi destaquen les figures de Sant Pere, a l'esquerra, i de Sant Pau, a la dreta. Al següent nivell hi ha els dos plafons amb escenes de la Passió : l'hort de Getsemaní i la pujada al Calvari. Al centre hi destaca el sagrari i, per sobre, la imatge de la Mare de Déu. A banda i banda de Maria hi ha les imatges dels grans sants de l'orde benedictí: Sant Benet i Sant Bernat. I, al capdamunt, l'arcàngel Sant Miquel. El retaule és l'obra més important de Josep Tramulles, membre d'una dinastia d'escultors del Barroc que inclou també el seu pare, Antoni Tramulles, i el seu germà Llàtzer Tramulles.\nEl segell és dedicat a la XXIII Exposició Nacional de Filatèlia Juvenil (JUVENIA), que té lloc cada dos anys. El 2013 la seu va ser la ciutat d'Alacant.\nPublicat per Josep a 14:54 Cap comentari:\nLes oques de la catedral\nSegons la tradició, Eulàlia -la futura patrona de Barcelona- era una noia que vivia al Pla de Barcelona, a finals del segle III. Educada en la fe cristiana, amb tretze anys, durant la persecució de Dioclecià, no va voler renunciar a la seva fe i va ser condemnada a patir diversos turments, fins que, veient que no abjurava de la seva fe, va ser condemnada a morir en una creu amb forma d'aspa. En record de Santa Eulàlia, al claustre de la catedral de Barcelona, hi ha sempre tretze oques blanques, tantes com els anys que tenia la santa en morir, i de color blanc com a símbol de puresa.\nEl segell de la sèrie dedicada als instruments musicals, mostra unes castanyoles.\nPublicat per Josep a 15:53 Cap comentari:\nLa postal mostra quatre espècies destacades de la flora dels Pirineus. La primera és el roser de pastor, Rosa pendulina, un arbust amb poques punxes que viu sobretot en boscos de pi negre i matollars. L'herba sabonera, Saponaria officinalis, és una planta herbàcia que viu en llocs humits fins a 1600 metres d'altitud. El ranuncle dels Pirineus, Ranunculus pyrenaeus, és una planta herbàcia que es troba en pastures humides i innivades i és endèmica dels Pirineus i dels Alps. I el panical blau o espinacal, Eryngium bourgatii, és una planta del grup dels cards, que viu entre els 900 i els 2600 metres.\nEl segell és dedicat a la Inspecció dels Serveis de la Hisenda Pública, creada el 1881, que va comportar la creació de les delegacions provincials d'Hisenda.\nEl Beatus de Girona és un manuscrit miniat, format per 284 folis, escrit amb lletra visigòtica i amb 115 miniatures. El text és el "Comentari de l'Apocalipsi" del monjo Beat de Liébana (701-798), però aquest Beat conté també el "Comentari del Llibre de Daniel" de Sant Jeroni. El manuscrit es va realitzar, probablement al monestir de San Salvador de Tábara, a l'actual província de Zamora, i va ser acabat l'any 975, des de 1078 pertany a la Catedral de Girona. De manera excepcional, al final del llibre hi apareixen el nom de patró, l'Abat Dominicus, de l'escriba, Sènior, i dels autors de les miniatures, la monja Ende i el seu ajudant, el monjo Emeteri. El cas d'Ende és extraordinari, perquè és una de les poques dones artistes medievals de qui coneixem el nom. Se sap d'ella que va treballar habitualment a l'scriptorium de San Salvador de Tábara; el seu estil anuncia l'arribada del romànic i es va allunyant de la tradició mossàrab.\nEl segell pertany a la sèrie dedicada als arcs i portes monumentals d'Espanya, dedicat a l'Arco de San Benito, construït el 1662, i el monument més emblemàtic de la ciutat de Sahagún.\nEsglésies romàniques de Beget i Rocabruna\nBeget i Rocabruna són dues petites poblacions del municipi de Camprodon, a la comarca del Ripollès. L'església de Sant Cristòfol de Beget, del segle XII, és un temple romànic d'una sola nau i absis semicircular, amb decoració d'arcuacions cegues de tradició llombarda. La gran torre campanar, de planta quadrada, té quatre pisos separats per frisos amb decoració de dents de serra. Al seu interior s'hi troba la talla de fusta policromada del Crist Majestat, una de les obres mestres del romànic català del segle XII. Del mateix segle és l'església de Sant Feliu de Rocabruna, d'una sola nau i absis semicircular amb decoració de dents de serra. El campanar, originàriament d'espadanya, va ser reconvertit en una petita torre amb teulat de quatre vessants.\nEl segell pertany a la sèrie dedicada als arcs i portes monumentals de diversos indrets d'Espanya. En aquest cas mostra la Puerta de San Ginés, d'estil gòtic, que és una de les portes d'entrada al recinte emmurallat de la vila de Miranda del Castañar, situada al sud de la província de Salamanca, a la comarca muntanyosa de la Sierra de Francia.\nEl Centre Bonastruc ça Porta de Girona acull el Museu d'Història dels Jueus i l'Institut d'Estudis Nahmànides. El Centre es troba en un edifici emblemàtic del Call de Girona, que al segle XV acollia la que va ser l'última sinagoga de la ciutat. Un dels indrets més coneguts del Centre és el Pati dels Rabins o Pati de l'Estrella. El Museu mostra aspectes de la vida quotidiana de la comunitat jueva de Girona i també làpides sepulcrals i inscripcions. L'Institut Nahmànides és un destacat centre de documentació i recerca amb una gran biblioteca especialitzada. El Centre porta el nom de Bonastruc ça Porta (1194-1270), nom català de Moshé Ben Nahman (també anomenat Nahmànides o Ramban), un destacat rabí, metge, filòsof, talmudista i cabalista de Girona.\nEl segell és dedicat al centenari del Club Deportivo Basconia, de Basauri, al País Basc, creat el 1913, amb seccions de futbol, muntanyisme, atletisme i natació. És alhora dedicat al centenari de les seves dues seccions més destacades: Baskonia Mendi Taldea, la secció de muntanya, i el Club Deportivo Baskonia, segon equip filial de futbol de l'Athletic Club de Bilbao.\nCastell de Chojnik\nEl Castell de Chojnik és una antiga fortalesa situada sobre l'antiga vila de Sobieszów, actualment part de Jelenia Góra, al sud-oest de Polònia. Les seves restes es troben dalt del turó de Chojnik (627 m), al Parc Nacional de Karkonosze, sobre la vall de Jelenia Góra. El castell va ser construït el 1292 per protegir les fronteres del Ducat de Jawor de l'amenaça del Regne de Bohèmia. El castell va ser ampliat i modernitzat el 1393 i s'hi va afegir una capella gòtica dedicada a Santa Caterina i Sant Jordi. El 1675 un llamp va provocar un incendi que va destruir la fortalesa i ja no es va reconstruir. Les ruïnes del Castell de Chojnik són una important atracció turística.\nLa postal l'envia en Karol a través del correu alemany.\nPublicat per Josep a 16:18 Cap comentari:\nEl Tapís de la Creació o Tapís de Girona és una peça tèxtil única en el seu gènere, considerada l'obra més important de l'art tèxtil romànic, per sota només del Tapís de Bayeux. És una obra del segle XI de grans dimensions (358 x 450 cm) i es conserva al Museu Capitular de la Catedral de Girona. El Tapís té una gran riquesa temàtica i iconogràfica. L'element central és el Crist presentat com a Pantocràtor i creador del món. Al seu voltant s'hi mostra la Creació del món, dia a dia. En cercles més exteriors s'hi representen els quatre vents cardinals, els mesos i les estacions de l'any i la història de la troballa de la Veracreu per part de Santa Helena.\nEl segell és dedicat al 5è centenari del tractat de veïnatge, amistat, ajuda mútua i aprofitament de les pastures, els passos i les aigües entre les valls pirinenques d'Aragó i de França que es va signar el 1513 i que reconeixia les fites frontereres entre els dos territoris.\nPublicat per Josep a 17:20 Cap comentari:\nLa pintura de Khokhloma és un estil de pintura artesanal sobre fusta, típic de Rússia. Aquest estil es caracteritza pels seus dissenys amb dibuixos de flors i els colors molt vius (bàsicament vermell i daurat), sobre fons negre, que dóna als objectes de fusta un aspecte metàl·lic. Aquesta tècnica apareix mencionada per primera vegada en un document de 1659 i sembla tenir el seu origen a la regió propera a Nijni Nóvgorod, entre les comunitats de Vells Creients que es van refugiar a les zones boscoses de la regió, fugint de les persecucions religioses. La tècnica va estar a punt de perdre's, però va ser revitalitzada en època soviètica i segueix essent molt popular.\nEl segell és dedicat al snowboarding o surf de neu, un esport d'hivern que es practica sobre una planxa de neu o snowboard, i que ha estat un dels esports presents als Jocs Olímpics d'Hivern de Sochi 2014.\nLes Illes Langkawi són un arxipèlag format per un centenar d'illes, al Mar d'Andaman, a uns 30 km de la costa de Malàisia, a l'Estat de Kedah, molt a prop de la frontera de Tailàndia. El nom oficial de les illes és Langkawi la Joia de Kedah (Langkawi Permata Kedah). Només quatre de les illes són habitades per uns 100 mil habitants, dedicats sobretot a l'agricultura i la pesca i, cada vegada més, al turisme. A la postal hi apareix un búfal en un arrossar, una de les principals activitats econòmiques de les illes, i també tres de les seves platges paradisíaques : la badia de Datai, Tanjung Rhu i Pantai Pasir Tengkorak.\nEl primer segell és dedicat al rambutan, Nephelium lappaceum, un arbre originari del sud-est asiàtic, que produeix uns fruits de color vermell intens. El segon és dedicat a l'arbre del cacau, Theobroma cacao, originari de l'Amèrica tropical i actualment cultivat arreu dels tròpics.\nLa postal l'envia la Norma.\nL'Amfiteatre de Pula -també anomenat Arena de Pula- (Amfiteatar u Puli, Pulska Arena) és una gran construcció romana de la ciutat de Pula, l'antiga Pietas Julia, a la península d'Ístria, a Croàcia. L'amfiteatre va ser construït al segle I, primer en fusta, durant el regnat d'August, i després en pedra i es va acabar a la dècada dels 70, sota el regnat de Vespasià. És una construcció de gran alçada i forma el·líptica, un dels més ben conservats i el sisè més gran dels amfiteatres que han arribat als nostres dies. Va ser utilitzat fins al segle V i, després, utilitzat sovint com a pedrera pels habitants de la ciutat. Va ser restaurat el 1816 per ordre de l'emperador austríac.\nEl segell és dedicat a una obra de Josip Seissel (1904-1987), pioner del surrealisme i l'art abstracte a Croàcia. L'obra que es mostra, "Pafama", és un collage de 1922, considerat la primera obra abstracta de Croàcia.\nLa postal l'envia en Nenad.\nEtiquetes de comentaris: Croàcia\nDavallament de Sant Joan de les Abadesses\nEl Davallament, conegut popularment com el Santíssim Misteri, és un conjunt escultòric en fusta de l'any 1251, d'estil de transició del romànic al gòtic, que es troba a Sant Joan de les Abadesses, comarca del Ripollès. El conjunt és format per set figures: al centre, amb un treball més fi i acurat, Crist a la creu, amb Josep d'Arimatea i Nicodem, encarregats de baixar el cos de Jesús, seguidament, Maria i l'apòstol Joan, expressant el seu dolor i, finalment, als extrems, els dos malfactors crucificats amb Jesús, Dimes i Gestes. La figura de Dimes va ser destruïda durant la Guerra Civil i l'actual és una reproducció i la creu de Crist també és moderna. El Davallament de Sant Joan de les Abadesses és, amb el d'Erill la Vall, l'únic que conserva totes les seves figures i,tots dos, són excepcionals per la presència dels dos lladres en el conjunt escultòric.\nEl segell és dedicat al 700 aniversari d'Era Querimònia, la recopilació del dret consuetudinari aranès i els privilegis i furs atorgats pel rei Jaume II el Just a la Vall d'Aran l'any 1313.\nFra Angelico : Anunciació\nFra Angelico (1395-1455, nascut Guido di Pietro), és un dels més destacats i originals pintors del primer Renaixement italià. Com a frare dominicà va ser un dels religiosos que el 1436 es van traslladar del convent de Fiesole al nou monestir de Sant Marc a Florència. Allà, Cosme de Mèdici li va encarregar la decoració del monestir, obra a la que es va dedicar entre 1438 i 1445. Entre 1438 i 1440 va pintar el fresc de l'Anunciació a l'anomenada cel·la 3. En aquesta obra va trencar amb les formes anteriors tot pintant figures molt simplificades, sense ornaments i desprenent un fort misticisme. En part s'explica pel lloc on es troben, a la cel·la d'un monjo dedicat a la contemplació, l'oració i la meditació, per tant lliure de distraccions innecessàries. Les figures centrals són l'àngel i la Mare de Déu, situats en un línia obliqua que ens porta dels ulls de l'àngel a la figura de Maria. En un racó, amb hàbit dominicà, hi ha la figura de Sant Pere Màrtir, que és testimoni de l'escena.\nLa postal l'envia des de Corea en Daniel.\nSalt de Baiyu\nL'illa de Taiwan té un relleu complex i muntanyós que ha creat molts salts d'aigua de gran bellesa i espectacularitat. Un d'aquest salts és el de Baiyu, a la Serralada Costanera que travessa tota l'illa de nord a sud a prop de la costa oriental, al comtat de Hualien. El Salt de Baiyu varia considerablement segons l'època de l'any perquè depèn bàsicament de les pluges que cauen i no de corrents permanents.\nLa postal l'envia la Jane.\nPublicat per Josep a 16:25 Cap comentari:\nEsglésia de Nostra Senyora de la Victòria de Lublin\nL'Església de l'Assumpció de Nostra Senyora la Victoriosa és un dels edificis més destacats de l'estil gòtic i renaixentista a Lublin. Va ser fundada el 1412 pel rei Ladislau Jagelló, després de la seva victòria sobre els Cavallers Teutònics a Grunwald el 1410. Quan va ser acabada, el 1426, va ser lliurada a les monges de l'Orde del Santíssim Salvador de Santa Brígida -popularment conegudes coma a brigidines-. A l'església hi destaca una imatge de Santa Brígida, en fusta, de la primera meitat del segle XV i, també, pintures del segle XVII amb escenes de la vida de la santa.\nLa postal l'envia en Dawid, que l'ha enviat des d'Alemanya.\nAleksandr Averin : Pati a l'hivern\nAleksandr Averin (1952) és un pintor rus, deixeble de Dmitri Yorontnov a l'Escola de Belles Arts de Moscou. El seu estil és purament realista, influït pels pintors russos del segle XIX. La seva obra sol mostrar molt sovint escenes de la vida quotidiana, com ara "Pati a l'hivern". Ha exposat diverses vegades fora del seu país.\nEl primer segell és dedicat al vestit tradicional de la província de Iaroslavl a mitjans del segle XIX. El segon mostra vestit de muntar per a senyores del segle XIX.\nLa postal l'envia en Vladimir.\nDistricte de negocis de Kuala Lumpur\nKuala Lumpur és la capital de Malàisia. La ciutat té 1'6 milions d'habitants i l'àrea metropolitana passa dels 7 milions. Tot i que geogràficament es troba dins del Sultanat de Selangor, des de 1974 n'està separada administrativament i és un dels territoris federals de Malàisia. El centre de negocis de Kuala Lumpur és una espectacular ciutat moderna, on destaquen especialment les Torres Petronas, obra de l'arquitecte argentí César Pelli (1926), construïdes entre 1988 i 1998, que van ser l'edifici més alt del món entre els anys 1998 i 2003. Les Torres Petronas són dues torres bessones, de 81 pisos i 452 metres d'alçada, unides per una passarel·la entre els pisos 41 i 42. Un altre dels emblemes arquitectònics de Kuala Lumpur és la torre de comunicacions Menara Kuala Lumpur o KL Tower, amb una antena que arriba als 421 metres, va ser construïda entre 1991 i 1995.\nLa postal l'envia la Yen Shin.\nTango a Finlàndia\nEl tango és la música i el ball més popular i internacionalment conegut de l'Argentina i l'Uruguai. Va sorgir als suburbis de Buenos Aires, i també de Montevideo, a finals del segle XIX i va prendre la forma actual a la segona dècada del segle XX, quan comencen a escriure's les cançons dels grans poetes que evoquen l'amor que no va poder ser. Una de les variants més sòlidament establertes del tango argentí és el tango de Finlàndia, popularitzat a la dècada de 1930, amb temes centrats en l'amor i el desamor, la tristesa i la infelicitat o la naturalesa i el món rural. Des de 1985 se celebra el Tangomarkkinat, o Festival del Tango, a Seinäjoki, considerada per molts la segona ciutat del tango, després de Buenos Aires, i que acull cada any més de cent mil participants.\nLa postal l'envia la Mervi.\nNadala des d'Ucraïna\nEncara que la primavera ja sigui entre nosaltres, avui mostrem aquesta simpàtica felicitació nadalenca que ha arribat fa pocs dies des d'Ucraïna.\nLa postal l'envia la Valya.\nJardí Qiuxiapu de Shanghai\nEl Jardí de Qiuxiapu ("Jardí dels Núvols de Tardor") és el més antic dels que es conserven a la ciutat de Shanghai. El va fer construir com a jardí privat Gong Hong, alt dignatari de la dinastia Ming, l'any 1502. Amb tot, moltes de les estructures, passeres, tanques i pavellons són posteriors i van ser construïts durant la Dinastia Qing (1644-1912).\nLa postal l'envia la família Ji.\nCastell de Nyasvizh\nEl Castell de Nyasvizh (Нясвіжскі замак) , a la localitat homònima de la província de Minsk, a Bielorússia, ha estat durant segles la casa pairal de la família dels prínceps Radziwill. El castell va ser edificat entre 1583 i 1604 sobre unes estructures preexistents d'origen medieval. Es tracta essencialment d'un edifici d'estil renaixentista i barroc. Molt danyat durant la Gran Guerra del Nord, el 1706, va ser reconstruït i ampliat dècades més tard, al llarg del segle XVIII. Annexa al Castell hi ha l'Església del Corpus Christi, construïda en la mateixa època i inspirada en l'església d'Il Gesù de Roma. En aquesta església hi ha enterrats molts membres de la família Radziwill. El complex del castell i l'església van ser declarats Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.\nEsglésia de Nostra Senyora de la Victòria de Lubli...\nXals de Pavlovsky Posad\nVestits tradicionals de Lituània\nFortalesa de Sudak\nSakkos rus del segle XVII\nFira de Pushkar, Rajasthan\nArt Wolfe : Cria d'ós polar\nEsglésia de Kalozha, Hrodna


Compromís i EUPV denuncien a Europa la violència "neonazi" del 9 d'Octubre - Diari La Veu\nCompromís i EUPV denuncien a Europa la violència "neonazi" del 9 d'Octubre\nEl PP impedeix que el Congrés dels Diputats aprove una declaració institucional de condemna a les agressions feixistes a València\nDimecres, 11 d'octubre de 2017 06:00h\nCompromís i EUPV denuncien a Europa les agressions feixistes en la manifestació del 9 d'Octubre. © DANIEL GARCÍA-SALA\nCompromís i EUPV han denunciat, davant la Comissió Europea, els greus incidents provocats per "grups neonazis" que van tindre lloc dilluns en els carrers de València, durant la celebració del 9 d'Octubre, i la "falta de voluntat manifesta" de la Delegació del govern per a "garantir el dret de manifestació".\nDes de Compromís, el seu portaveu en el Parlament Europeu, Jordi Sebastià, ha condemnat els fets i ha assenyalat que la situació que es va viure aquest dilluns a València és "més que preocupant", per la qual cosa espera que els organismes europeus "prenguen cartes en l'assumpte". "En algun moment el govern de l'Estat ha perdut el control i ens dirigeix a un abisme en el qual algú ha de donar una estirada d'orelles per a, almenys, reconduir la situació", ha explicat Jordi Sebastià en un comunicat.\nAixí mateix, Compromís ha denunciat "la falta de voluntat manifesta del govern espanyol, encapçalat, en aquest cas, pel delegat de govern, Juan Carlos Moragues, per a garantir el dret de manifestació". En opinió de Sebastià, es va assistir a "una involució en la protecció dels drets fonamentals en la qual està sumit l'estat español". "Grups d'ultradreta van agredir periodistes i fotoperiodistes en l'exercici de la seua tasca d'informar, van proferir insults i agressions físiques contra ciutadans, entonaven consignes feixistes i amenaces de mort. Si el govern d'Espanya no actua immediatament, la comissió ha de prendre mesures", ha subratllat Sebastià.\nPer la seua banda, la portaveu d'Esquerra Unida en el Parlament Europeu, Marina Albiol, ha denunciat davant la Comissió Europea els greus incidents i ha assenyalat que les autoritats europees "no poden seguir posant-se de perfil davant fets com els que vam veure ahir a València, quan la policia va permetre que grups d'ultradreta alteraren el recorregut d'una marxa legalment convocada".\nAl seu parer, la Delegació del govern "no va garantir la seguretat dels ciutadans, ni tan sols va detindre cap dels nazis que van participar en les pallisses". "Pensa Europa continuar permetent que el feixisme faça el que vulga en els carrers amb total impunitat?", s'ha preguntat.\nPer això, ha registrat una pregunta a la Comissió Europea en la qual relata els fets, inquirint si la Comissió Europea permetrà que es violen impunement diferents articles de la Carta Europea de Drets Fonamentals. "El delegat del govern, Juan Carlos Moragues, ha de presentar immediatament la seua dimissió, o bé el govern central l'ha de cessar perquè no es pot permetre una cacera com l'organitzada ahir per la ultradreta valenciana i que hauria pogut acabar amb conseqüències fatals. Si no és capaç de garantir mínimament la seguretat dels ciutadans, no pot continuar amb aquestes responsabilitats ni un minut més", ha remarcat.\nEl Congrés dels Diputats no condemna les agressions\nEl grup de Compromís en el Congrés també va denunciar que el PP, amb els seus vots, va impedir una declaració institucional en la cambra de condemna dels actes "de violència feixista, tan verbal com física, que es van succeir durant la Processó Cívica i la manifestació amb motiu del 9 d'octubre". Segons explica la coalició en un comunicat, els diputats del PP proposaven una redacció que canviava totalment el sentit de la declaració, ja que "restava importància a la simbologia nazi que portaven els agressors condemnant tot tipus de violència per igual".\nLa coalició valencianista considera, en la declaració institucional proposta, que les agressions, insults i exhibició de simbologia nazi, per part de simpatitzants de partits d'ultradreta, havien entelat el dia de celebració del poble valencià i han intentat interrompre una jornada festiva i reivindicativa. El grup de Compromís en el Congrés va criticar que el PP no condemne explícitament la violència feixista. "La Delegació del govern no va impedir una contramanifestació il·legal per a garantir la seguretat dels manifestants i ara el PP impedeix que el Congrés condemne la violència feixista", van subratllar.\nAixí mateix, Compromís ha presentat també una bateria de preguntes sobre el dispositiu policial desplegat per la Delegació del govern i ha sol·licitat l'actuació d'ofici de la Fiscalia, així com la compareixença del Secretari d'Estat de Seguretat, José Antonio Nieto.\nTots els judicis celebrats en 2018 amb tribunal popular a l'Audiència Provincial de València acaben amb un veredicte de culpabilitat\nValència se suma a l'homenatge simultani a Vicent Andrés Estellés de Barcelona, Palma i Brussel·les\nÀ Punt engega el procés de creació del Consell d'Informatius\nCom una brisa d’aire fresc\nSi La Mola viu, València respira\nA manera d'escandall: 'la Transición'\nDates i fets del 20 de setembre


Derivats financers III: venta coberta d'opcions call i put\nLes dues primeres entrades d'aquesta mena de "sèrie" sobre els derivats financers les vaig dedicar a parlar a nivell més aviat teòric i general, primer sobre els futurs i després sobre les opcions. Avui, en canvi, comparteixo una entrada molt més pràctica i concreta, tot i que també parlaré una mica de la teoria que hi ha al darrere, incloent exemples i també la meva experiència personal.\nAixí doncs, en aquesta entrada parlaré de dos exemples, molt senzills d'entendre, d'operacions amb derivats financers: la venta coberta d'opcions call i la venta coberta d'opcions put.\nVenta coberta (amb un actiu que ja tinguem en cartera) d'opcions call\nEn el primer cas, l'operació consisteix en vendre una opció call d'un actiu que ja tinguem en cartera (per això diem que la venta està "coberta"), d'aquesta manera ingressem una prima a canvi de comprometre'ns a vendre l'actiu a un preu determinat. Si l'opció s'executa (és a dir, el preu de l'actiu subjacent arriba al preu de strike de l'opció call que hem venut) haurem de vendre l'actiu subjacent, si no s'executa ens quedarem amb l'actiu subjacent i, en ambdós casos, ens quedarem amb la prima ingressada per la venta de l'opció.\nPosem per cas que anteriorment hem comprat 100 accions a 20 € cadascuna, actualment cotitzen a 22 € i estem disposats a vendre-les si la seva cotització arriba als 25 €. En aquesta situació podem plantejar-nos vendre una call amb strike a 25 €, amb la data de venciment que desitgem, per així ingressar la corresponent prima a canvi de la nostra obligació de vendre les 100 accions a 25 € si arribés el cas (en les opcions sobre accions normalment, a no ser que s'indiqui el contrari, cada contracte conté 100 accions).\nA priori pot semblar una idea fantàstica: si la cotització arriba a 25 € venem les 100 accions obtenint-ne plusvàlues (com les havíem comprat a 20 € per acció obtindríem 500 € en total) i, a més a més, emborsant-nos la corresponent prima; si la cotització no arriba als 25 € seguim mantinent les accions i ens emborsem igual la corresponent prima. Però, sempre hi ha d'haver-hi un però, cal tenir en compte alguns aspectes:\nPrimer de tot, si recordeu l'entrada sobre les opcions (i si no, aquí us torno a deixar l'enllaç), les opcions tenen un valor intrínsec i un valor extrínsec o temporal. En aquest cas, al vendre una opció amb un preu de strike superior al preu de cotització en aquell moment, el seu valor intrínsec és 0, és una opció que està out of the money. Així que la prima que rebrem serà relativament baixa, ja que tot el seu valor es correspon amb el valor extrínsec o temporal (quan més llunyana sigui la data de venciment o més incertesa hi hagi sobre la cotització futura, més valor temporal tindrà). A més a més, hi haurem de restar la comissió que ens cobri el nostre broker i les tarifes per a operar al corresponent mercat de derivats financers.\nA canvi d'aquesta prima, cal recordar que estem adquirint una obligació contractual que no podem defugir (o, més aviat, no podem defugir sense haver de pagar una "penalització"). Si allunyem la data de venciment de l'opció (buscant augmentar el valor temporal de l'opció i, per tant, l'import de la prima) estarem també allargant en el temps aquesta obligació contractual. Això suposa renunciar a la possibilitat d'obtenir majors plusvàlues si el preu de l'actiu subjacent segueix pujant més enllà del preu de strike de l'opció call venuda.\nSeguint amb l'exemple anterior segur que s'entén millor: hem venut una opció call amb strike a 25 €, que passarà si el preu del subjacent s'enfila per sobre d'aquest valor fins als 30, 35 o 40 €? Lògicament, el que ens interessa es vendre les nostres accions al major preu possible i obtenir-ne les plusvàlues corresponents, però cal tenir present que al haver venut la call tenim l'obligació de proporcionar a l'altre part del contracte 100 accions a 25 € cadascuna. Quines opcions tenim en aquest cas?\nNo fer res i deixar que ens executin l'opció: haurem de vendre les 100 accions a 25 € (considerablement més barates que el seu preu de cotització actual).\nTancar la nostra posició per a poder vendre les accions a preu de mercat: haurem de comprar una call a strike 25 € (haurem de pagar la corresponent prima, que serà considerablement més alta que la rebuda per la venta, ja que ara l'opció està in the money, té valor intrínsec)\nUtilitzar alguna estratègia complexa, habitualment mitjançant l'ús de derivats, per a poder fer front a l'execució de l'opció call venuda i tractar de treure algun benefici de la pujada de preu (posicionant-nos a favor d'una continuació de la tendència o a favor d'una baixada de preu) que compensi en part la pèrdua de les plusvàlues teòriques.\nCom veiem, en una venta coberta d'opcions call, un augment del preu de l'actiu subjacent per sobre del preu de strike sempre suposa renunciar a part de les plusvàlues teòriques (ja sigui per la impossibilitat de vendre a preu de mercat, pel cost de tancar la nostra posició o pel cost d'implementar una estratègia alternativa, que pot ser reeixida o no).\nVenta coberta (amb efectiu per a poder fer front a la compra de l'actiu subjacent) d'opcions put\nAra parlaré de l'altre cas, la venta coberta d'opcions put. Cal remarcar que parlaré de ventes cobertes amb efectiu (el que en anglès es coneix com a cash-covered put writting), no d'una venta coberta amb una posició curta en un determinat actiu subjacent.\nEn aquest cas, es tracta de vendre una opció put disposant d'efectiu suficient per a comprar l'actiu subjacent corresponent, d'aquesta manera ingressem una prima a canvi de comprometre'ns a comprar l'actiu a un preu determinat. Si l'opció s'executa (és a dir, el preu de l'actiu subjacent arriba al preu de strike de l'opció put que hem venut) haurem de comprar l'actiu subjacent, si no s'executa no comprarem res i, en ambdós casos, ens quedarem amb la prima ingressada per la venta de l'opció.\nPosem per cas que disposem de 2.000 € en efectiu, al mercat hi ha una acció que cotitza a 22 € i suposem que estem disposats a comprar-la si la seva cotització arriba als 20 €. En aquesta situació podem plantejar-nos vendre una put amb strike a 20 €, amb la data de venciment que desitgem, per així ingressar la corresponent prima a canvi de la nostra obligació de comprar les 100 accions a 20 € si arribés el cas.\nAixò també pot semblar una idea fantàstica: si la cotització arriba a 20 € comprem les 100 accions tal i com desitjàvem i, a més a més, ens emborsem la corresponent prima (així que el preu de compra efectiu estarà per sota del 20 € per acció); si la cotització no arriba als 20 € doncs no comprarem res i ens emborsarem igual la corresponent prima. De nou, no tot és tan fantàstic com pot semblar:\nEn aquest cas, l'opció put venuda tampoc té valor intrínsec, está out of the money perquè el strike està per sota del preu de cotització de l'actiu subjacent en aquell moment. Així que, igual que al vendre una opció call coberta, el preu de la prima que rebrem serà relativament baixa. També, com en el cas anterior, haurem de fer front a les corresponents despeses per comissions del broker i tarifes de mercat.\nDe la mateixa manera, vendre opcions put amb una data de venciment llunyana (per així augmentar el seu valor extrínsec o temporal i, per tant, augmentar també el preu de la prima rebuda) fa que la nostra obligació contractual de compra s'estengui en el temps. La principal diferència és que, en la venta coberta de puts, això no suposa renunciar a possibles plusvàlues si no assumir possibles pèrdues teòriques en el cas de que el preu de l'actiu subjacent baixi per sota del preu de strike.\nVeiem-ho amb l'exemple anterior: hem venut una put amb strike a 20 €, que passarà si el preu del subjacent baixa fins als 15, els 10 o encara menys? Al vendre la put hem adquirit un compromís contractual de comprar 100 accions a 20 €, encara que el seu valor de mercat sigui inferior. Així que, quan ens executin l'opció, ens trobarem amb 100 accions comprades a 20 € cadascuna quan podríem haver-les comprat a un preu molt inferior i, el que es pitjor, si en aquest moment les volguéssim o les necessitem vendre ho faríem amb pèrdues.\nLògicament, podem evitar que ens exerceixin l'opció (comprant una opció put amb el mateix strike, una opció que estarà in the money i que, per tant, ens suposarà desemborsar una prima considerablement més alta que la rebuda) o també podem recórrer a estratègies alternatives per a minimitzar pèrdues. Però, en qualsevol cas, és gairebé inevitable sortir-ne "escaldat".\nA nivell psicològic, tenir pèrdues teòriques (que es materialitzarien en el moment que venguem l'actiu subjacent que hem comprat) és força pitjor que renunciar a possibles guanys. Una cosa és dir "Ho podria haver venut més car, què hi farem..." i una altra de ben diferent és dir "He comprat massa car i ara estic empantanat amb aquestes accions fins que tornin a pujar de preu...". Per tant, vendre opcions put cobertes requereix d'una profunda convicció en que el preu de strike és un preu "just" a pagar i que ho seguirà sent mentre l'opció venuda tingui validesa.\nExperiència i reflexions personals sobre aquest tipus d'operacions amb derivats\nA finals de 2020 vaig començar a fer algunes proves, amb un percentatge molt petit de la meva cartera que tenia "parat" al compte corrent del broker, i durant tot 2021 vaig estar un mica més actiu fent aquest tipus d'operacions. A continuació faré algunes reflexions en veu alta sobre l'experiència, per si a algú li poden resultar útils.\nPrimer de tot, els números: en 2021 vaig fer un total de 12 operacions (per pura casualitat dóna 1 operació per més) amb un benefici total de 142,20 € (descomptant-ne les comissions però no els impostos). Aquest número té en compte només l'import ingressat per les primes (en cap cas he desemborsat primes per a tancar una operació, totes les he deixat vèncer o m'han exercit l'opció), no hi incloc doncs les plusvàlues obtingudes per les opcions call que han sigut exercides.\nAl compte hi tenia poc més de 5.000 €, encara que la major part del temps aquest import no el tenia totalment compromès en la venta d'opcions, així que tenim un retorn sobre el capital del 2,8% aproximadament. Si ho comparem amb els retorns de les carteres de fons o d'altres actius en cartera, és un número força ridícul. En canvi, fent una mica de trampes, si ho comparem amb deixar els 5.000 € "parats" (que era el que estava fent fins aquell moment), la cosa canvia. Lògicament, el risc no és comparable, i d'això parlaré tot seguit.\nEl nombre de ventes cobertes de calls han sigut significativament inferiors al de puts, només les he utilitzat precisament quan m'ha exercit alguna venta de puts perquè el preu de l'actiu subjacent ha arribat al strike. En aquest sentit, com he explicat a l'entrada, el major risc amb les ventes cobertes de calls deriva en renunciar a la possibilitat d'obtenir majors plusvàlues. També, com deia abans. trobo que això és perfectament assumible a nivell psicològic, al exercir-se les opcions he venut al preu que volia vendre (encara que el preu de l'actiu acabés pujant una miqueta o, en un cas, força per sobre del preu de strike).\nAquesta operació de venta coberta de calls és, en certa manera, comparable a un take profit (enviar una ordre de venta limitada a un preu determinat). Amb una particularitat: és un take profit que, un cop enviada la ordre, no podem cancel·lar gratuïtament i que seguirà vigent mentre no arribi la data de venciment.\nEl cas de les ventes cobertes de puts és bastant diferent. També ho podem comparar, en aquest cas, amb una ordre de compra limitada a un preu determinat. Però, aquí, el fet de no poder cancel·lar l'ordre de manera gratuita té una importància cabdal, la psicologia és força diferent. Pots pensar "si arriba a 20 € compro sense dubtar, és molt bon preu", però quan l'acció arriba a 20 € i encara segueix baixant es fa molt difícil no dubtar de les teves conviccions. I d'aquestes n'he tingut alguna, com per exemple vendre puts d'IAG a 1,69 i veure com arriba a l'euro i mig...\nHe operat principalment opcions sobre accions de l'IBEX35 i puc dir que és un mercat més aviat poc líquid, hi ha poques ofertes de compra i de venta i la diferència de preus entre ambdues (el spread) és força elevat. El preu de les primes per opcions out of the money és habitualment baix, cal esperar a que la volatilitat i les altres circumstàncies dels mercats augmentin el seu valor extrínsec (crec que, en la majoria de casos, buscar major valor extrínsec amb dates de venciment més llunyanes no compensa el risc). Així que realment hi ha molt poques oportunitats a ull d'un inexpert com jo, sent sincers el que més he aprofitat ha sigut les promocions del broker (moltes operacions les he fet sense pagar comissió, això m'ha permès vendre opcions molt out of the money amb una prima molt baixa per a treure'n uns calerons).\nEn resum, són estratègies molt senzilles de seguir i poden servir per a treure una rendibilitat extra als nostres estalvis, però cal que no oblidem existeixen una sèrie de riscos i que s'han de valorar adequadament abans d'aventurar-nos en aquest món. No vull que entengueu aquesta entrada (ni cap altra) com un consell o una recomanació d'inversió, si no com a punt de partida per a entendre alguns conceptes bàsics sobre la operació amb opcions, despertar-vos la curiositat i, si s'escau, encoratjar-vos a buscar més informació sobre el tema.\nA nivell personal, aquest 2022 penso fer més aviat poques operacions d'aquest tipus, només quan el binomi rendibilitat/risc sigui realment interessant. Però, definitivament, tinc la intenció de seguir aprenent sobre els mètodes de valoració d'opcions (Black-Scholes i "les gregues") i diferents estratègies complexes (collars, butterflies, condors, straddles, strangles, etc.) Com sempre, tot el que vagi aprenent, ho aniré compartint al blog. Espero que us hagi semblat interessant aquest entrada, moltes gràcies per la lectura!\nEtiquetes: derivats financers reflexions personals\nDerivats financers III: venta coberta d'opcions ca...


Superar el bloqueig i la pàgina en blanc - Laboratori de Lletres\nSupera la pàgina en blanc\nSupera la pàgina en blanc és un curs que parteix del mètode de Gabriele Lusser Rico “Writing the natural way”. El curs està destinat a tot tipus de persones que es trobin bloquejades davant l’escriptura, sigui davant d’un text professional o literari.\nL’eina principal d’aquest curs serà el mapa mental. Un instrument que es pot aplicar prèviament a l’escriptura de qualsevol tipus de text i que té com a objectiu la recerca d’idees, la recerca de patrons i coherència dins el caos mental.\nLa sessió es compondrà de teoria, però sobretot d’exercicis pràctics destinats a buscar idees i ordenar-les amb un sentit per tal de superar la dispersió inicial que, habitualment, és l’origen del bloqueig.\n-Perdre la por davant la pàgina en blanc.\n-Aprendre i practicar exercicis que ajudin al desbloqueig inicial.\n-Conèixer els punts forts que fan que un text tingui coherència, ritme, força i interès.\n-Redescobrir l’escriptura com a joc: espontaneïtat i originalitat.\n-Compartir l’experiència amb altres persones que han experimentat el bloqueig.\n, A. Dalmau Català\nDurant la sessió s’explicarà la teoria a mesura que s’aniran intercalant exercicis breus relacionats amb els temes que es vagin tractant que, a posteriori, es comentaran a classe i amb els altres alumnes.\nSerà molt important la interacció entre els alumnes per tal d’adonar-se que el bloqueig davant l’escriptura no és un problema personal sinó col·lectiu, que prové del mètode racional amb què hem après a escriure i que, en aquest curs, intentarem “desaprendre” per redescobrir l'escriptura com un acte plaent i enriquidor, d’autoconeixement i una poderosa eina de comunicació.\n-Mapes mentals -Fases de l'escriptura -Recurrència i musicalitat -Imatges i metàfores -La veu -Polaritat i tensió creativa -Reescriptura\nCHOOSE YOUR SEAT nivell-i, presencial, catala, , , proximament, , a-dalmau, saccepten-exercicis-en-catala-i-castella, virtual


Camós ha ampliat el cementiri municipal amb 24 nínxols - Ràdio Banyoles\nCamós ha ampliat el cementiri municipal amb 24 nínxols\nDimarts 13 d’abril · 14:07\nL’Ajuntament ha invertit uns 40.000 euros per assegurar l’espai al cementiri per molts anys més.\nL’Ajuntament de Camós està enllestint les obres d’ampliació del cementiri municipal que han afegit 24 nínxols nous a l’espai. En total, s’han invertit aproximadament 40.000 euros per tal de garantir places a la necròpolis del municipi a llarg termini. L’actuació ha de servir per incrementar la capacitat del cementiri situat al veïnat de Sant Vicenç.\nL’equipament, que fins ara disposava de prop de 190 nínxols, s’ha ampliat, ja que tan sols quedaven lliures 3 o 4 nínxols i calia augmentar l’espai. L’alcalde del municipi, Josep Jordi, ha valorat positivament l’ampliació del cementiri que s’havia endarrerit per uns problemes amb l’empresa a causa de la pandèmia de la Covid-19. Jordi ha destacat que les obres donaran tranquil·litat a Camós durant els propers 20 o 30 anys.\nParal·lelament, l’ajuntament ha aprovat un nou reglament del servei de cementiri municipal, que actualitza les normes i condicions d’utilització de l’equipament i que substitueix l’anterior, que datava de l’any 1993.


La democràcia (minvant) de Soraya\n“40 años creciendo en democracia”. Aquest és el lema amb què el PP —fundat en primera instància com a AP, Aliança Popular, per aquells “siete magníficos” del franquisme encapçalats per Manuel Fraga Iribarne— celebra ara mateix les seves quatre dècades d’existència. ¿Quatre dècades o quatre segles?, es demanaran alguns. Tant és així, que el lema, i el hashtag amb què els populars s’han autocommemorat a les xarxes socials se’ls ha girat de seguida en contra. Si entren a Twitter no trigaran a topar-se amb memes de tota mena en què es ridiculitza l’aniversari. La gaviota torna al seu ancestre; l'aguilot del règim anterior. Els pitjors fantasmes del passat hi fan acte de presència, entre els quals un Francisco Franco-sorpresa sortint del pastís de celebració, a l'estil conilleta o boy de comiats de solteria. El franquisme del PP no és una llufa. És una genealogia i és una manera de fer.\nEl PP (AP-PP) fa 40 anys que existeix, els mateixos que va durar la dictadura, 14 dels quals al govern d’Espanya, en dos períodes: del 1996 al 2004, amb José María Aznar al capdavant, i del 2011 ençà amb Mariano Rajoy. Els dubtes del socialista Pedro Sánchez i l'errat joc de trons de Pablo Iglesias, que van portar el 2016 a la repetició de les eleccions generals davant la impossibilitat de forjar un govern alternatiu, i el posterior cop contra el mateix Sánchez perquè el PSOE facilités la investidura de Rajoy, com així va ser finalment, mantenen els populars al poder. Al PP només l'ha tret de la Moncloa la gran mentida d’Estat ordida per Aznar després dels brutals atemptats gihadistes de l’11 de març del 2004 a Madrid que Rajoy, El País i el Periódico —a més de l'equip mèdic habitual de la caverna mediàtica— intenten penjar ara impúdicament als Mossos després de l'atemptat del 17-A.\nEl fet d’haver esdevingut objectivament el partit més corrupte d’Europa occidental —Rajoy és el primer president del Govern espanyol citat a declarar davant l’Audiència Nacional— no ha impedit que als populars continuar governant. El miracle del PP és aquest: fa 40 anys que creix “en” democràcia sense haver crescut com a demòcrata ni haver fet créixer la democràcia ni un pam. La qual cosa evidencia una línia de continuïtat manifesta amb la gran operació de mimetització amb el paisatge “democràtic” que va permetre al franquisme sobreviure’s a ell mateix en les estructures del nou Estat espanyol a la mort del dictador. Al capdavall, cadascú venim d’on venim i gastem l’ADN que gastem, que no és ben bé el mateix.\n— KKO DIARIO (@kodiario_) August 31, 2017\nPensava en tot això de l’aniversari del PP “en” democràcia llegint i rellegint la frase més bèstia que li he sentit a un dirigent d’aquest partit en relació amb el procés independentista català. Va ser aquest divendres i la va pronunciar la vicepresidenta del Govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría, en un acte en motiu dels 40 anys del PP “en” democràcia. La frase és aquesta:\n“La fortalesa de les nostres institucions ens porta a dir-los que el dia que firmin [les lleis de desconnexió, la convocatòria del referèndum] hauran firmat directament que surten de la democràcia. I la democràcia actuarà amb totes les seves armes”.\nDurant l’època d’Aznar, i amb el desafiament basc com a coartada —l’aliança entre el PNB d'Arzalluz i la Batasuna d’Otegi que va portar a la treva d'ETA de Lizarra—, el PP va convertir en hegemònica la seva versió de l’espanyolitat fins a obtenir-ne gairebé el monopoli. El PP va ser el gran repartidor de carnets d’espanyols “bons” i “dolents”. En l’època de Zapatero —i continuant, si em permeten, amb la plantilla gramsciana— el PP va continuar mantenint aquesta hegemonia, el que li va permetre precipitar sense cap mena d’oposició en una Espanya políticament anestesiada per un creixement econòmic amb els peus de fang dues coses: la liquidació de l’Estatut català del 2006 per part del TC, i, amb ell, l’autocop constitucional mitjançant el qual l’Alt Tribunal, màxim intèrpret i garant de la Constitució, el teòric “àrbitre” del sistema, va quedar sotmès a l’Executiu no ja de torn, sinó directament del PP.\nEl PP fa 40 anys que creix “en” democràcia sense haver fet créixer la democràcia ni un pam\nAra, ja en l’etapa de Rajoy, i amb el procés independentista català com a nou “desafiament” a l’statu quo, el PP —amb les facilitats que li proporciona una esquerra espanyola fracturada i inoperant— està en condicions d’arrogar-se un nou paper partint de la seva hegemonia discursiva: el de decidir qui és i qui no és demòcrata. És l’esquema de l’Estat d’excepció, aquell moment previst a la llei en què la llei se suspèn legalment, "legitimat" en el principi democràtic. Així, Puigdemont se situa, segons Soraya, ja no fora de la llei —que també— sinó de la “democràcia”. Atenció. En paral·lel, i en una subtil mutació semàntica, les fins ara "eines" o "mecanismes" de la democràcia espanyola s'han convertit en "armes" contra l'independentisme català. I el partit amb menys estatura democràtica de l’Estat espanyol dicta qui està dins i fora de la democràcia. "El dia que firmin..."\nÉs en aquestes condicions que Rajoy pot acusar Puigdemont d’ordir un “cop d’Estat”. Encara que es tracti d’un “cop d’Estat” anunciat almenys des de l’any 2012 amb manifestacions massives al carrer i "asssajat" amb la consulta “il·legal” del 9-N del 2014, en la qual van participar 2,3 milions de persones; que el "promogui" una majoria parlamentària sobiranista i independentista ratificada en les eleccions perfectament legals del 2012 i el 2015 —i que tornaria a imposar-se si es convoquessin ara nous comicis—; que el 70-80% de la població catalana, segons tots els sondejos, demani un referèndum, i, en definitiva, que sigui un "cop d'estat" condicionat al resultat del referèndum en si mateix, a les urnes en què la ciutadania hauria de validar o no la proposta independentista. Un referèndum que si no se celebra amb normalitat no serà per culpa dels “colpistes” del Palau de la Generalitat, sinó de l’inquilí de la Moncloa, que es nega a pactar-lo i acatar-ne el resultat.\nEl partit amb menys estatura democràtica de l’Estat espanyol dicta qui està dins i fora de la democràcia\nI és en aquestes condicions que Soraya es pot permetre “preparar” amb els magistrats del TC, en funcions de gabinet jurídic de la vicepresidència del Govern espanyol, les vies “legals” per fulminar les lleis de desconnexió —la llei del Referèndum i la llei de Transitorietat— i provar d’aturar l’1 d’octubre. Divisió de poders? El baró de Montesquieu fa molts i molts anys que és mort i enterrat per a la democràcia espanyola. Preparar les vies “legals” i, dins d’elles, no només les jurídiques, sinó també les directament policials. Quina força pública serà l’encarregada de fer complir una eventual suspensió de funcions de la presidenta del Parlament, del president de la Generalitat i de tots i cadascun dels seus consellers si signen dimecres que ve el decret de convocatòria de l’1-O després que el Parlament aprovi la llei del referèndum? El dia que firmin... Està en disposició el govern de Madrid de garantir que els Mossos d’Esquadra l’obeiran, si es dona el cas? O haurà d’enviar la Guàrdia Civil per garantir el compliment de l’incident d’execució "preparat" per Soraya i els magistrats del TC?\nTot plegat converteix en una anècdota que el front antirreferèndum sigui fins i tot capaç de fabricar notes de la CIA i reproduir-les a la portada d’un diari “seriós” amb eteris advertiments d’atemptats a la Rambla després que efectivament, se n’hagi produït un amb 16 víctimes entre els agredits i 8 entre els agressors. Òbviament, es tracta d’estovar els Mossos, no fos cas que en el moment decisiu equivoquin la lleialtat. Uns fan la democràcia i altres hi creixen, “en” ella. Com a la (minvant) democràcia de Soraya.\nOpinió La filla de dol David González\nOpinió I més por que farem David González\nAixo va per el de Al autor.....\nVenga valiente tu el primero......\nAixo va per el del Al autor\nPP-PSC 40 años más de Franco y sus maragalls del caudillo\nDiari seriós entrecometes, molt ben dit. d'un diari porqueria, un diari franquista amb ingressos o donacions no controlades, el diari del falangisme de la burgesia franquista de sempre de Maragalls, Serra, Armet, Reventos del Caudillo, Batlle, etcc...... Pobre PSC, no son res mes que FRANQUISME D'ALTA BURGESIA i del Batlle, filtrant informació confidencial, no en dius res? per que?\nObama va escrire: "No perdre mai de vista la importància de les institucions democràtiques enmig de la voràgine que implica les lluites polítiques i de poder...ser guardians de les institucions democràtiques i tradicions –com l'imperi de la llei, la separació de poders, la protecció igualitària i les llibertats civils- per les quals els nostres avantpassats van lluitar i van vessar la seva sang". Quan els independentistes respetaran la llei? No les seves lleis.\nExisteix la democràcia, quan porta l'adjectiu de vigilada?\n"Soraya me quiere gobernar y yo le sigo, le sigo la corriente. Porque no quiero que diga la gente que Soraya me quiere gobernar." (La Konga del Jalisco)\nDoncs per molts anys PP , perquè el regal que us farà Catalunya serà d'aquella mena de presents que us faran vessar llàgrimes a desdir. Només us puc avançar que serà un paquet que farà molt d'embalum , entre el 70 i el 80 % de la població , i tot això acomboiat per els mossos , aquells que vareu colgar de merda mentre els ciutadans els omplien de flors , protegint la gent per poder felicitar-vos....de tot cor.\nLa unica democracia que entenen els unionistes, es la dels tanques entran per la Diagonal, estan frisan per fer-ho, pero ara saben que les consecuencies son pitjors, la comunitat internacional, la CCEE, la OTAN, etc. etc. els hi faria envainarsela, la expulsió de tot arreu, seria fulminant i entrarien en una deriva involucioniste, que els portaria a l´edat de pedra.\nEl orgull i prepotencia castellana de Soraya li fá més mal que bé a Catalunya. La seva imatge de política aferrada a la llei i no ser dialogant li portará despreci i gens d´ amics per negociar lo que será imprescindible després del 1-O. Amb politics tancats se perden las batallas. Un altre cas cubá a la vista.\nY si es necesario deteneros con violencia, armas y muerte, pues se hace.